РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1158/2010 НА КОМИСИЯТА
от 9 декември 2010 година
относно общ метод за безопасност за оценка на съответствието с изискванията за получаване на сертификат за безопасност на железопътния транспорт
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2004/49/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно безопасността на железопътния транспорт в Общността и за изменение на Директива 95/18/ЕО на Съвета относно лицензирането на железопътните предприятия и Директива 2001/14/ЕО относно разпределяне на капацитета на железопътната инфраструктура и събиране на такси за ползване на железопътната инфраструктура и за сертифициране за безопасност (Директива относно безопасността на железопътния транспорт) (1), и по-специално член 6, параграф 1 от нея,
като взе предвид Препоръка ERA/REC/SAF/09-2009 на Европейската железопътна агенция, представена на Комисията на 18 септември 2009 г. относно общ метод за безопасност за оценка на съответствието,
като има предвид, че:
(1)
Директива 2004/49/ЕО предвижда рамка за равни условия за всички железопътни предприятия посредством прилагането на едни и същи изисквания за сертифициране в областта на безопасността в Съюза. С общия метод за безопасност (ОБМ) се цели да се осигури на националните органи по безопасността рамка за хармонизиране на техните критерии за вземане на решения в целия Съюза в съответствие с член 17, параграф 4 от Директива 2004/49/ЕО.
(2)
Необходимо е да се осигури на националните органи по безопасността метод за оценка на разработваните от железопътните предприятия процедури за удовлетворяване на хармонизираните изисквания за получаване на част А на сертификатите за безопасност, издавани в съответствие с член 10, параграф 2, буква а) и на част Б на сертификатите за безопасност, издавани в съответствие с член 10, параграф 2, буква б) от Директива 2004/49/ЕО. Следва да се определят критериите, съгласно които националните органи по безопасността провеждат оценката, и да се установят процедурите, които ще бъдат следвани.
(3)
По отношение на съответствието с изискването за безопасност, съгласно което отговорността за поддръжката на железопътните превозни средства трябва да бъде ясно определена, дадено железопътно предприятие, което не е структурата, отговорна за поддръжката на всички използвани в работата му превозни средства, следва да гарантира чрез подходящи договорни споразумения - като Общия договор за ползване (GCU) - че всяко превозно средство разполага със структура, натоварена с поддръжката му, която да поеме отговорността за поддръжката на превозното средство в съответствие с член 14а от Директива 2004/49/ЕО. В договора между страните следва да е уговорен обменът на информацията между двете предприятия, която е необходима за гарантиране на безопасната експлоатация на превозните средства.
(4)
При оценяване на съответствието с изискванията за безопасност на продуктите или услугите, предоставяни от изпълнителите или доставчиците на железопътните предприятия, като предоставянето на услуги от центрове за обучение, признати в съответствие с Директива 2007/59/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2007 г. за сертифициране на машинисти, управляващи локомотиви и влакове в рамките на железопътната система на Общността (2), разрешенията или сертификатите, издадени в съответствие със съответното законодателство на Съюза на изпълнители или доставчици може да се считат за валидно доказателство. Сертифицирането на структурите, натоварени с поддръжката в съответствие с член 14а от Директива 2004/49/ЕО също може да се смята за валидно доказателство. До влизането в сила на европейската система за сертифициране, сертификатите, издадени въз основа на Меморандума за разбирателство, който установява основните принципи на обща система за сертифициране на образувания, ангажирани с поддръжката на товарните вагони (3), подписан на 14 май 2009 г., могат да бъдат смятани за валидно доказателство, когато се оценява съответствието със съответните изисквания за безопасност.
(5)
Националните органи по безопасността оценяват способността на железопътното предприятие да спазва всички изисквания, необходими, за да извършва дейност като цяло и в конкретната мрежа, за която търси да получи сертификат, като оценяват системата му за управление на безопасността на глобално равнище.
(6)
Всеки национален орган по безопасността следва да предприеме мерки, за да проучи дали резултатите, предвидени в заявлението за издаване на сертификат за безопасност, са били постигнати в процеса на работа след получаването на сертификата и дали е налице трайно съобразяване с всички необходими изисквания, както се изисква в член 16, параграф 2, буква е) и в член 17, параграф 2 от Директива 2004/49/ЕО. Следователно това изисква разработването на режим за надзор за времето след издаването на сертификата въз основа на най-важните основни принципи с цел националните органи по безопасността да осигурят хармонизиран подход във всяка държава-членка.
(7)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на комитета, създаден в съответствие с член 27, параграф 1 от Директива 2004/49/ЕО,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет
С настоящия регламент се установява общ метод за безопасност (ОБМ) за оценка на съответствието с изискванията за получаване на сертификатите за безопасност, посочени в член 6, параграф 3, буква б) от Директива 2004/49/ЕО.
ОМБ обхваща:
а)
процедура и критерии за оценка на подадените от железопътните предприятия заявления за сертификати за безопасност, посочени в член 10, параграф 2 от Директива 2004/49/ЕО, както е посочено в приложения I, II и III към настоящия регламент;
б)
принципи за надзор на съответствието с изискванията на Директива 2004/49/ЕО след издаването на сертификата от националния орган по безопасността, както е посочено в приложение IV към настоящия регламент.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се прилага следното определение: „надзор“ означава действията, предприети от националния орган по безопасността за наблюдение на осигуряването на безопасността, след като е издал сертификата за безопасност.
Член 3
Процедури за оценка на заявленията
1. Когато разглеждат заявленията както за част А, така и за част Б на сертификатите за безопасност, подадени след влизането в сила на настоящия регламент, националните органи по безопасността прилагат процедурата, посочена в приложение I към настоящия регламент, за да оценяват съответствието с изискванията на Директива 2004/49/ЕО. За сертификатите за безопасност, издадени в съответствие с член 10, параграф 3 от Директива 2004/49/ЕО, националните органи по безопасността използват критериите за оценка, посочени в приложение II към настоящия регламент, а за сертификатите за безопасност, издадени в съответствие с член 10, параграф 4 от Директива 2004/49/ЕО, те използват критериите, съдържащи се в приложение III към настоящия регламент. Посочените критерии се използват също и при подновяване на сертификатите за безопасност в съответствие с член 10, параграф 5 от Директива 2004/49/ЕО.
2. При оценяването националните органи по безопасността могат да допускат кандидатите да поемат ангажименти, че ще управляват рисковете посредством използването на договори с трети страни. В договорите се посочва и обмяната на информация, необходима за осигуряване на безопасната експлоатация на превозните средства, особено в областите, свързани с управлението на поддръжката.
3. Счита се, че продуктите или услугите, които изпълнителите или доставчиците предоставят на железопътните предприятия, съответстват на изискванията за безопасност, ако изпълнителите, доставчиците или продуктите са сертифицирани в съответствие със съответните сертификационни схеми, установени съгласно законодателството на Съюза, за предоставянето на такива продукти и услуги.
Член 4
Надзор
След като са издали сертификат за безопасност, националните органи по безопасността наблюдават както за част А, така и за част Б на сертификатите, как с течение на времето железопътните предприятия прилагат системата си за управление на безопасността, и прилагат принципите за надзор, установени в приложение IV.
Член 5
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 9 декември 2010 година.
KOMISSION ASETUS (EU) N:o 1158/2010,
annettu 9 päivänä joulukuuta 2010,
yhteisestä turvallisuusmenetelmästä rautateiden turvallisuustodistusten saamista koskevien vaatimusten noudattamisen arvioimiseksi
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon yhteisön rautateiden turvallisuudesta sekä rautatieyritysten toimiluvista annetun neuvoston direktiivin 95/18/EY ja rautateiden infrastruktuurikapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisestä ja rautateiden infrastruktuurin käyttömaksujen perimisestä sekä turvallisuustodistusten antamisesta annetun direktiivin 2001/14/EY muuttamisesta (rautatieturvallisuusdirektiivi) 29 päivänä huhtikuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/49/EY (1) ja erityisesti sen 6 artiklan 1 kohdan,
ottaa huomioon komissiolle 18 päivänä syyskuuta 2009 toimitetun Euroopan rautatieviraston suosituksen ERA/REC/SAF/09-2009 vaatimustenmukaisuuden arvioinnissa käytettävästä yhteisestä turvallisuusmenetelmästä,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Direktiivillä 2004/49/EY luodaan puitteet, joissa kaikille rautatieyrityksille tarjotaan yhtäläiset edellytykset, sillä samoja vaatimuksia turvallisuustodistuksille sovelletaan kaikkialla unionissa. Yhteisen turvallisuusmenetelmän tarkoituksena on luoda puitteet, joissa kansallisten turvallisuusviranomaisten päätöksentekoperusteet yhdenmukaistetaan koko unionissa direktiivin 2004/49/EY 17 artiklan 4 kohdan mukaisesti.
(2)
On tarpeen säätää menetelmästä, jolla kansalliset turvallisuusviranomaiset voivat arvioida, ovatko rautatieyritysten kehittämät menettelyt riittäviä täyttämään direktiivin 2004/49/EY 10 artiklan 2 kohdan a alakohdan (todistusten A-osat) ja 10 artiklan 2 kohdan b alakohdan (todistusten B-osat) mukaisesti annettujen turvallisuustodistusten saamista koskevat yhdenmukaiset vaatimukset. Kansallisten turvallisuusviranomaisten arvioinnin tekemisessä käyttämät arviointiperusteet olisi määriteltävä ja noudatettavat menettelyt vahvistettava.
(3)
Sen turvallisuusvaatimuksen noudattamisen osalta, jonka mukaan vastuu raideliikenteen kalustoyksikön kunnossapidosta olisi määriteltävä selkeästi, rautatieyrityksen, joka ei ole kaikkien sen toiminnassa käytettävien kalustoyksikköjen kunnossapidosta vastaava yksikkö, olisi varmistettava asianmukaisilla sopimusjärjestelyillä, kuten yleisellä käyttösopimuksella (GCU-sopimuksella), että kullakin kalustoyksiköllä on sille osoitettu kunnossapidosta vastaava yksikkö direktiivin 2004/49/EY 14 a artiklan mukaisesti. Osapuolten välisessä sopimuksessa olisi eriteltävä, millaista tietojenvaihtoa tarvitaan molempien yritysten välillä kalustoyksikköjen turvallisen toiminnan varmistamiseksi.
(4)
Arvioitaessa turvallisuusvaatimusten täyttymistä silloin, kun kyseessä ovat rautatieyritysten alihankkijoiden ja toimittajien luovuttamat tuotteet tai suorittamat palvelut, kuten vetureita ja junia rautateillä yhteisössä ajavien veturinkuljettajien hyväksymisestä 23 päivänä lokakuuta 2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2007/59/EY (2) mukaisesti tunnustettujen koulutuskeskusten palvelusuoritukset, asiaa koskevan unionin lainsäädännön mukaisesti alihankkijoille ja toimittajille myönnettyjä lupia tai todistuksia voidaan pitää pätevänä todisteena. Direktiivin 2004/49/EY 14 a artiklan mukaisesta kunnossapidosta vastaaville yksiköille myönnettyjä todistuksia voidaan myös pitää pätevänä todisteena. Kunnes eurooppalainen sertifiointijärjestelmä tulee voimaan tavaravaunujen kunnossapidosta vastaavien yksiköiden yhteisen sertifiointijärjestelmän perusperiaatteiden vahvistamista koskevan 14 päivänä toukokuuta 2009 allekirjoitetun yhteisymmärryspöytäkirjan (3) perusteella annettuja todistuksia voidaan pitää pätevänä todisteena arvioitaessa asiaa koskevien turvallisuusvaatimusten noudattamista.
(5)
Kansalliset turvallisuusviranomaiset arvioivat rautatieyrityksen valmiuksia noudattaa kaikkia yleisessä toiminnassa ja siinä verkossa, jolle se hakee todistusta, edellytettäviä vaatimuksia arvioimalla sen turvallisuusjohtamisjärjestelmää yleisellä tasolla.
(6)
Jokaisen kansallisen turvallisuusviranomaisen olisi otettava käyttöön järjestelyt sen tutkimiseksi, saavutetaanko turvallisuustodistushakemuksessa mainitut toimintatulokset luvan myöntämisen jälkeen ja noudatetaanko kaikkia tarvittavia vaatimuksia jatkuvasti, kuten direktiivin 2004/49/EY 16 artiklan 2 kohdan f alakohdassa ja 17 artiklan 2 kohdassa edellytetään. Tämä edellyttää sen vuoksi keskeisiin perusperiaatteisiin perustuvan jälkivalvontajärjestelmän kehittämistä, jotta varmistettaisiin, että kaikkien jäsenvaltioiden kansallisten turvallisuusviranomaisten lähestymistapa olisi yhdenmukainen.
(7)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat direktiivin 2004/49/EY 27 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun komitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Kohde
Tällä asetuksella perustetaan yhteinen turvallisuusmenetelmä turvallisuustodistusten saamista koskevien vaatimusten noudattamisen arvioimiseksi direktiivin 2004/49/EY 6 artiklan 3 kohdan b alakohdassa tarkoitetulla tavalla.
Yhteinen turvallisuusmenetelmä sisältää
a)
menettelyn ja arviointiperusteet, joita noudattaen rautatieyritysten jättämiä direktiivin 2004/49/EY 10 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja turvallisuustodistushakemuksia arvioidaan tämän asetuksen liitteiden I, II ja III mukaisesti;
b)
tämän asetuksen liitteen IV mukaiset periaatteet, jotka koskevat direktiivissä 2004/49/EY säädettyjen vaatimusten noudattamisen valvontaa sen jälkeen, kun kansallinen turvallisuusviranomainen on myöntänyt todistuksen.
2 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa tarkoitetaan: ”valvonnalla” järjestelyjä, jotka kansallinen turvallisuusviranomainen on ottanut käyttöön turvallisuustason tarkkailemiseksi turvallisuustodistuksen myöntämisen jälkeen.
3 artikla
Hakemusten arviointimenettelyt
1. Kun kansalliset turvallisuusviranomaiset tutkivat tämän asetuksen voimaantulon jälkeen jätettyjä turvallisuustodistusten A- ja B-osaa koskevia hakemuksia, niiden on sovellettava tämän asetuksen liitteessä I vahvistettua menettelyä direktiivissä 2004/49/EY säädettyjen vaatimusten noudattamisen arvioimiseksi. Kansallisten turvallisuusviranomaisten on käytettävä tämän asetuksen liitteessä II vahvistettuja arviointiperusteita direktiivin 2004/49/EY 10 artiklan 3 kohdan mukaisesti annettuihin turvallisuustodistuksiin ja tämän asetuksen liitteessä III vahvistettuja arviointiperusteita direktiivin 2004/49/EY 10 artiklan 4 kohdan mukaisesti annettuihin turvallisuustodistuksiin. Kyseisiä arviointiperusteita on käytettävä myös silloin, kun turvallisuustodistuksia uusitaan direktiivin 2004/49/EY 10 artiklan 5 kohdan mukaisesti.
2. Arvioinnin aikana kansalliset turvallisuusviranomaiset voivat hyväksyä hakijoiden antamat sitoumukset siitä, että ne järjestävät riskinhallinnan kolmansien kanssa tehtävillä sopimuksilla. Sopimuksissa on myös eriteltävä kalustoyksikköjen turvallisen toiminnan varmistamiseksi tarvittava tietojenvaihto erityisesti kunnossapitoon liittyvillä aloilla.
3. Alihankkijoiden tai toimittajien rautatieyrityksille luovuttamat tuotteet tai suorittamat palvelut on katsottava turvallisuusvaatimusten mukaisiksi, jos alihankkijat, toimittajat tai tuotteet on sertifioitu unionin lainsäädännöllä perustettujen asiaa koskevien sertifiointijärjestelmien mukaisesti tällaista tuotteiden luovutusta ja palvelujen suoritusta varten.
4 artikla
Valvonta
Kun kansalliset turvallisuusviranomaiset ovat myöntäneet turvallisuustodistuksen, niiden on sekä A- että B-osan osalta valvottava, että rautatieyritykset jatkavat turvallisuusjohtamisjärjestelmiensä soveltamista, ja noudatettava liitteessä IV vahvistettuja valvontaperiaatteita.
5 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 9 päivänä joulukuuta 2010.