РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) № 1035/2011 НА КОМИСИЯТА
от 17 октомври 2011 година
за определяне на общи изисквания при доставянето на аеронавигационни услуги и за изменение на Регламент (ЕО) № 482/2008 и Регламент (ЕС) № 691/2010
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 550/2004 на Ервопейския парламент и на Съвета от 10 март 2004 година за осигуряването на аеронавигационно обслужване в единното европейско небе (Регламент за осигуряване на обслужване) (1), и по-специално членове 4, 6 и 7 от него,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 216/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 20 февруари 2008 г. относно общи правила в областта на гражданското въздухоплаване, за създаване на Европейска агенция за авиационна безопасност и за отмяна на Директива 91/670/ЕИО на Съвета, Регламент (ЕО) № 1592/2002 и Директива 2004/36/ЕО (2), и по-специално член 8б, параграф 6 от него,
като има предвид, че:
(1)
Съгласно Регламент (ЕО) № 216/2008 Комисията, подпомагана от Европейската агенция за авиационна безопасност („Агенцията“), трябва да приеме правила за изпълнение за осигуряването на управление на въздушното движение и аеронавигационно обслужване (УВД/АНО) в целия Европейския съюз. В член 8б, параграф 6 от посочения регламент се предвижда тези правила за изпълнение да бъдат въз основа на мерките, приети съгласно член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 549/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 10 март 2004 година за определяне на рамката за създаването на Единно европейско небе (рамков регламент) (3).
(2)
Предоставянето на аеронавигационно обслужване в рамките на Съюза следва да бъде предмет на сертифициране от държавите-членки или Агенцията. Доставчици на аеронавигационно обслужване, които изпълняват общите изисквания, следва да получат сертификат в съответствие с член 7 от Регламент (ЕО) № 550/2004 и член 8б, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 216/2008.
(3)
Прилагането на общите изисквания, установени съгласно член 6 от Регламент (ЕО) № 550/2004 и член 8б от Регламент (ЕО) № 216/2008 не следва да засяга суверенитета на държавите-членки над тяхното въздушно пространство, както и изискванията на държавите-членки, свързани с обществения ред, обществената сигурност и въпросите на отбраната, както е определено в член 13 от Регламент (ЕО) № 549/2004. Общите изисквания не следва да обхващат военни операции и учения, както е предвидено в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 549/2004, както и в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 216/2008.
(4)
При дефинирането на общите изисквания за предоставянето на аеронавигационно обслужване следва да се взема предвид правният статус на доставчиците на АНО в държавите-членки. Освен това, когато една организация провежда дейности, различни от предоставянето на аеронавигационно обслужване, общите изисквания не трябва да се прилагат по отношение на такива дейности или на ресурси, разпределени за дейности извън предоставянето на аеронавигационно обслужване, освен ако не е предвидено друго.
(5)
Прилагането на общите изисквания спрямо доставчиците на аеронавигационно обслужване следва да бъде пропорционално на рисковете, свързани със специфичните характеристики на всяка дейност, като например броя и/или естеството и характеристиките на обработваните движения. В случай че определени доставчици на АНО изберат да не се възползват от възможността да предоставят трансгранични услуги в рамките на единното европейско небе, компетентен орган следва да бъде упълномощен да разреши на тези доставчици съответно да спазват в пропорционална степен определени общи изисквания за предоставянето на аеронавигационно обслужване и определени специфични изисквания за осигуряване на обслужване на въздушното движение. Поради това условията, приложени към сертификата, следва да отразяват естеството и приложното поле на дерогацията.
(6)
За да се осигури правилното функциониране на схемата за сертифициране, в своите годишни доклади държавите-членки следва да предоставят на Комисията и на Агенцията цялата съответна информация за дерогациите, разрешени от техните компетентни органи.
(7)
Различните видове аеронавигационни услуги не са непременно предмет на едни и същи изисквания. Следователно е необходимо общите изисквания да бъдат приспособени към специфичните характеристики на всеки вид дейност.
(8)
Доказването на съответствие с приложимите общи изисквания е задължение на доставчиците на аеронавигационно обслужване за срока на валидност на сертификата и за всички услуги, обхванати от него.
(9)
За да се осигури ефективно прилагане на общите изисквания, следва да се създаде система за редовен надзор и проверка на съответствието както с тези общи изисквания, така и с условията, посочени в сертификата. Компетентният орган следва да проверява годността на доставчика преди издаването на сертификат и следва ежегодно да оценява текущото съответствие на доставчика на аеронавигационно обслужване, когото е сертифицирал. Поради това компетентният орган следва да разработи и всяка година да обновява индикативна програма за инспекции, включваща всички сертифицирани от него доставчици, на базата на оценка на рисковете. Програмата следва да дава възможност за извършване на инспекция на всички съответни елементи на доставчиците на аеронавигационно обслужване в приемливи срокове. При оценяване на съответствието на определени доставчици на обслужване на въздушното движение и на метеорологично обслужване компетентният орган следва да бъде упълномощен да проверява спазването на съответните изисквания, произтичащи от международните задължения на въпросната държава-членка.
(10)
Партньорските проверки на националните надзорни органи биха могли да способстват за общ подход за надзор върху доставчиците на аеронавигационно обслужване в Съюза. Комисията, в сътрудничество с държавите-членки и Агенцията, може да организира тези партньорски проверки, които следва да бъдат координирани с дейностите, предприети в рамките на членове 24 и 54 от Регламент (ЕО) № 216/2008 и всякакви други международни програми за наблюдение и надзор. По този начин би се избегнало дублиране на работата. За да се даде възможност за обмяна на опит и най-добри практики по време на партньорските проверки, за предпочитане е експертите да са от компетентен орган.
(11)
Евроконтрол е разработил изисквания за регулиране на безопасността (ESARR), които са от приоритетно значение за безопасното обслужване на въздушното движение. Съгласно Регламент (ЕО) № 550/2004, Комисията следва да определи и приеме съответните разпоредби на ESARR в регламентите на Съюза. Инкорпорираните ESARR в Регламент (ЕО) № 2096/2005 на Комисията от 20 декември 2005 година за определяне на общи изисквания при доставянето на аеронавигационни услуги (4) представляват основата на настоящите правила за прилагане.
(12)
При приемането на Регламент (ЕО) № 2096/2005 Комисията стигна до заключение, че не е удачно да се повтарят разпоредбите на ESARR 2 за докладването и оценяването на събития при УВД, свързани с безопасността, които попадат в приложното поле на Регламент (ЕС) № 996/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 20 октомври 2010 г. относно разследването и предотвратяването на произшествия и инциденти в гражданското въздухоплаване и за отмяна на Директива 94/56/ЕО (5), както и на Директива 2003/42/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юни 2003 г. за докладване на събития в гражданското въздухоплаване (6). Следва обаче да се въведат нови разпоредби относно събитията, свързани с безопасността, за да се изисква от компетентния орган, както е определен в настоящия регламент, да проверява дали доставчиците на обслужване на въздушното движение, а също и доставчиците на услуги, свързани с комуникациите, навигацията и наблюдението, изпълняват мерките във връзка с докладването и оценяването на тези събития.
(13)
По-специално следва да се отчита, първо, че управлението на безопасността е тази функция от аеронавигационно обслужване, която гарантира, че всички свързани с безопасността рискове са идентифицирани, оценени и ограничени в задоволителна степен, и второ, че формалният и систематичен подход по отношение на управлението на безопасността и системите за управление в посока към общ системен подход ще увеличи в максимална степен ползата от безопасността по явен и проследим начин. Агенцията следва да оцени допълнително изискванията за безопасността, предвидени в настоящия регламент, и да ги интегрира в обща регулаторна структура за безопасността на гражданското въздухоплаване.
(14)
До изготвянето от страна на Агенцията на мерките за прилагане, които транспонират съответните стандарти на ИКАО в мерки за прилагане на Съюза, приемливи средства за осигуряване на съответствие, спецификации за сертифициране и материали с насоки, доставчиците на аеронавигационно обслужване следва да работят в съответствие със съответните стандарти на ИКАО. С оглед да се улесни трансграничното предоставяне на АНО и докато Агенцията приключи работата по изготвяне на съответните мерки за транспониране на стандартите на ICAO, държавите-членки, Комисията и Агенцията, като действат,когато е целесъобразно, в тясно сътрудничество с Евроконтрол, следва да работят за минимизиране на различията, съобщени от държавите-членки, по отношение на прилагането на стандартите на ICAO в областта на аеронавигационно обслужване, за да бъде постигнат общ набор от стандарти за държавите-членки в рамките на единното европейско небе.
(15)
Различните национални мерки относно отговорността, не следва да възпрепятстват доставчиците на аеронавигационно обслужване да сключват споразумения за трансгранично обслужване, след като са сключили споразумения за възстановяване на щети, възникнали вследствие на отговорност по приложимото право. Използваният метод следва да съответства на изискванията на националното право. Държавите-членки, които разрешават предоставяне на аеронавигационно обслужване в цялото или в част от въздушното пространство под тяхна отговорност без сертификат в съответствие с Регламент (ЕО) № 550/2004, следва да поемат отговорността на тези доставчици на аеронавигационно обслужване.
(16)
Агенцията следва допълнително да оцени разпоредбите на настоящия регламент, по-специално тези, които се отнасят до оценяването на безопасността на промени в предоставянето на аеронавигационно обслужване от сертифицираната организация и инженерния и техническия персонал, и да приеме становище за адаптирането им към общ системен подход, като вземе предвид включването на тези разпоредби в бъдеща обща регулаторна структура за безопасността на гражданското въздухоплаване и опита, натрупан от заинтересованите страни и компетентните органи в областта на надзора на безопасността.
(17)
Регламент (ЕО) № 551/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 10 март 2004 г. относно организацията и използването на въздушното пространство в единното европейско небе (Регламент за въздушното пространство) (7) изисква да бъдат въведени специфични функции, наречени мрежови функции, за да се осигури оптимално използване на въздушното пространство и ограничените ресурси, като същевременно се осигурява на потребителите максимален достъп до въздушното пространство, както и възможност за експлоатиране на предпочитани линии на движение. Както е предвидено в Регламент (ЕО) № 551/2004, Регламент (ЕС) № 677/2011 на Комисията от 7 юли 2011 г. за определяне на подробни правила за прилагане на мрежовите функции за управление на въздушното движение (УВД) и за изменение на Регламент (ЕС) № 691/2010 (8) определя правата, задълженията и отговорностите на субекта, участващ в предоставянето на тези функции.
(18)
За безопасното изпълнение на някои мрежови функции, участващият субект отговаря на определени изисквания. Тези изисквания имат за цел да гарантират, че субектът или организацията работи по безопасен начин, и са определени в приложение VI към Регламент (ЕС) № 677/2011. Това са изисквания за безопасност към организацията, които са много сходни с общите изисквания, но са адаптирани към отговорностите, свързани с безопасността, на мрежовите функции.
(19)
Следователно е необходимо Регламент (ЕО) № 2096/2005 да бъде отменен.
(20)
Регламент (ЕО) № 482/2008 на Комисията от 30 май 2008 г. относно изграждане на система за осигуряване безопасността на софтуера, която да бъде въведена от доставчиците на аеронавигационни услуги, и за изменение на приложение II към Регламент (ЕО) № 2096/2005 (9), и Регламент (ЕС) № 691/2010 на Комисията от 29 юли 2010 година за определяне на схема за ефективност на аеронавигационното обслужване и мрежовите функции и за изменение на Регламент (ЕО) № 2096/2005 за определяне на общи изисквания при доставянето на аеронавигационни услуги (10) следва да бъдат изменени с цел да бъдат адаптирани към настоящия регламент.
(21)
Предвидените в настоящия регламент мерки са в съответствие със становището на Комитета за единно небе, създаден съгласно член 5 от Регламент (ЕО) № 549/2004,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет и приложно поле
Настоящият регламент определя общите изисквания за предоставяне на аеронавигационно обслужване.
Въпреки това, освен ако приложение I или приложение II не съдържат разпоредби с противоположен смисъл, тези общи изисквания не се прилагат за:
а)
дейности, различни от предоставянето на аеронавигационно обслужване от доставчик на такова обслужване;
б)
ресурси, разпределени за дейности извън предоставянето на аеронавигационно обслужване.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат определенията в член 2 от Регламент (ЕО) № 549/2004 и член 3 от Регламент (ЕО) № 216/2008. Определението на „сертификат“ в член 2, точка 15 от Регламент (ЕО) № 549/2004 обаче не се прилага.
Следните определения също се прилагат:
(1)
„авиационна работа“ означава полет на въздухоплавателното средство, при който то се използва за специализирани услуги, като услугите, свързани със селското стопанство, строителството, фотографията, топографските измервания, наблюдението и патрулирането, издирването и спасяването или авиационната реклама;
(2)
„търговски въздушни превози“ означава полет на въздухоплавателно средство, който включва превоз на пътници, товари или поща срещу заплащане или наем;
(3)
„функционална система“ означава комбинация от системи, процедури и човешки ресурси, организирани за извършване на определена функция в контекста на УВД;
(4)
„въздухоплаване с общо предназначение“ означава полет на гражданско въздухоплавателно средство, различен от авиационната работа или от търговски въздушни превози;
(5)
„национален надзорен орган“ означава орган или органи, определен(и) или създаден(и) от държавите-членки като техен национален орган за надзор съгласно член 4, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 549/2004;
(6)
„опасност“ означава всяко условие, събитие или обстоятелство, което може да предизвика произшествие;
(7)
„организация“ означава субект, който предоставя аеронавигационно обслужване;
(8)
„оперативна организация“ означава организация, отговорна за предоставянето на инженерно и техническо обслужване в помощ на обслужването на въздушното движение, комуникациите, навигацията или наблюдението;
(9)
„риск“ означава комбинацията от общата вероятност или честотата на възникване на вреден ефект, породен от опасност, и степента на сериозност на такъв ефект;
(10)
„осигуряване на безопасност“ означава всички планирани и систематични действия, необходими, за да се постигне адекватна увереност, че даден продукт, услуга, организация или функционална система постига приемлива или допустима безопасност;
(11)
„цел на безопасността“ означава заявление по отношение на качеството или количеството, което определя максималната честота или вероятност, при която се очаква да възникне опасност;
(12)
„изискване за безопасност“ означава средство за ограничаване на риска, дефинирано от стратегията за намаляване на риска, с което се постига определена цел на безопасността, като включва организационни, експлоатационни, процедурни, функционални изисквания, а също и изисквания, свързани с работните показатели или оперативната съвместимост, както и екологични характеристики;
(13)
„обслужване“ означава аеронавигационно обслужване или набор от аеронавигационни услуги;
(14)
„общоевропейско аеронавигационно обслужване“ означава аеронавигационна услуга, която е предназначена и установена за потребители в повечето или във всички държави-членки и която може също да се разшири извън въздушното пространство на територията, за която се прилага Договорът.
(15)
„доставчик на аеронавигационни услуги “ означава всеки публичен или частен правен субект, който предоставя АНО за общото въздушно движение, включително организация, подала заявление за сертификат за предоставяне на такива услуги.
Член 3
Компетентен орган за сертифициране
1. За целите на настоящия регламент компетентен орган за сертифицирането на аеронавигационно обслужване е:
а)
за организациите с основно място на дейност и с регистрирано седалище, ако имат такова, намиращо се в държава-членка - националният надзорен орган, назначен или създаден от въпросната държава-членка;
б)
за организации, предоставящи аеронавигационно обслужване във въздушното пространство на територията, за която се прилага Договорът, чието основно място на дейност и регистрирано седалище, ако имат такова, се намира извън територията, предмет на разпоредбите на Договора - Агенцията;
в)
за организации, предоставящи общоевропейско аеронавигационно обслужване във въздушното пространство на територията, за която се прилага Договорът - Агенцията.
2. Компетентният орган за надзор за безопасността е органът, определен в съответствие с член 3 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 1034/2011 на Комисията (11).
Член 4
Издаване на сертификати
1. За да получат необходимия сертификат за предоставяне на аеронавигационно обслужване и без да се засяга член 7, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 550/2004, организациите трябва да отговарят на:
а)
основните изисквания за предоставяне на аеронавигационно обслужване, определени в приложение I;
б)
специфичните допълнителни изисквания, определени в приложения II - V, в съответствие с вида услуга, която предоставят.
2. Компетентен орган проверява съответствието на дадената организация с общите изисквания, преди да издаде сертификат на въпросния доставчик на обслужване.
3. Организацията трябва да бъде в съответствие с общите изисквания не по-късно от момента на издаване на сертификата съгласно:
а)
член 7 от Регламент (ЕО) № 550/2004;
б)
член 8б, параграф 2 и член 22а, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 216/2008.
Член 5
Дерогации
1. Чрез дерогация от член 4, параграф 1 някои доставчици на аеронавигационно обслужване могат да изберат да не се възползват от възможността да предоставят трансгранично обслужване и да се откажат от правото на взаимно признаване в рамките на единното европейско небе.
При тези обстоятелства те могат да подадат заявление за сертификат, който е ограничен до въздушното пространство, намиращо се под отговорността на държавата-членка, посочена в член 7, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 550/2004.
2. За да подаде заявлението, посочено в параграф 1, доставчикът на обслужване на въздушното движение трябва да предоставя или да планира предоставянето на обслужване само по една или няколко от следните категории:
а)
авиационна работа;
б)
въздухоплаване с общо предназначение;
в)
търговски въздушни превози, ограничени до въздухоплавателни средства с максимална излетна маса по-малка от 10 тона или с по-малко от 20 пътнически седалки;
г)
търговски въздушни превози с по-малко от 10 000 движения годишно, независимо от максималната излетна маса и броя на пътническите седалки, като под „движения“ се разбира сумата от излитанията и кацанията, която се изчислява като средна стойност за предходните три години.
За да подаде такова заявление, доставчикът на аеронавигационно обслужване, който е различен от доставчика на обслужване на въздушното движение, трябва да има брутен годишен оборот от 1 000 000 EUR или по-малко от услугите, които този доставчик предоставя или планира да предоставя.
В случай че поради обективни практически причини доставчикът на аеронавигационно обслужване не може да осигури доказателства, че отговаря на тези квалифициращи критерии, компетентният орган може да приеме аналогични данни или прогнозни резултати по отношение на горните граници, определени в третата и четвъртата алинеи.
Когато подава такова заявление, доставчикът на аеронавигационно обслужване представя същевременно на компетентния орган съответните доказателства относно квалифициращите критерии.
3. Компетентният орган може да предостави специфични дерогации на заявители, които изпълняват квалифициращите критерии от параграф 1, пропорционално на техния принос за УВД във въздушното пространство, което се намира под отговорността на съответната държава-членка.
Тези дерогации могат да се отнасят само за изискванията, определени в приложение I.
Въпреки това, не се предоставя дерогация за следните изисквания:
а)
техническа и оперативна компетентност и възможности (точка 1);
б)
управление на безопасността (точка 3.1);
в)
човешки ресурси (точка 5);
г)
открито и прозрачно предоставяне на аеронавигационното обслужване (точка 8.1).
4. В допълнение към дерогациите, предвидени в параграф 3, компетентният орган може да разреши дерогации на заявители, които предоставят летищно информационно обслужване на полетите и имат не повече от една редовна работна позиция на всяко летище. Той прави това в степен, пропорционална на приноса на заявителя в УВД във въздушното пространство, намиращо се под отговорността на съответната държава-членка.
Тези дерогации могат да се отнасят само до следните изисквания на приложение II, точка 3:
а)
отговорност за управление на безопасността и външни услуги и доставки (точка 3.1.2, букви б) и е);
б)
прегледи на безопасността (точка 3.1.3, буква а);
в)
изисквания за безопасност при оценяване и ограничаване на риска във връзка с промени (точка 3.2).
5. Не се разрешават дерогации от изискванията, съдържащи се в приложения III, IV или V.
6. В съответствие с приложение II от Регламент (ЕО) № 550/2004 компетентният орган:
а)
определя естеството и приложното поле на дерогацията при условията, приложени към сертификата, като посочва правното основание за нея;
б)
ограничава срока на валидност на сертификата, когато това се счита за необходимо за целите на надзора;
в)
наблюдава дали доставчиците на аеронавигационно обслужване продължават да отговарят на условията за предоставяне на дерогация.
Член 6
Демонстриране на съответствие
1. Организациите представят всички съответни доказателства, за да демонстрират съответствие с приложимите общи изисквания по искане на компетентния орган. Организациите могат да използват изцяло съществуващите данни.
2. Сертифицираната организация уведомява компетентния орган за запланувани промени в предоставянето от нейна страна на аеронавигационно обслужване, които могат да окажат влияние върху съответствието с приложимите общи изисквания или с условията, приложени към сертификата, когато има такива.
3. В случай че сертифицираната организация вече не е в съответствие с приложимите общи изисквания или, когато има такива, с условията, свързани със сертификата, компетентният орган, в срок от един месец след откриването на несъответствие, изисква от организацията да предприеме коригиращи действия.
Това решение се съобщава незабавно на съответната организация.
Преди да уведоми съответната организация за своето одобрение, компетентният орган проверява дали коригиращите действия са били извършени.
Когато компетентният орган счете, че коригиращите действия не са били правилно извършени в рамките на договорения с организацията график, той предприема съответните принудителни мерки, предвидени в член 7, параграф 7 от Регламент (ЕО) № 550/2004 и в член 10, член 22а, буква г), членове 25 и 68 от Регламент (ЕО) № 216/2008, като отчита необходимостта от осигуряване на непрекъснатост на аеронавигационно обслужване.
Член 7
Улесняване на наблюдението на съответствието
Организациите улесняват инспекциите и проучванията, извършвани от компетентен орган или от квалифициран субект, действащ от името на първия, включително посещенията на място и посещенията без предварително уведомление.
Упълномощените лица имат право да извършват следните действия:
а)
да преглеждат съответните записи, данни, процедури и всички други материали, свързани с предоставянето на аеронавигационно обслужване;
б)
да правят копия или извлечения от такива записи, данни, процедури и други материали;
в)
да изискват устни обяснения на място;
г)
да влизат в съответните помещения, терени или транспортни средства.
Такива инспекции и проучвания, когато се извършват от компетентен орган или от квалифициран субект, действащ от името на първия, се извършват в съответствие с правните разпоредби на държавата-членка, в която се предприемат.
Член 8
Текущо съответствие
На основание на наличните доказателства, с които разполага, компетентният орган проверява веднъж годишно текущото съответствие на организациите, които той е сертифицирал.
За тази цел компетентният орган въвежда и обновява ежегодно индикативна програма за инспекции, включваща всички сертифицирани от него доставчици и основаваща се на оценяване на рисковете, свързани с различните операции, които съставляват предоставяното аеронавигационно обслужване. Преди въвеждането на такава програма, ако е необходимо, той се консултира със съответната организация, както и с всякакви други съответни компетентни органи.
В програмата се указват планираните периоди за инспекциите на различните обекти.
Член 9
Регулиране на безопасността при инженерния и техническия персонал
Във връзка с предоставянето на обслужване на въздушното движение, комуникации, навигация и наблюдение, компетентният орган или всеки друг орган, определен от държавата-членка да изпълнява тази задача:
а)
издава съответни правила на безопасност за инженерния и техническия персонал, който изпълнява оперативни задачи, свързани с безопасността;
б)
осигурява адекватен и съответен надзор на безопасността по отношение на инженерния и техническия персонал, определен от всяка оперативна организация да изпълнява оперативни задачи, свързани с безопасността;
в)
при наличието на основателни причини и след надлежно разследване предприема съответни действия спрямо оперативната организация и/или нейния технически и инженерен персонал, който не удовлетворява изискванията на разпоредбите на приложение II, точка 3.3;
г)
проверява и установява, че са въведени подходящи методи, за да се гарантира, че третите страни, изпълняващи оперативни задачи, свързани с безопасността, удовлетворяват изискванията на приложение II, точка 3.3.
Член 10
Процедура за партньорски проверки
1. Комисията, в сътрудничество с държавите-членки и Агенцията, може да организира партньорски проверки на националните надзорни органи в съответствие с параграфи 2-6.
2. Партньорската проверка се извършва от екип от национални експерти и, когато е необходимо, от наблюдатели на Агенцията.
Екипът се състои от експерти от най-малко три различни държави-членки и от Агенцията.
Експертите не участват в партньорски проверки, извършвани в държавата-членка, в която те са наети на работа.
Комисията създава и поддържа база данни за национални експерти, определени от държавите-членки по всички аспекти на общите изисквания, изброени в член 6 от Регламент (ЕО) № 550/2004.
3. Комисията информира държавата-членка и националния надзорен орган за предстоящата партньорска проверка не по-късно от три месеца преди началото ѝ, като посочва датата, за която е планирана проверката, и експертите, които участват в нея.
Държавата-членка, чийто национален надзорен орган подлежи на проверка, одобрява екипа от експерти, преди те да започнат проверката.
4. В срок от три месеца от датата на проверката проверяващият екип изготвя с консенсус доклад, който може да съдържа препоръки.
Комисията свиква среща с Агенцията, експертите и националния надзорен орган за обсъждане на доклада.
5. Комисията препраща доклада до съответната държава-членка.
В срок от три месеца от датата на получаването на доклада държавата-членка може да представи своите забележки.
Тези забележки включват, при необходимост, мерките, които държавата-членка е предприела или възнамерява да предприеме, за да реагира на резултатите от проверката в рамките на определен срок.
Освен ако със съответната държава-членка не е договорено друго, докладът и последващите действия от партньорската проверка не се публикуват.
6. Комисията информира ежегодно държавите-членки чрез Комитета за единно небе за основните констатации от проведените партньорски проверки.
Член 11
Преходни разпоредби
1. За доставчици на аеронавигационно обслужване, които притежават сертификат, издаден в съответствие с Регламент (ЕО) № 2096/2005 към датата на влизане в сила на настоящия регламент, се счита, че притежават сертификат, издаден в съответствие с настоящия регламент.
2. Заявителите за сертификат за доставчик на аеронавигационно обслужване, които са подали заявлението си преди датата на влизане в сила на настоящия регламент, и на които не е бил вече издаден сертификат към тази дата, трябва да покажат съответствие с разпоредбите на настоящия регламент преди издаването на сертификата.
3. Когато организации, за които в съответствие с член 3 компетентен орган ще бъде Агенцията, са подали заявление пред национален орган за надзор на държава-членка за издаване на сертификат преди влизането в сила на настоящия регламент, националният орган за надзор трябва да завърши процеса на сертифициране при координиране с Агенцията и при издаването на сертификата да прехвърли досието на Агенцията.
Член 12
Отмяна
Регламент (ЕО) № 2096/2005 се отменя.
Член 13
Изменение на Регламент (ЕО) № 482/2008
Регламент (ЕО) № 482/2008 се изменя, както следва:
1.
в член 4, параграф 5 позоваването на „Регламент (ЕО) № 2096/2005“ се заменя с позоваване на „Регламент за изпълнение (ЕС) № 1035/2011 на Комисията (12);
2.
член 6 се заличава;
3.
в приложение I, в точки 1 и 2 позоваването на „Регламент (ЕО) № 2096/2005“ се заменя с позоваване на „Регламент за изпълнение (ЕС) № 1035/2011“.
Член 14
Изменение на Регламент (ЕС) № 691/2010
В Регламент (ЕС) № 691/2010 член 25 се заличава.
Член 15
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 17 октомври 2011 година.
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) N:o 1035/2011,
annettu 17 päivänä lokakuuta 2011,
lennonvarmistuspalvelujen tarjoamista koskevista yhteisistä vaatimuksista sekä asetusten (EY) N:o 482/2008 ja (EU) N:o 691/2010 muuttamisesta
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon lennonvarmistuspalvelujen tarjoamisesta yhtenäisessä eurooppalaisessa ilmatilassa (palveluntarjonta-asetus) 10 päivänä maaliskuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 550/2004 (1) ja erityisesti sen 4, 6 ja 7 artiklan,
ottaa huomioon yhteisistä siviili-ilmailua koskevista säännöistä ja Euroopan lentoturvallisuusviraston perustamisesta sekä neuvoston direktiivin 91/670/ETY, asetuksen (EY) N:o 1592/2002 ja direktiivin 2004/36/EY kumoamisesta 20 päivänä helmikuuta 2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 216/2008 (2) ja erityisesti sen 8 b artiklan 6 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Asetuksen (EY) N:o 216/2008 mukaisesti komission on Euroopan lentoturvallisuusviraston, jäljempänä ’virasto’, avustuksella hyväksyttävä täytäntöönpanosäännöt ilmaliikenteen hallinta- ja lennonvarmistuspalvelujen tarjoamiselle kaikkialla unionissa. Mainitun asetuksen 8 b artiklan 6 kohdan mukaan kyseisten täytäntöönpanosääntöjen on perustuttava yhtenäisen eurooppalaisen ilmatilan toteuttamisen puitteista (puiteasetus) 10 päivänä maaliskuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 549/2004 (3) 5 artiklan 3 kohdan mukaisesti hyväksyttyihin asetuksiin.
(2)
Unionissa tapahtuvan lennonvarmistuspalvelujen tarjoamisen olisi perustuttava jäsenvaltioiden tai viraston myöntämään toimilupaan. Lennonvarmistuspalvelujen tarjoajille, jotka täyttävät yhteiset vaatimukset, olisi myönnettävä toimilupa asetuksen (EY) N:o 550/2004 7 artiklan ja asetuksen (EY) N:o 216/2008 8 b artiklan 2 kohdan mukaisesti.
(3)
Asetuksen (EY) N:o 550/2004 6 artiklan ja asetuksen (EY) N:o 216/2008 8 b artiklan mukaisesti vahvistettavien yhteisten vaatimusten soveltaminen ei saisi vaikuttaa jäsenvaltioiden omaa ilmatilaansa koskevaan suvereniteettiin eikä jäsenvaltioiden sellaisiin tarpeisiin, jotka liittyvät yleiseen järjestykseen, yleiseen turvallisuuteen ja puolustuskysymyksiin, siten kuin asetuksen (EY) N:o 549/2004 13 artiklassa vahvistetaan. Asetuksen (EY) N:o 549/2004 1 artiklan 2 kohdan ja asetuksen (EY) N:o 216/2008 1 artiklan 2 kohdan mukaisesti yhteisten vaatimusten ei pitäisi koskea sotilasoperaatioita tai -koulutusta.
(4)
Lennonvarmistuspalvelujen tarjoamisen yhteisten vaatimusten määrittämisessä olisi otettava asianmukaisesti huomioon lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien oikeudellinen asema jäsenvaltioissa. Jos organisaatio lisäksi harjoittaa muuta toimintaa kuin lennonvarmistuspalvelujen tarjoamista, yhteisiä vaatimuksia ei pitäisi soveltaa tähän muuhun toimintaan tai resursseihin, jotka suunnataan muuhun toimintaan kuin lennonvarmistuspalvelujen tarjoamiseen, jollei asiasta toisin säädetä.
(5)
Kun yhteisiä vaatimuksia sovelletaan lennonvarmistuspalvelujen tarjoajiin, tämä olisi toteutettava oikeassa suhteessa niihin riskeihin, jotka liittyvät kunkin toiminnon erityispiirteisiin, kuten käsiteltävien liikennetapahtumien lukumäärään ja/tai luonteeseen sekä muihin piirteisiin. Jos tietyt lennonvarmistuspalvelujen tarjoajat päättävät olla hyödyntämättä mahdollisuutta tarjota rajat ylittäviä palveluja yhtenäisessä eurooppalaisessa ilmatilassa, toimivaltaisella viranomaisella olisi oltava oikeus sallia kyseisille palveluntarjoajille tiettyjen lennonvarmistuspalvelujen tarjoamista koskevien yleisten vaatimusten ja tiettyjen ilmaliikennepalvelujen tarjoamista koskevien erityisten vaatimusten noudattaminen vastaavassa suhteessa. Tällöin toimilupaan liitetyissä ehdoissa pitäisi ottaa huomioon poikkeuksen luonne ja soveltamisala.
(6)
Lupajärjestelmän asianmukaisen toiminnan varmistamiseksi jäsenvaltioiden olisi vuosikertomustensa yhteydessä toimitettava komissiolle ja virastolle kaikki tarvittavat tiedot toimivaltaisten viranomaisten myöntämistä poikkeuksista.
(7)
Erityyppisiin lennonvarmistuspalvelujen toimintoihin ei aina sovelleta samoja vaatimuksia. Tämän vuoksi on tarpeellista mukauttaa yhteiset vaatimukset kunkin toimintotyypin erityispiirteitä vastaaviksi.
(8)
Lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien asiana pitäisi olla näyttää toteen se, että ne täyttävät sovellettavat yhteiset vaatimukset toimiluvan voimassaoloajan ja kaikkien sen piiriin kuuluvien palvelujen osalta.
(9)
Yhteisten vaatimusten tehokkaan soveltamisen varmistamiseksi olisi luotava järjestelmä, jonka puitteissa yhteisten vaatimusten noudattamista sekä toimiluvassa eriteltyjen ehtojen täyttymistä valvotaan ja se tarkastetaan säännöllisesti. Toimivaltaisen viranomaisen olisi tarkastettava palveluntarjoajan soveltuvuus ennen toimiluvan antamista, ja sen olisi vuosittain arvioitava niiden lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien toiminnan vaatimustenmukaisuus, joille se on myöntänyt toimiluvan. Tämän vuoksi sen olisi laadittava ja saatettava vuosittain ajan tasalle ohjeellinen, riskinarviointiin perustuva tarkastusohjelma, joka kattaa kaikki siltä toimiluvan saaneet palveluntarjoajat. Ohjelmalla olisi voitava tarkastaa kaikki asiankuuluvat lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien toiminnot kohtuullisessa määräajassa. Kun toimivaltainen viranomainen arvioi nimettyjen ilmaliikennepalvelujen ja sääpalvelujen tarjoajien vaatimustenmukaisuuden, sillä pitäisi olla myös oikeus tarkistaa asiaan liittyvät vaatimukset, jotka johtuvat kyseisen jäsenvaltion kansainvälisistä velvoitteista.
(10)
Kansallisten valvontaviranomaisten vertaisarvioinneilla voitaisiin edistää yhteistä lähestymistapaa lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien valvontaan kaikkialla unionissa. Komissio voi järjestää nämä vertaisarvioinnit yhteistyössä jäsenvaltioiden ja viraston kanssa. Ne olisi sovitettava yhteen asetuksen (EY) N:o 216/2008 24 ja 54 artiklassa vahvistettujen toimenpiteiden sekä kaikkien muiden kansainvälisten seuranta- ja valvontaohjelmien kanssa. Näin vältettäisiin työn päällekkäisyys. Jotta vertaisarviointi tarjoaisi mahdollisuuden kokemusten ja parhaiden käytäntöjen vaihtamiseen, olisi suositeltavaa, että asiantuntijat kuuluisivat valvontaviranomaisen henkilöstöön.
(11)
Eurocontrol on kehittänyt turvallisuusvaatimukset (ESARR), joilla on suuri merkitys tarjottujen ilmaliikennepalvelujen turvallisuuden kannalta. Asetuksen (EY) N:o 550/2004 mukaisesti komission olisi yksilöitävä ja annettava asiaankuuluvat turvallisuusvaatimuksia koskevat määräykset unionin asetuksissa. Lennonvarmistuspalvelujen tarjoamista koskevista yhteisistä vaatimuksista 20 päivänä joulukuuta 2005 annettuun komission asetukseen (EY) N:o 2096/2005 (4) sisälletyt turvallisuusvaatimukset ovat näiden täytäntöönpanosääntöjen perustana.
(12)
Antaessaan asetuksen (EY) N:o 2096/2005 komissio päätti, ettei ollut tarkoituksenmukaista toistaa ilmaliikenteen hallinnan turvallisuuteen liittyvistä poikkeamista ilmoittamista ja niiden arviointia koskevia ESARR 2 -määräyksiä, jotka kuuluvat siviili-ilmailun onnettomuuksien ja vaaratilanteiden tutkinnasta ja ehkäisemisestä ja direktiivin 94/56/EY kumoamisesta 20 päivänä lokakuuta 2010 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 996/2010 (5) ja poikkeamien ilmoittamisesta siviili-ilmailun alalla 13 päivänä kesäkuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/42/EY (6) soveltamisalaan. Turvallisuuteen liittyvistä poikkeamista olisi kuitenkin annettava uusia säännöksiä, joissa edellytetään, että tässä asetuksessa määritelty toimivaltainen viranomainen tarkastaa, onko ilmaliikennepalvelujen tarjoajilla sekä viestintä-, suunnistus- tai valvontapalvelujen tarjoajilla riittävät järjestelyt tällaisten poikkeamien raportointia ja niiden arviointia varten.
(13)
Erityisesti olisi tiedostettava, että ensiksi turvallisuudenhallinta on juuri se ilmaliikennepalvelujen osa-alue, jolla varmistetaan kaikkien turvallisuusriskien yksilöiminen, arvioiminen ja vähentäminen tyydyttävällä tavalla, ja toiseksi, että järjestelmälähtöiseen kokonaisvaltaiseen lähestymistapaan tähtäävällä muodollisella ja systemaattisella turvallisuudenhallintaa ja hallintajärjestelmiä koskevalla lähestymistavalla saavutetaan paras mahdollinen turvallisuuden taso siten, että tulokset ovat helposti nähtävissä ja jäljitettävissä. Viraston olisi jatkettava tämän asetuksen turvallisuusvaatimusten arviointia ja yhdistettävä ne siviili-ilmailun turvallisuutta koskevaan yhteiseen sääntelyrakenteeseen.
(14)
Kunnes virasto on luonnostellut täytäntöönpanosäännöt, joilla asianmukaiset Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön (ICAO) standardit saatetaan osaksi unionin täytäntöönpanotoimenpiteitä, hyväksyttäviä menetelmiä vaatimusten täyttämiseksi, hyväksyntäspesifikaatioita ja ohjeaineistoa, lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien olisi toiminnassaan noudatettava asianmukaisia ICAOn standardeja. Lennonvarmistuspalvelujen rajat ylittävän tarjonnan edistämiseksi ja siihen saakka, kunnes virasto saa valmiiksi asianmukaiset toimenpideluonnokset, joilla ICAOn standardit saatetaan osaksi lainsäädäntöä, jäsenvaltioiden, komission ja viraston - tarpeen tullen tiiviissä yhteistyössä Eurocontrolin kanssa - olisi pyrittävä pitämään jäsenvaltioiden ilmoittamat erot ICAOn standardien soveltamisessa mahdollisimman pieninä lennonvarmistuspalvelujen osalta, jotta jäsenvaltioissa noudatettaisiin yhteisiä standardeja yhtenäisen eurooppalaisen ilmatilan alueella.
(15)
Erilaisten kansallisten vastuuvelvollisuutta koskevien järjestelyjen ei pitäisi estää lennonvarmistuspalvelujen tarjoajia tekemästä sopimuksia rajat ylittävästä palveluntarjonnasta, heti kun lennonvarmistuspalvelujen tarjoajat ovat tehneet järjestelyjä kattaakseen sovellettavaan lakiin perustuvista korvausvelvoitteista aiheutuvat tappiot. Käytetyn menettelyn olisi oltava kansallisen lainsäädännön mukainen. Jäsenvaltioiden, jotka sallivat lennonvarmistuspalvelujen tarjoamisen ilmatilassaan tai osassa sitä ilman asetuksen (EY) N:o 550/2004 mukaista toimilupaa, olisi vastattava kyseisten palveluntarjoajien vastuiden kattamisesta.
(16)
Viraston olisi edelleen arvioitava tämän asetuksen säännöksiä, etenkin niitä, jotka koskevat toimiluvan saaneen organisaation lennonvarmistuspalvelujen tarjoamiseen tekemien muutosten turvallisuusarviointia sekä teknistä henkilöstöä, ja annettava lausunto niiden mukauttamiseksi järjestelmälähtöiseen kokonaisvaltaiseen lähestymistapaan ottaen huomioon näiden säännösten yhdistäminen tulevaan yhteiseen siviili-ilmailun turvallisuutta koskevaan sääntelyrakenteeseen sekä sidosryhmien ja toimivaltaisten viranomaisten turvallisuusvalvonnasta keräämät kokemukset.
(17)
Yhtenäisen eurooppalaisen ilmatilan organisoinnista ja käytöstä (ilmatila-asetus) 10 päivänä maaliskuuta 2004 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 551/2004 (7) edellytetään sellaisten erityisten verkkotoimintojen perustamista, joilla mahdollistetaan ilmatilan ja niukkojen resurssien optimaalinen käyttö ja varmistetaan samalla, että ilmatila on mahdollisimman tehokkaasti käytettävissä ja ilmatilan käyttäjät voivat valita haluamansa reitin. Asetuksen (EY) N:o 551/2004 mukaisesti ilmaliikenteen hallintaverkon toimintojen toteuttamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä ja asetuksen (EU) N:o 691/2010 muuttamisesta 7 päivänä heinäkuuta 2011 annetussa komission asetuksessa (EU) N:o 677/2011 (8) vahvistetaan kyseisten toimintojen toteuttamiseen osallistuvan yksikön oikeudet, velvollisuudet ja vastuut.
(18)
Tiettyjen verkkotoimintojen turvallinen toteuttaminen edellyttää, että niiden toteuttamiseen osallistuvaan yksikköön sovelletaan tiettyjä vaatimuksia. Näillä vaatimuksilla pyritään varmistamaan, että yksikkö tai organisaatio toimii turvallisella tavalla, ja ne vahvistetaan asetuksen (EU) N:o 677/2011 liitteessä VI. Nämä organisaation turvallisuusvaatimukset muistuttavat läheisesti tämän asetuksen liitteessä I vahvistettuja lennonvarmistuspalvelujen tarjoamista koskevia yleisiä vaatimuksia, mutta verkkotoimintojen turvallisuusvastuisiin mukautettuina.
(19)
Sen vuoksi asetus (EY) N:o 2096/2005 olisi kumottava.
(20)
Lennonvarmistuspalvelujen tarjoajilta vaadittavasta ohjelmistojen turvallisuuden varmistusjärjestelmästä ja asetuksen (EY) N:o 2096/2005 liitteen II muuttamisesta 30 päivänä toukokuuta 2008 annettua komission asetusta (EY) N:o 482/2008 (9) ja lennonvarmistuspalvelujen ja verkkotoimintojen suorituskyvyn kehittämisjärjestelmästä ja lennonvarmistuspalvelujen tarjoamista koskevista yhteisistä vaatimuksista annetun asetuksen (EY) N:o 2096/2005 muuttamisesta 29 päivänä heinäkuuta 2010 annettua komission asetusta (EU) N:o 691/2010 (10) olisi muutettava niiden mukauttamiseksi tähän asetukseen.
(21)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat asetuksen (EY) N:o 549/2004 5 artiklalla perustetun yhtenäisen ilmatilan komitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Kohde ja soveltamisala
Tässä asetuksessa säädetään lennonvarmistuspalvelujen tarjoamista koskevista yhteisistä vaatimuksista.
Jollei liitteessä I tai II toisin säädetä, kyseisiä yhteisiä vaatimuksia ei kuitenkaan sovelleta:
a)
muuhun palveluntarjoajan toimintaan kuin lennonvarmistuspalvelujen tarjoamiseen;
b)
resursseihin, jotka osoitetaan muuhun toimintaan kuin lennonvarmistuspalvelujen tarjoamiseen.
2 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa sovelletaan asetuksen (EY) N:o 549/2004 2 artiklan ja asetuksen (EY) N:o 216/2008 3 artiklan määritelmiä. Asetuksen (EY) N:o 549/2004 2 artiklan 15 alakohdan ”luvan” määritelmää ei kuitenkaan sovelleta.
Lisäksi tässä asetuksessa tarkoitetaan
1.
”lentotyöllä” ilma-aluksen toimintaa, jossa ilma-alusta käytetään erikoistehtäviin, kuten maatalouslentoihin, rakennustoimintaan, ilmakuvauslentoihin, kartoitukseen, tähystykseen, partiointiin, etsintä- ja pelastustoimintaan tai mainoshinaukseen;
2.
”kaupallisella ilmakuljetuksella” ilma-aluksen käyttämistä matkustajien, rahdin tai postin kuljetukseen maksua tai muuta korvausta vastaan;
3.
”funktionaalisella järjestelmällä” järjestelmien, menettelyjen ja henkilöstöresurssien yhdistelmää, joka on muodostettu ilmaliikenteen hallinnan alan toiminnon suorittamista varten;
4.
”yleisilmailulla” kaikkea muuta siviili-ilma-aluksen toimintaa kuin lentotyötä tai kaupallista ilmakuljetusta;
5.
”kansallisella valvontaviranomaisella” jäsenvaltion asetuksen (EY) N:o 549/2004 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti kansalliseksi valvontaviranomaiseksi nimeämää/nimeämiä tai perustamaa/perustamia elintä tai elimiä;
6.
”vaaratekijällä” kaikkia edellytyksiä, tilanteita tai olosuhteita, jotka saattavat aiheuttaa onnettomuuden;
7.
”organisaatiolla” lennonvarmistuspalveluja tarjoavaa yksikköä;
8.
”toiminnallisella organisaatiolla” organisaatiota, joka on vastuussa ilmaliikennepalveluja tai viestintä-, suunnistus- tai valvontapalveluja tukevien teknisten palvelujen tarjoamisesta;
9.
”riskillä” vaaratekijän vahingollisen seurauksen yleisen todennäköisyyden tai esiintymistiheyden sekä kyseisen seurauksen vakavuuden yhdistelmää;
10.
”turvallisuuden varmistamisella” kaikkia suunniteltuja ja järjestelmällisiä toimia, jotka tarvitaan riittävän varmuuden saamiseen siitä, että tuote, palvelu, organisaatio tai funktionaalinen järjestelmä saavuttaa hyväksyttävän tai tyydyttävän turvallisuuden;
11.
”turvallisuustavoitteella” laadullista tai määrällistä lausumaa, jossa määritellään vaaratekijän suurin hyväksyttävä esiintymistiheys tai todennäköisyys, jolla vaaratekijän voidaan olettaa ilmenevän;
12.
”turvallisuusvaatimuksella” tiettyyn turvallisuustavoitteeseen tähtäävään riskinhallintastrategiaan perustuvaa riskinvähentämiskeinoa, mukaan lukien organisaatiota, operatiivisia tekijöitä, menettelyjä, toimintoja, suorituskykyä ja yhteentoimivuutta koskevat vaatimukset tai ympäristönäkökohtiin liittyvät keinot;
13.
”palveluilla” joko yksittäistä lennonvarmistuspalvelua tai kyseisten palvelujen muodostamaa kokonaisuutta;
14.
”yleiseurooppalaisella lennonvarmistuspalvelulla” palvelua, joka on suunniteltu ja perustettu useimpien tai kaikkien jäsenvaltioiden käyttäjille ja joka voi ulottua myös sen alueen ulkopuoliseen ilmatilaan, jossa perussopimusta sovelletaan;
15.
”lennonvarmistuspalvelujen tarjoajalla” julkista tai yksityistä yksikköä, joka tarjoaa lennonvarmistuspalveluja yleiselle ilmaliikenteelle, mukaan lukien organisaatio, joka on hakenut toimilupaa kyseisten palvelujen tarjoamiseen.
3 artikla
Toimilupia myöntävä toimivaltainen viranomainen
1. Tämän asetuksen soveltamiseksi lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien toimilupia myöntävä toimivaltainen viranomainen on:
a)
jäsenvaltion nimittämä tai perustama kansallinen valvontaviranomainen niitä organisaatioita varten, joiden pääasiallinen toimipaikka ja mahdollinen rekisteröity toimisto sijaitsevat kyseisessä jäsenvaltiossa;
b)
virasto niitä organisaatioita varten, jotka tarjoavat lennonvarmistuspalveluja sen alueen ilmatilassa, jossa perussopimusta sovelletaan, ja joiden pääasiallinen toimipaikka ja mahdollinen rekisteröity toimisto sijaitsevat perussopimuksen määräysten soveltamisalaan kuuluvan alueen ulkopuolella;
c)
virasto niitä organisaatioita varten, jotka tarjoavat yleiseurooppalaisia lennonvarmistuspalveluja sen alueen ilmatilassa, jossa perussopimusta sovelletaan.
2. Turvallisuusvalvonnasta vastaava toimivaltainen viranomainen määritetään komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 1034/2011 (11) 3 artiklan mukaisesti.
4 artikla
Toimilupien myöntäminen
1. Lennonvarmistuspalvelujen tarjoamiseen tarvittavan toimiluvan saadakseen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 550/2004 7 artiklan 5 kohdan soveltamista, organisaatioiden on täytettävä:
a)
liitteessä I vahvistetut lennonvarmistuspalvelujen tarjoamista koskevat yleiset vaatimukset;
b)
liitteissä II-V vahvistetut erityiset vaatimukset niiden tarjoaman palvelun lajin edellyttämällä tavalla.
2. Toimivaltainen viranomainen antaa organisaatiolle toimiluvan tarkastettuaan, että se täyttää yhteiset vaatimukset.
3. Organisaation on täytettävä yhteiset vaatimukset viimeistään ajankohtana, jolloin toimilupa annetaan:
a)
asetuksen (EY) N:o 550/2004 7 artiklan;
b)
asetuksen (EY) N:o 216/2008 8 b artiklan 2 kohdan ja 22 a artiklan b ja c alakohdan mukaisesti.
5 artikla
Poikkeukset
1. Poiketen siitä, mitä 4 artiklan 1 kohdassa säädetään, tietyt lennonvarmistuspalvelujen tarjoajat saattavat päättää olla hyödyntämättä mahdollisuutta tarjota rajat ylittäviä palveluita ja saattavat luopua oikeudestaan vastavuoroiseen tunnustamiseen yhtenäisessä eurooppalaisessa ilmatilassa.
Ne voivat tällöin hakea toimilupaa, joka rajoittuu asetuksen (EY) N:o 550/2004 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulle jäsenvaltiolle kuuluvaan ilmatilaan.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun hakemuksen esittämisen edellytyksenä on, että ilmaliikennepalvelujen tarjoajan tarjoamat palvelut tai palvelut, joita se aikoo tarjota, rajoittuvat yhteen tai useampaan seuraavista luokista:
a)
lentotyö;
b)
yleisilmailu;
c)
kaupallinen ilmakuljetus, jossa käytetään ainoastaan ilma-aluksia, joiden suurin sallittu lentoonlähtömassa on alle 10 tonnia tai joissa matkustajapaikkoja on alle 20;
d)
kaupallinen ilmakuljetus, jossa liikennetapahtumia on alle 10 000 vuodessa riippumatta suurimmasta sallitusta lentoonlähtömassasta ja matkustajapaikkojen määrästä; liikennetapahtumat lasketaan nousujen ja laskujen yhteismääränä ja kolmen edeltävän vuoden keskiarvona.
Tällaisen hakemuksen esittämisen edellytyksenä on, että muita kuin ilmaliikennepalveluja tarjoavan lennonvarmistuspalvelujen tarjoajan vuosittainen bruttoliikevaihto on enintään 1 000 000 euroa niiden palvelujen osalta, joita se tarjoaa tai aikoo tarjota.
Jos lennonvarmistuspalvelujen tarjoaja ei objektiivisista käytännön syistä voi esittää näyttöä siitä, että se täyttää kyseiset kelpoisuusperusteet, toimivaltainen viranomainen voi hyväksyä muut vastaavat luvut tai ennusteet, jotka koskevat ensimmäisessä ja toisessa alakohdassa määriteltyjä enimmäismääriä.
Kyseistä hakemusta esittäessään lennonvarmistuspalvelujen tarjoajan on samanaikaisesti toimitettava toimivaltaiselle viranomaiselle kelpoisuusperusteita koskeva asiaankuuluva näyttö.
3. Toimivaltainen viranomainen voi myöntää erityisiä poikkeuksia 1 kohdan kelpoisuusperusteet täyttäville hakijoille ottaen huomioon niiden osuuden ilmaliikenteen hallinnasta kyseisen jäsenvaltion ilmatilassa.
Nämä poikkeukset voivat koskea ainoastaan liitteessä I vahvistettuja vaatimuksia.
Poikkeusta ei kuitenkaan voida myöntää seuraavista vaatimuksista:
a)
tekninen ja toiminnallinen pätevyys ja valmius (1 kohta);
b)
turvallisuudenhallinta (3.1 kohta);
c)
henkilöstö (5 kohta);
d)
avoin ja läpinäkyvä palvelujen tarjonta (8.1 kohta).
4. Edellä 3 kohdassa säädettyjen poikkeusten lisäksi toimivaltainen viranomainen voi myöntää poikkeuksia hakijoille, jotka tarjoavat lentopaikan lentotiedotuspalvelua (AFIS) ja käyttävät säännöllisesti kullakin lentopaikalla vain yhtä työpistettä. Tällöin toimivaltainen viranomainen ottaa huomioon hakijoiden osuuden ilmaliikenteen hallinnasta kyseisen jäsenvaltion ilmatilassa.
Nämä poikkeukset voivat koskea ainoastaan seuraavia liitteessä II olevan 3 kohdan vaatimuksia:
a)
turvallisuudenhallintaan liittyvä vastuu sekä ulkopuoliset palvelut ja toimitukset (3.1.2 kohdan b ja e alakohta);
b)
turvallisuuskatselmukset (3.1.3 kohdan a alakohta);
c)
riskien arviointia ja vähentämistä koskevat turvallisuusvaatimukset muutosten yhteydessä (3.2 kohta).
5. Poikkeuksia ei voida myöntää liitteiden III, IV ja V vaatimuksiin.
6. Asetuksen (EY) N:o 550/2004 liitteen II mukaisesti toimivaltaisen viranomaisen on:
a)
eriteltävä toimilupaan liitetyissä ehdoissa poikkeuksen luonne ja soveltamisala ja ilmoitettava sen oikeusperusta;
b)
rajoitettava toimiluvan voimassaoloaika, jos sitä pidetään tarpeellisena valvontaan liittyvistä syistä;
c)
seurattava jatkossa, täyttävätkö lennonvarmistuspalvelujen tarjoajat edelleen poikkeuksen myöntämisen edellytykset.
6 artikla
Vaatimustenmukaisuuden osoittaminen
1. Organisaatioiden on toimivaltaisen viranomaisen pyynnöstä toimitettava kaikki asiaankuuluva näyttö, jonka avulla ne voivat osoittaa täyttävänsä sovellettavat yhteiset vaatimukset. Organisaatiot voivat käyttää täysimääräisesti kaikkia olemassa olevia tietoja.
2. Toimiluvan saaneen organisaation on ilmoitettava toimivaltaiselle viranomaiselle lennonvarmistuspalvelujen tarjontaansa suunnitelluista muutoksista, joilla voi olla vaikutusta siihen sovellettavien yhteisten vaatimusten tai tarvittaessa toimilupaan liitettyjen ehtojen noudattamiseen.
3. Jos toimiluvan saanut organisaatio ei enää täytä sovellettavia yhteisiä vaatimuksia tai tarvittaessa toimilupaan liitettyjä ehtoja, toimivaltaisen viranomaisen on yhden kuukauden kuluessa vaatimustenvastaisuuden havaitsemispäivästä vaadittava organisaatiota toteuttamaan korjaavia toimia.
Kyseisestä päätöksestä on ilmoitettava välittömästi asianomaiselle organisaatiolle.
Toimivaltaisen viranomaisen on tarkastettava, että korjaava toimi on toteutettu, ennen kuin se ilmoittaa hyväksynnästään asianomaiselle organisaatiolle.
Jos toimivaltainen viranomainen katsoo, ettei korjaavaa toimea ole toteutettu asianmukaisesti organisaation kanssa sovitussa määräajassa, toimivaltaisen viranomaisen on ryhdyttävä aiheellisiin täytäntöönpanotoimenpiteisiin asetuksen (EY) N:o 550/2004 7 artiklan 7 kohdan ja asetuksen (EY) N:o 216/2008 10 artiklan, 22 a artiklan d alakohdan, 25 artiklan ja 68 artiklan mukaisesti ottaen huomioon tarve varmistaa lennonvarmistuspalvelujen jatkuvuus.
7 artikla
Vaatimustenmukaisuuden valvonnan tukeminen
Organisaatioiden on tuettava toimivaltaisen viranomaisen tai sen puolesta toimivan pätevän yksikön tekemiä tarkastuksia ja selvityksiä, mukaan lukien paikan päällä suoritettavat tarkastukset ja ilman ennakkoilmoitusta tehtävät tarkastuskäynnit.
Niillä henkilöillä, jotka suorittavat tarkastuksia, on oltava oikeus:
a)
tutkia tarpeelliset asiakirjat, tiedot, menettelyt ja muu aineisto, jolla on merkitystä lennonvarmistuspalvelujen tarjoamisen kannalta;
b)
ottaa jäljennöksiä tai otteita kyseisistä asiakirjoista, tiedoista, menettelyistä ja muusta aineistosta;
c)
vaatia suullista selvitystä paikalla;
d)
päästä niihin tiloihin, niille alueille ja niihin liikennevälineisiin, joilla on merkitystä tarkastuksen kannalta.
Kun toimivaltainen viranomainen tai sen puolesta toimiva pätevä yksikkö tekee näitä tarkastuksia ja selvityksiä, ne on suoritettava sen jäsenvaltion lainsäädäntöä noudattaen, jossa ne toteutetaan.
8 artikla
Jatkuva vaatimustenmukaisuus
Toimivaltaisen viranomaisen on valvottava käytettävissään olevan näytön perusteella vuosittain niiden organisaatioiden toiminnan vaatimustenmukaisuutta, joille se on myöntänyt toimiluvan.
Tätä varten toimivaltaisen viranomaisen on laadittava ja saatettava vuosittain ajan tasalle kaikki siltä toimiluvan saaneet palveluntarjoajat kattava ohjeellinen tarkastusohjelma, joka perustuu tarjottujen lennonvarmistuspalvelujen eri toimintoihin liittyvien riskien arviointiin. Ennen ohjelman laatimista toimivaltaisen viranomaisen on kuultava kyseistä organisaatiota sekä tarvittaessa muita toimivaltaisia viranomaisia, joita asia koskee.
Ohjelmassa on mainittava eri kohteissa suoritettavien tarkastusten suunnitellut aikavälit.
9 artikla
Teknistä henkilöstöä koskevat turvallisuusmääräykset
Ilmaliikennepalvelujen sekä viestintä-, suunnistus- tai valvontapalvelujen tarjoamisen osalta toimivaltaisen viranomaisen tai muun jäsenvaltion tähän tehtävään nimeämän viranomaisen on:
a)
annettava asianmukaiset turvallisuusmääräykset turvallisuuteen liittyvissä operatiivisissa tehtävissä toimivaa teknistä henkilöstöä varten;
b)
varmistettava kaikkien toiminnallisten organisaatioiden turvallisuuteen liittyviin operatiivisiin tehtäviin määräämän teknisen henkilöstön riittävä ja asianmukainen turvallisuusvalvonta;
c)
aiheellisin perustein ja asianmukaisen tutkimuksen jälkeen ryhdyttävä tarvittaviin toimiin sellaisen toiminnallisen organisaation ja/tai sen teknisen henkilöstön suhteen, joka ei täytä liitteessä II olevan 3.3 kohdan vaatimuksia;
d)
tarkistettava, että on olemassa asianmukaiset menetelmät sen varmistamiseksi, että kolmannet osapuolet, joille on annettu turvallisuuteen liittyviä operatiivisia tehtäviä, täyttävät liitteessä II olevan 3.3 kohdan vaatimukset.
10 artikla
Vertaisarviointimenettely
1. Komissio voi yhdessä jäsenvaltioiden ja viraston kanssa järjestää kansallisten valvontaviranomaisten vertaisarviointeja 2-6 kohdan mukaisesti.
2. Vertaisarvioinnin suorittaa kansallisten asiantuntijoiden ryhmä, johon tarvittaessa kuuluu myös viraston edustajia tarkkailijoina.
Ryhmässä on oltava asiantuntijoita vähintään kolmesta eri jäsenvaltiosta ja virastosta.
Asiantuntijat eivät saa osallistua vertaisarviointeihin siinä jäsenvaltiossa, jossa he työskentelevät.
Komissio laatii jäsenvaltioiden nimeämistä kansallisista asiantuntijoista luettelon, joka kattaa yhteisten vaatimusten kaikki osa-alueet sellaisina kuin ne luetellaan asetuksen (EY) N:o 550/2004 6 artiklassa, ja pitää luettelon ajan tasalla.
3. Komissio ilmoittaa vähintään kolme kuukautta ennen vertaisarvioinnin suorittamista kyseiselle jäsenvaltiolle ja kyseiselle kansalliselle valvontaviranomaiselle vertaisarvioinnin suorittamisesta, sen suunnitellusta suorittamispäivästä sekä arviointiin osallistuvien asiantuntijoiden henkilöllisyydestä.
Jäsenvaltion, jonka kansalliselle valvontaviranomaiselle vertaisarviointi suoritetaan, on ennen arvioinnin suorittamista hyväksyttävä asiantuntijoiden ryhmä.
4. Arviointiryhmän on kolmen kuukauden kuluessa arvioinnin suorittamispäivästä laadittava yksimielisesti kertomus, jossa voidaan esittää suosituksia.
Komissio kutsuu koolle kokouksen, jossa virasto, asiantuntijat ja kansallinen valvontaviranomainen keskustelevat kyseisestä kertomuksesta.
5. Komissio välittää kertomuksen kyseiselle jäsenvaltiolle.
Jäsenvaltio voi kolmen kuukauden kuluessa kertomuksen vastaanottamispäivästä esittää sitä koskevat huomionsa.
Kyseisiin huomioihin on tarvittaessa sisällyttävä toimenpiteet, jotka jäsenvaltio on toteuttanut arvioinnin johdosta tai jotka se aikoo toteuttaa asetetussa määräajassa.
Jollei kyseisen jäsenvaltion kanssa muuta sovita, arviointikertomusta ja seurantaa ei julkaista.
6. Komissio ilmoittaa jäsenvaltioille vuosittain arviointien pääasiallisista tuloksista yhtenäisen ilmatilan komitean kautta.
11 artikla
Siirtymäsäännökset
1. Lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien, joilla on asetuksen (EY) N:o 2096/2005 mukaisesti annettu toimilupa tämän asetuksen voimaantulopäivänä, katsotaan olevan tämän asetuksen mukaisesti annetun toimiluvan haltijoita.
2. Lennonvarmistuspalvelujen tarjoajan toimiluvan hakijoiden, jotka ovat jättäneet hakemuksensa ennen tämän asetuksen voimaantulopäivää ja joille ei vielä ole annettu toimilupaa mainittuna päivänä, on osoitettava, että ne täyttävät tämän asetuksen säännökset ennen toimiluvan antamista.
3. Jos organisaatiot, joiden osalta toimivaltainen viranomainen on 3 artiklan mukaisesti virasto, ovat hakeneet jäsenvaltion kansalliselta valvontaviranomaiselta toimilupaa ennen tämän asetuksen voimaantulopäivää, kansallisen valvontaviranomaisen on saatettava lupamenettely päätökseen yhteistyössä viraston kanssa ja toimitettava sitä koskeva aineisto virastolle toimiluvan antamisen yhteydessä.
12 artikla
Kumoaminen
Kumotaan asetus (EY) N:o 2096/2005.
13 artikla
Asetuksen (EY) N:o 482/2008 muuttaminen
Muutetaan asetus (EY) N:o 482/2008 seuraavasti:
1.
Korvataan 4 artiklan 5 kohdassa ilmaisu ”asetuksen (EY) N:o 2096/2005” ilmaisulla ”komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 1035/2011 (12).
2.
Poistetaan 6 artikla.
3.
Korvataan liitteessä I olevassa 1 ja 2 kohdassa ilmaisu ”asetuksen (EY) N:o 2096/2005” ilmaisulla ”täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 1035/2011”.
14 artikla
Asetuksen (EU) N:o 691/2010 muuttaminen
Poistetaan asetuksen (EU) N:o 691/2010 25 artikla.
15 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 17 päivänä lokakuuta 2011.