РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) № 905/2011 НА СЪВЕТА
от 1 септември 2011 година
за прекратяване на частичното междинно преразглеждане на антидъмпинговите мерки, приложими по отношение на вноса на полиетилен терефталат (PET) с произход от Индия
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 г. за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (1) („основният регламент“), и по-специално член 11, параграф 3 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия, представено след консултация с Консултативния комитет,
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
1.1. Действащи мерки
(1)
С Регламент (ЕО) № 2604/2000 (2) Съветът наложи окончателно антидъмпингово мито върху вноса на полиетилен терефталат („PET“) с произход, inter alia, от Индия („първоначалното разследване“). След провеждане на преразглеждане с оглед изтичане на срока на действие на мерките Съветът наложи с Регламент (ЕО) № 192/2007 (3) окончателно антидъмпингово мито за последващ период от пет години. Антидъмпинговите мерки бяха изменени с Регламент (ЕО) № 1286/2008 на Съвета (4) след частично междинно преразглеждане („последното разследване за преразглеждане“). Мерките бяха установени на нивото на отстраняване на вредата и се състоят от специфични антидъмпингови мита. Ставката на митото варира от 87,5 EUR до 200,9 EUR за тон за поименно посочените индийски производители, докато остатъчната ставка на митото, наложено върху вноса от останалите производители, е в размер на 153,6 EUR за тон („настоящите мита“).
(2)
С Регламент (ЕО) № 2603/2000 (5) Съветът наложи окончателно изравнително мито върху вноса на PET с произход, inter alia, от Индия. След провеждането на преразглеждане с оглед изтичане на срока на действие на мерките Съветът наложи с Регламент (ЕО) № 193/2007 (6) окончателно изравнително мито за последващ период от пет години. Изравнителните мерки бяха изменени с Регламент (ЕО) № 1286/2008 на Съвета след последното разследване за преразглеждане. Изравнителните мерки се изразяват в специфично мито. Ставката на митото варира от 0 EUR до 106,5 EUR за тон за поименно посочените индийски производители, докато остатъчната ставка на митото, наложено върху вноса от останалите износители, е в размер на 69,4 EUR за тон („настоящите изравнителни мерки“).
(3)
С Решение 2000/745/ЕО (7) Комисията прие предложения за доброволни договорености от страна на няколко производители износители, с които се установява минимална вносна цена („МВЦ“) („доброволните договорености“).
1.2. Заявление за преразглеждане
(4)
В съответствие с член 11, параграф 3 от основния регламент беше подадено заявление за частично междинно преразглеждане от страна на Reliance Industries Limited, индийски производител износител на PET („заявителят“). Заявлението бе ограничено до дъмпинга и до заявителя. Същевременно заявителят поиска и преразглеждане на настоящите изравнителни мерки. Остатъчните антидъмпингови и изравнителни мита са приложими към вноса на продукти, произведени от заявителя, а продажбите на заявителя за Съюза се подчиняват на условията на поетите доброволни договорености.
(5)
Заявителят предостави prima facie доказателства, че запазването на настоящото мито на сегашното му ниво вече не е необходимо за компенсиране на дъмпинга. Заявителят по-специално изтъкна, че са налице съществени промени в производствените разходи на дружеството, които са довели до значително по-нисък дъмпингов марж след налагането на настоящите мита. Направеното от заявителя сравнение на неговите цени на вътрешния пазар с експортните му цени за Съюза навежда на извода, че дъмпинговият марж е значително по-нисък от нивото на настоящите мита.
1.3. Започване на частично междинно преразглеждане
(6)
Като установи след консултация с Консултативния комитет, че заявлението съдържа достатъчно prima facie доказателства в подкрепа на откриването на частично междинно преразглеждане („настоящото преразглеждане“), Комисията обяви чрез известие, публикувано на 10 юни 2010 г. в Официален вестник на Европейския съюз (8), откриването на процедура за частично междинно преразглеждане в съответствие с член 11, параграф 3 от основния регламент, ограничено до разглеждането на дъмпинга, доколкото това засяга заявителя.
1.4. Разглеждан продукт и сходен продукт
(7)
Продуктът, предмет на преразглеждането, е полиетилен терефталат (PET) с вискозитет 78 ml/g или повече съгласно стандарт ISO 1628-5, понастоящем класиран в код по КН 3907 60 20 и с произход от Индия („разглежданият продукт“).
(8)
В хода на разследването бе установено, че разглежданият продукт, произвеждан в Индия и продаван на пазара на Съюза, е идентичен от гледна точка на физическите и химическите си характеристики и употребата си с продукта, произвеждан и продаван на вътрешния пазар в Индия. Поради това се стигна до заключението, че продуктите, продавани на вътрешния пазар и на експортните пазари, са сходни продукти по смисъла на член 1, параграф 4 от основния регламент. Тъй като настоящото преразглеждане е ограничено до определяне на дъмпинга по отношение на заявителя, не бяха направени заключения по отношение на продукта, произвеждан и продаван от промишлеността на Съюза на пазара на Съюза.
1.5. Засегнати страни
(9)
Комисията официално уведоми заявителя, представителите на държавата на износа и асоциацията на производителите в Съюза за започването на преразглеждането. На заинтересованите страни беше предоставена възможност да изложат становищата си в писмена форма и да поискат изслушване в срока, посочен в известието за откриване на процедурата.
(10)
На всички заинтересовани страни, които поискаха да бъдат изслушани и показаха, че са налице конкретни причини, поради които следва да бъдат изслушани, бе предоставена такава възможност.
(11)
С цел получаване на необходимата информация за своето разследване Комисията изпрати въпросник на заявителя и получи отговор в рамките на посочения за целта срок.
(12)
Комисията изиска и провери цялата информация, която счете за необходима за определяне на дъмпинга. Комисията извърши проверка на място в помещенията на заявителя в Мумбай, Индия.
1.6. Разследван период в рамките на преразглеждането
(13)
Разследването на дъмпинга обхвана периода от 1 април 2009 г. до 31 март 2010 г. („разследваният период в рамките на преразглеждането“, или „РПП“).
2. РЕЗУЛТАТИ ОТ РАЗСЛЕДВАНЕТО
2.1. Траен характер на твърдяната промяна в обстоятелствата през РПП
(14)
В съответствие с член 11, параграф 3 от основния регламент беше проучен въпросът дали обстоятелствата относно дъмпинга са се променили съществено и дали тази промяна има траен характер.
(15)
Заявителят изтъкна, че промените в неговата нормална стойност и в експортните му цени, настъпили след провеждането на първоначалното разследване, в което е установен дъмпинговият му марж, са резултат от съществена промяна в производствените разходи. Той посочи, че промяната в производствените му разходи е свързана с намаляването на митата, приложими към вноса в Индия на основната суровина, използвана в производствения му процес. Освен това заявителят изтъкна също, че намаляването на митата е довело до намаляване на стимулите за износ, което е предизвикало промяна в продажните цени на вътрешния пазар, използвани за определяне на нормалната стойност.
(16)
Беше установено обаче, че въпреки намаляването на митата и на стимулите за износ, продажните цени на вътрешния пазар на дружеството, използвани за определяне на нормалната стойност през РПП, са били по-високи от цените, използвани при първоначалното разследване, в което е установен дъмпинговият марж на заявителя. По-високите продажни цени на вътрешния пазар са били резултат, inter alia, от увеличените цени на някои суровини и други изходни материали.
(17)
Що се отнася до експортните цени за Съюза през РПП, те бяха определени в съответствие с член 2, параграфи 8 и 9 от основния регламент. Трябваше обаче да се провери по-специално дали наличието на доброволни договорености по отношение на цената, по силата на които заявителят е задължен да продава продукта си на пазара на Съюза на цена над установената за всеки месец МВЦ, е оказало въздействие върху експортните цени на заявителя през РПП. Поради изложените по-долу причини беше изведено заключението, че износът за Съюза действително е бил повлиян от доброволните договорености по отношение на цената. В това отношение, като се има предвид, че заявителят е трябвало да се съобразява с поетите с доброволните договорености задължения по отношение на МВЦ, той е решил да не изнася за Съюза през определени месеци от РПП, когато неговите експортни цени за другите експортни пазари са били по-ниски от МВЦ.
(18)
Беше отбелязано, че заявителят е продавал продукта си на пазара на Съюза само в продължение на 6 месеца през РПП. От друга страна, през този период той е продавал продукти на други експортни пазари, където не е трябвало да се съобразява със задължението, поето въз основа на доброволните договорености по отношение на цената. Беше отбелязано, че експортните цени за трети държави през месеците, когато заявителят не е изнасял за Съюза, са били значително по-ниски от установената МВЦ. Поради това, с оглед на гореизложеното, има основание да се приеме, че единствената причина, поради която заявителят не е продавал продуктите си на пазара на Съюза през останалите месеци, е, че той е трябвало да спази задълженията, поети с доброволните договорености, и не е можел да продава на цени под установената МВЦ.
(19)
Заявителят оспори констатацията, че причината, поради която не е продавал продукти на пазара на Съюза, е свързана със съществуващите доброволни договорености. Заявителят посочи, че що се отнася до продажбите му през РПП на други големи експортни пазари, е имало месеци, през които не са осъществявани продажби, поради което нередовните продажби не са били специфична характеристика на пазара на Съюза. Той също така заяви, че сравнението на месечна основа на вносните цени на разглеждания продукт за Съюза от всички останали държави износители и/или вносните цени на разглеждания продукт с произход от Индия с месечната МВЦ на дружеството би показало, че заявителят е щял да бъде в състояние да продава продукти за Съюза през всички месеца от РПП, без да наруши задълженията си, произтичащи от доброволните договорености.
(20)
Доводите на заявителя не могат да бъдат приети, тъй като, от една страна, дружеството е съсредоточило дейността си върху отделни подбрани пазари, притежаващи своя собствена специфика, и те не обясняват защо дружеството не е продавало на пазара на Съюза. От друга страна, осъществените от заявителя сравнения са основани на общи статистически данни, докато констатациите от настоящото преразглеждане се основават на специфични за дружеството данни, които са по-релевантен и достоверен източник за достигането до съответни изводи. Представените доводи от заявителя също така не бяха напълно валидни: например през някои месеци вносните цени за Съюза като цяло действително са били по-високи от МВЦ, докато през други периоди вносните цени като цяло са били по-ниски от МВЦ и по тази причина от тях не е можело да се направят общи заключения. Въпреки това не се оспорва, че заявителят е извършил продажби за Съюза единствено през месеците, когато вносните цени за Съюза като цяло са били на нивото на МВЦ или по-високи.
(21)
Доводът на заявителя, че ако е искал, той е можел да продава продукти на пазара на Съюза през шестмесечния период, през който е продавал продукти на други експортни пазари на цена, по-ниска от неговата МВЦ, се отхвърля като спекулативен и необоснован. Заявителят не е изложил други доводи относно причините, поради които не е продавал продукти на Съюза през тези шест месеца, докато същевременно е продавал същите продукти на други експортни пазари на цена, по-ниска от неговата МВЦ. Поради това беше заключено, че заявителят не е продавал продукти на Съюза през определен период поради необходимостта да спази задълженията, произтичащи от доброволните договорености. Вследствие на това експортните цени на пазара на Съюза през РПП не са надеждни.
(22)
Беше направено сравнение и между продажните цени на заявителя на пазара на Съюза и цените на другите експортни пазари, за които не е било поето задължение с доброволните договорености по отношение на цената. Беше установено, че експортните цени на тези пазари без ценови задължения системно са били по-ниски през целия РПП.
(23)
Заявителят оспори заключенията, изведени от сравнението на цените за Съюза и за други експорти пазари, като изтъкна, че при анализ на ниво отделни държави съществуват редица други експортни пазари, където цените са били по-високи от цените на пазара на Съюза. В това отношение обаче сравнението на средните цени е по-релевантно от индивидуалните различия при сравнението на ниво отделни държави, което ще бъде свързано с мащаба, както и с отличителните конкурентни фактори, имащи значение за тези индивидуални пазари.
(24)
Вследствие на това експортните цени на пазарите на трети страни отразяват по-добре обичайната ценова политика на дружеството. Разликата между експортните цени за Съюза и експортните цени за останалата част от света показва, че за заявителя биха съществували силни икономически подбуди да продава на по-ниски цени за Съюза, ако нямаше МВЦ. Ето защо при тези обстоятелства се счита, че всеки наново изчислен дъмпингов марж, основан на експортните цени за Съюза през РПП, би бил установен въз основа на цени, които не са се променили значително и трайно. Същото заключение важи и за твърдението на заявителя, посочено в съображение 5, че сравнението на неговите цени на вътрешния пазар с експортните му цени за Съюза би показало дъмпингов марж под нивото на настоящите мита.
(25)
С оглед на посоченото по-горе не е изпълнено условието, установено в член 11, параграф 3 от основния регламент, че трябва да е налице съществена промяна на обстоятелствата по отношение на дъмпинга. Поради това по-нататъшното прилагане на мерките на сегашното им ниво е необходимо за компенсиране на дъмпинга.
(26)
След разгласяването заявителят изтъкна, че неговите цени на пазара на Съюза са напълно надеждни. Тъй като тези износни цени са се увеличили значително между първоначалния разследван период и РПП, трябвало да се счита, че износната политика на дружеството също се е променила значително и трайно през този период. Поради това по негови твърдения дъмпинговият марж на дружеството също се е понижил значително и трайно.
(27)
Освен това заявителят твърди, че трайната промяна в обстоятелствата не е непременно решаващ елемент при оценката, която трябва да се извърши след започването на преразглеждането, а е по-релевантен въпросът дали по-нататъшното налагане на митото е необходимо за компенсиране на дъмпинга. Той се позовава на основния принцип, установен в член 11, параграф 1 от основния регламент и в член 11.1 от Антидъмпинговото споразумение на СТО, съгласно който антидъмпинговите мерки са в сила в степента и за времето, които са необходими, за да се неутрализира ефектът от причиняващия вреда дъмпинг. В това отношение заявителят посочи, че анализът на необходимостта следва да представлява прогнозна оценка, която би изисквала поне вероятното или възможното повторение на дъмпинга на установените по-рано нива.
(28)
Член 11, параграф 1 от основния регламент предвижда, че „[а]нтидъмпинговите мерки остават в сила в степента и за времето, които са необходими, за да се неутрализира ефектът от причиняващия вреда дъмпинг“. Този принцип се прилага и при междинни преразглеждания като настоящото, по отношение на които в член 11, параграф 3 от основния регламент е предвидено, inter alia, че „[…] Процедура по междинно преразглеждане се открива, когато искането съдържа достатъчно доказателства, че продължаване на действието на мярката не е вече необходимо за компенсиране на дъмпинга и/или че няма вероятност причиняването на вреда да продължи или да се повтори, ако мярката се отмени или измени […].“ Гореспоменатата разпоредба определя критериите, които трябва да се изпълнят, когато заинтересована страна смята, че нивото на мерките е прекалено ниско или прекалено високо и поради това иска преразглеждане на тези мерки. След като такова преразглеждане е започнало, член 11, параграф 3 от основния регламент изрично предвижда, че „при провеждане на разследванията съгласно настоящия параграф Комисията може, inter alia, да прецени доколко е налице съществена промяна на обстоятелствата по отношение на дъмпинга […]. За тази цел при окончателната преценка се вземат предвид всички релевантни и надлежно подкрепени от документи доказателства“. Поради това член 11, параграф 3 предвижда допълнителен критерий за оценка (т.е. съществена промяна на обстоятелствата) в случай на междинно преразглеждане, който следва да се вземе предвид при разследването в допълнение към изискването за откриването на процедурата (т.е. оценка дали са все още необходими мерките на тяхното сегашно ниво), както твърди заявителят.
(29)
Също трябва да се отбележи, че при разследването за целите на междинно преразглеждане е обичайна практика да се разглежда трайният характер на промяната в обстоятелствата, установена в хода на разследването. Всъщност в това отношение съдебната практика на Общия съд на Европейския съюз (9) потвърждава, че „институциите разполагат с широко право на преценка, включително с възможността да прибегнат до оценка за в бъдеще на ценовата политика на съответните износители в рамките на преразглеждането на необходимостта от запазване на съществуващите мерки“. Наличните доказателства показаха, че износните цени на заявителя на пазара на Съюза не отразяват действителната ценова политика на заявителя и поради това, както беше установено в съображение 21, експортните цени на пазара на Съюза през РПП не са надеждни, и следователно всеки наново изчислен дъмпингов марж, основан на тези цени, би бил установен въз основа на цени, които не са се променили значително и трайно, както е посочено в съображение 24.
(30)
Въпреки заключението, че експортните цени за Съюза не са се променили значително и трайно, бяха разгледани доводите на заявителя и въпросът дали мерките на сегашното им ниво са все още необходими, за да се неутрализира ефектът от дъмпинга. В това отношение заявителят посочи, че тъй като дъмпинговият му марж е значително под нивото, установено в първоначалното разследване, и експортната му политика на други пазари потвърждава, че промяната в дъмпинговия марж отразява тенденцията, която може с основание да се очаква в бъдеще, настоящото ниво на мерките е явно прекомерно. Тези твърдения обаче не са подкрепени от фактите. Първо, по отношение на експортната политика на заявителя на други пазари беше установено, че, противно на твърдението на заявителя в неговото заявление, цените за тези пазари са средно почти с 10 % по-ниски от тези за Съюза. Тези експортни пазари на трети държави включват редица държави с различни по размер пазари, като за някои от тях е малко вероятно да имат вътрешно производство на PET. Поради това тези пазари се определят от собствените им конкурентни характеристики, които водят до цени и тенденции, различни от тези на пазара на ЕС. Второ, предвид тези констатации, дори да беше установено, че сегашното ниво на мерките следва да бъде променено с оглед на факта, че то повече не е необходимо, за да се неутрализира ефектът от дъмпинга, не е възможно да се определи с разумна степен на точност какво би било подходящото ниво при липсата на надеждни износни цени, които да са резултат от и да отразяват нормалните условия на пазара на Съюза.
(31)
Накрая заявителят е счел, че в съответствие с член 2, параграф 10 от основния регламент, и по-специално с оглед на буква к) от него, може да бъде извършена корекция за „разлики в други фактори, […] ако бъде доказано, че те влияят на сравнимостта на цените така, както се изисква съгласно [този] параграф“.
(32)
Предвид достигнатото по-горе заключение, че експортните цени не са променени значително и трайно, не е възможно да се установи дъмпингов марж. Поради тази причина искането за корекция не е релевантно и следователно се отхвърля.
3. ПРЕКРАТЯВАНЕ НА РАЗСЛЕДВАНЕТО
(33)
С оглед на констатациите, че обстоятелствата относно дъмпинга не са се променили значително и трайно, се счита, че настоящото преразглеждане следва да се прекрати, без да се променя нивото на митото за заявителя. Поради това антидъмпинговите мерки, наложени с Регламент (ЕО) № 1286/2008 на Съвета по отношение на вноса на PET, произведен от заявителя, следва да останат непроменени.
4. РАЗГЛАСЯВАНЕ
(34)
Заявителят, както и останалите заинтересовани страни бяха информирани за съществените факти и съображения, на които се основава намерението да се предложи прекратяването на настоящото преразглеждане. Получените коментари не бяха от естество, което да доведе до промяна на горепосоченото заключение.
5. ЗАКЛЮЧИТЕЛНА РАЗПОРЕДБА
(35)
Поради това настоящото преразглеждане следва да се прекрати без изменение на Регламент (ЕО) № 192/2007,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Частичното междинно преразглеждане на антидъмпинговите мерки, приложими по отношение на вноса на полиетилен терефталат, понастоящем класиран в код по КН 3907 60 20 и с произход, inter alia, от Индия, се прекратява без изменение на действащите мерки.
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 1 септември 2011 година.
NEUVOSTON TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) N:o 905/2011,
annettu 1 päivänä syyskuuta 2011,
Intiasta peräisin olevan tietyn polyeteenitereftalaatin tuontiin sovellettavien polkumyyntitoimenpiteiden osittaisen välivaiheen tarkastelun päättämisestä
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 30 päivänä marraskuuta 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1225/2009 (1), jäljempänä ’perusasetus’, ja erityisesti sen 11 artiklan 3 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen, jonka tämä on tehnyt neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan,
sekä katsoo seuraavaa:
1. MENETTELY
1.1 Voimassa olevat toimenpiteet
(1)
Neuvosto otti asetuksella (EY) N:o 2604/2000 (2) käyttöön lopullisen polkumyyntitullin muun muassa Intiasta peräisin olevan polyeteenitereftalaatin, jäljempänä ’PET’, tuonnissa, jäljempänä ’alkuperäinen tutkimus’. Toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun jälkeen neuvosto otti käyttöön lopullisen polkumyyntitullin vielä viideksi vuodeksi asetuksella (EY) N:o 192/2007 (3). Polkumyyntitoimenpiteitä muutettiin osittaisen välivaiheen tarkastelun, jäljempänä ’edellinen tarkastelu’, jälkeen neuvoston asetuksella (EY) N:o 1286/2008 (4). Toimenpiteet asetettiin vahingon korjaavalle tasolle, ja ne koostuvat yksilöllisistä polkumyyntitulleista. Tullin taso on 87,5-200,9 euroa tonnilta tiettyjen intialaisten nimeltä mainittujen tuottajien osalta, ja muiden tuottajien tuontiin sovelletaan jäännöstullia, joka on 153,6 euroa tonnilta, jäljempänä ’nykyiset tullit’.
(2)
Neuvosto otti asetuksella (EY) N:o 2603/2000 (5) käyttöön lopullisen tasoitustullin muun muassa Intiasta peräisin olevan polyeteenitereftalaatin tuonnissa. Toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun jälkeen neuvosto otti käyttöön lopullisen tasoitustullin vielä viideksi vuodeksi asetuksella (EY) N:o 193/2007 (6). Tasoitustoimenpiteitä muutettiin edellisen tarkastelun jälkeen neuvoston asetuksella (EY) N:o 1286/2008. Tasoitustoimenpiteet muodostuvat paljoustullista. Tullin taso on 0-106,5 euroa tonnilta tiettyjen intialaisten nimeltä mainittujen tuottajien osalta, ja muiden tuottajien tuontiin sovelletaan jäännöstullia, joka on 69,4 euroa tonnilta, jäljempänä ’nykyiset tasoitustoimenpiteet’.
(3)
Komissio hyväksyi päätöksellä 2000/745/EY (7) useiden vientiä harjoittavien tuottajien tarjoamat sitoumukset asettaen vähimmäistuontihinnan, jäljempänä ’sitoumus’.
1.2 Tarkastelupyyntö
(4)
Perusasetuksen 11 artiklan 3 kohdan mukaista osittaista välivaiheen tarkastelua koskevan pyynnön esitti intialainen PET:n vientiä harjoittava tuottaja Reliance Industries Limited, jäljempänä ’pyynnön esittäjä’. Pyyntö rajoittui polkumyyntiin ja pyynnön esittäjään. Pyynnön esittäjä pyysi myös samalla nykyisten tasoitustoimenpiteiden tarkastelua. Jäännöspolkumyyntitullia ja tasoitustulleja sovelletaan pyynnön esittäjän tuottamien tuotteiden tuontiin, ja pyynnön esittäjän myynti unioniin tapahtuu sitoumusten perusteella.
(5)
Pyynnön esittäjä toimitti alustavan näytön siitä, että polkumyynnin vaikutusten korjaaminen ei enää edellyttänyt nykytasoisen tullin soveltamista. Pyynnön esittäjä väitti erityisesti, että yrityksen tuotantokustannuksissa on tapahtunut merkittäviä muutoksia, jotka ovat johtaneet huomattavasti alempaan polkumyyntimarginaaliin nykyisten tullien käyttöönoton jälkeen. Pyynnön esittäjä vertaili kotimarkkinahintojaan ja unioniin suuntautuvan viennin hintojaan ja totesi tämän vertailun perusteella polkumyyntimarginaalin olevan huomattavasti nykyisten tullien tasoa alhaisempi.
1.3 Osittaisen välivaiheen tarkastelun vireille paneminen
(6)
Kuultuaan neuvoa-antavaa komiteaa komissio päätti, että pyyntöön sisältyi riittävä alustava näyttö osittaisen välivaiheen tarkastelun, jäljempänä ’tämä tarkastelu’, vireille panemiseksi, mistä syystä se julkaisi 10 päivänä kesäkuuta 2010Euroopan unionin virallisessa lehdessä ilmoituksen (8) osittaisen välivaiheen tarkastelun vireillepanosta perusasetuksen 11 artiklan 3 kohdan mukaisesti; tarkastelu rajattiin koskemaan polkumyyntiä pyynnön esittäjän osalta.
1.4 Tarkasteltavana oleva tuote ja samankaltainen tuote
(7)
Tarkastelun kohteena oleva tuote on Intiasta peräisin oleva polyeteenitereftalaatti, jonka viskositeettiluku on ISO-standardin 1628-5 mukaan vähintään 78 ml/g ja joka luokitellaan tällä hetkellä CN-koodiin 3907 60 20, jäljempänä ’tarkasteltavana oleva tuote’.
(8)
Tutkimuksessa kävi ilmi, että Intiassa tuotetulla ja unioniin myydyllä tarkasteltavana olevalla tuotteella on samanlaiset fyysiset ja kemialliset ominaisuudet ja käyttötarkoitukset kuin Intiassa tuotetulla ja Intian kotimarkkinoilla myydyllä tuotteella. Tämän vuoksi päätellään, että koti- ja vientimarkkinoilla myydyt tuotteet ovat perusasetuksen 1 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuja samankaltaisia tuotteita. Koska tässä tarkastelussa käsiteltiin vain polkumyynnin määrittämistä pyynnön esittäjän osalta, päätelmiä ei tehty unionin tuotannonalan tuottamasta ja unionin markkinoilla myymästä tuotteesta.
1.5 Asiaan liittyvät osapuolet
(9)
Komissio ilmoitti pyynnön esittäjälle, viejämaan edustajille ja unionin tuottajien järjestölle virallisesti tarkastelun vireillepanosta. Asiaan liittyville osapuolille annettiin tilaisuus esittää näkökantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi vireillepanoilmoituksessa asetetussa määräajassa.
(10)
Kaikkia niitä asiaan liittyviä osapuolia, jotka olivat sitä pyytäneet ja osoittaneet, että niiden kuulemiseen oli olemassa erityisiä syitä, kuultiin.
(11)
Saadakseen tutkimuksen kannalta tarpeellisina pitämänsä tiedot komissio lähetti pyynnön esittäjälle kyselylomakkeen ja sai vastauksen asetetussa määräajassa.
(12)
Komissio hankki ja tarkisti kaikki polkumyynnin määrittämisen kannalta tarpeellisina pitämänsä tiedot. Komissio teki tarkastuskäynnin pyynnön esittäjän toimitiloihin Mumbaissa, Intiassa.
1.6 Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
(13)
Polkumyyntitutkimus käsitti 1 päivän huhtikuuta 2009 ja 31 päivän maaliskuuta 2010 välisen ajanjakson, jäljempänä ’tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso’.
2. TUTKIMUKSEN TULOKSET
2.1 Tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla vallinneiden olosuhteiden väitetyn muutoksen pysyvyys
(14)
Perusasetuksen 11 artiklan 3 kohdan mukaisesti tutkittiin, olivatko olosuhteet polkumyynnin osalta muuttuneet merkittävästi ja olivatko tällaiset muutokset pysyviä.
(15)
Pyynnön esittäjän mukaan sen normaaliarvossa ja vientihinnoissa tapahtuneet muutokset sille polkumyyntimarginaalin vahvistaneen alkuperäisen tutkimuksen jälkeen johtuivat tuotantokustannusten merkittävästä muutoksesta. Sen tuotantokustannusten muutoksen väitettiin liittyvän sen tuotantoprosessissa käytetyn perusraaka-aineen tuonnissa Intiaan sovellettujen tullien pienentymiseen. Pyynnön esittäjä väitti lisäksi, että tullien pienentyminen johti vientikannustimien vähentymiseen, ja että tämä johti normaaliarvon määrityksessä käytettyjen kotimarkkinahintojen muuttumiseen.
(16)
Tullien pienentymisestä ja vientikannustimien vähentymisestä huolimatta todettiin kuitenkin, että tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson normaaliarvon määrittämisessä käytetyt yrityksen kotimarkkinahinnat olivat korkeammat kuin pyynnön esittäjän polkumyyntimarginaalin vahvistaneessa alkuperäisessä tutkimuksessa käytetyt hinnat. Korkeammat kotimarkkinahinnat johtuivat muun muassa tiettyjen raaka-aineiden ja muiden tuotantopanosten kustannusten noususta.
(17)
Vientihinnat unioniin tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 8 ja 9 kohdan mukaisesti. Tässä suhteessa täytyi erityisesti tarkastella oliko olemassa hintasitoumusta, jonka mukaan pyynnön esittäjän oli pakko myydä tuotettaan unionin markkinoille kuukausittain annettavan vähimmäistuontihinnan ylittävällä hinnalla ja joka vaikutti pyynnön esittäjän vientihintoihin tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Jäljempänä esitettävistä syistä todettiin, että hintasitoumus todellakin vaikutti unioniin suuntautuvaan vientiin. Ottaen huomioon, että pyynnön esittäjän täytyi noudattaa vähimmäistuontihintaan liittyvän sitoumuksen velvoitteita, se päätti olla harjoittamatta vientiä unioniin tiettyinä tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson kuukausina, kun sen vientihinnat muille vientimarkkinoille alittivat vähimmäistuontihinnan.
(18)
Huomattiin, että pyynnön esittäjä myi tuotettaan unioniin ainoastaan kuuden kuukauden ajan tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Toisaalta se myi tuotteitaan tasaisesti koko ajanjakson ajan muille vientimarkkinoille, joissa sen ei tarvinnut noudattaa hintasitoumuksessa asetettuja velvoitteita. Vientihintojen kolmansiin maihin niiden kuukausien aikana, joina pyynnön esittäjä ei harjoittanut vientiä unioniin, todettiin olevan huomattavasti vahvistettua vähimmäistuontihintaa alhaisemmat. Siksi voidaan edellä sanotun perusteella kohtuudella olettaa, että pyynnön esittäjän ainoa syy olla myymättä tuotteitaan unioniin muina kuukausina oli se, että sen täytyi noudattaa hintasitoumuksen velvoitteita ja että se ei voinut myydä tuotteitaan vähimmäistuontihintaa halvemmalla.
(19)
Pyynnön esittäjä kiisti päätelmän, jonka mukaan voimassa oleva sitoumus olisi ollut syynä siihen, että se ei myynyt tuotteitaan unionin markkinoille. Pyynnön esittäjä totesi, että sen myynti tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla muille suurille vientimarkkinoille oli joinakin kuukausina olematonta, eikä myynnin epäsäännöllisyys näin ollen ollut mikään unionin markkinoiden erityispiirre. Lisäksi se väitti, että tarkasteltavana olevan tuotteen kaikista muista viejämaista unioniin tapahtuvan tuonnin hintojen ja/tai Intiasta peräisin olevan, tarkasteltavana olevan tuotteen tuontihintojen vertailu kuukausitasolla yrityksen kuukausittaiseen vähimmäistuontihintaan osoittaa, että pyynnön esittäjä olisi kyennyt myymään tuotteita unioniin kaikkina tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson kuukausina rikkomatta sitoumusvelvoitteitaan.
(20)
Pyynnön esittäjän väittämiä ei voida hyväksyä, koska yhtäältä yritys keskitti toimintansa valikoiduille yksittäisille markkinoille, joita ohjaavat niiden omat erityispiirteet, jotka eivät anna minkäänlaista osviittaa siitä, miksi yritys ei myynyt unioniin. Toisaalta pyynnön esittäjän tekemät vertailut perustuivat yleisiin tilastotietoihin, kun taas tässä tarkastelussa tehdyt päätelmät perustuvat yrityskohtaisiin tietoihin, jotka ovat päätelmien tekemistä ajatellen asianmukaisempia ja luotettavampia lähteitä. Pyynnön esittäjän väitteet eivät myöskään olleet täysin paikkansapitäviä, sillä joinakin kuukausina tuontihinnat unioniin olivat yleisesti todellakin korkeammat kuin vähimmäistuontihinta, kun taas toisina kuukausina yleiset tuontihinnat olivat alhaisemmat kuin vähimmäistuontihinta, minkä vuoksi niistä ei voitu tehdä yleisiä päätelmiä. On kuitenkin kiistatonta, että pyynnön esittäjällä oli myyntiä unioniin vain niinä kuukausina, joiden aikana yleiset tuontihinnat unioniin olivat vähimmäistuontihinnan tasolla tai sitä korkeammat.
(21)
Pyynnön esittäjän väite siitä, että se olisi halutessaan kyennyt myymään tuotteita unionin markkinoille niiden kuuden kuukauden aikana, jolloin se myi tuotteita muille vientimarkkinoille vähimmäistuontihintaansa alhaisemmalla hinnalla, hylätään spekulatiivisena ja perusteettomana. Pyynnön esittäjä ei tuonut esille muita väitteitä syistä, joiden vuoksi se ei myynyt tuotteita unioniin kyseisten kuuden kuukauden aikana, vaikka se samaan aikaan myi samoja tuotteita muille vientimarkkinoille vähimmäistuontihintaansa alhaisemmalla hinnalla. Tämän vuoksi pääteltiin, että pyynnön esittäjä ei myynyt tuotteita unioniin tiettynä ajanjaksona, koska sen täytyi noudattaa sitoumuksensa velvoitteita. Näin ollen tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla unionin markkinoilla veloitetut vientihinnat eivät ole luotettavat.
(22)
Vertailu tehtiin myös pyynnön esittäjän unionin markkinoille suuntautuvien myyntihintojen ja muille vientimarkkinoille, joilla ei tarvinnut noudattaa minkäänlaista hintasitoumusta, suuntautuvien hintojen välillä. Huomattiin, että vientihinnat markkinoille, joilla ei ollut hintasitoumusta, olivat jatkuvasti alemmat koko tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla.
(23)
Pyynnön esittäjä asetti kyseenalaiseksi ne päätelmät, jotka saatiin vertailtaessa unioniin suuntautuvan myynnin hintoja ja muilla vientimarkkinoilla veloitettuja hintoja, ja väitti, että maakohtainen analyysi osoittaa, että on olemassa useita muita vientimarkkinoita, joilla veloitetut hinnat olivat unionin markkinoilla veloitettuja hintoja korkeammat. Keskimääräisten hintojen vertailu on kuitenkin tältä osin merkityksellisempää kuin yksittäiset erot maakohtaisessa vertailussa, sillä nämä liittyvät niin kyseisten yksittäisten markkinoiden kokoon kuin niille ominaisiin kilpailutekijöihin.
(24)
Tämän vuoksi vientihinnat kolmansilla markkinoilla vastaavat paremmin yrityksen normaalia hinnoittelukäytäntöä. Unioniin ja muualle maailmaan suuntautuvan viennin hintaero osoittaa, että pyynnön esittäjällä olisi voimakkaita taloudellisia kimmokkeita myydä alemmilla hinnoilla unioniin, jos vähimmäistuotehintaa ei olisi määrätty. Näissä olosuhteissa katsotaan, että tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla unioniin suuntautuneen viennin hintoihin perustuva uudelleen laskettu polkumyyntimarginaali vahvistettaisiin tällöin sellaisten hintojen pohjalta, jotka eivät ole muuttuneet merkittävästi ja pysyvästi. Sama päätelmä koskee myös 5 kappaleessa mainittua pyynnön esittäjän väitettä siitä, että sen kotimarkkinahintojen ja sen unioniin suuntautuvan viennin hintojen vertailun perusteella polkumyyntimarginaali olisi nykyisten tullien tasoa alhaisempi.
(25)
Edellä sanottu huomioon ottaen perusasetuksen 11 artiklan 3 kohdan edellytykset polkumyyntiä koskevien olosuhteiden merkittävästä muuttumisesta eivät täyty. Näin ollen on tarpeen pitää toimenpiteet voimassa nykytasollaan polkumyynnin vaikutusten korjaamiseksi.
(26)
Pyynnön esittäjä väitti edelleen päätelmien ilmoittamisen jälkeen, että sen unionin markkinoilla veloittamat hinnat ovat täysin luotettavat. Koska nämä vientihinnat nousivat huomattavasti alkuperäisen tutkimuksen ja tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson välillä, myös yrityksen vientitoiminnan pitäisi katsoa muuttuneen merkittävästi ja pysyvästi samaisen ajanjakson aikana. Näin ollen myös yrityksen polkumyyntimarginaalin olisi pitänyt laskea merkittävästi ja pysyvästi.
(27)
Pyynnön esittäjä väitti lisäksi, että olosuhteiden muutoksen pysyvyys ei välttämättä ole määräävä tekijä arvioinnissa, joka tehdään tarkastelun käynnistämisen jälkeen, vaan merkityksellisempää on se, onko tullin soveltamisen jatkaminen tarpeen polkumyynnin vaikutusten korjaamiseksi. Se viittasi perusasetuksen 11 artiklan 1 kohdassa ja WTO:n polkumyyntisopimuksen 11 artiklan 1 kohdassa esitettyyn perusperiaatteeseen, jonka mukaan polkumyyntitoimenpide on voimassa vain niin kauan ja siinä laajuudessa kuin se on tarpeen vahinkoa aiheuttavan polkumyynnin estämiseksi. Pyynnön esittäjä väitti tältä osin, että tarpeellisuutta koskevan analyysin olisi oltava tulevaisuuteen suuntautuva arviointi, josta olisi ilmettävä vähintään polkumyynnin todennäköinen tai luultava toistuminen aiemmin vahvistetulla tasolla.
(28)
Perusasetuksen 11 artiklan 1 kohdassa säädetään, että ”polkumyyntitoimenpide on voimassa vain niin kauan ja siinä laajuudessa kuin se on tarpeen vahinkoa aiheuttavan polkumyynnin estämiseksi”. Tätä periaatetta sovelletaan välivaiheen tarkastelujen käsittelyyn - josta on kyse tässä tapauksessa -, ja perusasetuksen 11 artiklan 3 kohdassa säädetään muun muassa, että ”välivaiheen tarkastelu suoritetaan, jos pyyntöön sisältyy riittävästi todisteita siitä, että toimenpiteen jatkaminen ei enää ole tarpeen polkumyynnin vastapainoksi ja/tai että vahingon jatkuminen tai uudelleen alkaminen olisi epätodennäköistä, jos toimenpide kumottaisiin tai jos sitä muutettaisiin […]”. Edellä mainittua säännöstä pidetään perusteena, jonka on täytyttävä, kun asiaan liittyvä osapuoli katsoo, että toimenpiteiden taso on liian alhainen tai liian korkea ja pyytää näin ollen kyseisten toimenpiteiden tarkastelua. Kun tällainen tarkastelu on käynnistetty, perusasetuksen 11 artiklan 3 kohdassa todetaan selvästi, että ”tämän kohdan mukaisesti suoritettujen tutkimusten yhteydessä komissio voi muun muassa tutkia, ovatko polkumyyntiä […] koskevat olosuhteet huomattavasti muuttuneet. Tässä suhteessa lopullisessa määrityksessä otetaan huomioon kaikki olennaiset ja asiakirjoilla osoitetut todisteet”. Perusasetuksen 11 artiklan 3 kohta tarjoaa näin ollen välivaiheen tarkasteluissa lisäarviointiperusteen (olosuhteiden huomattava muutos), jota olisi tutkimuksessa tarkasteltava menettelyn aloittamista koskevan vaatimuksen lisäksi (ovatko nykytasoiset toimenpiteet edelleen tarpeen), kuten pyynnön esittäjä väittää.
(29)
Olisi lisäksi huomattava, että välivaiheen tarkastelua koskevissa tutkimuksissa on vakiokäytäntönä selvittää tutkimuksen aikana todettujen muuttuneiden olosuhteiden pysyvyys. Euroopan unionin yleisen tuomioistuimen oikeuskäytännössä (9) vahvistetaan tältä osin, että ”toimielimillä on paljon harkintavaltaa ja mahdollisuus asianomaisten viejien hintapolitiikan tulevaa kehitystä koskevaan arviointiin tutkiessaan voimassa olevien toimenpiteiden jatkamisen tarpeellisuutta”. Käsillä oleva näyttö osoittaa, että pyynnön esittäjän unionin markkinoilla veloittamat vientihinnat eivät heijastele pyynnön esittäjän todellista hintapolitiikkaa, ja näin ollen, kuten 21 kappaleessa todetaan, tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla unionin markkinoilla veloitetut vientihinnat eivät ole luotettavat ja näin ollen näihin hintoihin perustuva uudelleen laskettu polkumyyntimarginaali vahvistettaisiin siten sellaisten hintojen pohjalta, jotka eivät ole muuttuneet merkittävästi ja pysyvästi, kuten 24 kappaleessa todetaan.
(30)
Vaikka päätelmänä onkin, että vientihinnat unioniin eivät ole muuttuneet merkittävästi ja pysyvästi, pyynnön esittäjän väitteet otettiin tarkasteltaviksi samoin kuin se, ovatko nykytasoiset toimenpiteet edelleen tarpeen polkumyynnin vastapainoksi. Pyynnön esittäjä väitti tässä yhteydessä, että nykytasoiset toimenpiteet ovat selvästi liialliset, koska sen polkumyyntimarginaali on huomattavasti alle alkuperäisessä tutkimuksessa todetun polkumyyntimarginaalin ja sen vientitoiminta muilla markkinoilla vahvistaa sen, että polkumyyntimarginaalin muutos heijastelee suuntausta, jota voidaan kohtuudella odottaa tulevaisuudessa. Näitä väitteitä ei kuitenkaan todettu perustelluiksi. Mitä tulee ensinnäkin pyynnön esittäjän vientitoimintaan muilla markkinoilla, todettiin, että - toisin kuin pyynnön esittäjä pyynnössään väittää - hinnat näillä markkinoilla ovat keskimäärin lähes 10 prosenttia alhaisemmat kuin unionin markkinoilla. Nämä muut kolmansien maiden vientimarkkinat koostuvat useista maista, joiden markkinoiden koko vaihtelee ja joista kaikilla ei todennäköisesti ole omaa PET:n tuotantoa. Nämä markkinat määräytyvät näin omien yksilöllisten kilpailuun liittyvien erityispiirteidensä mukaan, minkä vuoksi niiden hinnat ja suuntaukset poikkeavat unionin markkinoiden hinnoista ja suuntauksista. Näiden päätelmien pohjalta voidaan lisäksi todeta, että vaikka havaittaisiinkin, että nykytasoisia toimenpiteitä olisi muutettava siltä pohjalta, että ne eivät enää ole tarpeen polkumyynnin vastapainona, ei ole mahdollista määrittää kohtuullisella tarkkuudella, mikä toimenpiteiden asianmukainen taso olisi, koska saatavilla ei ole luotettavia, unionin markkinoiden tavanomaisista olosuhteista johtuvia ja niitä heijastelevia vientihintoja.
(31)
Pyynnön esittäjä katsoi lopuksi, että perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan ja erityisesti sen k alakohdan mukaisesti voitaisiin tehdä oikaisu ”muiden kuin […] tekijöiden erojen osalta, jos tämän kohdan mukaisesti osoitetaan, että ne vaikuttavat hintojen vertailukelpoisuuteen”.
(32)
Kun otetaan huomioon edellä todettu päätelmä siitä, että vientihinnat eivät muuttuneet merkittävästi ja pysyvästi, ei ole mahdollista vahvistaa polkumyyntimarginaalia. Tästä syystä oikaisua koskeva väite on merkityksetön ja hylätään.
3. TUTKIMUKSEN PÄÄTTÄMINEN
(33)
Ottaen huomioon sen, että polkumyyntiä koskevat olosuhteet eivät ole muuttuneet merkittävästi ja pysyvästi, katsotaan, että tämä tarkastelu olisi päätettävä muuttamatta pyynnön esittäjään sovellettavaa tullia. Tämän takia polkumyyntitoimenpiteet, jotka on otettu käyttöön neuvoston asetuksella (EY) N:o 1286/2008 pyynnön esittäjän tuottaman PET:n tuonnissa, pitäisi säilyttää ennallaan.
4. ILMOITTAMINEN
(34)
Pyynnön esittäjälle sekä muille asiaan liittyville osapuolille ilmoitettiin niistä olennaisista tosiasioista ja huomioista, joiden perusteella aiottiin ehdottaa, että tämä tarkastelu päätetään. Esitetyt huomautukset eivät antaneet aihetta muuttaa edellä mainittua päätelmää.
5. LOPPUSÄÄNNÖKSET
(35)
Tämä tarkastelu olisi sen vuoksi päätettävä muuttamatta asetusta (EY) N:o 192/2007,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Päätetään muun muassa Intiasta peräisin olevan polyeteenitereftalaatin, joka luokitellaan tällä hetkellä CN-koodiin 3907 60 20, tuontiin sovellettavien polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden osittainen välivaiheen tarkastelu muuttamatta voimassa olevia toimenpiteitä.
2 artikla
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 1 päivänä syyskuuta 2011.