РЕШЕНИЕ № 661/2010/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 7 юли 2010 година
относно насоките на Съюза за развитието а трансевропейската транспортна мрежа
(преработена версия)
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 172, първа алинея от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
след консултация с Комитета на регионите,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
Решение № 1692/96/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 юли 1996 г. относно общностните насоки за развитието на трансевропейска транспортна мрежа (3) е било неколкократно съществено изменяно (4). Поради необходимостта от по-нататъшни изменения и с оглед постигане на яснота посоченото решение следва да бъде преработено.
(2)
Изграждането и развитието на трансевропейските мрежи допринасят за постигането на основни цели на Съюза като например доброто функциониране на вътрешния пазар и засилването на икономическото и социално сближаване.
(3)
Изграждането и развитието на трансевропейски мрежи в областта на транспорта на цялата територия на Съюза имат също така за специфична цел да осигурят трайна мобилност на пътници и товари при най-добри социални, екологични и безопасни условия, както и да обединят всички видове транспорт, като отчитат сравнителните предимства на всеки един от тях. Развитието на трансевропейските мрежи може да има като последица създаването на работни места.
(4)
Увеличаването на трафика, и в частност нарастващият дял на тежкотоварните превозни средства, води до повишена натовареност и до по-голям брой стеснени участъци по коридорите на международния транспорт. Следователно, за да се гарантира международната мобилност на стоките и на хората, е необходимо да се подобри капацитетът на трансевропейската транспортна мрежа.
(5)
Плаването на кратки разстояния може, inter alia, да облекчи натовареността на вътрешните пътища.
(6)
Интеграцията на мрежите на европейско равнище може да се развива само постепенно, въз основа на свързването на различни видове транспорт с цел по-доброто използване на предимствата, присъщи на всеки един от тях.
(7)
Наличието на свързващи точки, включително морски пристанища, вътрешни пристанища и интермодални терминали, е предварително условие за интегрирането на различни видове транспорт в мултимодална мрежа.
(8)
Тъй като целите на предлаганото действие, а именно определяне на основните насоки и приоритети в областта на трансевропейските транспортни мрежи, не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите-членки и следователно, поради необходимостта от координиране на целите, могат да бъдат по-добре постигнати на равнището на Съюза, Съюзът може да приема мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящото решение не надхвърля необходимото за постигането на тези цели.
(9)
Необходимо е да се набележат проекти от общ интерес, които допринасят за постигане на тези цели и съответстват на приоритетите на действието, които са установени по този начин. Следва да се вземат под внимание само проекти, които са потенциално икономически жизнеспособни.
(10)
Необходимо е приоритетните проекти да се обявят за проекти от европейски интерес, да се съсредоточи финансирането от Съюза върху тези проекти и да се въведат механизми за насърчаване на координацията между държавите-членки с цел улесняването на изпълнението на проектите съгласно желаните графици.
(11)
В съответствие с член 170 от Договора за функционирането на Европейския съюз политиката в областта на трансевропейските мрежи следва да допринесе за засилването на икономическото и социалното сближаване в Съюза. За постигането на тази цел следва да се търси максимална съгласуваност между насоките на Съюза в областта на трансевропейските мрежи и програмирането на наличните финансови инструменти на равнището на Съюза.
(12)
Последващата оценка на приоритетните проекти следва да улесни бъдещото преразглеждане на насоките и на списъка на приоритетните проекти и следва да допринесе за подобряването на методите на предварителна оценка, които вече се използват в държавите-членки.
(13)
Разрешение за някои публични и частни проекти, които вероятно биха имали сериозно въздействие върху околната среда, следва да се дава само след предварителна оценка на това потенциално въздействие при спазване на действащите правила на Съюза.
(14)
Изискванията, свързани с опазването на околната среда, следва да бъдат включени в определянето и прилагането на политиката на Съюза относно трансевропейските мрежи в съответствие с член 11 от Договора за функционирането на Европейския съюз. Това налага насърчаването на приоритетно развитието на инфраструктурите при тези видове транспорт, които вредят най-малко на околната среда, а именно железопътния, морския транспорт на къси разстояния вътрешното корабоплаване.
(15)
Оценката на въздействието върху околната среда съгласно Директива 2001/42/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 юни 2001 г. относно оценката на последиците на някои планове и програми върху околната среда (5) следва да се прилага в бъдеще за всички планове и програми, които водят до проекти от общ интерес. Финансирането на транспортните инфраструктури следва да бъде подчинено също така на спазването на разпоредбите на разпоредбите на Съюза в областта на околната среда, и по-специално на Директива 85/337/ЕИО на Съвета от 27 юни 1985 г. относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (6), на Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 г. за опазването на естествените местообитания и на дивата флора и фауна (7) и на Директива 2009/147/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 ноември 2009 г. относно опазването на дивите птици (кодифицирана версия) (8).
(16)
В рамките на общата цел, чиято същност е да гарантира устойчива мобилност на хората и стоките, следва да се приложат механизми за поддържане на развитието на морски магистрали между държавите-членки, за да се намали натовареността на шосетата и/или да се подобри достъпът до периферните или островните държави и региони. Установяването на такива механизми, допълнени, inter alia, от тръжни процедури, следва да бъде прозрачно, да отговаря на потребностите и не следва по никакъв начин да накърнява правилата на Съюза в областта на конкуренцията и на обществените поръчки.
(17)
За да се подобри рентабилността на инвестициите и да се улесни тяхното съгласуване и структурирането им във финансов пакет, може да се окаже необходимо засилването на сътрудничеството между държавите, участващи в проекти, разположени по една и съща ос.
(18)
Комисията следва да представя на всеки две години доклад за изпълнението на настоящото решение, а до 2010 г. - да изготви доклад за напредъка по приоритетните проекти и, при необходимост, да предложи изменения в списъка с приоритетните проекти.
(19)
Следва да се предоставят правомощия на комитет, който по-специално да подпомага Комисията, когато тя разглежда прилагането и развитието на насоките, установени с настоящото решение.
(20)
С оглед постигане на яснота приложение I към Решение № 1692/96/ЕО следва да бъде заменено с ново приложение, което да съдържа картите за всички държави-членки; по този начин ще се гарантира, че картите, които вече се съдържат в посоченото решение, последно изменено с Регламент (ЕО) № 1791/2006 (9), са допълнени с картите, които се съдържат в Акта за присъединяване от 2003 г. Освен това 2020 г. е целеви срок за схемата за всички държави-членки,
ПРИЕХА НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
РАЗДЕЛ 1
ОБЩИ ПРИНЦИПИ
Член 1
Предмет
1. Настоящото решение има за цел да установи насоките относно целите, приоритетите, както и основните направления на предвидените мерки в областта на трансевропейските транспортни мрежи. Тези насоки позволяват да се набележат проектите от общ интерес, чието изпълнение ще допринесе за развитието на мрежата в целия Съюз.
2. Насоките, посочени в параграф 1, очертават обща референтна рамка, предназначена да насърчава държавите-членки, а при необходимост - Съюза, с цел изпълнение на проектите от общ интерес, които имат за цел осигуряването на единство, взаимно свързване и оперативна съвместимост на трансевропейската транспортна мрежа, както и на достъп до тази мрежа. Тези насоки имат също така за цел да улеснят приобщаването на частния сектор.
3. Съществените изисквания за оперативната съвместимост на трансевропейската транспортна мрежа, за телематичните приложения в транспорта и за допълнителните услуги към тях се определят в съответствие с Договорите в Директива 2008/57/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 17 юни 2008 г. относно оперативната съвместимост на железопътната система в рамките на Общността (10), отделно от настоящото решение.
Член 2
Цели
1. Трансевропейската транспортна мрежа се изгражда постепенно до 2020 г. в целия Съюз, като интегрира сухоземни, морски и въздушни транспортни инфраструктурни мрежи, съгласно схемите в картите, включени в приложение I, и/или съгласно спецификациите, предвидени в приложение II.
2. Мрежата трябва:
а)
да осигури трайна мобилност на хората и стоките в пространство без вътрешни граници при най-добрите условия по отношение на социалните условия и безопасността, като същевременно подпомага постигането на целите на Съюза, по-специално във връзка с околната среда и конкуренцията, и допринася за засилването на икономическото и социалното сближаване;
б)
да предложи на потребителите висококачествени инфраструктури при приемливи икономически условия;
в)
да включва всички видове транспорт, като отчита техните сравнителни предимства;
г)
да позволи оптималното използване на наличния капацитет;
д)
да се характеризира, доколкото е възможно, с оперативна съвместимост между видовете транспорт и да спомага за интермодалността между различните видове транспорт;
е)
да бъде, доколкото е възможно, икономически жизнеспособна;
ж)
да обхваща цялата територия на държавите-членки, така че да улесни достъпа като цяло, да свърже островните региони, регионите анклави и периферните региони с централните региони и да свърже помежду им големите градски зони и регионите на Съюза без стеснени участъци;
з)
да може да бъде свързана с мрежите на държавите от Европейската асоциация за свободна търговия (ЕАСТ), на държавите от Централна и Източна Европа и на средиземноморските държави, като същевременно насърчава оперативната съвместимост и достъпа до тези мрежи, доколкото това съответства на интересите на Съюза.
Член 3
Обхват на мрежата
1. Трансевропейската мрежа обхваща транспортните инфраструктури, както и системите за управление на трафика и системите за позициониране и навигация.
2. Транспортните инфраструктури включват пътна и железопътна мрежа, мрежа на вътрешните водни пътища, морски магистрали, пристанища за вътрешно и морско корабоплаване, летища, както и други свързващи точки между отделните видове мрежи.
3. Системите за управление на трафика и системите за позициониране и навигация включват техническото, информационното и телекомуникационното оборудване, необходимо за съгласуваното функциониране на мрежата и за ефикасното управление на трафика.
Член 4
Основни направления на мерките
Основните направления на действие на Съюза се отнасят до:
а)
изготвянето и преразглеждането на схемите на мрежата;
б)
набелязването на проектите от общ интерес;
в)
адаптирането на съществуващата мрежа;
г)
насърчаването на оперативната съвместимост на мрежата;
д)
оптималното комбиниране на видовете транспорт чрез създаването, inter alia, на центрове за взаимно свързване, които би трябвало да се намират по възможност - за товарните превози -извън градските центрове, за да се осигури ефикасното функциониране на интермодалния транспорт;
е)
стремежа към съгласуваност и взаимна допълняемост на финансовите помощи, при спазване на правилата, приложими по отношение на всеки финансов инструмент;
ж)
научноизследователска и развойна дейност;
з)
сътрудничеството и сключването на подходящи договори с трети държави, заинтересовани от развитието на мрежата;
и)
насърчаването на държавите-членки и на международните организации да подпомагат и да се стремят към постигането на целите, определени от Съюза;
й)
насърчаването на постоянното сътрудничество на заинтересованите лица;
к)
всякакви други мерки, които са необходими, за да се постигнат целите, посочени в член 2, параграф 2.
Член 5
Приоритети
Като се вземат предвид целите, предвидени в член 2, параграф 2, и основните направления на мерките, предвидени в член 4, приоритетите са следните:
а)
изграждането и развитието на ключовите връзки и свързващите звена между отделните мрежи, необходими за премахване на стеснените участъци в мрежите, изграждане на липсващите отсечки и довършването на основните трасета, в частност по техните трансгранични отсечки, преодоляването на естествените прегради и подобряването на оперативната съвместимост на основните трасета;
б)
изграждането и развитието на инфраструктури, които ще насърчават взаимното свързване на националните мрежи с цел по-лесно свързване на островните региони или регионите, приравнявани към острови, както и на регионите анклави, периферните и най-отдалечените региони, от една страна, с централните региони на Съюза, от друга страна, по-специално с оглед намаляването на значителните транспортни разходи в тези региони;
в)
мерките, необходими за постепенното въвеждане в действие на оперативно съвместима железопътна мрежа, която включва, когато това е осъществимо, трасета, приспособени за товарни превози;
г)
мерките, необходими за повишаване ефективността на морския транспорт на дълги и на къси разстояния и на вътрешното корабоплаване;
д)
мерките, необходими за интегриране на железопътния и въздушния транспорт, по-специално посредством железопътен достъп до летищата, когато е уместно, както и необходимите инфраструктури и съоръжения;
е)
подобряването на капацитета и на ефикасността на действащите и новите инфраструктури, насърчаването на интермодалния транспорт и повишаването на безопасността и надеждността на мрежата чрез изграждането и подобряването на интермодални терминали и свързаната с тях инфраструктура за достъп и/или чрез развитието на интелигентни системи;
ж)
отчитането на въпросите на безопасността и на грижата за околната среда при проектирането и реализацията на трансевропейската транспортна мрежа;
з)
развитието на устойчива мобилност на хората и стоките в съответствие със стратегическите цели на Съюза в областта на устойчивото развитие.
Член 6
Мрежи на трети държави
За насърчаването от страна на Съюза на проекти от общ интерес, както и на взаимната свързаност и на оперативната съвместимост на мрежите с цел свързване на мрежите на трети държави с трансевропейската транспортна мрежа, се взема решение за всеки отделен случай в съответствие със съответните процедури по Договорите.
Член 7
Проекти от общ интерес
1. Проектите от общ интерес представляват една обща цел, постигането на която зависи от степента на тяхната зрялост и от финансовото им обезпечаване, без с това да се предопределят финансовите ангажименти на дадена държава-членка или на Съюза.
2. При спазване на правилата на Договорите, и по-специално относно въпросите на конкуренцията, за проект от общ интерес се счита всеки проект, който:
а)
е насочен към постигане на целите, предвидени в член 2, параграф 2;
б)
е свързан с мрежата, описана в член 3, параграф 1;
в)
съответства на един или повече от приоритетите, предвидени в член 5; и
г)
е потенциално икономически жизнеспособен, като това е обосновано с анализ на социално-икономическите разходи и ползи.
3. Всеки проект се отнася до един елемент от мрежата, така както е описан в членове 9 - 18, и по-специално:
а)
отнася се до трасетата, определени в картите от приложение I; и/или
б)
съответства на спецификациите или критериите в приложение II.
4. Държавите-членки вземат всички мерки, които считат за необходими, в рамките на принципите, установени в член 1, параграф 2.
Член 8
Опазване на околната среда
1. При планирането и изпълнението на проектите държавите-членки трябва да вземат предвид опазването на околната среда, като извършват оценки на въздействието върху околната среда на проектите от общ интерес, които предстои да бъдат изпълнени съгласно Директива 85/337/ЕИО, и като прилагат директиви 92/43/ЕИО и 2009/147/ЕО.
Считано от 21 юли 2004 г. държавите-членки извършват съгласно Директива 2001/42/ЕО оценка на околната среда за плановете и програмите, които водят до тези проекти, особено когато те се отнасят до новите трасета или други важни форми на развитие на ключовите инфраструктури.
При подготовката на въпросните планове и програми държавите-членки вземат предвид резултатите от оценката за околната среда в съответствие с член 8 от Директива 2001/42/ЕО.
2. Преди 21 юли 2004 г. Комисията разработва, съгласувано с държавите-членки, подходящите методи за прилагането на стратегическата оценка на въздействието върху околната среда, като целта е, inter alia, осигуряването на добра координация, избягването на двойните усилия и постигането на опростено и ускорено провеждане на процеса на планиране на трансграничните проекти и коридори.
Резултатите от тези дейност и от оценката на въздействието върху околната среда на проектите за трансевропейски мрежи, извършена от държавите-членки съгласно Директива 2001/42/ЕО, се вземат предвид, когато е целесъобразно, от Комисията в нейния доклад за насоките и в евентуалните законодателни предложения за преразглеждане на насоките, съгласно предвиденото в член 22 от настоящото решение.
РАЗДЕЛ 2
ПЪТНА МРЕЖА
Член 9
Характеристики
1. Трансевропейската пътна мрежа обхваща магистрали и висококачествени пътища, налични, нови или изискващи адаптиране, които:
а)
са от важно значение за трафика на далечни разстояния, или
б)
позволяват, по определените в рамките на мрежата трасета, да се заобиколят основните градски центрове, или
в)
осигуряват взаимната свързаност с други видове транспорт, или
г)
свързват регионите анклави и периферните региони с централните региони на Съюза.
2. Мрежата гарантира на ползвателите високо, сходно и постоянно ниво на услуги, удобство и безопасност.
3. Мрежата включва също така инфраструктурата за управление на трафика, информацията за ползвателите, управлението на произшествията и на спешните случаи и плащането на таксите по електронен път; тя се основава на активното сътрудничество между системите за управление на трафика на европейско, национално и регионално равнище и доставчиците на информационни услуги относно пътуванията и трафика и на услуги с добавена стойност, като се осигурява необходимото допълване с приложенията, чието разполагане е улеснено в рамките на програмата за трансевропейските телекомуникационни мрежи.
РАЗДЕЛ 3
ЖЕЛЕЗОПЪТНА МРЕЖА
Член 10
Характеристики
1. Железопътната мрежа е съставена от високоскоростна и от конвенционална железопътна мрежа.
2. Високоскоростната железопътна мрежа, без оглед на това дали използва съществуващи или нови технологии, е съставена от:
а)
специално изградени за висока скорост линии, оборудвани за скорости, по правило равни или по-високи от 250 km/h;
б)
специално преустроени за висока скорост линии, оборудвани за скорости от порядъка на 200 km/h;
в)
специално преустроени за висока скорост линии или специално изградени за висока скорост линии, свързани с високоскоростната железопътна мрежа, които притежават специфични характеристики поради топографски ограничения или поради особености на околната среда, релефа или градоустройството и по които скоростта трябва да бъде адаптирана в зависимост от конкретния случай.
Високоскоростната железопътна мрежа е съставена от линиите, посочени в раздел 3 на приложение I. Съществените изисквания и техническите спецификации за оперативна съвместимост, които се прилагат за високоскоростните железопътни линии, използващи съществуващи технологии, се определят съгласно Директива 96/48/ЕО на Съвета от 23 юли 1996 г. относно оперативната съвместимост на трансевропейската железопътна система за високоскоростни влакове (11). Държавите-членки уведомяват предварително Комисията за откриването на високоскоростни линии и за техните технически характеристики.
3. Конвенционалната железопътна мрежа е съставена от линии за конвенционален железопътен превоз на пътници и товари, включително от железопътните участъци при комбинираните превози, посочени в член 15, достъпа до морските пристанища и до вътрешните пристанища от общ интерес, както и товарните терминали, отворени за всички оператори. Съществените изисквания и техническите спецификации за оперативна съвместимост, приложими за конвенционалните железопътни линии, се определят в съответствие с Директива 2001/16/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 март 2001 г. относно оперативната съвместимост на трансевропейската конвенционална железопътна система (12).
4. Железопътната мрежа включва инфраструктура и съоръжения, които позволяват интегрирането на железопътните и автомобилните транспортни услуги, както и, при необходимост, въздушните и морските. Във връзка с това се отделя особено внимание на свързването на регионалните летища с мрежата.
5. Железопътната мрежа изпълнява най-малко една от следните функции:
а)
да е от важно значение за железопътния пътнически трафик на големи разстояния;
б)
да позволява, където е уместно, връзка с летищата;
в)
да позволява достъп до регионалните и локалните железопътни мрежи;
г)
да улеснява превоза на товари, като определя и развива основните трасета, запазени за превози на товари, или трасетата, по които товарните влакове имат приоритет;
д)
да е от важно значение за комбинираните превози;
е)
да позволява взаимната свързаност, посредством пристанища от общ интерес, на морския транспорт на къси разстояния и вътрешните водни пътища.
6. Железопътната мрежа предлагана ползвателите високо ниво на качество и на безопасност чрез непрекъснатост и постепенно въвеждане на оперативна съвместимост на мрежата, по-специално посредством техническото хармонизиране и хармонизираната система за контрол и управление ERTMS, препоръчана за европейската железопътна мрежа. За тази цел Комисията, като се консултира с държавите-членки, съставя план за разполагане, който е съгласуван с националните планове.
РАЗДЕЛ 4
МРЕЖА НА ВЪТРЕШНИТЕ ВОДНИ ПЪТИЩА И ВЪТРЕШНИ ПРИСТАНИЩА
Член 11
Характеристики
1. Трансевропейската мрежа на вътрешните водни пътища обхваща реките, каналите, както и различните ръкави и връзки помежду им. Тя позволява свързването между промишлените региони и големите градове, както и връзката им с пристанищата.
2. Минималните технически характеристики за плавателните пътища на мрежата са предвидените за габарит от клас IV, който позволява преминаването на кораб или тласкан състав от плавателни съдове с дължина от 80 до 85 m и ширина 9,50 m. В случай на модернизация или изграждане на нов плавателен път, който е част от мрежата, техническите спецификации следва да съответстват най-малко на клас IV и да позволят впоследствие да се достигне до клас Vа/Vb, както и да позволяват преминаването по приемлив начин на кораби, използвани за комбинирания транспорт. Клас Vа позволява плаването на кораб или тласкан състав с дължина 110 m и ширина 11,40 m, а клас Vb - на тласкан състав с дължина от 172 до 185 m и ширина 11,40 m.
3. Вътрешните пристанища представляват част от мрежата, по-специално като свързващи точки между водните пътища, посочени в параграф 2 и член 15, и други видове транспорт.
4. Мрежата включва вътрешните пристанища, които са:
а)
отворени за търговски трафик;
б)
разположени в мрежата на вътрешните водни пътища, както е показано в схемата в раздел 4 на приложение I;
в)
свързани с други трансевропейски маршрути, както е посочено в приложение I; и
г)
оборудвани със съоръжения за претоварване, предназначени за интермодален транспорт, или с годишен товарооборот най-малко 500 000 тона.
Вътрешните пристанища, посочени в буква г), са показани в приложение I.
5. Мрежата обхваща също така и инфраструктурата за управление на трафика. Това предполага по-специално изграждането на оперативно съвместима и интелигентна система за трафика и за транспорта, наречена „Система за речни информационни услуги“, с което се цели оптимизирането на наличния капацитет и повишаването на безопасността на мрежата за вътрешните водни пътища, както и подобряването на оперативната съвместимост с другите видове транспорт.
РАЗДЕЛ 5
МОРСКИ ПРИСТАНИЩА
Член 12
Характеристики
1. Морските пристанища позволяват развитието на морския транспорт и представляват точки за обслужване на островите чрез кораби и свързващи точки между морския транспорт и други видове транспорт. Чрез тях се предоставят оборудване и услуги на транспортните оператори. Чрез тяхната инфраструктура се предоставя гама от услуги за превоз на пътници и стоки, включително фериботни услуги, превозване с кораб на къси и дълги разстояния, включително крайбрежно плаване, в рамките на Съюза и между Съюза и трети държави.
2. Морските пристанища, включени в трансевропейската транспортна мрежа, съответстват на една от категориите А, Б или В, както са определени по-долу:
А
:
международни морски пристанища: пристанища с общ обем на годишния трафик не по-малко от 1,5 милиона тона товаропоток или 200 000 души пътникопоток, които - освен ако това е невъзможно, са свързани с наземните части от трансевропейската транспортна мрежа и следователно са от важно значение за международния морски транспорт;
Б
:
морски пристанища на Съюза, които не са включени в категория А: тези пристанища имат общ обем на годишния трафик не по-малко от 0,5 милиона тона товаропоток или между 100 000 и 199 999 души пътникопоток, които са свързани - освен ако това е невъзможно, с наземните части от трансевропейската транспортна мрежа и са снабдени с необходимите съоръжения за претоварване за морско плаване на къси разстояния;
В
:
регионални пристанища: тези пристанища не отговарят на критериите за категории А и B, но са разположени в островни, периферни или най- отдалечени региони, като ги свързват по море и/или свързват такива региони с централните региони на Съюза.
Морските пристанища от категория А са означени на примерните карти в схемите от раздел 5 на приложение I въз основа на най-актуалните данни за пристанището.
3. В допълнение към критериите, предвидени в член 7, пристанищните проекти от общ интерес, които се отнасят за морски пристанища, включени в трансевропейската морска пристанищна мрежа, трябва да отговарят на критериите и спецификациите в приложение II.
Член 13
Морски магистрали
1. Трансевропейската мрежа на морските магистрали има за цел концентрирането на товаропотоците по морски пътища с логистично предназначение, за да се подобрят съществуващите жизнеспособни връзки по море, които се ползват редовно и често за превоз на стоки между държавите-членки, или за да бъдат създадени нови, така че да се намали натовареността по пътищата и/или да се подобри обслужването на периферните и островните държави и региони. Не следва да се изключва комбинираният превоз на пътници и товари по морските магистрали, при условие че преобладава превозът на товари.
2. Трансевропейската мрежа на морските магистрали е съставена от съоръженията и инфраструктурите на най-малко две пристанища, разположени в две различни държави-членки. Тези съоръжения и инфраструктури включват най-малко в една държава-членка елементи като пристанищни съоръжения, електронни системи за логистично управление, процедури за безопасност и сигурност и административни и митнически процедури, както и инфраструктури за пряк достъп по суша и море, включително средства за осигуряване на корабоплаването през цялата година, по-специално чрез предоставяне на разположение на драгажно оборудване и чрез създаване на условия за достъп през зимата с помощта на ледоразбивачи.
3. Вътрешните водни пътища или каналите, определени в раздел 4 на приложение I, които свързват две европейски морски магистрали или два участъка от тях и които допринасят значително за скъсяването на морските трасета, като увеличават ефективността и намаляват времето за превоз, са част от трансевропейската мрежа на морските магистрали.
4. Проектите от общ интерес за трансевропейската мрежа на морските магистрали се предлагат от най-малко две държави-членки и трябва да отговарят на съществуващите нужди. Предложените проекти трябва по правило да включват участие на публичния и частния сектор в съответствие с процедури, които предвиждат - преди помощите от националните бюджети да могат да бъдат допълнени, ако е необходимо, от помощи от Съюза - тръжни процедури в една от следните форми:
а)
чрез публични покани за представяне оферти, организирани съвместно от заинтересованите държави-членки, които имат за цел установяването на нови връзки от пристанище от категория А по смисъла на член 12, параграф 2, което те подбират предварително за всяка морска зона, както е предвидено в проект № 21, посочен в приложение III;
б)
доколкото местоположението на пристанищата е сравнимо - чрез публични покани за представяне на оферти, организирани съвместно от заинтересованите държави-членки и насочени към консорциуми, които обединяват най-малко корабните дружества и пристанищата, разположени в една от морските зони, както е предвидено в проект № 21, посочен в приложение III.
5. Проектите от общ интерес за трансевропейската мрежа от морски магистрали:
а)
имат за предмет най-вече съоръженията и инфраструктурите, които съставляват мрежата от морски магистрали;
б)
могат да включват, без да се засягат членове 107 и 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз, стартови помощи, ако вследствие на тръжните процедури, посочени в параграф 4, бъде преценено, че е необходима публично подпомагане за осигуряване на финансовата жизненоспособност на проекта; стартовите помощи са ограничени до две години и се предоставят единствено за подпомагане на покриването на надлежно оправданите инвестиционни разходи; те не могат да надвишават минималната сума, оценена като необходима за стартирането на съответните връзки; помощите не трябва да водят до нарушаване на конкуренцията в съответните пазари в противоречие с общия интерес;
в)
могат да включват също така и дейности, ползите от които са по-разнообразни и които не са свързани с конкретни пристанища, като например предоставянето на оборудване за операции по разбиване на лед и драгажни операции, както и информационни системи, включително системи за управление на трафика и електронни системи за докладване.
6. Проектите от общ интерес за трансевропейската мрежа на морските магистрали се представят за одобрение на Комисията.
7. В тригодишен срок Комисията представя на комитета, посочен в член 21, параграф 1, първоначален списък на конкретните проекти от общ интерес, като по този начин тя изразява в конкретна форма концепцията за морски магистрали.
Този списък се съобщава и на Европейския парламент.
РАЗДЕЛ 6
ЛЕТИЩА
Член 14
Характеристики
1. Трансевропейската летищна мрежа обхваща летищата, които са разположени на територията на Съюза и които са открити за търговски въздушен трафик, при условие че отговарят на критериите, предвидени в раздел 6 на приложение II. Тези летища се класифицират в зависимост от обема и вида въздушен трафик и в зависимост от функциите, които изпълняват в рамките на мрежата. Те позволяват да се развиват въздушните връзки и взаимната свързаност между въздухоплавателния транспорт и други видове транспорт.
2. Международните свързващи точки и свързващите точки в Съюза са ядрото на трансевропейската летищна мрежа. Връзките между Съюза и останалата част от света се осигуряват, в голямата си част, от международните свързващи точки. Свързващите точки в Съюза осигуряват предимно свързването в рамките на Съюза, като обслужването извън Съюза все още представлява малка част от дейността им. Регионалните свързващи точки и точки за достъп осигуряват достъп до централната част на мрежата или допринасят за предотвратяване на крайната изолация на периферните и изолираните региони.
3. Международните и вътрешните за Съюза свързващи точки се свързват постепенно с високоскоростните линии на железопътната мрежа, когато това е уместно. Мрежата включва инфраструктурите и съоръженията, които позволяват интегрирането на въздушните и железопътни транспортни услуги и, когато е уместно, морските транспортни услуги.
РАЗДЕЛ 7
МРЕЖА НА КОМБИНИРАНИЯ ТРАНСПОРТ
Член 15
Характеристики
Трансевропейската мрежа на комбинирания транспорт включва:
а)
железопътни линии и вътрешни водни пътища, подходящи за комбиниран транспорт и корабоплаване, които, комбинирани, когато е уместно, с най-късото трасе за автомобилен превоз на товари в началото или края на пътуването, позволяват превоз на стоки на дълги разстояния;
б)
интермодални терминали, оборудвани със съоръжения, позволяващи претоварване между железопътни линии, вътрешни водни и морски пътища и шосета;
в)
подходящ подвижен състав - на временна основа, когато все още неадаптираните характеристики на инфраструктурата го изискват.
РАЗДЕЛ 8
МРЕЖА ЗА УПРАВЛЕНИЕ И ИНФОРМАЦИЯ ОТНОСНО МОРСКИЯ ТРАФИК
Член 16
Характеристики
Трансевропейската мрежа за управление и информация относно морския трафик обхваща:
а)
системите за управление на морския брегови или пристанищен трафик;
б)
системите за позициониране на корабите;
в)
системите за докладване относно корабите, пренасящи опасни или замърсяващи товари;
г)
системите за комуникация при бедствие и за безопасност в морето.
РАЗДЕЛ 9
МРЕЖА ЗА УПРАВЛЕНИЕ НА ВЪЗДУШНИЯ ТРАФИК
Член 17
Характеристики
Трансевропейската мрежа за управление на въздушния трафик обхваща въздушното пространство, предназначено за общо въздухоплаване, въздушните пътища, помощните средства за въздушна навигация, системите за планиране и управление на трафика и системата за контрол на въздушния трафик (контролни центрове, средства за проследяване и за комуникация), необходими за сигурното и ефикасно въздухоплаване в европейското въздушно пространство.
РАЗДЕЛ 10
МРЕЖА ЗА ПОЗИЦИОНИРАНЕ И НАВИГАЦИЯ
Член 18
Характеристики
Трансевропейската мрежа за позициониране и навигация включва системите за позициониране и навигация чрез спътници и системите, определени в рамките на бъдещия европейски план за радионавигация. Тези системи предлагат ефикасна и надеждна услуга за позициониране и навигация за всички видове транспорт.
РАЗДЕЛ 11
КООРДИНАЦИЯ МЕЖДУ ДЪРЖАВИТЕ-ЧЛЕНКИ
Член 19
Европейски координатор
1. За улесняване на съгласуваното изпълнение на някои проекти, в частност трансграничните проекти, или на части от трансгранични проекти измежду проектите, обявени за проекти от европейски интерес, посочени в член 25, Комисията, със съгласието на заинтересованите държави-членки и след консултация с Европейския парламент, може да определи лице, наречено „европейски координатор“.
2. Европейският координатор се избира по-специално в зависимост от неговия опит с европейските институции и познанията му по въпросите, свързани с финансирането и социално-икономическата и екологична оценка на големи проекти.
3. Решението на Комисията за определяне на европейски координатор посочва по какъв начин последният ще изпълнява задачите, посочени в параграф 5.
4. Европейският координатор действа от името и за сметка на Комисията. Обикновено европейският координатор е компетентен по отношение на отделен проект, по-специално при трансгранични проекти, но при необходимост неговата компетентност може да бъде разширена до всички проекти по дадена основна ос. Европейският координатор изготвя работен план за своята дейност съвместно със заинтересованите държави-членки.
5. Европейският координатор:
а)
в сътрудничество със заинтересованите държави-членки насърчава използването на съвместни методи на оценка на проектите и съветва, когато е уместно, вносителите на проектите във връзка с финансовите пакети на проектите;
б)
всяка година изготвя за Европейския парламент, Комисията и заинтересованите държави-членки доклад за напредъка по проектите, за които той отговаря, за последните развития в нормативната или друга област, които може да се отразят върху характеристиките на проектите, както и за евентуалните трудности и препятствия, които могат да доведат до сериозно закъснение спрямо датите, посочени в приложение III;
в)
консултира се, съвместно със заинтересованите държави-членки, с регионалните и местните власти, операторите и ползвателите на превозните средства, както и с представителите на гражданското общество, за да придобие по-точна представа за търсенето на транспортни услуги, възможностите за финансиране на инвестициите и вида услуги, които трябва да се предоставят с оглед улесняване на достъпа до това финансиране.
6. Заинтересованите държави-членки си сътрудничат с европейския координатор и му предоставят информацията, необходима за изпълнението на задачите, посочени в параграф 5.
7. Без да се засягат приложимите процедури, установени в правото на Съюза или в националното право, Комисията може да поиска становището на европейския координатор по време на разглеждането на заявленията за финансиране от страна на Съюза на проекти или групи проекти, по отношение на които европейският координатор е компетентен.
РАЗДЕЛ 12
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 20
Национални планове и програми
Държавите-членки предоставят на Комисията обобщения на националните планове и програми, изготвени от тях с оглед развитието на трансевропейската транспортна мрежа, по-специално относно проектите, обявени за проекти от европейски интерес, посочени в членове 24-27. След изготвянето на националните планове и програми държавите-членки ги предават на Комисията за сведение.
Член 21
Комитет за мониторинг на насоките и за обмен на информация
1. Комисията се подпомага от Комитета за мониторинг на насоките и обмен на информация, наричан по-долу „Комитетът“, съставен от представители на държавите-членки и председателстван от представител на Комисията.
2. Комитетът осъществява обмена на информация по плановете и програмите, изпратени от държавите-членки, и може да разглежда всякакви въпроси, свързани с развитието на трансевропейската транспортна мрежа.
Член 22
Доклад
Веднъж на всеки две години Комисията представя пред Европейския парламент, Съвета, Европейския икономически и социален комитет и Комитета на регионите доклад за прилагането на насоките, описани в настоящото решение.
Комитетът подпомага Комисията при изготвянето на този доклад.
Докладът бива придружен, когато е необходимо, от законодателни предложения за преразглеждане на насоките. Когато е уместно, той включва изменения на списъка на приоритетните проекти в приложение III или допълнения на този списък с проекти, съответстващи на член 23, параграф 1. При преразглеждането се вземат предвид по-специално проектите, допринасящи за териториалното сближаване в рамките на Съюза в съответствие с член 23, параграф 1, буква д).
Член 23
Приоритетни проекти
1. Приоритетните проекти са проекти от общ интерес, посочени в член 7, чието проучване потвърждава, че:
а)
имат за цел да премахнат стеснен участък или да попълнят липсващо звено по основно трасе на трансевропейската мрежа, по-специално проекти, които са трансгранични проекти, които преминават през естествени препятствия или които включват трансгранична отсечка;
б)
са в такъв мащаб, че дългосрочното планиране на европейско равнище ще допринесе за значителна добавена стойност;
в)
предоставят като цяло потенциални чисти социално-икономически ползи, както и други социално-икономически предимства;
г)
подобряват в значителна степен мобилността на стоките и хората между държавите-членки и по такъв начин допринасят и за оперативната съвместимост на националните мрежи;
д)
допринасят за териториалното сближаване в рамките на Съюза, като интегрират мрежите на новите държави-членки и като подобряват връзките с периферните и островните региони;
е)
допринасят за устойчивото развитие на транспорта, като повишават безопасността и като намаляват вредите, нанасяни от транспорта на околната среда, по-специално като допринасят за преминаването към определени видове транспорт: железопътния транспорт, интермодалния транспорт, вътрешното корабоплаване и морския транспорт;
ж)
свидетелстват за ангажимента на заинтересованите държави-членки за навременното извършване на проучвания и на процедури за оценка с оглед приключването на работите в предварително определения срок, въз основа на националните планове или всякакви други равностойни документи, отнасящи се до въпросния проект.
2. Приоритетните проекти, работите по които е трябвало да започнат преди 2010 г., участъците от тях, както и определените срокове за приключване на работите, посочени в параграф 1, буква ж), са предвидени в приложение III.
3. До 2010 г. Комисията изготвя доклад за напредъка и, когато е уместно, предлага изменения на списъка на приоритетните проекти, набелязани в приложение III и съответстващи на параграф 1.
Член 24
Декларация за европейски интерес
Приоритетните проекти, набелязани в приложение III, се обявяват за проекти от европейски интерес. Тази декларация се прави само в съответствие с процедурата, установена в Договорите и свързаните с тях законодателни актове.
Член 25
Проекти с обявен европейски интерес
1. Без да се засяга правната основа на съответните финансови инструменти на Съюза, държавите членки:
а)
по време на представянето на своите проекти по Кохезионния фонд в съответствие с Регламент (ЕО) № 1084/2006 на Съвета от 11 юли 2006 г. за създаване на Кохезионен фонд (13), дават съответното предимство на проектите, обявени за проекти от европейски интерес;
б)
при представянето на своите проекти с оглед бюджета за трансевропейските мрежи, в съответствие с членове 5 и 9 от Регламент (ЕО) № 680/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 20 юни 2007 г. за установяване на общи правила за отпускане на финансова помощ от Общността в областта на трансевропейските транспортни и енергийни мрежи (14), дават съответното предимство на проектите, обявени за проекти от европейски интерес.
2. Без да се засяга правната основа на съответните финансови инструменти на Съюза, Комисията:
а)
насърчава държавите-членки да вземат предвид проектите, обявени за проекти от европейски интерес, при планирането на своите структурни фондове, по-специално в регионите, обхванати от цел „Сближаване“, като се вземат предвид националните транспортни схеми, които попадат в приложното поле на наличните рамки за подпомагане на Съюза;
б)
следи държавите-бенефициери по Инструмента за предприсъединителна помощ (ИПП), по време на представянето на техните проекти в рамките на този инструмент и в съответствие с Регламент (ЕО) № 1085/2006 на Съвета от 17 юли 2006 г. за създаване на Инструмент за предприсъединителна помощ (ИПП) (15), да дават съответното предимство на проектите, обявени за проекти от европейски интерес.
3. При планирането на своите финансови потребности Комисията дава съответното предимство на проектите, обявени за проекти от европейски интерес.
Член 26
Закъснение при приключването на проектите, обявени за проекти от европейски интерес
1. В случай на значително закъснение спрямо крайния срок 2010 г. в започването на работата по някой от проектите, обявени за проекти от европейски интерес, Комисията изисква от заинтересованите държави-членки да посочат в тримесечен срок причините за това закъснение. Въз основа на дадения отговор Комисията се консултира с всички заинтересовани държави-членки, за да реши проблема, който е довел до закъснението.
Комисията може да предприеме съответните мерки, като се консултира с комитета и в рамките на активно наблюдение на изпълнението на проекта, обявен за проект от европейски интерес, и при надлежно отчитане на принципа за пропорционалност. На заинтересованите държави-членки се дава възможност да представят становище по тези мерки преди тяхното приемане.
Европейският парламент бива информиран незабавно за всяка предприета мярка.
При приемането на тези мерки Комисията надлежно взема предвид отговорността на всяка от заинтересованите държави-членки за закъснението и се въздържа от предприемането на мерки, които могат да навредят на изпълнението на проекта в държава-членка, която не е отговорна за това закъснение.
2. Когато някой от проектите, обявени за проекти от европейски интерес, не е приключен в голямата си част в разумен срок след очакваната крайна дата за неговото приключване, посочена в приложение III, и всички заинтересовани държави-членки са отговорни за закъснението, Комисията преразглежда проекта в съответствие с процедурата, посочена в параграф 1, с цел проектът да престане да бъде класифициран като проект от европейски интерес по реда на процедурата за преразглеждане, посочена в член 22, трета алинея.
Във всички случаи Комисията преразглежда проекта в края на период от 15 години след датата, на която проектът е бил обявен за проект от европейски интерес по смисъла на настоящото решение.
Член 27
Оценки на социално-икономическото въздействие и на въздействието върху околната среда
1. Пет години след приключването на проект, обявен за проект от европейски интерес, или на някоя от неговите отсечки, заинтересованите държави-членки извършват оценка на социално-икономическото му въздействие и въздействието му върху околната среда, включително въздействието му върху търговията и свободното движение на хора и стоки между държавите-членки, върху териториалното сближаване и върху устойчивото развитие. Държавите-членки информират Комисията за резултатите от тази оценка.
2. Когато проект от европейски интерес включва трансгранична отсечка, която е неделима технически и финансово, заинтересованите държави-членки координират своите процедури на оценка на социално-икономическото въздействие на проекта и полагат усилия да проведат трансгранична анкета, преди да дадат разрешение за изграждането и при отчитане на съществуващата рамка.
3. Другите отсечки на проекти от европейски интерес се координират двустранно или многостранно от държавите-членки, в зависимост от конкретния случай.
4. Съгласуваните действия или трансграничните анкети, посочени в параграф 2, се прилагат, без да се засягат задълженията, произтичащи от законодателството на Съюза в областта на опазването на околната среда, и по-специално задълженията във връзка с оценката на въздействието върху околната среда. Заинтересованите държави-членки информират Комисията за започването и за резултата от тези съгласувани действия или трансгранични анкети. Комисията включва тази информация в доклада, посочен в член 22.
Член 28
Трансгранични отсечки
Трансграничните отсечки между две държави-членки в рамките на определени приоритетни проекти, включително морски магистрали, се определят от въпросните държави въз основа на критерии, определени от Комитета, като Комисията се уведомява за тях.
Това са по-специално отсечките, които са неделими технически и финансово или за които заинтересованите държави-членки се ангажират съвместно и създават обща структура.
Член 29
Отмяна
Решение № 1692/96/ЕО се отменя.
Позоваванията на отмененото решение се считат за позовавания на настоящото решение и се четат съгласно таблицата на съответствието в приложение V.
Член 30
Влизане в сила
Настоящото решение влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 31
Адресати
Адресати на настоящото решение са държавите-членки.
Съставено в Страсбург на 7 юли 2010 година.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON PÄÄTÖS N:o 661/2010/EU,
annettu 7 päivänä heinäkuuta 2010,
unionin suuntaviivoista Euroopan laajuisen liikenneverkon kehittämiseksi
(uudelleenlaadittu)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 172 artiklan ensimmäisen kohdan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
ovat kuulleet alueiden komiteaa,
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (2),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Yhteisön suuntaviivoista Euroopan laajuisen liikenneverkon kehittämiseksi 23 päivänä heinäkuuta 1996 tehtyä Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöstä N:o 1692/96/EY (3) on muutettu useita kertoja ja huomattavilta osin (4). Uusien muutosten johdosta mainittu päätös olisi selkeyden takia laadittava uudelleen.
(2)
Euroopan laajuisten verkkojen luominen ja kehittäminen edistävät osaltaan tärkeiden unionin tavoitteiden toteuttamista, joihin kuuluvat muun muassa sisämarkkinoiden moitteeton toiminta ja taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden lujittaminen.
(3)
Euroopan laajuisten liikenneverkkojen luomisella ja kehittämisellä koko unionin alueella pyritään erityisesti myös varmistamaan henkilöiden ja tavaroiden kestävä liikkuvuus yhteiskunnan, ympäristön sekä turvallisuuden kannalta parhaissa mahdollisissa olosuhteissa sekä yhdentämään liikennemuodot ottaen huomioon niiden tarjoamat suhteelliset edut. Euroopan laajuinen verkko voi synnyttää uusia työpaikkoja.
(4)
Liikenteen lisääntyminen, mikä aiheutuu erityisesti tavaraliikenteen raskaiden ajoneuvojen osuuden kasvusta, on johtanut ruuhkien ja pullonkaulojen lisääntymiseen kansainvälisillä liikennekäytävillä. Tavaroiden ja henkilöiden kansainvälisen liikkuvuuden varmistamiseksi on näin ollen välttämätöntä optimoida Euroopan laajuisen liikenneverkon kapasiteetti.
(5)
Lyhyen matkan laivaliikennepalvelut voivat muun muassa osaltaan vähentää maaliikennereittien kuormitusta.
(6)
Verkkojen yhdentyminen Euroopan tasolla voi kehittyä ainoastaan asteittain eri liikennemuotojen yhteenliittämisen pohjalta kuhunkin liikennemuotoon sisältyvien etujen hyödyntämiseksi parhaalla mahdollisella tavalla.
(7)
Eri kuljetusmuotojen yhdistäminen multimodaalisessa verkossa edellyttää liityntäkohtia, joihin kuuluu merisatamia, sisävesisatamia ja intermodaaliterminaaleja.
(8)
Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän toiminnan tavoitteita, joita ovat erityisesti päälinjojen ja painopisteiden vahvistaminen Euroopan laajuisten liikenneverkkojen alalla, vaan ne voidaan kyseisten tavoitteiden koordinointitarpeen vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla, joten unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on näiden tavoitteiden saavuttamiseksi tarpeen.
(9)
On tarpeen yksilöidä kaikki näiden tavoitteiden mukaiset yhteistä etua koskevat hankkeet, jotka ovat näin vahvistettuja toiminnan painopisteitä. Olisi otettava huomioon ainoastaan taloudellisesti elinkelpoiset hankkeet.
(10)
On tarpeen nimetä ensisijaiset hankkeet Euroopan etua koskeviksi, keskittää unionin rahoitus näihin hankkeisiin ja ottaa käyttöön mekanismeja jäsenvaltioiden välisen yhteensovittamisen edistämiseksi, jotta helpotetaan mainittujen hankkeiden toteuttamista halutun aikataulun mukaisesti.
(11)
Euroopan laajuisia verkkoja koskevan politiikan olisi Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 170 artiklan mukaisesti myötävaikutettava taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden vahvistamiseen unionin alueella. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi olisi parannettava mahdollisimman paljon Euroopan laajuisia liikenneverkkoja koskevien unionin suuntaviivojen ja unionin tasolla käytettävissä olevien asianmukaisten rahoitusvälineiden ohjelmoinnin välistä johdonmukaisuutta.
(12)
Ensisijaisten hankkeiden jälkiarvioinnin olisi helpotettava suuntaviivoihin ja ensisijaisten hankkeiden luetteloon tulevaisuudessa tehtäviä tarkistuksia sekä autettava parantamaan jäsenvaltioiden käyttämiä ennakkoarviointimenetelmiä.
(13)
Lupa sellaisia julkisia tai yksityisiä hankkeita varten, joilla voi olla merkittäviä ympäristövaikutuksia, olisi myönnettävä vasta, kun hankkeiden mahdolliset merkittävät ympäristövaikutukset on ennalta arvioitu noudattaen unionin voimassa olevaa säännöstöä.
(14)
Ympäristönsuojelua koskevat vaatimukset olisi Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 11 artiklan mukaisesti sisällytettävä osaksi Euroopan laajuisia verkkoja koskevan unionin politiikan määrittelyä ja toteuttamista. Tämä edellyttää ensisijaisesti ympäristölle vähemmän haitallisten liikennemuotojen, erityisesti rautatieliikenteen, lyhyen matkan merenkulun ja sisävesiliikenteen infrastruktuurin edistämistä.
(15)
Tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arvioinnista 27 päivänä kesäkuuta 2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/42/EY (5) mukainen ympäristöarviointi on tehtävä tulevaisuudessa kaikkien niiden suunnitelmien ja ohjelmien osalta, jotka johtavat yleistä etua koskeviin hankkeisiin. Liikenteen infrastruktuurin rahoituksessa olisi edellytettävä myös unionin ympäristölainsäädännön säännösten, erityisesti tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27 päivänä kesäkuuta 1985 annetun neuvoston direktiivin 85/337/ETY (6), luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21 päivänä toukokuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY (7) sekä luonnonvaraisten lintujen suojelusta (kodifioitu toisinto) 30 päivänä marraskuuta 2010 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/147/EY (8) noudattamista.
(16)
Henkilöiden ja tavaroiden kestävän liikkuvuuden takaamista koskevan yleisen tavoitteen puitteissa olisi otettava käyttöön mekanismit, joilla tuetaan jäsenvaltioiden välisten merten moottoriteiden kehittämistä, minkä tarkoituksena on vähentää maanteiden ruuhkautumista ja/tai parantaa syrjäisten ja saarialueiden ja -valtioiden välisiä yhteyksiä. Tällaisten mekanismien käyttöönoton ja esimerkiksi niihin liittyvien tarjousmenettelyjen olisi oltava avoimia ja tarvesuuntautuneita, eivätkä ne saisi millään tavalla rajoittaa unionin kilpailusääntöjen eivätkä julkisia hankintoja koskevien sääntöjen soveltamista.
(17)
Samalle väylälle sijoittuvissa hankkeissa mukana olevien jäsenvaltioiden välisen yhteensovittamisen tehostaminen voi olla välttämätöntä investointien kannattavuuden parantamiseksi, niiden ajoituksen yhteensovittamisen helpottamiseksi sekä kokonaisrahoituksen hankkimiseksi.
(18)
Komission olisi esitettävä joka toinen vuosi kertomus tämän päätöksen täytäntöönpanosta sekä laadittava ennen vuotta 2010 kertomus ensisijaisten hankkeiden etenemisestä ja tarvittaessa ehdotettava ensisijaisten hankkeiden luettelon muuttamista.
(19)
Komitealle olisi erityisesti annettava toimivalta avustaa komissiota sen tarkastellessa tässä päätöksessä vahvistettujen suuntaviivojen toteuttamista ja kehitystä.
(20)
Selkeyden vuoksi päätöksen N:o 1692/96/EY liite I olisi korvattava uudella liitteellä, joka sisältää kaikkia jäsenvaltioita koskevat kartat; näin varmistetaan, että karttoja, jotka jo sisältyvät mainittuun päätökseen, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1791/2006 (9), täydennetään vuoden 2003 liittymisasiakirjan kartoilla. Lisäksi Euroopan laajuisen liikenneverkon suunnitelmaan sisältyvä aikaraja on vuosi 2020 kaikille jäsenvaltioille,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 JAKSO
YLEISET PERIAATTEET
1 artikla
Kohde
1. Tällä päätöksellä on tarkoitus vahvistaa Euroopan laajuisen liikenneverkon toteuttamiseksi suunniteltujen toimien tavoitteita, painopisteitä sekä päälinjoja koskevat suuntaviivat. Näissä suuntaviivoissa yksilöidään yhteistä etua koskevat hankkeet, joiden toteutuksen on osaltaan edistettävä unionin laajuisen verkon kehittämistä.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut suuntaviivat muodostavat yleisen viitekehyksen, jolla on tarkoitus edistää Euroopan laajuisen liikenneverkon yhteenkuuluvuuden, yhteenliittämisen ja yhteentoimivuuden varmistamiseen tähtääviä, yhteistä etua koskevia jäsenvaltioiden ja tarvittaessa yhteisön toimia samoin kuin tähän verkkoon pääsyä koskevia hankkeita. Näiden suuntaviivojen tarkoituksena on myös helpottaa yksityisen alan osallistumista.
3. Euroopan laajuisen liikenneverkon yhteentoimivuutta sekä liikenteen telematiikkaa ja sen liitännäispalveluja koskevat olennaiset vaatimukset määritellään perussopimusten mukaisesti rautatiejärjestelmän yhteentoimivuudesta yhteisössä (uudelleenlaadittu toisinto) annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2008/57/EY (10) ja tästä päätöksestä erillään.
2 artikla
Tavoitteet
1. Euroopan laajuista liikenneverkkoa kehitetään yhdentämällä yhteisön tasolla maa-, meri- ja lentoliikenteen infrastruktuuriverkot vuoteen 2020 mennessä asteittain liitteessä I olevien karttojen ja/tai liitteessä II määrättyjen erittelyjen mukaisesti.
2. Verkon on:
a)
taattava alueella, jolla ei ole sisäisiä rajoja, henkilöiden ja tavaroiden kestävä liikkuvuus parhaissa mahdollisissa yhteiskunnallisissa ja turvallisuusolosuhteissa, ja sillä on osallistuttava unionin etenkin ympäristöä ja kilpailua koskevien tavoitteiden toteuttamiseen sekä myötävaikutettava taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden lujittamiseen;
b)
tarjottava käyttäjille korkeatasoinen infrastruktuuri hyväksyttävin taloudellisin ehdoin;
c)
otettava mukaan kaikki kuljetusmuodot, niiden tarjoamat suhteelliset edut huomioon ottaen;
d)
mahdollistettava olemassa olevan kapasiteetin mahdollisimman tehokas käyttö;
e)
oltava mahdollisimman yhteentoimiva kuljetusmuotojen sisällä sekä edistettävä eri kuljetusmuotojen välistä intermodaalisuutta;
f)
oltava taloudellisesti mahdollisimman elinkelpoinen;
g)
katettava jäsenvaltioiden koko alue siten, että pääsyä yleisesti helpotetaan, saari-, syrjäseutu- ja liikenteellisesti eristyksissä olevat alueet kytketään keskusalueisiin ja suuret kaupunkiasutusalueet ja unionin alueet yhdistetään toisiinsa ilman liikenteen pullonkauloja;
h)
oltava yhdistettävissä Euroopan vapaakauppaliiton (EFTA) valtioiden, Keski- ja Itä-Euroopan maiden ja Välimeren maiden verkkoihin edistämällä samalla näiden eri verkkojen yhteentoimivuutta ja niihin pääsyä sikäli kuin se on unionin edun mukaista.
3 artikla
Verkon laajuus
1. Euroopan laajuinen verkko muodostuu liikenteen infrastruktuurista, liikenteenohjausjärjestelmistä ja paikantamis- ja navigointijärjestelmistä.
2. Liikenteen infrastruktuuri muodostuu maantieverkoista, rautatieverkoista, sisävesiväyläverkoista, merten moottoriteistä, meri- ja sisävesisatamista, lentoasemista ja muista liikennemuotokohtaisten verkkojen liittymäkohdista.
3. Liikenteenohjausjärjestelmät ja paikantamis- ja navigointijärjestelmät käsittävät verkon yhteensopivan toiminnan varmistamiseksi ja liikenteen tehokkaaksi ohjaamiseksi tarpeelliset tekniset, tietotekniset ja televiestintälaitteistot.
4 artikla
Toiminnan päälinjat
Unionin toiminnan päälinjat ovat:
a)
verkkosuunnitelmien laatiminen ja niiden tarkistaminen;
b)
yhteistä etua koskevien hankkeiden yksilöinti;
c)
olemassa olevan verkon muokkaaminen;
d)
verkon yhteentoimivuuden parantaminen;
e)
kuljetusmuotojen paras mahdollinen yhdistäminen myös sellaisia liityntäkeskuksia perustamalla, joiden olisi sijaittava rahtia varten mahdollisuuksien mukaan kaupunkien keskustojen ulkopuolella eri kuljetusmuotojen välisen yhteentoimivuuden tehokkuuden mahdollistamiseksi;
f)
rahoitusta koskevien toimien johdonmukaisuuden ja niiden toisiaan täydentävyyden jatkaminen noudattaen kuhunkin rahoitusvälineeseen sovellettavia sääntöjä;
g)
tutkimus- ja kehittämistoiminta;
h)
yhteistyö ja aiheellisten sopimusten tekeminen niiden kolmansien maiden kanssa, joita verkon kehittäminen koskee;
i)
jäsenvaltioiden ja kansainvälisten järjestöjen kannustaminen edistämään unionin tavoitteita;
j)
asianomaisten osapuolten jatkuvan yhteistyön edistäminen;
k)
kaikkien muiden 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen tavoitteiden saavuttamiseksi tarpeellisiksi osoittautuvat toimet.
5 artikla
Painopisteet
Edellä 2 artiklan 2 kohdassa vahvistetut tavoitteet ja 4 artiklassa esitetyt toiminnan päälinjat huomioon ottaen toiminnan painopisteet ovat:
a)
sellaisten pää- ja liityntäyhteyksien luominen ja kehittäminen, joiden avulla voidaan poistaa liikenteen pullonkauloja, saada valmiiksi puuttuvia osuuksia ja täydentää pääliikenneväyliä, erityisesti niiden rajan ylittäviä osia, ylittää luonnonesteitä ja parantaa pääliikenneväylien yhteentoimivuutta;
b)
sellaisen infrastruktuurin luominen ja kehittäminen, jolla edistetään kansallisten verkkojen yhteenliitettävyyttä, jotta voidaan helpottaa saarien tai niitä vastaavien alueiden sekä sisämaan liikenteellisesti eristyksissä olevien alueiden ja syrjäseutualueiden ja kaikkein syrjäisimpien alueiden liittämistä unionin keskusalueisiin, erityisesti jotta näiden alueiden korkeita kuljetuskustannuksia voidaan alentaa;
c)
tarvittavat toimenpiteet yhteentoimivan rautatieverkon vähittäiseksi saavuttamiseksi, mihin sisältyvät myös tavaraliikenteeseen soveltuvat reitit silloin, kun ne ovat toteutettavissa;
d)
tarvittavat toimenpiteet pitkän ja lyhyen matkan merenkulun sekä sisävesiliikenteen edistämiseksi;
e)
tarvittavat toimenpiteet rautatie- ja lentoliikenteen yhdentämiseksi, erityisesti järjestämällä tarvittaessa rautatieyhteydet lentoasemille, sekä tarvittavat infrastruktuurit ja laitteistot;
f)
nykyisen ja uuden infrastruktuurin kapasiteetin ja tehokkuuden optimointi, liikennemuotojen yhteiskäytön edistäminen sekä verkon turvallisuuden ja luotettavuuden parantaminen siten, että rakennetaan ja kehitetään intermodaaliterminaaleja ja pääsy-yhteyksiä niihin ja/tai hyödynnetään älykkäitä järjestelmiä;
g)
turvallisuus- ja ympäristönäkökohtien sisällyttäminen Euroopan laajuisen liikenneverkon suunnitteluun ja toteuttamiseen;
h)
henkilöiden ja tavaroiden kestävän liikkuvuuden kehittäminen kestävää kehitystä koskevien unionin tavoitteiden mukaisesti.
6 artikla
Kolmansien maiden verkot
Tapauskohtaisesti ja perussopimusten asiaa koskevien menettelyjen mukaisesti päätetään, edistääkö unioni yhteistä etua koskevia hankkeita sekä verkkojen liitäntää ja yhteentoimivuutta kolmansien maiden verkkojen ja Euroopan laajuisen verkon välisen yhteensopivuuden varmistamiseksi.
7 artikla
Yhteistä etua koskevat hankkeet
1. Yhteistä etua koskevat hankkeet ovat yhteinen tavoite, jonka toteutus riippuu siitä, miten pitkälle niitä on kehitetty ja onko taloudellisia voimavaroja saatavissa, sanotun kuitenkaan ennakolta ratkaisematta jäsenvaltion tai unionin taloudellista sitoutumista.
2. Yhteistä etua koskevilla hankkeilla tarkoitetaan perussopimusten sääntöjen mukaisesti erityisesti kilpailukysymysten osalta hankkeita, jotka:
a)
toteuttavat 2 artiklan 2 kohdassa lueteltuja tavoitteita;
b)
koskevat 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua verkkoa;
c)
kuuluvat yhteen tai useampaan 5 artiklassa luetelluista painopisteistä; ja
d)
ovat erittelyjen perusteella taloudellisesti elinkelpoisia ottaen huomioon sosiaalis-taloudelliset kustannukset ja edut.
3. Hankkeessa on oltava kyse 9-18 artiklassa esitetystä verkon osasta, ja hankkeen on erityisesti:
a)
kohdistuttava yhteyksiin, jotka yksilöidään liitteen I kartoissa; ja/tai
b)
oltava liitteen II erittelyjen ja perusteiden mukaisia.
4. Jäsenvaltiot toteuttavat kaikki tarpeellisiksi katsomansa toimenpiteet 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen periaatteiden mukaisesti.
8 artikla
Ympäristönsuojelu
1. Hankkeita suunniteltaessa ja toteutettaessa jäsenvaltioiden on otettava huomioon ympäristönsuojelu siten, että ne suorittavat yhteistä etua koskeville toteutettaviksi aiotuille hankkeille direktiivin 85/337/ETY mukaisesti toteutettavia ympäristövaikutusten arviointeja sekä soveltamalla direktiiviä 92/43/ETY ja direktiiviä 2009/147/EY.
Jäsenvaltioiden on 21 päivästä heinäkuuta 2004 alkaen tehtävä tällaisiin hankkeisiin johtavista suunnitelmista ja ohjelmista, erityisesti jos ne koskevat uusia väyliä tai solmukohtien infrastruktuurin muuta merkittävää kehittämistä, ympäristövaikutusten arvioinnit direktiivin 2001/42/EY mukaisesti.
Jäsenvaltioiden on direktiivin 2001/42/EY 8 artiklan mukaisesti otettava ympäristöarvioinnin tulokset huomioon kyseisiä suunnitelmia ja ohjelmia valmisteltaessa.
2. Komissio kehittää ennen 21 päivää heinäkuuta 2004 yhteisymmärryksessä jäsenvaltioiden kanssa sopivia menetelmiä strategisen ympäristöarvioinnin toteuttamiseksi tavoitteenaan varmistaa muun muassa asianmukainen yhteensovittaminen, päällekkäisyyksien välttäminen sekä rajan ylittäviä hankkeita ja liikennekäytäviä koskevien suunnitteluprosessien yksinkertaistaminen ja nopeuttaminen.
Komission on tarvittaessa otettava tämän työskentelyn ja jäsenvaltioiden direktiivin 2001/42/EY mukaisesti suorittaman, erityisiä Euroopan laajuisia verkkohankkeita koskevan ympäristöarvioinnin tulokset huomioon tämän päätöksen 22 artiklan mukaisesti suuntaviivojen toteuttamisesta antamassaan kertomuksessa ja siihen mahdollisesti liittämissään lainsäädäntöehdotuksissa suuntaviivojen muuttamiseksi.
2 JAKSO
TIEVERKKO
9 artikla
Ominaispiirteet
1. Euroopan laajuinen tieverkko koostuu olemassa olevista, uusista tai kehitettävistä moottoriteistä ja korkeatasoisista teistä:
a)
joilla on tärkeä merkitys pitkän matkan liikenteessä; tai
b)
jotka mahdollistavat verkossa yksilöidyillä liikennereiteillä suurimpien kaupunkikeskusten ohikulkuliikenteen; tai
c)
joilla varmistetaan liityntä muihin liikennemuotoihin; tai
d)
joiden avulla sisämaan liikenteellisesti eristyksissä olevat alueet ja syrjäseutualueet voidaan liittää unionin keskusalueisiin.
2. Verkko takaa käyttäjille korkean, yhtenäisen ja jatkuvan luonteen omaavan palvelun, mukavuuden ja turvallisuuden tason.
3. Verkko sisältää myös liikenteenhallintaan, liikennetiedotukseen, onnettomuuksien ja hätätapausten käsittelyyn ja sähköiseen maksujen perimiseen tarkoitetun infrastruktuurin, joka perustuu Euroopan, kansallisen ja alueellisen tason liikenteenhallintajärjestelmien sekä matka- ja liikennetietoa ja lisäarvopalveluita tuottavien palveluntarjoajien aktiiviseen yhteistyöhön; tällaisella yhteistyöllä varmistetaan niiden sovellusten keskinäinen täydentävyys, joiden kehittämistä edistetään Euroopan laajuisia televiestintäverkkoja koskevan ohjelman mukaisesti.
3 JAKSO
RAUTATIEVERKKO
10 artikla
Ominaispiirteet
1. Rautatieverkko muodostuu suurnopeusradoista ja tavanomaisista radoista.
2. Nykyistä tai uutta tekniikkaa käyttävä suurnopeusverkko muodostuu:
a)
erityisesti suuria nopeuksia varten rakennetuista, yleensä 250 kilometrin tai sitä suurempia tuntinopeuksia varten varustetuista radoista;
b)
erityisesti suuria nopeuksia varten parannetuista, noin 200 kilometrin tuntinopeuksia varten varustetuista radoista;
c)
erityisesti suuria nopeuksia varten parannetuista radoista tai radoista, jotka on erityisesti rakennettu suuria nopeuksia varten, jotka on liitetty suurnopeusverkkoon ja joilla korkeuserojen, ympäristötekijöiden, pinnanmuodostuksen tai kaupunkisuunnittelua koskevien rajoitteiden vuoksi on erityispiirteitä ja joilla nopeus on siksi sovitettava tilanteen mukaan.
Suurnopeusverkko käsittää liitteessä I olevassa 3 jaksossa esitetyt radat. Nykyistä tekniikkaa käyttäviin suurnopeusratoihin sovellettavat olennaiset vaatimukset ja yhteentoimivuuden tekniset eritelmät määritellään Euroopan laajuisen suurten nopeuksien rautatiejärjestelmän yhteentoimivuudesta 23 päivänä heinäkuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin 96/48/EY (11) mukaisesti. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kustakin suurnopeusradasta ja sen teknisistä ominaisuuksista ennen kuin se otetaan käyttöön.
3. Tavanomainen rautatieverkko muodostuu tavanomaiseen rautateiden matkustaja- ja tavaraliikenteeseen tarkoitetuista radoista, joihin kuuluvat myös 15 artiklassa tarkoitetun eurooppalaisen yhdistettyjen kuljetusten verkon rataosuudet, yhteistä etua koskevien meri- ja sisävesisatamien yhteysradat ja kaikkien operaattorien käytettävissä olevat rahtiterminaalit. Tavanomaiseen rautatieverkkoon sovellettavat olennaiset vaatimukset ja yhteentoimivuuden tekniset eritelmät määritellään Euroopan laajuisen tavanomaisen rautatiejärjestelmän yhteentoimivuudesta 19 päivänä maaliskuuta 2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/16/EY (12) mukaisesti.
4. Rautatieverkko sisältää infrastruktuurit ja laitteistot, joiden avulla voidaan yhdistää rautatie-, maantie- sekä tarvittaessa meriliikennepalvelut ja lentoliikennepalvelut. Erityistä huomiota on tältä osin kiinnitettävä alueellisten lentoasemien liittämiseen verkkoon.
5. Rautatieverkon on täytettävä ainakin yksi seuraavista tehtävistä:
a)
verkolla on tärkeä merkitys pitkän matkan henkilöliikenteessä;
b)
verkosta on tarvittaessa yhteydet lentoasemille;
c)
verkko mahdollistaa yhteydet alueellisiin ja paikallisiin rautatieverkkoihin;
d)
verkko helpottaa tavaraliikennettä siten, että siinä yksilöidään ja kehitetään tavaraliikenteelle tarkoitettuja valtareittejä tai reittejä, joilla tavarajunilla on etusija;
e)
verkolla on tärkeä merkitys yhdistetyissä kuljetuksissa;
f)
verkosta on yhteistä etua koskevien satamien kautta yhteydet lyhyen matkan meriliikenneväyliin ja sisävesiliikenneväyliin.
6. Jatkuvuutensa ja yhteentoimivuutensa asteittaisen toteuttamisen ansiosta rautatieverkko tarjoaa käyttäjille korkean laatu- ja turvallisuustason, joka toteutetaan etenkin teknisen yhdenmukaistamisen sekä Euroopan rautatieverkolle suositellun yhdenmukaistetun ERTMS-ohjaus- ja valvontajärjestelmän avulla. Komissio laatii tätä tarkoitusta varten käyttöönottosuunnitelman jäsenvaltioiden kanssa neuvotellen ja sovittaa sen yhteen kansallisten suunnitelmien kanssa.
4 JAKSO
SISÄVESILIIKENTEEN VERKKO JA SISÄVESISATAMAT
11 artikla
Ominaispiirteet
1. Euroopan laajuinen sisävesiliikenneverkko muodostuu joista ja kanavista sekä erilaisista liittymäkohdista ja haarautumista, jotka yhdistävät joet ja kanavat. Verkko mahdollistaa erityisesti yhteydet teollisuusalueiden ja merkittävien taajamien välillä sekä niiden yhteydet satamiin.
2. Verkon väylien on teknisiltä ominaisuuksiltaan vastattava vähintään kokoluokkaa IV, joka mahdollistaa 80-85 metriä pitkän ja 9,5 metriä leveän aluksen tai työntökytkyeen läpikulun. Jos verkkoa nykyaikaistetaan tai jos luodaan verkkoon yhdistetty uusi väylä, teknisten vaatimusten olisi vastattava vähintään luokkaa IV ja myöhemmin olisi oltava mahdollista saavuttaa luokka Va/Vb sekä mahdollistaa yhdistelmäkuljetuksissa käytettävien alusten läpikulku tyydyttävällä tavalla. Luokka Va mahdollistaa 110 metriä pitkän ja 11,4 metriä leveän laivan tai työntökytkyeen läpikulun, ja luokka Vb mahdollistaa 172-185 metriä pitkän ja 11,4 metriä leveän työntökytkyeen läpikulun.
3. Sisävesisatamat ovat verkon osa, erityisesti 2 kohdassa ja 15 artiklassa tarkoitettujen vesiväylien ja muiden liikennemuotojen välisinä liityntäkohtina.
4. Sisävesisatamien verkkoon kuuluvat satamat, jotka
a)
ovat avoimia kaupalliselle liikenteelle;
b)
sĳaitsevat sisävesiväylien verkossa liitteessä I olevan 4 jakson mukaisesti;
c)
on yhdistetty muihin liitteessä I esitettyihin Euroopan laajuisiin liikenneväyliin; ja
d)
tarjoavat tarvittavan laitteiston intermodaalisten kuljetusten uudelleenlastaukseen, tai joiden liikenteen kokonaismäärä on vähintään 500 000 tonnia.
Liitteessä I esitetään d alakohdassa tarkoitetut sisävesisatamat.
5. Verkkoon kuuluu myös liikenteenohjauksen infrastruktuuri. Tämä edellyttää erityisesti yhteentoimivan ja älykkään liikenteen ja kuljetusten tietojärjestelmän (River Information Services, RIS) perustamista sisävesiliikenneverkon nykyisen kapasiteetin ja turvallisuuden optimoimiseksi sekä yhteentoimivuuden parantamiseksi muiden liikennemuotojen kanssa.
5 JAKSO
MERISATAMAT
12 artikla
Ominaispiirteet
1. Merisatamat mahdollistavat meriliikenteen kehittymisen ja ovat saarille suuntautuvan meriliikenteen sekä meriliikenteen ja muiden liikennemuotojen liityntäkohtia. Ne tarjoavat laitteita ja palveluja liikenteenharjoittajille. Niiden infrastruktuurit tarjoavat palveluja unionin sisäiselle sekä sen ja kolmansien maiden väliselle matkustaja- ja tavaraliikenteelle, mukaan lukien lauttapalvelut sekä lyhyen ja pitkän matkan laivaliikennepalvelut, rannikkoliikenne mukaan luettuna.
2. Euroopan laajuiseen liikenneverkkoon kuuluvat merisatamat kuuluvat A-, B- tai C-luokkaan, jotka määritellään seuraavasti:
A
:
kansainvälisesti merkittävät merisatamat: satamat, joiden vuosittaisen liikenteen kokonaismäärä on vähintään 1,5 miljoonaa tonnia tai 200 000 matkustajaa ja joista on yhteys Euroopan laajuisen liikenneverkon maaliikenneosiin, paitsi jos tämä on mahdotonta, ja joilla näin ollen on keskeinen merkitys kansainvälisten merikuljetusten ohjaamisessa;
B
:
unionin tasolla merkittävät merisatamat, jotka eivät kuulu A-luokkaan; näiden satamien vuosittaisen liikenteen kokonaismäärä on vähintään 0,5 miljoonaa tonnia tai 100 000-199 999 matkustajaa, ja niistä on yhteys Euroopan laajuisen liikenneverkon maaliikenneosiin, paitsi jos tämä on mahdotonta, ja niissä on lyhyen matkan merikuljetuksissa tarvittava uudelleenlastauslaitteisto;
C
:
alueelliset satamat; nämä satamat eivät täytä A- ja B-luokan ehtoja, mutta ne sĳaitsevat saaristoalueilla taikka syrjäisillä tai erittäin syrjäisillä alueilla ja luovat meriliikenneyhteyden näiden alueiden välille tai näiden alueiden ja unionin keskusalueiden välille.
A-luokkaan kuuluvat merisatamat esitetään liitteessä I olevan 5 jakson ohjeellisissa kartoissa, jotka perustuvat uusimpiin satamatietoihin.
3. Yhteistä etua koskevien ja Euroopan laajuiseen merisatamaverkkoon kuuluviin satamiin liittyvien merisatamahankkeiden on täytettävä 7 artiklassa lueteltujen arviointiperusteiden lisäksi liitteessä II olevat perusteet ja erittelyt.
13 artikla
Merten moottoritiet
1. Euroopan laajuisella merten moottoritieverkolla pyritään keskittämään tavaravirtoja merikuljetuslogistiikkaan perustuville reiteille siten, että parannetaan nykyisiä tai luodaan uusia elinkelpoisia, säännöllisesti ja tiheästi liikennöityjä meriyhteyksiä jäsenvaltioiden väliseen tavaraliikenteeseen maanteiden ruuhkautumisen vähentämiseksi ja/tai syrjäisten ja saarialueiden sekä -valtioiden yhteyksien parantamiseksi. Tavara- ja henkilöliikenteen yhdistettyjä kuljetuksia ei olisi jätettävä merten moottoriteiden ulkopuolelle silloin, kun tavaraliikenne on niissä hallitseva osa.
2. Euroopan laajuinen merten moottoritieverkko koostuu vähintään kahteen eri satamaan kahdessa eri jäsenvaltiossa liittyvästä laitteistosta ja infrastruktuurista. Laitteistoon ja infrastruktuuriin kuuluu - ainakin yhdessä jäsenvaltiossa - muun muassa sellaisia tekijöitä kuin satamalaitteet, sähköiset logistiikan hallintajärjestelmät, turvallisuus ja turvatoimet, hallinnolliset ja tullimenettelyt sekä infrastruktuuri, jolla taataan suora yhteys maalle ja merelle sekä mahdollisuus ympärivuotiseen merenkulkuun, erityisesti ruoppauslaitteiston käyttö ja jäänmurtajien avulla saavutettava talvimerenkulun mahdollisuus.
3. Liitteessä I olevassa 4 jaksossa yksilöidyt vesiväylät ja kanavat, jotka yhdistävät kaksi eurooppalaista merten moottoritietä tai niiden kaksi osuutta ja jotka edistävät merkittävästi merireittien lyhentämistä, tehokkuuden lisäämistä ja laivausajoissa säästämistä, muodostavat osan Euroopan laajuisesta merten moottoritieverkosta.
4. Euroopan laajuisen merten moottoritieverkon yhteistä etua koskevien hankkeiden on oltava vähintään kahden jäsenvaltion esittämiä, ja niiden on oltava todellisiin tarpeisiin suunnattuja. Julkinen ja yksityinen sektori osallistuvat yleensä yhdessä ehdotettuihin hankkeisiin siten, että ennen kuin kansallisista talousarvioista myönnettäviä tukia voidaan täydentää tarvittaessa unionin tuilla, on toteutettava kilpailumenettely jollain seuraavista tavoista:
a)
asianomaisten jäsenvaltioiden yhdessä järjestämällä julkisella tarjouskilpailulla, jonka tarkoituksena on uusien yhteyksien perustaminen 12 artiklan 2 kohdassa määritellystä A-luokan satamasta, jonka jäsenvaltiot valitsevat etukäteen kultakin liitteen III mukaisessa hankkeessa nro 21 tarkoitetulta merialueelta;
b)
jos satamien sijainti on samanarvoinen, asianomaisten jäsenvaltioiden yhdessä järjestämällä tarjouskilpailulla, joka suunnataan yhteenliittymille, joihin kuuluu samanaikaisesti ainakin merenkulkualan yrityksiä ja jollain liitteen III mukaisessa hankkeessa nro 21 tarkoitetuilla merialueilla sijaitsevia satamia.
5. Euroopan laajuiseen merten moottoritieverkkoon kuuluvat yhteistä etua koskevat hankkeet:
a)
keskittyvät merten moottoritieverkon muodostavaan laitteistoon ja infrastruktuuriin;
b)
voivat sisältää käynnistämistukea, jos 4 kohdassa tarkoitetun kilpailumenettelyn tuloksena katsotaan julkisen tuen olevan tarpeen hankkeen taloudellisen toteutettavuuden mahdollistamiseksi, sanotun kuitenkaan rajoittamatta Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 107 ja 108 artiklan soveltamista; käynnistämistukea myönnetään enintään kahdeksi vuodeksi ja ainoastaan asianmukaisesti perusteltuihin pääomakustannuksiin; tuki ei voi olla suurempi kuin vähimmäismäärä, joka katsotaan tarpeelliseksi kyseisten yhteyksien käynnistämiselle; tuki ei asianomaisilla markkinoilla saa johtaa yhteistä etua vahingoittavaan kilpailun vääristymiseen;
c)
voivat käsittää myös toimintoja, jotka tuottavat laajempia etuja ja jotka eivät liity tiettyyn satamaan, kuten jäänmurtamis- ja ruoppaustoimintoihin liittyvien laitteistojen saatavuus sekä tietojärjestelmät, joihin kuuluvat myös liikenteenhallinta- ja sähköiset ilmoitusjärjestelmät.
6. Euroopan laajuiseen merten moottoritieverkkoon kuuluvat yhteistä etua koskevat hankkeet on esitettävä komission hyväksyttäviksi.
7. Komissio toimittaa kolmen vuoden kuluessa 21 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulle komitealle alustavan luettelon yhteistä etua koskevista erityishankkeista toteuttaen täten merten moottoriteiden käsitteen konkreettisesti.
Luettelo annetaan tiedoksi myös Euroopan parlamentille.
6 JAKSO
LENTOASEMAT
14 artikla
Ominaispiirteet
1. Euroopan laajuinen lentoasemaverkko koostuu unionin alueella sijaitsevista ja kaupallisen lentoliikenteen käytettävissä olevista liitteessä II olevassa 6 jaksossa mainittujen erittelyjen mukaisista lentoasemista. Nämä lentoasemat määritellään eri tavoin niiden hoitaman liikenteen määrän ja tyypin mukaan ja niiden tehtävien mukaan, jotka niillä on verkossa. Lentoasemat mahdollistavat lentoliikenneyhteyksien kehittämisen ja lentoliikenteen liittämisen muihin liikennemuotoihin.
2. Kansainväliset ja unionin yhteyslentoasemat muodostavat Euroopan laajuisen lentoasemaverkon ytimen. Yhteydet unionin ja muun maailman välillä hoidetaan suurimmaksi osaksi kansainvälisten yhteyslentoasemien avulla. Unionin yhteyslentoasemat huolehtivat etupäässä yhteyksistä unionissa, unionin ulkopuolisten yhteyksien muodostaessa toistaiseksi vähäisen osan niiden toiminnasta. Alueelliset ja yhdysliikenteen lentoasemat helpottavat pääsyä verkon keskeisiin osiin tai edistävät syrjäseutujen liikenneyhteyksiä.
3. Kansainväliset ja unionin yhteyslentoasemat liitetään tarvittaessa asteittain rataverkon suurnopeuksisiin ratoihin. Verkko sisältää infrastruktuurit ja laitteistot, jotka tarvitaan lento- ja rautatieliikennepalvelujen sekä tarvittaessa merikuljetuspalvelujen yhdistämisessä.
7 JAKSO
YHDISTETTYJEN KULJETUSTEN VERKKO
15 artikla
Ominaispiirteet
Euroopan laajuinen yhdistettyjen kuljetusten verkko käsittää:
a)
yhdistettyihin kuljetuksiin sopivat rautatie- ja sisävesiliikenneyhteydet sekä meriliikenneyhteydet, jotka yhdessä mahdollisten yhteyksien alussa ja/tai lopussa sĳaitsevien mahdollisimman lyhyiden tieosuuksien kanssa mahdollistavat pitkänmatkan tavaraliikenteen;
b)
intermodaaliterminaalit, joissa on rautatie-, sisävesi-, meri- ja tieliikenteen uudelleenlastaukseen käytettävät laitteet;
c)
väliaikaisesti niihin voidaan sisällyttää myös asianmukainen pyörillä liikkuva kalusto silloin kun vielä mukauttamattoman infrastruktuurin ominaisuudet sitä edellyttävät.
8 JAKSO
MERILIIKENTEEN OHJAUS- JA TIEDOTUSVERKKO
16 artikla
Ominaispiirteet
Euroopan laajuinen meriliikenteen ohjaus- ja tiedotusverkko käsittää:
a)
rannikko- tai satamaliikenteen ohjausjärjestelmät;
b)
alusten paikantamisjärjestelmät;
c)
vaarallisia tai ympäristöä pilaavia tavaroita kuljettavien alusten raportointijärjestelmät;
d)
viestintäjärjestelmät merihädässä olevia ja merenkulun turvallisuutta varten.
9 JAKSO
LENTOLIIKENTEEN OHJAUSVERKKO
17 artikla
Ominaispiirteet
Euroopan laajuinen lentoliikenteen ohjausverkko koostuu yleisilmailulle varatusta ilmatilasta, lentoväylistä ja navigoinnin apulaitteista, liikennevirtojen suunnittelu- ja ohjausjärjestelmistä ja lennonjohtojärjestelmästä (lennonjohtokeskukset, valvonta- ja ilmailuviestipalvelumenetelmät), jotka ovat välttämättömiä lentoliikenteen turvallista ja tehokasta sujumista varten Euroopan ilmatilassa.
10 JAKSO
PAIKANTAMIS- JA NAVIGOINTIVERKKO
18 artikla
Ominaispiirteet
Euroopan laajuiseen paikantamis- ja navigointiverkkoon kuuluvat satelliittipaikantamis- ja navigointijärjestelmät sekä uudessa Euroopan laajuisessa radionavigointisuunnitelmassa määriteltävät järjestelmät. Nämä järjestelmät tarjoavat kaikkien liikennemuotojen käytettävissä olevan luotettavan ja tehokkaan paikantamis- ja navigointipalvelun.
11 JAKSO
JÄSENVALTIOIDEN VÄLINEN YHTEENSOVITTAMINEN
19 artikla
Eurooppalainen koordinaattori
1. Jotta helpotettaisiin tiettyjen 25 artiklassa tarkoitettujen Euroopan etua koskeviksi nimettyjen hankkeiden, erityisesti rajan ylittävien hankkeiden tai rajan ylittävien hankeosuuksien toteuttamista yhteensovitetusti, komissio voi yhteisymmärryksessä asianomaisten jäsenvaltioiden kanssa ja Euroopan parlamenttia kuultuaan nimetä eurooppalaisen koordinaattorin.
2. Eurooppalaisen koordinaattorin valinnan on perustuttava erityisesti hänen kokemukseensa yhteisön toimielimistä ja hänen tietämykseensä suurten hankkeiden rahoitukseen sekä sosioekonomiseen ja ympäristövaikutusten arviointiin liittyvistä kysymyksistä.
3. Komission päätöksessä eurooppalaisen koordinaattorin nimeämisestä määrätään, miten hänen on hoidettava 5 kohdassa tarkoitetut tehtävänsä.
4. Eurooppalainen koordinaattori toimii komission nimissä ja lukuun. Eurooppalaisen koordinaattorin tehtävä koskee tavallisesti yhtä hanketta, erityisesti rajan ylittävää hanketta, mutta voi tarvittaessa ulottua koskemaan koko pääreittiä. Eurooppalaisen koordinaattorin on laadittava yhdessä asianomaisten jäsenvaltioiden kanssa toimintaansa koskeva työsuunnitelma.
5. Eurooppalainen koordinaattori:
a)
edistää yhteistyössä asianomaisten jäsenvaltioiden kanssa yhteisten hankearviointimenetelmien käyttöä ja neuvoo tarvittaessa hankkeita johtavia tahoja kokonaisrahoituksen hankkimisessa;
b)
laatii vuosittain Euroopan parlamentille, komissiolle ja asianomaisille jäsenvaltioille kertomuksen tehtäviinsä kuuluvien hankkeiden edistymisestä, lainsäädännöllisistä muutoksista tai muista seikoista, jotka voivat vaikuttaa hankkeisiin, sekä mahdollisista vaikeuksista ja esteistä, jotka voivat merkittävästi viivästyttää hankkeita liitteessä III esitetyistä päivämääristä;
c)
kuulee yhdessä asianomaisten jäsenvaltioiden kanssa alueellisia ja paikallisia viranomaisia, operaattoreita, liikenneverkon käyttäjiä, alue- ja paikallisviranomaisia sekä kansalaisyhteiskunnan edustajia, jotta saataisiin kattavampaa tietoa liikennepalvelujen tarpeesta, investointirahoituksen mahdollisuuksista sekä siitä, minkä tyyppisiä liikennepalveluja on tarjottava, jotta helpotettaisiin tällaisen rahoituksen saamista.
6. Asianomaisten jäsenvaltioiden on toimittava yhteistyössä eurooppalaisen koordinaattorin kanssa ja toimitettava hänelle 5 kohdassa tarkoitettujen tehtävien hoitamiseen tarvittavat tiedot.
7. Komissio voi pyytää eurooppalaiselta koordinaattorilta lausunnon tutkittaessa koordinaattorin tehtäviin kuuluvia hankkeita tai hankeryhmiä koskevia unionille esitettyjä rahoituspyyntöjä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta unionin ja kansallisessa lainsäädännössä säädettyjen menettelyjen soveltamista.
12 JAKSO
YHTEISET MÄÄRÄYKSET
20 artikla
Kansalliset suunnitelmat ja ohjelmat
Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle yhteenvedot kansallisista suunnitelmista ja ohjelmista, joita ne laativat Euroopan laajuisen liikenneverkon kehittämiseksi, erityisesti 24-27 artiklassa tarkoitettujen Euroopan etua koskeviksi nimettyjen hankkeiden osalta. Kun kansalliset suunnitelmat ja ohjelmat on hyväksytty, jäsenvaltioiden on lähetettävä ne komissiolle tiedoksi.
21 artikla
Suuntaviivojen seuranta- ja tietojenvaihtokomitea
1. Komissiota avustaa suuntaviivojen seuranta- ja tietojenvaihtokomitea, jäljempänä ’komitea’, joka koostuu jäsenvaltioiden edustajista ja jonka puheenjohtajana on komission edustaja.
2. Komitea vaihtaa tietoja jäsenvaltioiden toimittamista suunnitelmista ja ohjelmista ja voi käsitellä kaikkia Euroopan laajuisen liikenneverkon kehittämiseen liittyviä kysymyksiä.
22 artikla
Kertomus
Komissio antaa joka toinen vuosi Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle kertomuksen tämän päätöksen mukaisten suuntaviivojen toteuttamisesta.
Komitea avustaa komissiota kertomuksen laatimisessa.
Kertomukseen liitetään tarpeen mukaan lainsäädäntöehdotuksia suuntaviivojen muuttamiseksi; näihin lainsäädäntöehdotuksiin voidaan, jos se on tarpeen, sisällyttää ehdotuksia liitteessä III olevan ensisijaisten hankkeiden luetteloon tehtäviksi muutoksiksi tai sellaisten hankkeiden lisäämiseksi luetteloon, jotka ovat 23 artiklan 1 kohdan mukaisia. Tarkistuksessa otetaan erityisesti huomioon hankkeet, jotka edistävät unionin alueellista koheesiota 23 artiklan 1 kohdan e alakohdan mukaisesti.
23 artikla
Ensisijaiset hankkeet
1. Ensisijaiset hankkeet ovat 7 artiklassa tarkoitettuja yhteistä etua koskevia hankkeita, joista voidaan todeta, että
a)
niillä pyritään poistamaan liikenteen pullonkaula tai täydentämään puuttuva yhteys jollain Euroopan laajuisen verkon pääväylällä; tällaisia ovat varsinkin hankkeet, jotka ovat rajan ylittäviä, joilla ylitetään luonnonesteitä tai joilla on rajan ylittävä osuus;
b)
ne ovat laajuudeltaan sellaiset, että pitkän aikavälin Euroopan tason suunnittelu tuottaa merkittävää lisäarvoa;
c)
niiden osoitetaan tarjoavan koko hankkeen tasolla mahdollisia sosioekonomisia nettohyötyjä ja muita sosioekonomisia etuja;
d)
ne parantavat merkittävästi tavaroiden ja henkilöiden liikkuvuutta jäsenvaltioiden välillä ja edistävät siten kansallisten verkkojen yhteentoimivuutta;
e)
ne parantavat unionin alueellista koheesiota liittämällä verkkoihin uusien jäsenvaltioiden verkot ja parantamalla syrjäisten ja saarialueiden yhteyksiä;
f)
ne tukevat liikenteen kestävää kehitystä parantamalla turvallisuutta ja vähentämällä liikenteen ympäristöhaittoja erityisesti edistämällä liikenteen siirtymistä rautateille, intermodaaliliikenteeseen sekä sisävesi- ja meriliikenteeseen;
g)
jäsenvaltiot, joita hanke koskee, osoittavat sitoutuvansa toteuttamaan selvitykset ja arviointimenettelyt ajoissa, jotta työt valmistuvat ennalta sovittuun ajankohtaan mennessä, kansallisten suunnitelmien tai kyseiseen hankkeeseen liittyvän muun vastaavan asiakirjan pohjalta.
2. Ensisijaiset hankkeet, joihin liittyvien töiden oli määrä alkaa ennen vuotta 2010, niihin kuuluvat osuudet sekä 1 kohdan g alakohdassa tarkoitetut töiden ennalta sovitut valmistumisajankohdat on vahvistettu liitteessä III.
3. Komissio laatii vuoteen 2010 mennessä kertomuksen hankkeiden edistymisestä ja ehdottaa tarvittaessa liitteessä III esitettyjen ensisijaisten hankkeiden luettelon muuttamista 1 kohdan mukaisesti.
24 artikla
Nimeäminen Euroopan etua koskeviksi hankkeiksi
Liitteessä III luetellut ensisijaiset hankkeet nimetään Euroopan etua koskeviksi hankkeiksi. Nimeäminen suoritetaan yksinomaan perussopimuksissa määrättyä ja niihin perustuvissa säädöksissä säädettyä menettelyä noudattaen.
25 artikla
Euroopan etua koskeviksi hankkeiksi nimetyt hankkeet
1. Rajoittamatta asiaankuuluvien yhteisön rahoitusvälineiden oikeusperustaa, kun jäsenvaltiot:
a)
esittävät hankkeitaan rahoitettaviksi koheesiorahastosta koheesiorahaston perustamisesta 11 päivänä heinäkuuta 2006 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1084/2006 (13) mukaisesti, niiden on annettava asianmukainen etusija Euroopan etua koskeviksi nimetyille hankkeille;
b)
esittävät hankkeitaan rahoitettaviksi Euroopan laajuisten verkkojen budjettikohdasta yleisistä säännöistä yhteisön rahoitustuelle Euroopan laajuisten liikenne- ja energiaverkkojen alalla 20 päivänä kesäkuuta 2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 680/2007 (14) 5 ja 9 artiklan mukaisesti, niiden on annettava asianmukainen etusija Euroopan etua koskeviksi nimetyille hankkeille.
2. Rajoittamatta asiaankuuluvien unionin rahoitusvälineiden oikeusperustaa, komissio
a)
rohkaisee jäsenvaltioita rakennerahaston ohjelmatyötä suunnitellessaan kiinnittämään huomiota Euroopan etua koskeviksi hankkeiksi nimettyihin hankkeisiin, erityisesti lähentymistavoitealueilla ottaen huomioon unionin nykyisten tukikehysten soveltamisalaan kuuluvat kansalliset liikennesuunnitelmat;
b)
huolehtii siitä, että maiden, jotka voivat saada rahoitusta liittymistä valmistelevasta tukivälineestä, on esittäessään hankkeitaan rahoitettaviksi liittymistä valmistelevasta tukivälineestä 17 päivänä heinäkuuta 2006 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1085/2006 (15) mukaisesti annettava asianmukainen etusija Euroopan etua koskeviksi nimetyille hankkeille.
3. Komissio antaa rahoitustarpeitaan ennakoidessaan asianmukaisen etusijan Euroopan etua koskeviksi nimetyille hankkeille.
26 artikla
Euroopan etua koskeviksi hankkeiksi nimettyjenhankkeiden päätökseensaattamisen viivästyminen
1. Mikäli johonkin Euroopan etua koskevaksi nimettyyn hankkeeseen liittyvien töiden aloittaminen viivästyy merkittävästi vuoden 2010 määräajasta, komissio pyytää kyseisiä jäsenvaltioita ilmoittamaan viivästymisen syyt kolmen kuukauden kuluessa. Annetun vastauksen perusteella komissio kuulee kaikkia asianomaisia jäsenvaltioita ratkaistakseen viivästykseen johtaneen ongelman.
Komissio voi komiteaa kuultuaan ja Euroopan etua koskevaksi nimetyn hankkeen täytäntöönpanon aktiivisen seurannan puitteissa sekä suhteellisuusperiaatetta noudattaen päättää asianmukaisten toimenpiteiden toteuttamisesta. Asianomaisille jäsenvaltioille on annettava mahdollisuus esittää huomioita mainituista toimenpiteistä ennen niiden toteuttamista.
Euroopan parlamentille ilmoitetaan toteutetuista toimenpiteistä välittömästi.
Komissio ottaa näitä toimenpiteitä toteuttaessaan asianmukaisesti huomioon kunkin asianomaisen jäsenvaltion vastuun viivästyksestä ja pidättyy toimenpiteistä, jotka haittaisivat hankkeen toteuttamista jäsenvaltiossa, joka ei ole vastuussa viivästymisestä.
2. Jos jotakin Euroopan etua koskevaksi nimettyä hanketta ei ole merkittäviltä osin saatettu päätökseen kohtuullisen ajan kuluttua liitteessä III esitetystä oletetusta päätökseen saattamisen ajankohdasta ja jos kaikki asianomaiset jäsenvaltiot ovat vastuussa viivästyksestä, komissio tarkastelee hanketta 1 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen tarkoituksenaan poistaa 22 artiklan kolmannessa kohdassa tarkoitetulla tarkistusmenettelyllä hankkeelta sen luokituksen Euroopan etua koskevaksi nimetyksi hankkeeksi.
Komissio tarkastelee joka tapauksessa hanketta viidentoista vuoden kuluttua siitä, kun hanke on nimetty tässä päätöksessä tarkoitetuksi Euroopan etua koskevaksi hankkeeksi.
27 artikla
Sosioekonomisten ja ympäristövaikutusten arviointi
1. Viisi vuotta Euroopan etua koskevaksi nimetyn hankkeen tai jonkin sen osuuden päätökseen saattamisen jälkeen asianomaisten jäsenvaltioiden on arvioitava sen sosioekonomisia ja ympäristövaikutuksia, myös sen vaikutuksia jäsenvaltioiden kauppaan sekä henkilöiden ja tavaroiden vapaaseen liikkuvuuteen, alueiden väliseen koheesioon ja kestävään kehitykseen. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava arvioinnin tulokset komissiolle.
2. Jos Euroopan etua koskeva hanke sisältää rajan ylittävän osuuden, jota ei teknisesti ja rahoituksellisesti ole mahdollista jakaa, asianomaisten jäsenvaltioiden on sovitettava menettelynsä yhteen hankkeen sosioekonomisten vaikutusten arvioimiseksi ja pyrittävä kaikin käytettävissään olevin keinoin toteuttamaan ylikansallinen selvitys ennen rakennusluvan myöntämistä ja olemassa olevissa puitteissa pysyen.
3. Jäsenvaltiot sovittavat Euroopan etua koskevien hankkeiden muut osuudet yhteen tapauskohtaisesti joko kahden- tai monenvälisesti.
4. Yhteensovitetut toimet tai 2 kohdassa tarkoitetut ylikansalliset selvitykset eivät rajoita unionin ympäristönsuojelulainsäädännössä säädettyjen, erityisesti ympäristövaikutusten arviointia koskevien, velvollisuuksien soveltamista. Kyseisten jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle tällaisten yhteensovitettujen toimien tai ylikansallisten selvitysten aloittamisesta ja niiden tuloksista. Komissio sisällyttää nämä tiedot 22 artiklassa tarkoitettuun kertomukseen.
28 artikla
Rajan ylittävät osuudet
Tiettyjen ensisijaisten hankkeiden puitteissa määritetään kahden jäsenvaltion väliset rajan ylittävät osuudet, merten moottoritiet mukaan luettuina, kyseisten jäsenvaltioiden toimesta komitean määrittelemien ja komissiolle tiedoksi ilmoitettujen perusteiden perusteella.
Nämä ovat erityisesti osuuksia, joita ei teknisesti ja rahoituksellisesti ole mahdollista jakaa tai joihin asianomaiset jäsenvaltiot sitoutuvat yhteisesti ja perustavat tätä varten yhteisen rakenteen.
29 artikla
Kumoaminen
Kumotaan päätös 1692/96/EY.
Viittauksia kumottuun päätökseen pidetään viittauksina tähän päätökseen liitteessä V olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.
30 artikla
Voimaantulo
Tämä päätös tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
31 artikla
Osoitus
Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Strasbourgissa 7 päivänä heinäkuuta 2010.