РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 23 февруари 2011 година
относно държавна помощ, предоставена от Италия на Portovesme Srl, ILA SpA, Eurallumina SpA и Syndial SpA (мерки за държавна помощ C 38/B/04 (ex NN 58/04) и C 13/06 (ex N 587/05)
(нотифицирано под номер C(2011) 956)
(само текстът на италиански език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2011/746/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като прикани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочените по-горе разпоредби (1) и като взе предвид техните мнения,
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
1.1. Дело C 38/B/04
(1)
С писмо от 4 декември 2003 г. адвокатска кантора, представляваща жалбоподател, представи на вниманието на Комисията редица статии, публикувани в италианската преса относно намерението на италианското правителство да въведе преференциални тарифи за електроенергия за някои предприятия, разположени в Сардиния.
(2)
Тарифите бяха въведени с член 1 от Указа на председателя на Министерския съвет от 6 февруари 2004 г. (наричан по-долу „Указът от 2004 г.“). Указът доведе до две отделни последици: a) въвеждането на нови преференциални тарифи за електроенергия за предприятията Portovesme Srl, ILA SpA и Eurallumina SpA, и б) удължаването на съществуващата преференциална тарифа, с която се ползва предприятието Alcoa Trasformazioni (производител на първичен алуминий, наричано по-долу „Alcoa“).
(3)
С писма от 22 януари 2004 г. и 19 март 2004 г. Комисията поиска допълнителна информация относно тези мерки. Италианските власти отговориха с писма от 9 февруари 2004 г. и 9 юни 2004 г. Италия изпрати допълнителна информация с писмо от 20 септември 2004 г.
(4)
С писмо от 16 ноември 2004 г. Комисията уведоми Италия, че е решила да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от ДФЕС по отношение на мярката за помощ.
(5)
Решението на Комисията за откриване на процедурата беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (2). Комисията прикани заинтересованите страни да представят мненията си относно мерките.
(6)
Италия представи мнението си с писма от 4 и 11 февруари 2005 г.
(7)
Комисията също така получи мнения от други заинтересовани страни, включително от три от предприятията, които се възползват от мерките, и от конкурентно на Portovesme предприятие. С писмо от 22 март 2005 г. Комисията препрати тези мнения на Италия, на която беше предоставена възможността да представи коментари. Коментарите на Италия бяха получени с писмо от 20 септември 2005 г.
(8)
На 29 октомври 2008 г. делото C 38/04 беше разделено на част A, отнасяща се до предприятие Alcoa, и част Б, отнасяща се до предприятията Portovesme, ILA и Eurallumina.
(9)
На 19 ноември 2009 г. Комисията прие окончателно отрицателно решение, съгласно което помощта за предприятието Alcoa трябва да бъде възстановена (3).
1.2. Дело C 13/06
(10)
С член 11, параграф 12 от Наредба-закон № 35 от 14 март 2005 г., преобразувана в Закон № 80/2005 от 14 май 2005 г., в който се определят неотложни мерки в рамките на плана за действие за икономическото, социалното и териториалното развитие (наричан по-долу „Закон № 80/2005“), италианските власти удължиха до 2010 г. преференциалната тарифа за електроенергия, предоставена на предприятията Portovesme, ILA и Eurallumina, и разшириха обхвата на тарифата, така че от нея да се ползва и Syndial SpA - производител на хлор, също намиращ се в Сардиния.
(11)
С писмо от 22 юли 2005 г. Комисията получи жалба от дружество - конкурент на Syndial, последвана от допълнителни коментари от същото дружество от 7 октомври 2005 г. и 7 декември 2005 г.
(12)
С писмо от 23 ноември 2005 г. Италия подаде уведомление до Комисията относно мярката. С писмо от 28 ноември 2005 г. Италия предостави допълнителна информация.
(13)
С писмо от 22 декември 2005 г. Комисията поиска допълнителна информация, която Италия предостави с писмо от 3 март 2006 г.
(14)
Междувременно с писмо от 20 януари 2006 г. същият конкурент на Portovesme, който беше представил мнение по дело C 38/B/04, изрази недоволство от новата мярка.
(15)
С писмо от 26 април 2006 г. Комисията уведоми Италия, че е решила да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от ДФЕС, по отношение на промените и удължаването на срока на действие на специалния тарифен режим, въведен със Закон № 80/2005.
(16)
С писмо от 22 август 2006 г. Комисията поиска от Италия допълнително разяснение; Италия отговори с писмо от 28 септември 2006 г.
(17)
Решението на Комисията за откриване на процедурата беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (4). Комисията прикани заинтересованите страни да представят мненията си относно мерките.
(18)
Комисията получи мнения от заинтересовани страни, включително от получателите на мерките, от двамата конкуренти на Portovesme и Syndial и от един производител на възобновяема енергия. С писмо от 5 октомври 2006 г. Комисията препрати тези мнения на Италия, на която беше предоставена възможността да представи коментари. Коментарите на Италия бяха получени с писмо от 1 декември 2006 г.
(19)
Италия предостави допълнителна информация с писма от 16 април 2007 г., 10 май 2007 г., 14 май 2007 г. и 22 юни 2010 г.
1.3. Обхват на настоящото решение
(20)
Настоящото решение обхваща както тарифите, въведени с член 1 от Указа от 2004 г. за получатели, различни от Alcoa („тарифите от 2004 г.“), така и тези, въведени с член 11, параграф 12 от Закон № 80/2005 и впоследствие изложени в решенията, взети от Органа за електроенергия и газ (Autorità per l’Energia Elettrica e il Gas - наричан по-долу „AEEG“) („тарифите от 2005 г.“).
2. ПОДРОБНО ОПИСАНИЕ НА МЯРКАТА
2.1. Оспорваните тарифи от 2004 г.
(21)
С член 1 от Указа от 2004 г. се разширява обхватът на „[тарифното] третиране, предвидено в член 2 от Указа на Министерството на промишлеността, търговията и занаятите от 19 декември 1995 г. [наричан по-долу „Указът за Alcoa“], към доставките на енергия, предназначени за производството и преработката на алуминий, олово, сребро и цинк, но само за съществуващите към датата на влизане в сила на настоящия указ структури, които се намират на островните територии, характеризиращи се с липсваща или недостатъчна междусистемна връзка с националните електро- и газоразпределителни мрежи.“
(22)
Това тарифно третиране е трябвало да бъде преходно: очаквало се е да приключи „при завършване или подобряване на връзките с националните електро и газоразпределителни мрежи“ и не по-късно от 30 юни 2007 г.
(23)
На практика Указът от 2004 г. разширява обхвата на преференциалната тарифа, която вече се прилага за производителя на алуминий Alcoa, към три енергоемки дружества в Сардиния: Portovesme, производител на цинк, сребро и олово (5); ILA, производител на продукти от преработен алуминий; и Eurallumina, производител на алуминий (6).
(24)
На регулаторно ниво тарифата е приложена с решения (delibere) на AEEG (Органът за електроенергия и газ).
(25)
Решение № 110/04 на AEEG предвижда преференциалните тарифи да се прилагат само ако процедурата по уведомяване е имала положителен резултат. Въпреки това, следвайки инструкциите от кабинета на министър-председателя, в които се посочва, че за Указа от 2004 г. не е било изпратено официално уведомление в съответствие с правилата за държавна помощ, а само е бил „представен“ на Комисията в рамките на „предварително запитване“ (indagine conoscitiva preliminare), AEEG привежда в действие Указа от 2004 г. с Решение № 148/04 (7).
(26)
Системата позволява на получателите да получават компенсаторни плащания при условията, определени в Указа за Alcoa. За дадено предприятие, обхванато от режима, компенсаторното плащане е равно на разликата между платената цена на дружеството, снабдяващо предприятието с електроенергия, и преференциална цена, определена от държавата, умножена по потреблението на електроенергия на предприятието. Използваният метод за изчисляване на преференциалната цена (или „преференциалната тарифа“) е посочен в Решение CIP № 15/1993. Цената подлежи на механизъм за индексиране на базата на изменението в разходите за производство на електроенергия в Италия („компонент Ct“). През 2004 г. преференциалната цена, прилагана за получателите от Сардиния, варира между 26 EUR и 35 EUR за MWh.
(27)
Административното управление на режима е възложено на Изравнителната каса на електроенергийния отрасъл (Cassa Conguaglio per il Settore Elettrico) (8). На практика тарифната система работи по следния начин: получателите изпращат на Изравнителната каса ежемесечни подробни данни за количествата електроенергия, които са употребили, и цените, които са платили на доставчиците. След това те получават от Изравнителната каса плащания, изчислени по гореспоменатия начин (9).
(28)
Средствата, необходими за финансиране на компенсаторните плащания, са събирани чрез парафискален налог върху всички италиански потребители на електроенергия чрез компонент А4 от стандартната тарифа за електроенергията (10).
(29)
Тарифният режим е трябвало да приключи на 30 юни 2007 г. Въпреки това прилагането му е преустановено по нареждане на AEEG малко след като Комисията откри официалната процедура по разследване през ноември 2004 г. (11)
(30)
Данните, предоставени от Италия, показват, че предприятията Portovesme и Eurallumina са получили субсидии за електроенергията, изразходвана между април и октомври 2004 г., а предприятието ILA е получило субсидии за електроенергията, изразходвана между април и септември 2004 г. Общият размер на плащанията, извършени от Изравнителната каса към тези три предприятия по режима, е посочен по-долу (в евро).
Portovesme Srl
12 845 892,82
Eurallumina SpA
5 208 152,05
ILA SpA
291 120,27
2.2. Оспорваните тарифи от 2005 г.
(31)
С член 11, параграф 12 от Закон № 80/2005 италианските власти разширяват „тарифното третиране, установено в Указа на Министерството на промишлеността, търговията и занаятите от 19 декември 1995 г. […] към доставчиците на електроенергия за производството и преработката на алуминий, олово, сребро и цинк, както и за цикъла за производство на хлор и сода каустик във връзка с цени, прилагани за подобни доставки на европейските пазари, но само по отношение на предприятията, които вече съществуват към датата на влизане в сила на настоящия указ, разположени в Сардиния и свързани към мрежата за високо напрежение. Това тарифно третиране подлежи на дългосрочни ангажименти, които следва да бъдат договорени между получателите, местните власти на Сардиния и съответните министерства.“
(32)
Така Закон № 80/2005 по същество въвежда отново тарифния режим, приложен през 2004 г., който разширява третирането на Alcoa към други енергоемки получатели в Сардиния. На практика законът се прилага само за предприятията Portovesme, ILA и Eurallumina, както и за предприятието Syndial, производител на хлор и сода каустик, което преди не се е ползвало от преференциални цени.
(33)
Следва да се отбележи, че от 2005 г. нататък преференциалната цена вече не се определя според историческата тарифа, която първоначално е установена в Указа за Alcoa от 1995 г., а се определя независимо от AEEG, така че да отговаря на средните цени за електроенергия, заплащани от конкурентите на получателите на европейския пазар (12). Цената подлежи на годишна актуализация: съгласно член 11, параграф 13 от закона „тарифните условия, посочени в член 11 (13) и член 12, се прилагат от 1 януари 2005 г. и се актуализират от AEEG, който всяка година следва да увеличава номиналните стойности на тарифите с 4 % или, ако последната стойност е по-висока, с процентното увеличение на средната цена на едро за електроенергия, регистрирана на главните европейски борси за електроенергия, най-вече тези във Франкфурт и Амстердам“. В Решение № 217/05 AEEG предоставя тълкувание на този механизъм за актуализация, което е по-благоприятно за получателите на помощта, тъй като постановява, че годишното увеличение на тарифата не може да надвишава 4 %.
(34)
В същото решение AEEG установява преференциалните цени, приложими за различните промишлени отрасли за 2005 г., както следва:
Промишлени отрасли, отговарящи на условията за преференциални тарифи
Преференциална цена
EUR/MWh
Преработка на алуминий
50
Олово и цинк
23
Производство на алуминий
27
Цикъл за производство на хлор
27
(35)
Както тарифите от 2004 г., така и тарифите от 2005 г. е трябвало да бъдат финансирани от парафискален налог, с който се таксуват всички крайни потребители на електроенергия чрез компонент A4 от стандартната тарифа за електроенергия. Управлението на финансовите потоци на системата отново е поверено на Изравнителната каса.
(36)
Правото за възползване от тарифата зависи от ангажимента на получателите да направят производствени инвестиции в Сардиния на базата на промишлени планове, които следва да бъдат представени на регионалните власти. Например, предприятието Portovesme пое ангажимент да инвестира в самопроизводството на електроенергия или да участва в изграждането на нови електроцентрали.
(37)
Италия изпрати уведомление относно член 11, параграф 12 от Закон № 80/2005 в съответствие с член 108, параграф 3 от ДФЕС. Изплащането на тарифите от 2005 г. подлежи на разрешаването на тарифния режим от Комисията. Тарифите от 2005 г. впоследствие не са били приложени.
2.3. Производства пред националните съдилища
(38)
Solvay Chimica Italia и Solvay Chimica Bussi SpA, които се намират извън Сардиния и чиято дейност е свързана с цикъла за производство на хлор и сода каустик, сезират Регионалния административен съд на Ломбардия (14), като оспорват решенията на AEEG за прилагане на член 11, параграф 12 от Закон № 80/2005 на основанието, че те водят до предоставянето на неправомерни държавни помощи и че нарушават други разпоредби на италианското право (15). На 27 ноември 2006 г. съдът отлага производството в очакване на приключване на разследването относно наличието на държавна помощ, започнато от Комисията по дело C 13/06.
2.4. Комбинация с предишна несъвместима помощ - Deggendorf
(39)
След откриването на производството Италия посочи, че предприятието Eurallumina не е възстановило несъвместимата помощ, която е предмет на дело C 80/01 (помощ за производството на диалуминиев триоксид) (16), но че според дружеството регионалните власти на Сардиния са издали нареждане за възстановяване във връзка с тази мярка на 8 май 2006 г.
3. РЕШЕНИЕ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ПРОЦЕДУРАТА, ПРЕДВИДЕНА В ЧЛЕН 108, ПАРАГРАФ 2 ОТ ДФЕС
(40)
Комисията реши да открие официалната процедура по разследване поради следните основания.
3.1. Дело C 38/B/04
(41)
В решението си за откриване на официалната процедура по разследване (17) Комисията разгледа възможността тарифите от 2004 г. за предприятията Portovesme, ILA и Eurallumina да не представляват държавна помощ въз основа на това, че са подобни на преференциалната тарифа, предоставена на Alcoa през 1996 г., за която Комисията в решението си от 4 декември 1996 г. (наричано по-долу „Решението Alumix“) (18) е установила, че не представлява държавна помощ.
(42)
Комисията отбеляза, че новата тарифа изглежда различна от тарифата Alumix, тъй като последната е била предоставена пряко от ENEL, италианския монополен доставчик на електроенергия, докато новата тарифа включва избирателна намеса на държавата за компенсиране на разликата между пазарната цена, договорена от получателите на помощта с техните доставчици на електроенергия, и преференциалната цена, определена през 1996 г. Комисията заключи, че Указът от 2004 г. не просто разширява към нови получатели обхвата на съществуваща мярка, която не представлява държавна помощ, а по-скоро въвежда нов режим в полза на трите разглеждани предприятия с финансов механизъм, който е много различен от тарифата Alumix.
(43)
В решението за откриване на официалната процедура по разследване тарифите, въведени с Указа от 2004 г., бяха класифицирани като оперативна помощ и бе оценено дали тази помощ би могла да бъде разрешена въз основа на Насоките за национална регионална помощ (наричани по-долу „Насоките за регионална помощ“) (19), предвид факта, че до края на 2006 г. Сардиния е била подпомаган регион по смисъла на член 107, параграф 3, буква а). Комисията изрази съмнения дали помощта би могла да бъде разрешена на това основание, като се има предвид, че такъв вид ad hoc помощ, предоставена на ограничен брой предприятия, изглежда не насърчава регионалното развитие.
(44)
Комисията изрази също така опасения, че мярката е можела да доведе до намаляване на данъчната ставка, приложима към електроенергията. Всяко такова намаляване би трябвало да има за правно основание Директива 2003/96/ЕО на Съвета от 27 октомври 2003 г. относно преструктурирането на правната рамка на Общността за данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията (20).
3.2. Дело C 13/06
(45)
В решението си от 27 април 2006 г. за откриване на официалната процедура по разследване Комисията определя тарифния режим от 2005 г. като нова оперативна помощ.
(46)
Комисията разгледа дали преференциалната тарифа би могла да бъде разрешена като регионална оперативна помощ въз основа на Насоките за регионална помощ предвид факта, че до края на 2006 г. Сардиния е трябвало да бъде подпомаган регион по смисъла на член 107, параграф 3, буква а) от ДФЕС.
(47)
Въпреки настояването на италианските власти, че високите цени на електроенергията в Сардиния пречат на развитието на острова, Комисията смята, че Италия не е доказала, че цените в Сардиния са значително по-високи, независимо дали като средна величина, или по-конкретно за енергоемките потребители (21). Комисията изтъкна, че производственият свръхкапацитет, съществуващ при производството на електроенергия в Сардиния, би могъл само да доведе до насърчаване на производителите на електроенергия да продават електроенергия на възможно най-ниска цена до момента на завършването на проектите за междусистемни връзки, даващи им възможност да изнасят електроенергия от Сардиния, което е било планирано за 2010 г.
(48)
Освен това Италия не обяснява защо по-високите цени следва да се считат за неблагоприятен регионален фактор, нито защо въпросната тарифа би допринесла за регионалното развитие. Поради това Комисията изрази съмнения по отношение на необходимостта от помощта.
(49)
Комисията също така изрази съмнения дали такъв вид ad hoc помощ е пропорционална на отрицателните регионални фактори, по-специално като се има предвид използваният метод за изчисляване на преференциалната цена, който няма никаква връзка с прилаганите в останалата част на Италия цени, а се основава на средните цени в Европа за енергоемките потребители.
(50)
Комисията отбеляза, че продължителността на мярката надвишава пет години, какъвто обикновено е максималният период, за който регионалната оперативна помощ би била разрешена, и че помощта не е постепенно намаляваща в реално изражение, тъй като повишаването на тарифата е ограничено до 4 %.
(51)
По отношение на периода, обхванат от Насоките за национална регионална помощ за 2007-2013 г. (22), Комисията установи, че Сардиния ще престане да отговаря на условията за ползване на помощ съгласно член 107, параграф 3, буква а) от ДФЕС, и по-конкретно за оперативна помощ. Насоките предвиждат възможност за преходен период от две години за линейното постепенно премахване на съществуващите режими за оперативна помощ, но не изглежда уместно да се позволи да бъде въведена нова оперативна помощ за няколко месеца, която после постепенно да бъде премахната, най-вече предвид изразените съмнения и нарушаващия конкуренцията характер на помощта.
(52)
В заключение Комисията изрази съмнение дали предоставената преференциална тарифа на предприятията Portovesme, ILA, Eurallumina и Syndial би могла да бъде разрешена като регионална помощ или на някакви други основания, които във всеки случай Италия не е посочила.
(53)
По отношение на Eurallumina, Комисията отбеляза, че дружеството все още не е възстановило неправомерната и несъвместима държавна помощ, която е получило (23), както и че съгласно правилото в решението Deggendorf (24), то следователно не би могло да получава помощ при която и да било нова мярка.
4. МНЕНИЯ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ
4.1. Дело C 38/B/04
(54)
В отговор на поканата на Комисията за представяне на мнения по решението от 2004 г. за започване на задълбочено разследване бяха получени мнения от първоначалния жалбоподател, няколко от получателите (Portovesme, Eurallumina и Alcoa) и други заинтересовани страни. В настоящия текст са обобщени само мненията, свързани с преференциалната тарифа за предприятията Portovesme, ILA и Eurallumina. Мненията на Alcoa не са включени, тъй като те са обстойно разгледани в окончателното решение, конкретно свързано с това дружество (25).
4.1.1. Мнение на Portovesme
(55)
Според предприятието Portovesme преференциалната тарифа е целяла да облекчи пазарната неефективност, а именно неспособността на наскоро либерализирания пазар на електроенергия в Сардиния да доставя електроенергия на конкурентни цени, поради значителната пазарна сила на историческите оператори. Portovesme твърди, че ENEL и Endesa (чиито активи за производство на електроенергия в Сардиния впоследствие са продадени на E.ON) са образували дуопол и изкуствено са поддържали цените на електроенергията в Сардиния на нивото на средните италиански цени, докато реално цените в Сардиния трябва да са много по-ниски, особено за големите потребители на електроенергия, като се има предвид свръхкапацитетът за производство на електроенергия, който би трябвало да насърчава производителите да продават на конкурентни цени.
(56)
Portovesme твърди, че съответната преференциална цена отговаря на цената, която дружеството би получило при нормални пазарни условия, т.е. ако пазарът на електроенергия функционира правилно.
(57)
Според Portovesme компенсаторните плащания, получени от Изравнителната каса (в размер на 37 EUR на MWh), привеждат цената, изплатена от Portovesme, на нивото на цените за електроенергия, плащани от неговите конкуренти, и не нарушават конкуренцията, тъй като всички производители на цинк от ЕС са платили еквивалентни цени и мярката просто компенсира неблагоприятната конкурентна позиция на дружеството, дължаща се на структурните проблеми в Сардиния (които включват липсата на природен газ).
(58)
Металите като цинк, алуминий и олово са стоки, за които има една световна цена, установена на Лондонската борса за метали. Разликите в местните разходи за производство не водят до разлики в световните цени. По-специално производството на цинк на предприятието Portovesme е прекалено малко (по-малко от 1 % от световното производство), за да може да повлияе на световната цена.
(59)
Без тарифата предприятието Portovesme ще трябва да затвори завода си, като това затваряне няма да е в полза на другите производители на цинк от ЕС, които няма да са в състояние да увеличат производителността, а недостигът ще трябва да се запълни с внос от трети страни. Portovesme стига до заключението, че преференциалната тарифа не е засегнала конкуренцията или търговията в ЕС.
(60)
Освен това според Portovesme компенсаторните плащания от Изравнителната каса не са включвали държавни ресурси, тъй като Изравнителната каса просто преразпределя частните средства, които са получени от крайните потребители на електроенергия.
(61)
Portovesme посочва, че потреблението на електроенергия от енергоемките промишлени отрасли е от значение за гарантирането на сигурността и непрекъснатостта на доставките в Сардиния и за избягването на недостиг в производството на електроенергия, който би довел до по-високи разходи за електроенергия на крайните потребители.
(62)
В заключение дружеството посочва, че ако е задължено да затвори завода си, последствията за производствената база на Сардиния ще са много сериозни, тъй като 790 преки и 500 косвени работни места ще бъдат загубени.
4.1.2. Мнение на Eurallumina
(63)
Предприятието Eurallumina твърди, че разходите за производство на диалуминиев триоксид в Европа са по-високи, отколкото в други региони на света, главно заради по-високите цени на електроенергията и горивата, както и заради разходите за транспортиране на боксит (26). По-високите разходи не могат да бъдат компенсирани от по-високи цени, тъй като цената на диалуминиевия триоксид е установена на Лондонската борса за метали и отделните производители не могат да оказват въздействие върху нея. Следователно европейското производство на диалуминиев триоксид е в конкурентно неизгодно положение спрямо останалия свят.
(64)
Освен общите проблеми, оказващи влияние върху европейските преработвателни предприятия за диалуминиев триоксид, Eurallumina също така посочва специфичните проблеми в Сардиния, които не позволяват на местните промишлени отрасли да се възползват от предимствата на либерализирането на пазара на електроенергия, най-вече пазарната сила на историческите оператори (вж. мнението на Portovesme в съображение 55 по-горе). Eurallumina също така твърди, че липсата на природен газ е в ущърб на производството на диалуминиев триоксид в Сардиния, тъй като огромните количества пара, необходими за процеса, трябва да се набавят чрез по-скъпия мазут.
(65)
Според Eurallumina след либерализацията пазарната сила на производителите на електроенергия в Сардиния е довела до увеличаване на цените на електроенергията: без тарифата Eurallumina ще трябва да плаща 65,95 EUR за MWh за доставките на електроенергия спрямо 44 EUR за MWh, които е плащала преди либерализацията. Тарифата от 2004 г. снижава цената до 35 EUR за MWh.
(66)
Както Portovesme, Eurallumina твърди, че ако бъде принудена да прекрати своята дейност, другите производители на диалуминиев триоксид в ЕС няма да могат да се намесят, тъй като те вече работят при максимален капацитет, а недостигът ще трябва да се запълни с внос от трети страни. Затварянето ще доведе до загуба на 400 преки и 250 косвени работни места (27). Като се има предвид, че дружеството е единственият доставчик на диалуминиев триоксид за топилната пещ на Alcoa, Eurallumina счита, че затварянето на завода за диалуминиев триоксид може да застраши животоспособността на Alcoa в Сардиния.
(67)
Eurallumina стига до извода, че тарифата, въведена с Указа от 2004 г., е необходима с оглед развитието на новата инфраструктура, която ще отстрани основните фактори на конкурентното неизгодно положение, оказващо влияние върху промишления отрасъл на Сардиния.
4.1.3. Мнения на други заинтересовани страни
(68)
Един от конкурентите на Portovesme - същото дружество, което първоначално представи случая на вниманието на Комисията - отново писа на Комисията след откриването на официалната процедура по разследване. Това дружество представи анализ на преференциалната тарифа от 2004 г., в който се стига до заключението, че тарифата представлява неправомерна държавна помощ. Оспорваният тарифен режим е съвсем различен от тарифата Alumix, предоставена на Alcoa: не е възможно да се твърди, че той не представлява държавна помощ. Помощта трябва да се разглежда като несъвместима с общия пазар, тъй като не може да се одобри нито като регионална оперативна помощ, нито като помощ за преструктуриране.
(69)
Предприятията Solvay Chimica Italia и Solvay Chimica Bussi, чиято дейност е свързана с промишления отрасъл за производство на хлор и сода каустик, представиха мненията си за тарифите от 2004 г. през юли 2005 г. след изтичането на едномесечния краен срок за представяне на мнения в отговор на решението за откриване на официалната процедура по разследване. Въпреки забавянето, тези дружества помолиха да бъдат разглеждани като заинтересовани страни. В своите мнения те посочват, че тарифите от 2004 г. и 2005 г. представляват неправомерна и несъвместима държавна помощ.
4.1.4. Мнение на Италия
(70)
Италия изрази твърдение, че пазарът за електроенергия в ЕС все още не е напълно конкурентен, както Комисията сама е признала в четвъртия си Годишен доклад за изграждането на вътрешния пазар за газ и електроенергия (28). Предприятията, по-конкретно тези с голямо потребление на електроенергия, не са в състояние свободно да избират доставчиците си на електроенергия при сравними условия в отделните държави-членки. Тези трудности не са свързани с предприемаческата политика на самите предприятия, а са резултат от структурните недостатъци на енергийните пазари. Настоящата ситуация на енергийния пазар на ЕС оказва отрицателно въздействие върху свободната конкуренция на продуктовите пазари на енергоемките потребители.
(71)
В Италия въпреки либерализирането на отрасъла съществуват специфични структурни недостатъци като например липсата на междусистемна връзка между различните части на националните мрежи и концентрирана пазарна структура. При тези обстоятелства либерализацията не е довела до по-добри цени за енергоемките потребители. Проблемите са особено остри в Сардиния, където междусистемната връзка е ограничена.
(72)
Ето защо Италия твърди, че специален тарифен режим, отразяващ профила на търсенето, следва да се счита за оправдан като регулаторна мярка, симулираща механизмите, които би трябвало да са налице при един напълно конкурентен пазар. Мярката е възстановила равенството на условията между енергоемките потребители, които функционират в различните държави-членки, като е премахнала неблагоприятните географски фактори, които засягат предприятията, разположени в Сардиния. В режима са предвидени очакваните последици от процеса на либерализация. Според Италия подобни мерки са приложени в други държави-членки, в които енергоемките потребители са били облагодетелствани в резултат на регламентирани тарифи за електроенергия.
(73)
Според Италия Указът от 2004 г. е целял постигането на две допълнителни цели: да се насърчи заетостта в Сардиния, където е съсредоточен металургичният отрасъл, и да се поддържа достатъчно добро равнище на търсенето на производство на електроенергия в Сардиния, която е страда от свръхкапацитет.
(74)
Италия твърди, че новият тарифен режим е de facto равностоен на тарифата Alumix, за която Комисията е установила, че не представлява държавна помощ. Разликите между стария и новия режим се дължат единствено на новата „тарифна структура“, изисквана след въвеждането на либерализирания енергиен пазар.
(75)
Италия изрази мнение, че тарифният режим не представлява държавна помощ. По отношение на използването на държавни ресурси тарифната система е напълно сравнима със системата, разглеждана в делото Preussen-Elektra, в което Съдът постановява, че не е налице използване на държавни ресурси (29). Изравнителната каса е техническият счетоводен орган на системата и не може свободно да разполага с финансовите средства, които управлява. Фактът, че AEEG и Министерството на финансите са упражнявали известен контрол върху нейните дейности не означава обаче, че държавата е можела свободно да разполага с тези средства. Следователно, според Италия, ресурсите, използвани за финансирането на тарифните механизми, са изцяло частни средства.
(76)
Италия също така заяви, че тарифата не оказва въздействие върху търговията в рамките на Съюза и не би могла да наруши конкуренцията, поради причини, свързани с наличието на световна цена за продуктите, които представляват стоки (вж. мнението на Portovesme, съображение 55). Освен това, както производството на ЕС, така и производството на Италия не е успяло да върви в крак с нарастващото търсене на съответните метали. През 2005 г. националното производство е покривало едва 12 % от търсенето на алуминий в Италия, 55 % от търсенето на цинк в Италия и 80 % от търсенето на олово в Италия. Съществувал е нарастващ дефицит в производството на тези метали в ЕС и в Италия, като търсенето е било задоволявано във все по-голяма степен чрез внос от трети държави. Ако италианският металургичен отрасъл изчезне, нито един нов участник на пазара на ЕС не би могъл да замени загубения капацитет в Италия, тъй като производствените съоръжения на ЕС вече работят с пълен капацитет и нито един новодошъл или вече установил се производител не би имал стимул да увеличи капацитета си, тъй като перспективите за наличието на електроенергия на разумни цени в дългосрочен план са несигурни. Поради това поддържането в Италия на тези производствени възможности не би могло да навреди на конкурентите. Тъй като преференциалната тарифа не е била по-ниска от средните цени на електроенергията, плащани от конкурентите на дружествата, тя не е насърчавала износа от Сардиния към други държави-членки.
(77)
Италия заяви, че дори ако Комисията заключи, че мярката наистина е държавна помощ, тарифата може да се счита за съвместима с вътрешния пазар на основание, че тя е регионална оперативна помощ, която е допустима в Сардиния въз основа на дерогацията, предвидена в член 107, параграф 3, буква а) от ДФЕС.
(78)
Според Италия недостатъците на електроенергийния пазар на Сардиния (концентрация на пазара, лоша междусистемна връзка, свръхкапацитет в производството на електроенергия) и липсата на достъп до газопреносна инфраструктура представляват неблагоприятен регионален фактор и тарифата е целяла да облекчи последиците от него.
(79)
Цените на електроенергията в Италия са били с 38 % по-високи от средните за ЕС за енергоемки потребители. Това е създало проблем по отношение на конкурентоспособността, който е бил изострен в Сардиния от недостатъците на местния пазар на електроенергия и липсата на достъп до газопреносната мрежа.
(80)
Италия твърди, че мярката е допринесла за регионалното развитие, тъй като металургичният отрасъл значително е допринесъл за икономиката и заетостта в Сардиния: металургичният отрасъл съставлява 12 % от заетата работна ръка и 12,2 % от регионалния БНП в производствения сектор. Тарифата е оказала положително влияние върху заетостта и върху запазването на социалната и икономическата обстановка на острова.
(81)
Според Италия тарифата е пропорционална на неблагоприятните фактори, на които са изложени получателите, тъй като тя само е изравнила цените на електроенергията, заплащани от производители от Сардиния, спрямо средните цени, заплащани от техните конкуренти от ЕС.
(82)
Тарифата също така е с кратковременен и преходен характер, тъй като прилагането ѝ е предвидено да приключи със завършването на инфраструктурните проекти, насочени към подобряване на междусистемната връзка с националните електро- и газоразпределителни мрежи (новия междусистемен електропровод SAPEI и газопровода GALSI) (30).
(83)
Според Италия мярката също е постепенно намаляваща, тъй като преференциалната цена е била индексирана на основата на промените в цените на горивата и само би могла да бъде увеличавана или да остане непроменена.
4.2. Дело C 13/06
4.2.1. Мнение на Portovesme
(84)
Portovesme счете, че тарифите от 2005 г. не нарушават конкуренцията, че те са необходими, за да се гарантира оцеляването на съответните промишлени отрасли и че биха могли да се считат за съвместими като регионална помощ. Доводите на дружеството са подобни на тези, изложени от Италия, на които може да се направи позоваване (вж. съображения 87-104).
4.2.2. Мнение на Eurallumina
(85)
Eurallumina също счете, че тарифите от 2005 г. не нарушават конкуренцията, че те са необходими, за да се гарантира оцеляването на съответните промишлени отрасли и че биха могли да се считат за съвместими като регионална помощ. Доводите на дружеството са подобни на тези, изложени от Италия, на които може да се направи позоваване.
4.2.3. Мнения на други заинтересовани страни
(86)
Двамата конкуренти на предприятията Portovesme и Syndial, които бяха представили мнения по дело C 38/B/04, представиха мнения и по това дело. И двамата заявиха, че оспорваната мярка представлява оперативна помощ, която следва да се счита за несъвместима с вътрешния пазар.
4.2.4. Мнение на Италия
(87)
Италия твърди, че тарифите от 2005 г. са много различни от тарифите, приложени през 2004 г., тъй като сега те отговарят на изискванията на Насоките за регионална помощ.
(88)
Според Италия въз основа на повърхностна оценка тарифите може да се класифицират като оперативна помощ, но реално те са част от поредица от мерки, предвидени в полза на регионалното развитие в Сардиния. По-специално, Италия насочва вниманието към близката връзка между тарифите и ангажимента за извършване на дългосрочни инвестиции, който се изисква да бъде поет от получателите на помощта. Според Италия клаузата за временно преустановяване, съгласно която изпълнението на мярката подлежи на разрешение от Комисията, свидетелства за нейния характер на регионална помощ.
(89)
Меморандумът за разбирателство (protocollo d’intesa), подписан от регионалните власти и получателите на помощта, е съществената част от тази стратегия. Той включва следното:
a)
производствени инвестиции, описани в промишлените планове, представени от получателите;
б)
ускореното упълномощаване на инфраструктура за междусистемна връзка между енергийни системи, която да позволява на получателите да получават енергия на конкурентни цени (газопроводът GALSI и междусистемния електропровод SAPEI);
в)
присъждането на интегрирана концесия за експлоатацията на каменовъглената мина в областта Sulcis и изграждането/експлоатацията на нова електроцентрала, работеща на въглища и предназначена за доставяне на електроенергия на получателите; и
г)
преференциални тарифи.
(90)
Италия твърди, че тарифите следва да се разглеждат като политически инструмент, който има за цел да предпази секторите, застрашени от високи цени на електроенергията, които в противен случай ще трябва да се преместят извън Италия и Европа с оглед на агресивната конкуренция от дружества извън ЕС с по-ниски производствени разходи. Тарифите следва да се прилагат до завършването на планираната инфраструктура и постигането на конкурентен вътрешен пазар на електроенергия. Мярката е в съответствие със същността на регионалните помощи, тъй като насърчава икономическото развитие и заетостта на остров, където енергоемкото производство е в конкурентно неизгодно положение не само заради несъвършеното състояние на либерализацията на пазара на електроенергия, но също и заради изключителните инфраструктурни недостатъци в Сардиния по отношение на междусистемната връзка с националните електро- и газоразпределителни мрежи.
(91)
В подкрепа на този интегриран подход Италия цитира Първия доклад на Групата на високо равнище за конкурентоспособност, енергия и околна среда (31), в който се установява, че процесът на либерализация в енергийния сектор не е довел до задоволителни резултати, че е необходима по-добра междусистемна връзка и че е желателно да се сключат дългосрочни договори с предвидими цени или партньорства между клиентите и доставчиците на електроенергия. Италия твърди, че мерките, планирани за Сардиния, отбелязват напредък в това направление, но че са необходими също така и краткосрочни мерки като тарифите, за да се запази конкурентоспособността на промишления отрасъл на Сардиния и да се гарантира оцеляването му, докато се направят планираните инвестиции и се решат структурните проблеми.
(92)
Италия твърди, че не е възможно да се сравняват цените за електроенергия, платени от получателите на помощта в Сардиния, със средните цени за електроенергия, платени от сходни предприятия от италианския полуостров, тъй като енергоемките предприятия са закупували електроенергия чрез двустранни договори, които не са били обществено достояние. Според Италия Комисията е сбъркала при извършването на сравнение, базирано на цените, регистрирани на енергийните борси, тъй като само минимална част от доставките на електроенергия на тези предприятия са получени от борсите.
(93)
Според Италия цените, договорени с двустранни договори, ще бъдат благоприятни за потребителите, само ако потребителите могат свободно да избират доставчиците и източника на електроенергия, произведена с конкурентни технологии. Това не е възможно в Сардиния, където централите за производство на електроенергия не могат да произвеждат евтина електроенергия заради липсата на достъп до природен газ. Освен това ограничената междусистемна връзка между енергийните системи обезкуражава новите инвестиции в съвременно производство на електроенергия, което прави изнасянето на електроенергия невъзможно. Друг фактор е пазарната концентрация и ролята на историческите оператори.
(94)
При тези обстоятелства, според Италия, е разумно да се прилагат тарифи, които стабилизират цените на електроенергията, докато не се постигне по-ефективна конкуренция на електроенергийния пазар. Италия отново посочи, че преференциалните тарифи симулират механизма на изцяло конкурентен пазар.
(95)
По отношение на производствения свръхкапацитет на електроенергия, който беше причината Комисията да се съмнява, че цените на електроенергията в Сардиния са по-високи от тези на италианския полуостров (тъй като свръхкапацитетът по-скоро следва да насърчава производителите на електроенергия да продават на конкурентни цени на големите консуматори - вж. съображение 47), Италия представи следните доводи. Свръхкапацитетът на мощностите за производство на електроенергия в Сардиния не може да доведе до по-ниски цени за потребителите, тъй като в този специфичен случай свръхкапацитетът е резултат от ограничената междусистемна връзка което налага установяването на много голям резерв от мощности, за да се обезпечи непрекъснатостта на доставките на електроенергия на острова (32). Тъй като този резерв при всички случаи е изплатен чрез налози върху всички крайни потребители на електроенергия, доставчиците на електроенергия нямат интерес да продават произведената с тази резервна мощност електроенергия на по-конкурентни цени.
(96)
Според Италия мярката е пропорционална, тъй като цената, фиксирана от AEEG за 2005 г. (вж. съображение 34 по-горе) отговаря на средната цена, плащана в ЕС от конкурентите на получателите и изчислена обективно от регулатора. Италия също така посочва, че в държавите-членки с регулирани тарифи големите промишлени потребители са плащали цени от порядъка на 25 EUR за MWh за доставките на електроенергия през 2005 г.
(97)
Следователно Италия оспорва данните, представени от жалбоподателите, които според нея са методологично погрешни, тъй като надценяват средните цени на електроенергията, плащани от конкурентите на получателите в ЕС.
(98)
Според Италия срокът на режима от шест години вместо пет години е оправдан от необходимостта да се изчака завършването на енергийната инфраструктура.
(99)
Италия също така твърди, че изискването за постепенно намаляване е спазено: тарифите са постепенно намаляващи, тъй като са адаптирани въз основа на средната стойност на промените на амстердамската и франкфуртската енергийна борса и могат само да се увеличават, но не и да намаляват.
(100)
Тарифите се определят според промените в цените на енергийните борси, тъй като според Италия това е обективен критерий, който достатъчно добре характеризира тенденциите в цените на електроенергията. Въпреки това Италия твърди, че реалните увеличения на цените за енергоемки потребители от ЕС обикновено са много по-ниски от увеличенията, регистрирани на борсите, тъй като тези потребители плащат цени, договорени с двустранни договори или установени от държавата, когато става дума за регулирани тарифи, и за тези цени е по-малко вероятно да се променят.
(101)
Италия стига до заключението, че годишното увеличение от 4 %, приложено за тарифите в Сардиния, отговаря на увеличенията в цените на електроенергията, приложени за преките им конкуренти от ЕС.
(102)
Италия насочва вниманието към съществуването в ЕС на мерки, които имат въздействие, еквивалентно на оспорваните преференциални тарифи, и твърди, че всички те трябва да се оценяват по един и същ начин, независимо от формата им, тъй като общата им цел е да се гарантира оцеляването на енергоемките промишлени отрасли в ЕС и да се предотврати тяхното преместване извън националната територия.
(103)
Въпреки че от 2007 г. насам Сардиния не би могла да се ползва повече от регионална оперативна помощ, Италия твърди, че в Насоките за регионална помощ е предвидена разпоредба за постепенно премахване на режимите, съществуващи по времето, когато регионът е престанал да отговаря на условията за дерогация, предвидени в член 107, параграф 3, буква а) от ДФЕС. Следователно Комисията все още е била в позиция да разреши мярката съгласно Насоките за регионална помощ от 2007 г. Във всеки случай Италия заявява, че оспорваната мярка не следва да се разглежда като обикновена оперативна помощ.
(104)
Италия отново заяви, че тарифите не засягат търговията между държавите-членки въз основа на вече изложените в съображение 76 доводи по отношение на алуминия, цинка и оловото. Според Италия същата логика важи и за химическия промишлен отрасъл. Италия изтъкна, че през 2003 г. вносът на химически продукти в Италия е надвишавал износа, а производството на ЕС и производството на Италия рязко са спаднали от 2001 г. насам. По-специално по отношение на производството на PVC, което е основното приложение на хлора, Италия подчерта наличието на производствен дефицит в страната: през 2002 г. само 470 000 тона PVC са били произведени в Италия, докато потреблението е било 970 000 тона.
5. ОЦЕНКА НА МЯРКАТА
5.1. Наличие на държавна помощ съгласно член 107, параграф 1 от ДФЕС
(105)
По смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС една мярка представлява държавна помощ, ако отговаря едновременно на всички следни условия: мярката a) предоставя икономическо предимство на получателя; б) се предоставя от държавата или чрез държавни ресурси; в) е избирателна; и г) засяга търговията между държавите-членки и е в състояние да наруши конкуренцията в рамките на ЕС.
5.1.1. Наличие на предимство
(106)
Съгласно тарифните режими от 2004 г. и 2005 г. държавата се намесва, за да субсидира цената на електроенергията, договорена от получателите и техните доставчици. Например, през 2004 г. въз основа на действащите по това време двустранни договори за доставка и при липсата на компенсаторни плащания, предприятието Portovesme би трябвало да плати 63 EUR за MWh (33), а предприятието Eurallumina - 65,95 EUR. Тези данни бяха предоставени от Италия и от самите получатели и поради това не се оспорват.
(107)
През 2005 г. според данните, предоставени от Италия, цената на електроенергията, договорена от Syndial с неговия доставчик надвишава 60 EUR за MWh, докато тарифата би я свалила на 27 EUR за MWh. Логическата обосновка на двете мерки е, че държавата ще възстанови на получателите допълнителните разходи, които са понесли за купуването на електроенергия в Сардиния, в сравнение със средните цени, плащани от техните конкуренти в ЕС.
(108)
Portovesme твърди, че преференциалната цена отговаря на цената, която би преобладавала на един напълно конкурентен пазар и следователно не предоставя предимство. Комисията вече отхвърли този довод в делото Alcoa, което се отнасяше до идентични на практика тарифи. При оценяване наличието на предимство, нито съдилищата на Съюза, нито Комисията някога са взимали предвид условията, които биха преобладавали на един хипотетичен, по-ефективно функциониращ пазар. Референтната рамка винаги са били условията, преобладаващи на съответните реални пазари (34).
(109)
Този довод също така предполага, че при неправилно функциониране на пазара, би било оправдано дадена държава-членка да определя цени, симулиращи условията на ефективна конкуренция (вж. коментара на Италия в съображение 72 по-горе).
(110)
Подобна логика не може да бъде приета, тъй като противоречи на принципа, установен в съдебната практика на ЕС, според който „обстоятелството, че една държава-членка се опитва да доближи чрез едностранни мерки условията на конкуренцията, съществуващи в даден икономически отрасъл, до условията, които преобладават в други държави-членки, не следва да отнема характера на помощи на тези мерки“ (35). Комисията счита, че същият принцип се прилага към случаи, в които дадена държава-членка се опитва да доближи условията на конкуренцията до условията, които биха преобладавали на един напълно конкурентен пазар.
(111)
Освен това, ако се приеме този довод, то отпуснатата от държава-членка субсидия за запълване на разликата между дадена свободно договорена цена от двама пазарни оператори и дадена теоретичната цена, върху която те биха се споразумели при условията на пълна конкуренция, не би представлявала държавна помощ, което би обезсмислило основната цел на контрола на държавната помощ.
(112)
Италия твърди, че тези тарифи са идентични на тарифата Alumix, за която Комисията е установила, че не представлява държавна помощ (вж. съображение 74 по-горе) и по същия начин следва да се счита, че те не представляват държавна помощ.
(113)
Комисията подчертава, че ситуацията, относно която Комисията е взела позиция в делото Alumix е била много различна. В делото Alumix тарифата е била предоставена от ENEL, който тогава е бил публичен доставчик на електроенергия с монополен дял на един все още нелиберализиран енергиен пазар (36). В тази ситуация Комисията е трябвало да провери дали дружеството ENEL е продавало на изкуствено ниска цена или е имало поведение на рационален оператор в условията на пазарна икономика. Поради монопола, който дружеството ENEL е имало над производството и доставката на електроенергия, Комисията не е разполагала с конкурентна пазарна цена, с която да направи сравнение, за да прецени дали е имало наличие на предимство или не. Ето защо тя е разработила метод, чрез който да определи най-ниската теоретична пазарна цена, на която един разумен доставчик би искал да продава на „най-добрия си клиент“.
(114)
Въпреки това, този метод не може да се прилага в случаите, когато цените се договарят от крайните потребители с доставчиците на електроенергия на един либерализиран пазар и се субсидират с ex post компенсаторни плащания. Следователно анализът в решението Alumix и констатациите на Комисията по това дело са очевидно неуместни в настоящия случай. Това беше подкрепено от Решението на Първоинстанционния съд, който потвърди решението за откриване на официална процедура по разследване в делото Alcoa (37) (точка 132 от решението).
(115)
В настоящия случай принципът за оператор в условия на пазарна икономика не е приложим. Случаят би трябвало да бъде оценен с оглед на критерия за оператор в условията на пазарна икономика, ако държавата е продавала електроенергия на съответните дружества пряко или чрез държавно дружество, както е бил случаят с Alumix. Но в настоящия случай електроенергията се доставя от частни дружества. Поради това не е необходимо, за разлика от делото Alumix, да се провери дали поведението на държавата е сравнимо с това на рационален пазарен оператор.
(116)
Трябва да се заключи, че системите за компенсаторни плащания от 2004 г. и 2005 г. облекчават разходите, дължими по договорите за доставка, сключени от получателите, които принципно биха утежнили бюджета на дружествата. Следователно, съгласно утвърдената съдебна практика, оспорваната мярка предоставя икономическо предимство на получателите (38).
5.1.2. Избирателен характер
(117)
Тъй като преференциалните тарифи за електроенергия в Италия се предоставят изключително на предприятия, експлоатиращи съществуващи производствени съоръжения, разположени в Сардиния, и принадлежащи към ограничен списък на промишлени отрасли, определени в законодателни и регулаторни инструменти, които съставляват правната основа на мерките, предоставяното от тях предимство е избирателно.
5.1.3. Държавни ресурси и отговорност на държавата
(118)
Съгласно установената съдебна практика дадено предимство представлява държавна помощ съгласно обхвата на член 87, параграф 1 от ДФЕС, само ако е пряко или косвено предоставено чрез държавни ресурси (39) и може да се вмени на държавата (40).
(119)
Както беше обяснено в съображение 28, разглежданите компенсаторни плащания се финансират от парафискален налог, събиран от Изравнителната каса чрез компонент A4 от тарифата за електроенергия. Този налог е задължителен, тъй като е наложен с решения на AEEG, изпълняващи националното законодателство. Изравнителната каса е публичен орган, установен със закон, който изпълнява функциите си съгласно точни инструкции, определени в решенията на AEEG.
(120)
Също съгласно установената съдебна практика приходът от налога, който е задължителен съгласно националното законодателство и се изплаща на създаден със закон орган, представлява държавен ресурс по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора, когато е предназначен за финансирането на мярка, отговаряща на останалите критерии, посочени в същия член (41).
(121)
Италия се позовава на решението на Съда по делото PreussenElektra (42), за да докаже тезата си, че въпросната мярка не е финансирана с държавни ресурси. Италия твърди, че необходимите средства за финансирането на тарифата са били осигурени от частни лица (потребителите на електроенергия) на частни лица (получателите), както и че ролята на държавата е ограничена до приемането на закон, налагащ плащането на изискваните суми, без да се предоставя дискреционна власт за разполагане със средствата, освен ако не е за прилагане на законно предвидения режим. По-конкретно, според Италия и някои от получателите Изравнителната каса не може да упражнява контрол върху средствата и е само счетоводен посредник.
(122)
В делото PreussenElektra Съдът постанови, че задължението, наложено на частните електроразпределителни дружества да закупуват електроенергия, произведена от възобновяеми източници на енергия, на минимални цени, по-високи от реалната икономическа стойност на този вид енергия, не представлява държавна помощ, тъй като мярката не включва пряко или косвено прехвърляне на държавни ресурси.
(123)
Комисията изтъква, че в делото PreussenElektra необходимите ресурси за финансирането на мярката са били пряко предоставени от електроразпределителните дружества на производителите на енергия от възобновяеми източници, без да се преминава през публичен орган. При тази система сумите, които се прехвърлят, никога не биха могли да бъдат на разположение на органите на държавата-членка. В разглеждания случай обаче средствата преминават през публичен орган - Изравнителната каса, преди да бъдат изплатени на крайния получател. Поради това делото PreussenElektra разглежда различни фактически обстоятелства и не е приложимо в настоящия случай.
(124)
Решението по делото Pearle (43) не може да помогне нито на Италия, нито на получателите. В делото Pearle Съдът установи, че при някои определени условия приходът от налог, преминаващ през публичен орган, не представлява държавни ресурси. В това дело мерките са били изцяло финансирани от производителите от определен отрасъл единствено по тяхна собствена инициатива. Средствата са били събирани чрез парафискален налог, който преминава през публичен орган, който в нито един момент не е можел да разполага с тях свободно. Освен това страните, които са плащали налога, са били тези, които са се ползвали от мярката.
(125)
Италия твърди, че Изравнителната каса не разполага с дискреционна власт по отношение на изразходването на средствата, които са определени за финансирането на тарифите и те в нито един момент не попадат в „периметъра на публичните финанси“. Следователно държавата не може свободно да разполага с тези средства и следователно те не представляват държавни ресурси.
(126)
Като предварителна забележка следва да се подчертае, че макар и някои от критериите от делото Pearle да могат субективно да се считат за по-важни от други, нито един от тях не може да се счита за „основен критерий“ по това дело. Изброените в съдебното решение критерии са кумулативни. Това е и тълкуването на Първоинстанционния съд в решението по делото Earl Salvat, където той разглежда оспорвания в това дело парафискален налог спрямо всеки един от критериите по делото Pearle (44).
(127)
Преди да разгледа ролята на Изравнителната каса, Комисията провери дали някои от останалите изброени в делото Pearle критерии са изпълнени. Ясно е, че в настоящия случай, за разлика от делото Pearle, оспорваните тарифи са били установени по инициатива на държавата, а не по инициатива на даден икономически отрасъл. Още повече, в делото Pearle получателите на мярката са били и единствените, които допринасят за финансирането на използваните ресурси, така че намесата на публичния орган не е имала тенденцията да създаде предимство, което би представлявало допълнителна тежест за държавата. В разглеждания случай получателите не носят финансовата тежест от налога, плащането на който се поема единствено от потребителите на електроенергия. Следователно позоваване на решението по делото Pearle е недействително, независимо от евентуалната обосновка на довода, че Изравнителната каса изпълнява функцията единствено на счетоводен посредник.
(128)
По отношение на самата Изравнителната каса Комисията изтъква, че съгласно установената съдебна практика не следва да се прави разграничение между случаите, в които помощта е предоставена пряко от държавата, и тези, в които тя е предоставена посредством публичен или частен орган, предназначен или създаден от държавата (45). Следователно публичният или частният статут на Изравнителната каса не е определящ фактор за целите на прилагането на правилата за държавна помощ. Фактът, че Изравнителната каса е публичен орган не означава автоматично, че член 107 от ДФЕС е приложим (46); по същия начин намесата на публичен орган не изключва сама по себе си прилагането на този член.
(129)
Анализът обаче не може да бъде ограничен до предоставените на Изравнителната каса правомощия в качеството ѝ на публичен орган. Това, което по-скоро трябва да се провери, е по-общият въпрос дали държавата, пряко или посредством друг, определен от нея орган, може да упражнява контрол върху средствата, използвани за финансирането на тарифата. Такава проверка би трябвало да се направи и ако Изравнителната каса беше частен орган.
(130)
Наскоро постановеното решение на Съда по делото Essent (47) предоставя окончателни указания по тази точка. В делото Essent Нидерландия беше въвела със закон тарифна добавка върху цените на електроенергията. Добавката е била плащана от потребителите на електроенергия на операторите на електропреносната мрежа, които на свой ред са изплащали съответните суми на определено дружество - SEP. Последното не е разполагало с никаква дискреционна власт по отношение управлението на средствата и е функционирало под прекия контрол на органите. Съдът стигна до заключението, че приходите от тази добавка са представлявали държавни ресурси, защото добавката върху цената на електроенергията е била наложена с национален закон и следователно е представлявала налог. Дружеството SEP не е имало право да използва приходите от този налог за други цели, освен предвидените от закона, и поради това средствата са били под публичен контрол и националните органи са можели да разполагат с тях. Съдът прецени, че това е достатъчно за определянето на разглежданите средства като държавни ресурси.
(131)
Приликите с разглеждания случай са очевидни. Тарифната добавка върху цената на електроенергията, използвана за финансирането на оспорваните тарифи, в настоящия случай е наложена със закон, какъвто е случаят и в делото Essent. Изравнителната каса изпълнява същата функция като SEP, тъй като централизира и управлява приходите от парафискалния налог и подлежи на същите ограничения, тъй като не може да използва приходите от налога за други цели, освен за предвидените в закона (финансирането на преференциалните тарифи). Държавата е в позиция да контролира и насочва използването на средствата: Изравнителната каса изпълнява счетоводните си функции съгласно точни инструкции на AEEG, който действа в рамките на законовите си регулаторни правомощия и/или в изпълнение на националното законодателство. Поради това управляваните от Изравнителната каса средства са постоянно под публичен контрол.
(132)
Този анализ е в съответствие с решението на Комисията по италианското дело за трудно възстановимите разходи, в което средствата, управлявани от Изравнителната каса в сметка A6, са определени като държавни ресурси (48).
(133)
Определянето на средствата, управлявани от Изравнителната каса, като държавни ресурси, бе потвърдено в решението на Първоинстанционния съд по делото Iride (49).
(134)
Върховният касационен съд на Италия вече е постановил, че юридическата правосубектност на Изравнителната каса не е отделена от италианската държава и че прехвърлените средства на Изравнителната каса следва да се считат за собственост на държавата, дори и да произхождат от частни лица и да са били предназначени за частни предприятия (Решение № 11632/03 от 3 април 2003 г.). В делото Iride жалбоподателите, а именно Iride Spa и Iride Energia Spa, са сезирали Първоинстанционния съд срещу решение на Комисията, в което тя е определила като държавни ресурси средствата, управлявани от Изравнителната каса в сметка А6. Изложените от жалбоподателите доводи са много сходни. Те оспорват по същество решението на Върховния касационен съд, изтъквайки, че Изравнителната каса изпълнява само функцията на счетоводен посредник между гражданите, подлежащи на финансово задължение, и получателите на съответните суми - функция, която не ѝ позволява да използва внесените суми, дори и за кратък период от време. Жалбоподателите също така заявяват, че установената съдебната практика в делото PreussenElektra е приложима.
(135)
След като подчерта, че не е компетентен да разглежда тълкуването на италианското законодателство, направено от Върховния касационен съд, Първоинстанционният съд потвърди, че депозираните по сметка A6 на Изравнителната каса суми трябва да се квалифицират като държавни ресурси, не само защото са собственост на държавата, но също така защото са под постоянен публичен контрол (50).
(136)
Това заключение се отнася до сметка A6 на Изравнителната каса, използвана за финансиране на трудно възстановимите разходи в електроенергийния сектор на Италия. Въпреки това то може да се отнесе съвсем логично и към компонент A4, от който се финансират оспорваните тарифи. Решението на Върховния касационен съд се основава на анализ на юридическата правосубектност на Изравнителната каса и поради това заключението му, потвърждаващо собствеността на държавата, важи за всички средства, внасяни в Изравнителната каса. Същото важи и за заключението на Първоинстанционния съд, според което държавата може да контролира средствата, управлявани от Изравнителната каса. Няма никаква разлика между сметка A6 и компонент A4, освен предназначението на средствата (сметка А6 - за покриване на трудно възстановими разходи, а компонент А4 - за финансиране на преференциални тарифи). Следователно сумите, прехвърляни на получателите от Сардиния от компонент A4, също трябва да бъдат определени като държавни ресурси.
(137)
Освен че се финансират чрез държавни ресурси, отговорността за оспорваните тарифи може да се вмени на държавата, тъй като правното основание на мерките е определено в националното законодателство и в решенията на AEEG, който е публичен орган, взети при изпълнението на неговите публични функции (51).
5.1.4. Въздействие върху търговията и нарушаване на конкуренцията
(138)
Що се отнася до въздействието на мерките върху търговията между държавите-членки и произтичащото от това нарушаване на конкуренцията, безспорно е, че съответните пазари (на олово, цинк, сребро, алуминий и хлор/сода каустик) са напълно отворени за конкуренцията. Това само по себе си е достатъчно, за да се установи, че тарифите оказват въздействие върху търговията в рамките на Съюза.
(139)
При все това Комисията взе предвид изложения от получателите и от Италия довод, според който в металургичния отрасъл (доводът не е изрично представен по отношение на производството на хлор) тарифата не оказва въздействие върху търговията и не нарушава конкуренцията, тъй като няма реални търговски потоци между държавите-членки, развиването на такива потоци е малко вероятно, а предвид на конкретните характеристики на този отрасъл тарифите не вредят на конкурентите на получателите в Съюза.
(140)
В решенията на Комисията и решенията на Съда липсата на реални търговски потоци никога не е била приемана като доказателство за липсата на въздействие на дадена мярка за помощ върху търговията в рамките на Съюза. В действителност Съдът винаги е постановявал, че помощта за дадено предприятие може да е такава, че да засяга търговията между държавите-членки и да нарушава конкуренцията, дори и самото предприятие - получател на помощта да не участва в търговията в рамките на Съюза. Когато дадена държава-членка предоставя помощ на дадено предприятие, националното производство може поради това да се запази на същото ниво или да нарасне, в резултат на което установените в други държави-членки предприятия ще имат по-малко възможности да изнасят продуктите си на пазара на съответната държава-членка (52).
(141)
Освен това ситуацията, характеризираща се с намаляване на производството в ЕС и увеличаване на вноса от държави извън Съюза при ограничени или несъществуващи търговски потоци между държавите-членки, не е рядко срещана: дори е типична за отраслите, изправени пред структурни трудности или подложени на силен конкурентен натиск. Тези промишлени отрасли са особено чувствителни към приеманите от държавите-членки мерки за подобряване на конкурентната позиция на техните национални промишлени отрасли.
(142)
Фактът, че производството на цинк, олово и сребро в Италия е твърде скромно, за да повлияе на референтната цена, не е от значение. Фактът, че съществува референтна цена за тези метали, която не се влияе лесно от производствените условия в една-единствена държава-членка, не изключва съществуването на конкуренция между предприятията, които са се установили в ЕИП и продават продукцията си на световните пазари на метали. Разбираемо е, че помощта, предоставена на получателите от Сардиния, не им дава възможност да намалят световната цена за продуктите си и да изместят пазарните си конкуренти, както и че другите европейски производители могат да продължат дейността си, докато са в състояние да продават на световната цена, като реализират печалба. Въпреки това печалбите, придобити в Италия благодарение на субсидираните тарифи на електроенергията, като цяло засилват конкурентната позиция на дружествата. Например, натрупаните капиталови резерви могат да се използват за поглъщане на конкурентите и за увеличаване на пазарния дял. Този довод е още по-уместен, като се има предвид, че някои от получателите принадлежат към многонационални дружества (53).
(143)
Противно на твърденията на получателите, фактът, че цената, заплащана в Италия в разглежданите сектори, съответства на стандартната цена на електроенергията, заплащана в Европа от конкурентни производители, не може да се счита за доказателство, че интересите на други европейски производители не са застрашени от италианската тарифа. В решението по дело C-372/97 Италия/Комисия бе ясно установено, че едностранните мерки, целящи да доближат условията на конкуренцията, съществуващи в една държава-членка, до преобладаващите в други държави-членки, действително засягат търговията (и следователно не могат да не бъдат определени като помощ). Освен това е възможно някои от действащите споразумения за доставка на електроенергия в други държави-членки да включват държавна помощ и Комисията е започнала задълбочени разследвания на няколко мерки от този вид (54). Макар и този защитен довод да не е изрично представен нито от Италия, нито от Alcoa, Комисията счита за полезно да привлече вниманието към утвърдения принцип, според който наличието на неправомерна помощ в някои държави-членки не може да оправдае приемането на подобни мерки от страна на друга държава-членка.
(144)
Във всеки случай получените жалби от конкурентите на получателите показват, че оспорваните тарифи действително пораждат проблеми относно конкуренцията и засягат търговията в рамките на Съюза.
(145)
Освен това Италия не е уведомила за тарифите от 2004 г. Съгласно установената съдебна практика в случаите, когато за помощта не е изпратено уведомление, Комисията не е длъжна да доказва нагледно действителните последици от мярката върху конкуренцията и търговията между държавите-членки. „Ако в решението си Комисията трябва да докаже нагледно действителните последици от вече предоставена помощ, това би довело до привилегироване на държавите-членки, които предоставят помощ в нарушение на задължението за уведомяване, определено в член 93, параграф 3 от Договора [за ЕО], което ще е в ущърб на онези, които уведомяват за помощта на етапа на планиране“ (55).
(146)
Трябва да се заключи, че оспорваните преференциални тарифи за електроенергия са в състояние да подобрят конкурентните позиции на техните получатели в сравнение с позициите на техните конкуренти в ЕС. Установена съдебна практика е при такива обстоятелства да се счита, че търговията между държавите-членки е засегната и конкуренцията е нарушена (56).
5.1.5. Заключения относно наличието на помощ
(147)
Комисията заключава, че оспорваните тарифи от 2004 г. и 2005 г. представляват държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от ДФЕС и могат да бъдат разрешени, само ако отговарят на условията за някое от изключенията, предвидени в Договора. Това заключение е в съответствие със заключението, достигнато в делото Alcoa, което се отнасяше до идентични на практика тарифи.
5.2. Нова помощ или съществуваща помощ
(148)
Случаите, при които дадена мярка представлява съществуваща помощ, са подробно изброени в член 1 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (57).
(149)
Безспорно е, че оспорваните мерки не са били въведени в действие преди присъединяването на Италия към Съюза (член 1, буква б), подточка i) от регламента), че те не могат да се считат за разрешени поради липсата на приемане на решение от Комисията в предвидените срокове от процедурата (член 1, буква б), подточка iii), и че не могат да се считат за съществуваща помощ поради изтичането на давностните срокове (член 1, буква б), подточка iv). Те не са станали помощ поради еволюцията на общия пазар и без да са били изменяни от държавата-членка (член 1, буква б), подточка v), първо изречение).
(150)
С оглед на гореизложеното Комисията счита, че оспорваните тарифи представляват нова помощ.
5.3. Правомерност на помощта
(151)
Съгласно член 108, параграф 3 от ДФЕС държавите-членки са длъжни да уведомяват Комисията за плановете за предоставяне или изменение на дадена помощ и не могат да прилагат предложените мерки, докато уведомителната процедура не приключи с постановяването на окончателно решение.
(152)
Тъй като Италия не е подала уведомление относно член 1 от Указа от 2004 г., тарифите от 2004 г. представляват неправомерна помощ.
(153)
Италия обаче действително е подала уведомление относно член 11, параграф 12 от Закон № 80/2005 и се е въздържала от прилагането на тази мярка. Следователно,тя е изпълнила задълженията си съгласно член 108, параграф 3 от ДФЕС.
6. СЪВМЕСТИМОСТ НА ПОМОЩТА
(154)
Чрез дерогация от общата забрана за предоставяне на държавна помощ, предвидена в член 107, параграф 1 от ДФЕС, дадена помощ може да бъде обявена за съвместима, ако отговаря на едно от посочените в Договора изключения.
(155)
Тарифите от 2004 г. и 2005 г. представляват оперативна помощ. Твърдението на Италия, че тарифите от 2005 г. не следва да се считат за оперативна помощ, защото са част от стратегия за регионална подкрепа и подлежат на условие за производствени инвестиции, следва да бъдат отхвърлени. Въпреки че меморандумът за разбирателство предвижда, че получателите на помощта трябва да извършат определени инвестиции, компонентът на помощ в преференциалните тарифи от 2005 г. не е част от допустимите разходи и не подлежи на максимален интензитет на помощта. Няма данни, показващи, че мярката отговаря на критериите за инвестиционна помощ или че помощта е пропорционална. Вместо това мярката е ясно обвързана с потреблението на електроенергия и е насочена към ограничаване на разходите за доставка на електроенергия, които са оперативни разходи, направени от съответните дружества. Следователно тя не може да се разглежда като инвестиционна помощ.
(156)
Оперативната помощ по принцип е несъвместима с вътрешния пазар. В решението по дело C-86/89 Италия/Комисия Съдът установи, че „разглежданата помощ, която се предоставя без конкретни условия и единствено според използваните количества, би следвало да се счита за оперативна помощ за въпросните предприятия и като такава засяга условията на търговията в степен, която противоречи на общия интерес“ (58).
(157)
В решението по дело T-459/93 Siemens/Комисия Първоинстанционният съд припомни принципа, според който „оперативната помощ, а именно помощта, предназначена да облекчи едно предприятие от разходите, които обикновено би трябвало да понесе само в процеса на ежедневното му управление или обичайните му дейности, по принцип не попада в обхвата на гореспоменатия член 92, параграф 3, [понастоящем член 107, параграф 3 от ДФЕС] […]. Съгласно съответната съдебна практика въздействието на такава помощ по принцип нарушава конкуренцията в отраслите, в които тя е предоставена, без обаче да може, поради самия си характер, да постигне някоя от целите на гореспоменатите изключения“.
(158)
Съществуват обаче ясно определени случаи, в които може да се предоставя оперативна помощ. По-специално, оперативна помощ може да се предоставя за цели, свързани с околната среда, въз основа на Насоките на Общността относно държавната помощ за защита на околната среда (59). По същия начин в подпомаганите региони оперативната помощ може по изключение да бъде разрешена като регионална помощ. Комисията прецени дали оспорваните тарифи би могло да попаднат в една от тези категории.
(159)
Комисията отбелязва, че тарифите нямат свързани с околната среда цели и поради това не могат да бъдат разрешени като помощ за околната среда.
6.1. Съвместимост с Насоките за регионална помощ от 1998 г.
(160)
По изключение, оперативна помощ може да се предоставя в подпомаганите региони, които отговарят на условията за предоставяне на помощ съгласно дерогацията, предвидена в член 107, параграф 3, буква а) от ДФЕС. Регион Сардиния е отговарял на условията за предоставяне на такава помощ до края на 2006 г. Ето защо Комисията провери дали през този период преференциалните тарифи от 2004 г. и 2005 г. биха могли да бъдат разрешени въз основа на Насоките за регионална помощ от 1998 г.
(161)
Съгласно точка 4.15 от насоките, оперативна помощ може да бъде предоставена по изключение, при условие че: i) е обоснована от гледна точка на приноса ѝ към регионалното развитие и характера ѝ, и че: ii) размерът ѝ е пропорционален на неблагоприятните фактори, които цели да облекчи. Държавата-членка е тази, която трябва да докаже съществуването на неблагоприятни фактори и да измери значимостта им. Съгласно точка 4.17 от същите насоки оперативната помощ трябва да бъде ограничена във времето и постепенно да намалява.
(162)
Съгласно точка 2 от насоките „индивидуално ad hoc плащане, предоставено на едно-единствено предприятие, или помощ, ограничена до една единствена област на дейност, могат да окажат значително въздействие върху конкуренцията на съответния пазар, като същевременно е вероятно техните последици върху регионалното развитие да бъдат прекалено ограничени […]. Следователно въпросните дерогации [от общата забрана за предоставяне на помощ] принципно се предоставят само за многосекторни схеми за помощ, достъпни за всички предприятия от засегнатите сектори в даден регион.“ Тарифа за електроенергия, избирателно предоставена на няколко отделни предприятия от определени сектори явно не съответства на същността на регионалната помощ, която се очаква да бъде многосекторна. Все пак, тъй като не съществува абсолютна забрана за предоставянето на ad hoc регионална помощ, Комисията разгледа дали съществуват някакви извънредни обстоятелства, които биха могли да обосноват предоставянето на тарифата.
(163)
По-специално Комисията разгледа недостатъците на електроенергийния отрасъл в Сардиния въз основа на предоставените от Италия и получателите данни, за да оцени дали те биха могли да представляват неблагоприятен регионален фактор.
6.1.1. Електроенергийният пазар на Сардиния в контекста на италианския пазар
(164)
Като цяло италианският пазар на електроенергия е силно концентриран, с малки изключения в северната част на страната. Операторът с господстващо положение във всички региони на страната е някогашният монополист ENEL, освен в Сардиния, където предприятието има дуопол с E.ON. ENEL има значителна пазарна сила, с която италианският орган по конкуренция е установил, че е злоупотребил в няколко случая. Цените на електроенергията в Италия са като цяло високи, което се дължи на структурата на електропроизводството, базирана до голяма степен на изкопаеми горива (главно газ), липсата на ядрени мощности и претоварването на междусистемните електропроводи към останалата част на Европа.
(165)
В Сардиния, която съставлява 4,1 % от нетната инсталирана мощност в Италия (60), електроенергията се произвежда главно от топлоелектрически централи, захранвани с изкопаеми горива (въглища, мазут и битум от рафинериите). Островът не разполага с газоразпределителна инфраструктура за природен газ.
(166)
Сардиния страда от производствен свръхкапацитет, най-вече в сегмента с високи разходи (работещи на мазут централи), дължащ се на неосъществените планове на правителството да концентрира отрасъла на тежката промишленост в Италия на острова, които са подтикнали ENEL да направи свръхинвестиции в електроцентрали. Освен че тези централи са структурно по-скъпи, те също така бързо остаряват от техническа гледна точка. През разглеждания период износът на електроенергия от Сардиния към италианския полуостров е ограничен поради ниския капацитет на междусистемния електропровод, който често се претоварва (61).
(167)
Две електроенергийни дружества, ENEL и E.ON, притежават заедно пазарен дял, равен на 95 % от електроенергийните доставки в Сардиния (E.ON притежава около 58 %, а ENEL - около 42 %). Според проучването на електроенергийния отрасъл (62) по отношение на конкуренцията Сардиния може да се определи като дуопол с колективно господстващо положение. Пазарът е силно концентриран, макар и равнището на концентрация да не е най-високото в Италия (63). Като се има предвид, че те контролират на практика всички централи със средно висока или висока производителност, E.ON и ENEL определят цената на практика за повечето части от денонощието. Независимо от това положението в Сардиния изглежда по-малко критично, отколкото в южната част на Италия, където ENEL сам определя цената за цялото денонощие (64).
(168)
Цените на едро на електроенергията в Италия са едни от най-високите в Европа (65), а цените в Сардиния са сред най-високите в Италия. През 2007 г. средната национална цена (PUN) е била 70,99 EUR/MWh, докато средната цена в Сардиния - 75 EUR/MWh, спаднала от 80 EUR/MWh през 2006 г. (66) Тенденцията към повишаване на средните регионални цени в Сардиния продължава през 2008 г. и 2009 г. През първото полугодие на 2009 г. цените в Сардиния постоянно са били над средната стойност за страната (средна цена от 106,60 EUR/MWh при средна цена в страната от 60,50 EUR/MWh).
(169)
Цените, плащани в Сардиния от получателите на тарифите през 2004/2005 г., на базата на двустранни договори, са варирали от 60 EUR до 65 EUR за MWh. Не е възможно тези цени да бъдат сравнени с цените, регистрирани на италианския полуостров, тъй като Комисията не разполага с необходимите данни (които Италия твърди, че не е в състояние да предостави - вж. съображение 92 по-горе). Въпреки това, въз основа на горепосочения анализ на общите ценови тенденции, които могат да бъдат до голяма степен представителни за ценовите тенденции в двустранните договори, изглежда е възможно да се предположи, че през разглеждания период енергоемките предприятия в Сардиния за заплащали по-висока цена от цената на италианския полуостров.
(170)
В заключение електроенергийният пазар в Сардиния се характеризира с редица проблеми, включително високи цени, силна степен на пазарна концентрация, пазарна сила на доминиращите оператори, производствен свръхкапацитет в сегмента с високи разходи, относителна неефективност на електроцентралите, които бързо остаряват, липса на достъп до газоразпределителна инфраструктура за природен газ и недостатъчна междусистемна връзка. Тези проблеми е вероятно да доведат до по-високи цени на електроенергията за крайните потребители, включително и за най-енергоемките.
6.1.2. Наличие на неблагоприятен регионален фактор
(171)
Първият въпрос, който трябва да се разгледа, е дали тези проблеми представляват неблагоприятен регионален фактор, т.е. дали засягат тежко икономическото развитие на Сардиния. В решението си по дело C 34/02 Комисията не приема, че липсата на междусистемни връзки представлява неблагоприятен регионален фактор (67). Макар и да е вярно, че малките и средните предприятия са по-малко засегнати от високите цени на електроенергията в сравнение с големите енергоемки потребители, то благосъстоянието на един единствен отрасъл не може автоматично да се равнява на благосъстоянието на цял един регион. Комисията счита, че Италия не е доказала в достатъчна степен, че състоянието на електроенергийния пазар на Сардиния представлява неблагоприятен регионален фактор.
(172)
Но дори и да се предположи, че е налице неблагоприятен регионален фактор, то определените в Насоките за регионалните помощи критерии трябва да бъдат изпълнени. Поради това Комисията разгледа дали тези критерии са изпълнени.
6.1.3. Принос за регионалното развитие
(173)
Помощта трябва да допринася по устойчив начин за регионалното развитие и да бъде пропорционална на неблагоприятните фактори, които цели да облекчи. Оперативната помощ за даден подпомаган регион не може да бъде разрешена поради трудностите, които изпитва един единствен отрасъл, а трябва да се докаже, че тя допринася дълготрайно за регионалното развитие. В разглеждания случай това не е вероятно. Дори и да се предположи, че поддържането на острова на някои промишлени производствени мощности би допринесло за заетостта и за запазването на промишлената база в Сардиния, този резултат не би бил дълготраен. Ако високите цени на електроенергията са структурен проблем в Сардиния, както твърди Италия, проблемите в енергоемките отрасли ще се появят отново, веднага след като тарифите бъдат премахнати.
(174)
Италианските органи представят тарифите като временна мярка, чието прилагане е предвидено да приключи със завършването през 2010 г. на инфраструктурните проекти, свързани с енергийното производство и междусистемните връзки (газопровода GALSI и подводния електропровод SAPEI), които в момента се изпълняват (68). Доводът на Италия е, че по-добрите междусистемни връзки ще доведат до намаляване на цените, налагани за тези дружества. Комисията счита, че макар новата инфраструктура да може да намали или изравни ценовите различия между Сардиния и полуострова, изглежда малко вероятно подобни проекти да могат да намалят наполовина цените на електроенергията, за да ги сведат до предполагаемото необходимо равнище, което би осигурило печалба на тези промишлени дейности в дългосрочен план.
(175)
Също така Комисията изтъква, че наличието на държавна субсидия, целяща да намали разходите за електроенергия на големите потребители, не насърчава доставчиците на електроенергия да снижат цените, за да не загубят големите си клиенти и не предотвратява влошаването на разходните им структури. Субсидията по-скоро засилва мотивацията на доставчиците на електроенергия да използват пазарната си сила. В резултат на това, макар и да е вярно, предвид съществуващия свръхкапацитет, че енергоемките дружества по принцип биха могли да получат конкурентна цена, ако за това не пречеше пазарната сила на доставчиците на електроенергия, (които според Италия и получателите могат да имат интерес да поддържат цените високи), Комисията счита, че преференциалната тарифа не е подходящият инструмент за ограничаване на тази пазарна сила.
6.1.4. Пропорционалност
(176)
Субсидията, предоставена на получателите на тарифите, не е изчислена по такъв начин, че да компенсира регионалните различия (т.е. разликата между цените на електроенергията на италианския полуостров и цените в Сардиния за същата категория клиенти), а по-скоро цели да изравни цените в Сардиния спрямо цените, плащани от конкурентите на получателите в ЕС. Цените, определени за получателите от Сардиния, са особено ниски и със сигурност са по-ниски от цените на италианския полуостров, които са сред най-високите в ЕС. Следователно тарифите не са пропорционални на неблагоприятния регионален фактор, който се предполага, че целят да облекчат.
(177)
Самият метод, избран за изчисляване на размера на субсидията, предполага, че тази мярка преследва цел на промишлената политика, а не регионална цел. Действително, аспектът на тарифите, свързан с промишлената политика, е изтъкван многократно от Италия в представените от нея мнения.
6.1.5. Постепенно намаляване
(178)
Регионалната оперативна помощ трябва постепенно да намалява (вж. точка 4.17 от Насоките за регионална помощ). Тъй като механизмите за актуализиране на тарифите от 2004 г. и 2005 г. са различни, те са оценени поотделно.
(179)
Тарифите от 2004 г. са индексирани на основата на промените в цените на горивата и само могат само да нарастват или да останат непроменени. Според Италия това гарантира, че помощта постепенно намалява. Комисията счита, че изискването за постепенно намаляване може да се счита за изпълнено, само ако се гарантира постепенното намаляване с течение на времето на компенсаторните плащания, които се равняват на действителния размер на помощта. Не е достатъчно, че тарифата следва да се увеличава с времето, тъй като по-високата тарифа може все пак да представлява по-голям размер на помощта, ако в същото време цените за крайните потребители на съответния пазар са нараснали по-бързо от тарифата. Италианският метод не предоставя никакви гаранции в това отношение (69).
(180)
Що се отнася до тарифите от 2005 г., Комисията оцени механизма за индексиране, въведен с член 11, параграф 13 от Закон № 80/2005, според тълкуванието на AEEG в Решение 217/05 (вж. съображение 33). В съответствие с правилата за прилагане, определени от AEEG, тарифата подлежи на ежегодно увеличение с процент, отразяващ промените в цените на електроенергията в ЕС, но това увеличение не може да надвишава 4 %. Според Италия този механизъм гарантира постепенното намаляване.
(181)
Комисията обаче е на мнение, че фактът, че номиналната тарифа подлежи на доста ограничено годишно увеличение, не означава, че нетният размер на помощта - измерен чрез компенсаторните плащания - ще намалее с течение на времето.
(182)
Ако се приеме, че ценовите тенденции на енергийните борси могат да се считат до голяма степен за показателни за промените в цените по двустранните договори, както предполага Италия, тарифите от 2005 г. ще са постепенно намаляващи само в случай на спад в средните цени на ЕС (тъй като тарифите не могат да бъдат намалявани, а само увеличавани). Във всички други случаи тарифите ще предоставят нарастващо предимство (70). Тъй като поне от 2004 г. до 2007 г. средните за ЕС цени на електроенергията са имали тенденция за рязко покачване (ръст от нас 4 % годишно), елементът на помощ, съдържащ се в тарифите от 2005 г., би нараснал с течение на времето.
(183)
Освен това Италия твърди, че в действителност двустранните договори в по-малка степен подлежат на увеличаване на цените в сравнение с цените на енергийните борси и поради това тарифите от 2005 г. са de facto постепенно намаляващи. Комисията изтъква, че представеният за оценка метод за индексиране се основава на промени в цените на енергийните борси и че Италия не е представила данни за развитието на цените по двустранните договори. Следователно твърдението на Италия не е достатъчно обосновано.
(184)
Всъщност ограничената информация, с която разполага Комисията, показва обратното, т.е. че цените по двустранните договори са се увеличили рязко в Сардиния (вж. например твърдението на предприятието Eurallumina, че в периода 2005-2006 г. то е плащало цена в размер на 80 EUR за MWh на свободния пазар, която е по-висока в сравнение с цената от 65 EUR за MWh през 2004 г.) При тези обстоятелства, ако тарифите са били приложени, компенсаторните плащания биха се увеличили с течение на времето.
(185)
Следователно нито тарифите от 2004 г., нито тарифите от 2005 г. отговарят на изискването за постепенно намаляване.
6.1.6. Заключения относно съвместимостта на мярката като регионална помощ
(186)
Комисията заключава, че оспорваните тарифи не могат да се считат за съвместими като регионална помощ съгласно Насоките за регионална помощ от 1998 г. Тъй като Сардиния е престанала да бъде подпомаган регион по смисъла на член 107, параграф 3, буква а) след декември 2006 г., не е необходимо да се разглежда съвместимостта на помощта с оглед на Насоките за регионална помощ за периода 2007-2013 г.
(187)
Комисията изрази подобно отрицателно становище през 2005 г. по отношение на мярка, предназначена да намали разходите за енергия на предприятието Eurallumina в Сардиния. Комисията счете тогава, че оспорваната мярка, която бе под формата на освобождаване от акциз на тежките масла, не може да бъде разрешена въз основа на Насоките за регионална помощ (71).
6.2. Други съображения относно съвместимостта на помощта
(188)
Италия и засегнатите предприятия твърдят, че тарифните режими имат за цел да компенсират недостатъците на електроенергийните пазари, които все още не предлагат конкурентни цени. Те твърдят, че цените на електроенергията застрашават конкурентоспособността на енергоемките отрасли. Те смятат, че помощта има стимулиращ ефект, тъй като без нея дружествата ще бъдат закрити.
(189)
Комисията не счита за възможно да приеме, че предоставянето на оперативна помощ на няколко промишлени предприятия е подходящ отговор на липсата на конкуренция на местния електроенергиен пазар, което засяга всички потребители на електроенергия.
(190)
Също така е съмнително дали помощта е подходящ и пропорционален начин за предотвратяване на преместването на предприятията извън ЕС. В решенията на Комисията и в съдебната практика на съдилищата на Съюза не съществува прецедентен случай, при който този довод да е бил приет като основание за предоставянето на държавна помощ. Решенията за цялостно или частично преместване на производството са част от бизнес стратегията на едно дружество и Комисията никога не е била на мнение, че те представляват пазарна неефективност. В решенията си по делата Terni (72) и Alcoa (73) Комисията изрази съмнения по отношение на подобни доводи, целящи да свържат мерките за помощ с целта да се възпрепятства преместването на предприятия извън ЕС.
(191)
Също така следва да се отбележи, че често цитираните в хода на процедурата заключения на специализирани инстанции като Групата на високо равнище за конкурентоспособност, енергия и околна среда (74), не предполагат, че конкретни държавни помощи следва да бъдат предоставяни за разрешаване на проблеми с конкурентоспособността, дължащи се на високи цени на електроенергията, а защитават необходимостта от пълно спазване на приложимите правила за държавна помощ (75).
(192)
С оглед на гореизложеното Комисията счита, че оспорваните тарифи от 2004 г. и 2005 г. не отговарят на условията на нито една от дерогациите, предвидени в член 107 от ДФЕС. Дерогациите, предвидени в член 107, параграф 2 от ДФЕС не са приложими, тъй като помощта няма социален характер, не е предназначена да компенсира вреди, причинени от природни бедствия или други извънредни събития, и тя не е била предоставена, за да компенсира икономическите затруднения, причинени от разделението на Германия. Дерогациите, посочени в член 107, параграф 3, букви б) и г) от ДФЕС, също са неприложими, тъй като мярката не е предназначена за насърчаване изпълнението на важен проект от общоевропейски интерес, преодоляването на сериозни затруднения в икономиката на държава-членка или за насърчаването на културата и опазването на културното наследство. По отношение на дерогацията, предвидена в член 107, параграф 3, буква а) от ДФЕС, направеният по-горе анализ в съображения 160-187 показва, че тарифата не може да бъде одобрена като помощ, предназначена за насърчаване на икономическото развитие на регион, в който жизненото равнище е необичайно ниско или където има сериозни проблеми с безработицата. По отношение на член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС, оперативната помощ по принцип не отговаря на условията за такава дерогация, както е посочено в съображения 155-158, а Комисията не успя да установи някакви конкретни обстоятелства, които биха могли да обосноват предоставянето на такава помощ в настоящия случай.
(193)
Поради това Комисията счита, че както тарифите от 2004 г., така и тарифите от 2005 г. са несъвместими с вътрешния пазар.
(194)
След като Комисията стигна до това заключение, не е необходимо да разглежда възможния кумулативен ефект на новата помощ и старата несъвместима помощ, посочена в съображение 31 с оглед на решението по делото Deggendorf.
7. ВЪЗСТАНОВЯВАНЕ
(195)
В съответствие с член 14, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 659/1999 при отрицателно решение относно неправомерна помощ, несъвместима с общия пазар, е уместно да се възвърне ефективната конкуренция, освен ако възстановяването не противоречи на общ принцип от правото на Общността.
(196)
В настоящия случай само тарифите от 2004 г. (дело C 38/A/04) подлежат на възстановяване, тъй като тарифите от 2005 г. (дело C 13/06) не са били приложени.
7.1. Оправдани правни очаквания и други общи принципи на правото на Общността, които могат да попречат на възстановяването
(197)
Съгласно установената съдебна практика, когато дадена помощ е предоставена без изпращането на предварително уведомление съгласно член 108, параграф 3 от ДФЕС, получателят на помощта не може да има оправдани правни очаквания, че нейното предоставяне е правомерно (76). Едно съвестно предприятие следва да бъде в състояние да установи дали процедурата по уведомяване е била спазена и дали помощта е правомерна.
(198)
При все това не следва да се изключи възможността получателят на неправомерно предоставена помощ да се позове на изключителни обстоятелства, които са могли да създадат у него оправдани правни очаквания относно правомерния характер на помощта, и следователно да се противопостави на нейното възстановяване (77).
(199)
Получателите на тарифите от 2004 г. не са представили мнения в тази връзка, нито пък Комисията е установила наличието на изключителни обстоятелства, които са могли да създадат у получателите някакви оправдани правни очаквания. По-специално, не са могли да възникнат никакви очаквания, че тарифите няма да представляват държавна помощ вследствие на решението по делото Alumix от 1996 г. Както е посочено в решението за откриване на официална процедура по разследване от 2004 г. (вж. съображение 37), тарифата, която е служила като основа за оспорваните тарифи от 2004 г., не е първоначалният режим Alumix, който Комисията е установила през 1996 г., че не представлява държавна помощ, а една съвсем нова мярка, която е била значително променена (по-специално по отношение на нейния механизъм на финансиране) (78) и чийто срок на действие е бил удължен във времето от италианските власти. При това положение един благоразумен получател би следвало да провери дали новата мярка е правомерна.
(200)
Освен това Комисията счита, че възстановяването на помощта няма да наруши други общи принципи на правото на Общността.
7.2. Количествено определяне на сумите, които трябва да бъдат възстановени
(201)
Цялата несъвместима помощ, получена от предприятията Portovesme, ILA и Eurallumina съгласно член 1 от Указа от 2004 г. трябва да бъде възстановена с лихвите в съответствие с глава V от Регламент (ЕО) № 794/2004 на Комисията от 21 април 2004 г. за прилагането на Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (79).
(202)
Целта на възстановяването е получателите да възвърнат конкурентната позиция, която са заемали преди предоставянето на несъвместимата помощ, като се премахне предоставеното от нея неправомерно предимство. В разглеждания случай предоставеното предимство се равнява на разликата между преференциалната тарифа и цената на електроенергията, която получателите на помощта щяха да платят на пазара при липсата на оспорваните тарифи.
(203)
Всички засегнати дружества са купували електроенергия въз основа на двустранни договори по времето, когато тарифите са били въведени. Държавата се намесва, за да субсидира договорно определените цени чрез предоставянето на компенсаторни плащания. Следователно сумите, които трябва да бъдат възстановени, се равняват на компенсаторните плащания, получени от получателите през разглеждания период (вж. съображение 30).
8. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
Комисията счита, че както тарифите от 2004 г., така и тарифите от 2005 г. представляват оперативна помощ, която не отговаря на условията за допустимост за нито една от дерогациите от общата забрана за предоставяне на държавна помощ, предвидени в Договора за ЕО, и поради това помощта е несъвместима с вътрешния пазар.
По отношение на тарифите от 2004 г., които са били неправомерно приложени в нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС, всички плащания на неизплатената помощ следва да бъдат прекратени, а вече изплатената помощ трябва да бъде възстановена. Сумата, която трябва да бъде възстановена, съответства на сумата от всички компенсаторни плащания, изплатени на предприятията Portovesme, ILA и Eurallumina от Изравнителната каса.
Тарифите от 2005 г., за които Италия своевременно е подала уведомление, както се изисква от член 108, параграф 3 от ДФЕС, не трябва да се прилагат,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. Държавната помощ, която Италия планира да предостави на предприятията Portovesme Srl, Eurallumina SpA, ILA SpA и Syndial SpA съгласно член 11, параграф 12 от Наредба-закон № 35 от 14 март 2005 г., преобразувана в Закон № 80/2005 от 14 май 2005 г., е несъвместима с вътрешния пазар.
2. Следователно помощта не може да бъде предоставена.
Член 2
Държавната помощ, неправомерно предоставена от Италия в нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС, въз основа на член 1 от Указа на председателя на Министерския съвет от 6 февруари 2004 г., в размер на 12 845 892,82 EUR за Portovesme Srl, 5 208 152,05 EUR за Eurallumina SpA и 291 120,27 EUR за ILA SpA, е несъвместима с вътрешния пазар.
Член 3
1. Италия възстановява от получателите помощта, посочена в член 2.
2. Сумите, които следва да бъдат възстановени, включват начислените лихви от датата, на която се били предоставени на разположение на получателя, до действителното им възстановяване.
3. Лихвата се изчислява с натрупване в съответствие с глава V от Регламент (ЕО) № 794/2004.
4. Италия отменя предстоящите плащания на помощта, посочена в член 2, считано от датата на приемане на настоящото решение.
Член 4
1. Възстановяването на помощта, посочена в член 2, е незабавно и ефективно.
2. Италия осигурява прилагането на настоящото решение в срок от четири месеца от датата, на която е уведомена за него.
Член 5
1. В срок от два месеца от уведомяването за настоящото решение Италия предоставя на Комисията следната информация:
а)
общата сума (главница и лихви при възстановяване), която получателят трябва да възстанови;
б)
подробно описание на вече предприетите мерки за изпълнение на настоящото решение и на планираните такива;
в)
документи, доказващи, че на получателя е наредено да възстанови помощта.
2. Италия информира редовно Комисията за хода на националните мерки, предприети за прилагане на настоящото решение, до окончателното възстановяване на помощта, посочена в член 2. При искане от страна на Комисията, Италия предоставя незабавно информация за вече предприетите мерки за изпълнение на настоящото решение и за планираните такива. Тя предоставя също така подробна информация относно размера на помощта и лихвите, които вече са възстановени от получателя.
Член 6
Адресат на настоящото решение е Италианската република.
Съставено в Брюксел на 23 февруари 2011 година.
KOMISSION PÄÄTÖS,
annettu 23 päivänä helmikuuta 2011,
valtiontuista C 38/B/04 (ex NN 58/04) ja C 13/06 (ex N 587/05), jotka Italia on myöntänyt yrityksille Portovesme Srl, ILA SpA, Eurallumina SpA ja Syndial SpA
(tiedoksiannettu numerolla K(2011) 956)
(Ainoastaan italiankielinen teksti on todistusvoimainen)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(2011/746/EU)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 108 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,
ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,
on mainittujen artiklojen mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa (1) ja ottaa huomioon nämä huomautukset,
sekä katsoo seuraavaa:
1. MENETTELY
1.1 Asia C 38/B/04
(1)
Kantelijaa edustava asianajotoimisto toi komission tietoon 4 päivänä joulukuuta 2003 päivätyllä kirjeellä useita italialaisissa lehdissä julkaistuja artikkeleja, joiden mukaan Italian valtio aikoi soveltaa sähkön suosituimmuustariffeja tiettyihin Sardiniassa toimiviin yrityksiin.
(2)
Kyseiset tariffit oli otettu käyttöön 6 päivänä helmikuuta 2004 annetun pääministerin asetuksen, jäljempänä ’vuoden 2004 asetus’, 1 §:n mukaisesti. Kyseisellä asetuksella oli kaksi erillistä vaikutusta: a) sillä otettiin käyttöön sähkön suosituimmuustariffi, jota sovellettiin yrityksiin Portovesme Srl, ILA Spa ja Eurallumina Spa, ja b) sillä jatkettiin voimassa olleen tariffin soveltamista primaarialumiinin tuottaja Alcoa Trasformazioniin, jäljempänä ’Alcoa’.
(3)
Komissio pyysi 22 päivänä tammikuuta 2004 ja 19 päivänä maaliskuuta 2004 päivätyillä kirjeillä selvityksiä kyseisistä toimenpiteistä. Italia vastasi 9 päivänä helmikuuta 2004 ja 9 päivänä kesäkuuta 2004 päivätyillä kirjeillä. Se toimitti lisäselvityksiä 20 päivänä syyskuuta 2004 päivätyssä kirjeessä.
(4)
Komissio ilmoitti Italialle 16 päivänä marraskuuta 2004 päivätyllä kirjeellä päätöksestään aloittaa kyseisen toimenpiteen osalta SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely.
(5)
Menettelyn aloittamista koskeva komission päätös julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä. (2) Komissio pyysi asianomaisia esittämään huomautuksensa kyseisistä toimenpiteistä.
(6)
Italia esitti huomautuksia 4 päivänä helmikuuta 2005 ja 11 päivänä helmikuuta 2005 päivätyillä kirjeillä.
(7)
Komissio on saanut huomautuksia asianosaisilta, myös kolmelta tuensaajalta sekä eräältä Portovesmen kilpailijalta. Komissio toimitti kyseiset huomautukset 22 päivänä maaliskuuta 2005 päivätyllä kirjeellä Italian viranomaisille, joille annettiin mahdollisuus vastata niihin. Italian huomautukset saapuivat 20 päivänä syyskuuta 2005 päivätyllä kirjeellä.
(8)
Asia C38/04 jaettiin 29 päivänä lokakuuta 2008 A-osaan, joka koskee Alcoan hyväksi myönnettyä toimenpidettä, ja B-osaan, joka koskee Portovesmeä, ILAa ja Euralluminaa.
(9)
Marraskuun 19 päivänä 2009 komissio teki Alcoa-yhtiötä koskevan lopullisen kielteisen päätöksen (3), jonka mukaan tuki oli perittävä takaisin.
1.2 Asia C 13/06
(10)
Italian viranomaiset jatkoivat Portovesmelle, ILAlle ja Euralluminalle myönnettyjä sähkön suosituimmuustariffeja vuoteen 2010 asti 14 päivänä maaliskuuta 2005 annetun lain nro 35, joka on muutettu 14 päivänä toukokuuta 2005 annetuksi laiksi nro 80/2005 (”Kiireelliset toimenpiteet taloudellisen, sosiaalisen ja alueellisen kehityksen toimintasuunnitelman yhteydessä”), jäljempänä ’laki nro 80/2005’, 11 §:n 12 momentin nojalla. Ne laajensivat tariffin koskemaan myös kloorintuottajayritys Syndial SpA:ta, jolla myös on laitoksia Sardiniassa.
(11)
Komissio vastaanotti 22 päivänä heinäkuuta 2005 päivätyllä kirjeellä eräältä Syndialin kilpailijalta kantelun sekä 7 päivänä lokakuuta 2005 ja 7 päivänä joulukuuta 2005 samalta yritykseltä lisäasiakirjoja.
(12)
Italia ilmoitti toimenpiteestä komissiolle 23 päivänä marraskuuta 2005 päivätyllä kirjeellä ja toimitti lisätietoja 28 päivänä marraskuuta 2005 päivätyllä saatekirjeellä.
(13)
Komissio pyysi 22 päivänä joulukuuta 2005 päivätyllä kirjeellä lisätietoja, jotka Italian viranomaiset toimittivat 3 päivänä maaliskuuta 2006 päivätyllä kirjeellä.
(14)
Tällä välin sama Portovesmen kilpailija, joka oli esittänyt huomautuksia asiassa C 38/b/04, esitti 20 päivänä tammikuuta 2006 päivätyllä kirjeellä kantelun uudesta toimenpiteestä.
(15)
Komissio ilmoitti Italialle 26 päivänä huhtikuuta 2006 päivätyllä kirjeellä päätöksestään aloittaa SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely lailla nro 80/2005 käyttöön otetun erikoistariffijärjestelmän muuttamisen ja jatkamisen osalta.
(16)
Komissio pyysi Italialta lisäselvityksiä 22 päivänä elokuuta 2006 päivätyllä kirjeellä, johon Italia vastasi 28 päivänä syyskuuta 2006.
(17)
Menettelyn aloittamisesta tehty komission päätös julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä. (4) Komissio pyysi asianomaisia esittämään huomautuksensa kyseisistä toimenpiteistä.
(18)
Komissio on saanut huomautuksia asianomaisilta, myös tuensaajilta, kahdelta Portovesmen ja Syndialin kilpailijalta ja yhdeltä uusiutuvan energian tuottajalta. Komissio toimitti kyseiset huomautukset 5 päivänä lokakuuta 2006 päivätyllä kirjeellä Italian viranomaisille, joille annettiin mahdollisuus vastata. Italian huomautukset saapuivat 1 päivänä joulukuuta 2006 päivätyllä kirjeellä.
(19)
Italia toimitti lisätietoja 16 päivänä huhtikuuta 2007, 10 päivänä toukokuuta 2007, 14 päivänä toukokuuta 2007 ja 22 päivänä kesäkuuta 2010 päivätyissä kirjeissä.
1.3 Tämän päätöksen soveltamisala
(20)
Tämä päätös kattaa sekä vuoden 2004 asetuksen 1 §:ssä muiden tuensaajien kuin Alcoan hyväksi myönnetyt tariffit, jäljempänä ’vuoden 2004 tariffit’, että lain nro 80/2005 11 §:n 12 momentissa käyttöön otetut ja myöhemmin Autorità per l’energia elettrica e il gas -viranomaisen, jäljempänä ’AEEG’, päätöksissä määritellyt tariffit, jäljempänä ’vuoden 2005 tariffit’.
2. TOIMENPITEEN YKSITYISKOHTAINEN KUVAUS
2.1 Kiistanalaiset vuoden 2004 tariffit
(21)
Vuoden 2004 asetuksen 1 §:ssä laajennettiin 19 päivänä joulukuuta 1995 annetun teollisuus-, kauppa- ja käsiteollisuusministeriön asetuksen, jäljempänä ’Alcoa-asetus’, 2 §:ssä säädettyä tariffikohtelua alumiinin, lyijyn, hopean ja sinkin tuotantoa tai käsittelyä varten tarkoitettuihin energiatoimituksiin, kuitenkin ainoastaan laitoksiin, jotka ovat olleet toiminnassa asetuksen tullessa voimaan ja jotka sijaitsevat saarialueilla, joille on ominaista se, ettei niillä ole siirtoyhteyksiä kansallisiin sähkö- ja kaasuverkkoihin tai että nämä yhteydet ovat riittämättömät.
(22)
Tariffikohtelun oli määrä olla väliaikainen ja päättyä, kun siirtoyhteydet kansallisiin sähkö- ja kaasuverkkoihin ovat toteutuneet tai parantuneet, kuitenkin viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2007.
(23)
Käytännössä vuoden 2004 asetuksella laajennettiin alumiinintuottaja Alcoaan jo sovelletut suosituimmuustariffit koskemaan kolmea Sardiniaan sijoittautunutta, paljon sähköä käyttävää yritystä. Ne olivat sinkin-, hopean- ja lyijyntuottajayritys Portovesme (5), alumiinituotteiden tuottaja ILA ja alumiinioksidintuottaja (6) Eurallumina.
(24)
Lainsäädännössä tariffit vahvistettiin sähkö- ja kaasuenergiasta vastaavan AEEG:n päätöksillä.
(25)
AEEG:n päätöksessä nro 110/04 säädettiin alun perin, että suosituimmuustariffeja sovellettaisiin, mikäli ne hyväksyttäisiin ilmoitusmenettelyssä. Pääministerin kanslia antoi kuitenkin ohjeet, joiden mukaan vuoden 2004 asetuksen tekstistä ei ollut ilmoitettu virallisesti valtiontukisääntöjen mukaisesti, vaan ne oli pelkästään ”esitetty” komissiolle osana ”alustavaa tutkimusta”. Ohjeiden antamisen jälkeen AEEG pani vuoden 2004 asetuksen täytäntöön päätöksellä nro 148/04. (7)
(26)
Järjestelmässä tuensaajat saivat korvauksia Alcoa-asetuksessa vahvistetuin edellytyksin. Käytännössä tariffijärjestelmään kuuluvan tuotantolaitoksen korvaus laskettiin siten, että tuotantolaitoksen sähköntoimittajan käyttämästä hinnasta vähennettiin valtion vahvistama suosituimmuushinta, ja saatu erotus kerrottiin tuotantolaitoksen sähkönkulutuksen määrällä. Suosituimmuushintaa (tai ”suosituimmuustariffia”) laskettaessa käytetty menetelmä oli määritelty CIP:n määräyksessä nro 15/1993. Hintaan sovellettiin indeksointimekanismia, joka perustui sähkön tuotantokustannusten vaihteluun Italiassa (nk. Ct-komponentti). Sardinialaisiin tuensaajiin vuonna 2004 sovellettu suosituimmuushinta oli 26-35 euroa/MWh.
(27)
Järjestelmän hallinnosta vastasi Cassa Conguaglio per il settore elettrico (8). Käytännössä tariffijärjestelmä toimi seuraavasti: tuensaajat toimittivat Cassa Conguagliolle kuukausittain tiedot kulutetuista sähkömääristä ja sähköntoimittajille maksamistaan hinnoista. Tämän jälkeen ne saivat Cassa Conguagliolta käteismaksut, jotka oli laskettu seuraavassa esitetyllä tavalla (9).
(28)
Korvausten rahoittamiseen tarvittavat varat saatiin keräämällä veronluonteista maksua sähkön käyttäjiltä sähkötariffin (10) A4-komponenttina.
(29)
Vaikka järjestelmän oli tarkoitus päättyä 30 päivänä kesäkuuta 2007, sen soveltaminen keskeytyi AEEG:n kehotuksesta (11) vähän sen jälkeen, kun komissio oli aloittanut muodollisen tutkintamenettelyn marraskuussa 2004.
(30)
Italian toimittamien tietojen mukaan Portovesme ja Eurallumina ovat saaneet avustusta sähkönkulutukseen huhtikuusta lokakuuhun 2004 ja ILA on saanut avustusta sähkönkulutukseen huhtikuusta syyskuuhun 2004. Cassa Conguaglion näille kolmelle yritykselle osana järjestelmää suorittamat maksut (euroina) ovat seuraavat:
Portovesme Srl
12 845 892,82
Eurallumina SpA
5 208 152,05
ILA SpA
291 120,27
2.2 Kiistanalaiset vuoden 2005 tariffit
(31)
Italian viranomaiset laajensivat lain nro 80/2005 11 §:n 12 momentin mukaan 19 päivänä joulukuuta 1995 annetussa teollisuus-, kauppa- ja käsiteollisuusministeriön asetuksessa tarkoitettua tariffikohtelua alumiinin, lyijyn, hopean ja sinkin tuotantoa tai käsittelyä sekä kloorialkalin tuotantosykliä varten tarkoitettuihin energiatoimituksiin siten, että tässä otettiin huomioon Euroopan markkinoilla vastaaviin toimituksiin sovelletut hinnat, kuitenkin ainoastaan Sardiniassa sijaitseviin laitoksiin, jotka ovat olleet toiminnassa asetuksen tullessa voimaan ja jotka on yhdistetty suurjänniteverkkoihin. Tariffikohtelun edellytyksenä olivat pitkän aikavälin sitoumukset, joista oli määrä sopia tuensaajien, Sardinian paikallisviranomaisten ja toimivaltaisten viranomaisten kesken.
(32)
Laissa nro 80/2005 otettiin käyttöön sisällöltään sama tariffijärjestelmä kuin vuonna 2004, jolloin Alcoalle tarkoitettu kohtelu laajennettiin koskemaan muita Sardiniaan sijoittautuneita, paljon sähköä käyttäviä tuensaajia. Käytännössä lakia sovellettiin ainoastaan Portovesmeen, ILAan, Euralluminaan ja Syndialiin (kloorialkalin tuottaja, joka ei aiemmin ollut ollut suosituimmuushintojen piirissä).
(33)
On huomattava, että vuodesta 2005 suosituimmuushinta ei perustunut enää vuoden 1995 Alcoa-asetuksessa vahvistettuihin tariffeihin, vaan AEEG:n piti määritellä se itsenäisesti siten, että se vastasi tuensaajien kilpailijoiden Euroopan markkinoilla (12) maksamia keskimääräisiä energian hintoja. Hintaa päivitettiin vuosittain. Lain nro 80/2005 11 §:n 13 momentin mukaan 11 (13) ja 12 momentissa tarkoitettuja tariffiedellytyksiä sovellettiin 1 päivästä tammikuuta 2005 ja AEEG:n oli määrä päivittää niitä sähkön ja kaasun osalta siten, että tariffien nimellisarvo nousee vuosittain 4 prosenttia. Jos jälkimmäinen arvo muodostuu suuremmaksi, prosenttiosuutena käytetään Euroopan pääasiallisten sähköpörssien, erityisesti Amsterdamin ja Frankfurtin, keskimääräistä sähkön tukkuhinnan nousuprosenttia. AEEG esitti päätöksessä nro 217/05 tästä päivitysmekanismista tuensaajille edullisemman tulkinnan, jossa vahvistettiin, että tariffi saattoi nousta enintään 4 prosenttia vuodessa.
(34)
AEEG määritteli samassa päätöksessä eri aloilla vuonna 2005 sovellettavat suosituimmuushinnat seuraavasti:
Ala, jolla suosituimmuustariffia sovelletaan
Suosituimmuushinta
EUROA/MWh
Alumiinin jalostus
50
Lyijy ja sinkki
23
Alumiinin tuotanto
27
Kloorin tuotantosykli
27
(35)
Vuoden 2005 tariffit, kuten vuoden 2004 tariffitkin, piti rahoittaa veronluonteisella maksulla, jonka olisivat suorittaneet kaikki sähkön loppukäyttäjät sähkön vakiotariffin A4-komponentin kautta. Järjestelmän rahoitusvirtojen hallinta uskottiin jälleen Cassa Conguagliolle.
(36)
Suosituimmuustariffin edellytyksenä oli tuensaajien sitoutuminen tekemään tuottavia sijoituksia Sardiniaan paikallishallinnolle esitettävien liiketoimintasuunnitelmien perusteella. Esimerkiksi Portovesme sitoutui investoimaan omaan käyttöön tarkoitettuun sähköntuotantoon tai osallistumaan uusien sähkölaitosten rakentamiseen.
(37)
Italia ilmoitti lain nro 80/2005 11 §:n 12 momentin SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Vuoden 2005 tariffien maksun edellytyksenä oli, että komissio hyväksyy järjestelmän. Näin ollen kyseisiä tariffeja ei pantu täytäntöön.
2.3 Oikeudenkäyntimenettelyt kansallisissa tuomioistuimissa
(38)
Solvay Chimica Italia ja Solvay Chimica Bussi Spa (yrityksiä, joiden toiminta kattaa kloorialkalin tuotantosyklin ja jotka eivät ole sijoittautuneet Sardiniaan) ovat valittaneet (14) Lombardian alueelliseen hallinto-oikeuteen lain nro 80/2005 11 §:n 12 momentin soveltamiseksi tehdyistä AEEG:n päätöksistä. Niiden mukaan kyseisillä päätöksillä on annettu sääntöjenvastaista valtiontukea ja rikottu muita kansallisia sääntöjä (15). Lombardian alueellinen hallinto-oikeus keskeytti kansallisen oikeudenkäyntimenettelyn odottaessaan komission asiassa C 13/06 aloittaman valtiontukimenettelyn päätelmiä.
2.4 Kasautuminen aiempien sisämarkkinoille soveltumattomien tukien kanssa -Deggendorf
(39)
Italia ilmoitti menettelyn aloittamisen jälkeen, ettei Eurallumina ollut maksanut takaisin sisämarkkinoille soveltumatonta tukea asiassa C 80/01 (16) (tuki alumiinioksidin tuotantoon), mutta että Euralluminan mukaan Sardinian autonominen alue oli antanut 8 päivänä toukokuuta 2006 asiaan liittyvän takaisinperintämääräyksen.
3. PÄÄTÖS ALOITTAA SEUT-SOPIMUKSEN 108 ARTIKLAN 2 KOHDASSA TARKOITETTU MENETTELY
(40)
Komission päätös muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta perustui seuraavassa esitettäviin syihin.
3.1 Asia C 38/B/04
(41)
Komissio arvioi muodollisen tutkintamenettelyn aloittamista koskevassa päätöksessään (17), olisiko mahdollista katsoa, etteivät vuoden 2004 tariffit Portovesmen, ILAn ja Euralluminan hyväksi olleet valtiontukea, sillä perusteella, että ne olivat samanlaisia kuin Alcoalle vuonna 1996 myönnetty suosituimmuustariffi, jota komissio ei ollut katsonut valtiontueksi 4 päivänä joulukuuta 1996 tekemässään päätöksessä (18), jäljempänä ’Alumix-päätös’.
(42)
Komissio katsoi asiassa, että uusi tariffi näytti poikkeavan Alumix-tariffista, sillä sen oli myöntänyt suoraan Italian monopoliasemassa oleva sähköntuottaja ENEL, kun taas uuteen tariffiin sisältyi valtion valikoivaa tukea, jolla korvattiin tuensaajien omien sähköntoimittajiensa kanssa sopiman markkinahinnan ja vuonna 1996 vahvistetun suosituimmuushinnan välinen erotus. Komissio katsoi, ettei vuoden 2004 asetuksella, joka ei ollut valtiontukea, otettu voimassa olevan toimenpiteen piiriin uusia tuensaajia, vaan sillä pikemminkin otettiin käyttöön uusi järjestely kyseisten kolmen yrityksen hyväksi uudella rahoitusmekanismilla, joka oli hyvin erilainen kuin Alumix-tariffi.
(43)
Menettelyn aloittamisesta annetussa päätöksessä määriteltiin vuoden 2004 asetus toimintatueksi ja tarkasteltiin, voitaisiinko tällainen tuki hyväksyä alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen (19) nojalla sillä perusteella, että Sardinia oli vuoden 2006 loppuun SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan a alakohdassa tarkoitettu tukialue. Komissio epäili, voitaisiinko tuki hyväksyä tällä perusteella, koska kyseinen tapauskohtainen tuki, jota myönnettiin rajoitetulle määrälle yrityksiä, ei vaikuttanut edistävän aluekehitystä.
(44)
Komissio esitti epäilynsä siitä, että toimenpiteellä saattoi olla sähkön verotuksen tasoon vähentävä vaikutus. Kyseisen alennuksen oikeusperustan olisi pitänyt olla energiatuotteiden ja sähkön verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta 27 päivänä lokakuuta 2003 annettu neuvoston direktiivi 2003/96/EY (20).
3.2 Asia C 13/06
(45)
Komissio vahvisti 27 päivänä huhtikuuta 2006 tekemässään muodollisen tutkintamenettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä, että vuoden 2005 tariffijärjestelmä oli uutta toimintatukea.
(46)
Komissio tarkasteli, oliko suosituimmuustariffi mahdollista hyväksyä alueellisena toimintatukena alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen nojalla, sillä perusteella, että Sardinia oli vuoden 2006 loppuun asti SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan a kohdassa tarkoitettu tukialue.
(47)
Vaikka Italia oli vahvasti sitä mieltä, että sähkön korkea hinta haittaa saaren kehitystä, komissio totesi, ettei Italia ollut osoittanut Sardinian hintojen olleen merkittävästi muita korkeampia keskimäärin tai erityisesti paljon sähköä käyttävien yritysten (21) osalta. Komissio huomautti, että Sardinian sähköntuotannossa vallitseva ylikapasiteetti vain kannusti tuottajia myymään sähköä mahdollisimman alhaiseen hintaan siihen asti, kunnes sähkönsiirtoyhteyksiin liittyvät hankkeet saataisiin päätökseen (tätä oli ennakoitu vuodeksi 2010) ja ne pystyisivät viemään sähköä Sardiniasta.
(48)
Italia ei myöskään ollut selittänyt, miksi korkeammat hinnat muodostavat alueellisen haitan tai miten tariffi edistää aluekehitystä. Tämän vuoksi komissio epäili tuen välttämättömyyttä.
(49)
Komissio epäili lisäksi, ettei kyseinen tapauskohtainen tuki ollut oikeassa suhteessa alueellisiin haittoihin myöskään suosituimmuushinnan laskentamenetelmän osalta, sillä kyseinen hinta ei vastannut muualla Italiassa sovellettuja hintoja, vaan perustui paljon sähköä kuluttavien käyttäjien Euroopassa maksamiin keskihintoihin.
(50)
Komissio totesi, että toimenpiteen kesto oli yli viisi vuotta (joka yleensä on alueellisten toimintatukien enimmäispituus) eikä tuki alentunut tosiasiallisesti, sillä tariffin korotus oli rajoitettu 4 prosenttiin.
(51)
Vuosille 2007-2013 annettujen alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen (22) kattaman ajanjakson osalta komissio huomautti, ettei Sardinia ole tulevaisuudessa SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukainen tukialue varsinkaan toimintatukien osalta. Komissio katsoi, että vaikka alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen perusteella voidaan soveltaa kahden vuoden siirtymäaikaa, jotta voimassa olevat toimintatukiohjelmat voidaan lakkauttaa lineaarisesti, ei vaikuttanut olevan asianmukaista sallia uusien toimintatukien käyttöönotto vain muutamaksi kuukaudeksi ennen kuin ne olisi lakkautettava asteittain, varsinkin kun otetaan huomioon esitetyt epäilyt ja tuen kilpailua vääristävä vaikutus.
(52)
Komissio esitti lopuksi epäilyjä mahdollisuudesta hyväksyä Portovesmen, ILAn, Euralluminan ja Syndialin suosituimmuustariffi alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen nojalla tai muilla perusteilla, joita Italia ei kuitenkaan ollut esittänyt.
(53)
Komissio totesi, ettei Eurallumina ollut maksanut saamaansa sääntöjenvastaista ja sisämarkkinoille soveltumatonta (23) valtiontukea vielä takaisin, eikä se Deggendorf-oikeuskäytännön (24) mukaisesti voinut saada uutta tukea.
4. ASIANOMAISTEN HUOMAUTUKSET
4.1 Asia C 38/B/04
(54)
Komissio kehotti vuonna 2004 tehdyssä muodollisen menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä esittämään huomautuksia, ja sai niitä alkuperäiseltä kantelijalta, eräiltä tuensaajilta (Portovesmeltä, Euralluminalta ja Alcoalta) ja muilta asianosaisilta. Tarkasteltavana olevassa asiassa esitetään ainoastaan Portovesmen, ILAn ja Euralluminan hyväksi myönnettyä suosituimmuustariffia koskevat huomautukset. Erityisesti Alcoan esittämiä huomautuksia ei ole otettu mukaan, sillä niistä on keskusteltu kattavasti nimenomaisesti kyseistä yritystä koskevassa päätöksessä (25).
4.1.1 Portovesmen esittämät huomautukset
(55)
Portovesmen mukaan tariffin tarkoituksena on korjata markkinoiden toimintapuute ja erityisesti Sardiniassa vastikään vapautettujen sähkömarkkinoiden kyvyttömyys tarjota kilpailukykyisiä hintoja vakiintuneiden toimijoiden huomattavan markkinavoiman vuoksi. Portovesmen mukaan ENEL ja Endesa (jonka sähköntuotantolaitokset myytiin sittemmin E.ON:lle) muodostavat duopolin ja pitävät sähkön hinnat Sardiniassa keinotekoisesti Italian keskihintoja vastaavina. Se katsoi, että hintojen, erityisesti suurten sähkönkäyttäjien maksamien hintojen, pitäisi olla Sardiniassa selkeästi alhaisemmat, kun otetaan huomioon sähköntuotannon ylikapasiteetti, jonka pitäisi saada tuottajat myymään sähköä kilpailukykyisin hinnoin.
(56)
Portovesme on sitä mieltä, että suosituimmuushinta vastaa hintaa, jonka yritys olisi saanut tavanomaisissa markkinaolosuhteissa, eli tilanteessa, jossa sähkömarkkinat olisivat toimineet moitteettomasti.
(57)
Portovesmen mukaan Cassa Conguagliolta saaduilla korvauksilla (37 euroa/MWh) mukautettiin Portovesmen maksamaa hintaa sen pääkilpailijoiden maksamien hintojen mukaisiksi. Hinnat eivät vääristäneet kilpailua, sillä kaikki EU:n sinkintuottajat maksavat vastaavia hintoja, ja toimenpiteellä ainoastaan kompensoidaan yrityksen epäedullista kilpailuasemaa, joka johtuu Sardinian rakenteellisista ongelmista (esimerkiksi maakaasun puutteesta).
(58)
Portovesmen mukaan sinkin, alumiinin ja lyijyn kaltaisten metallien tuotannossa maailmanviitehinta määritetään Lontoon metallipörssissä. Vaihtelut paikallisissa tuotantokustannuksissa eivät näy hintojen vaihteluna maailmanhinnoissa. Erityisesti Portovesmen sinkintuotanto oli niin vähäistä (alle prosentti koko maailman tuotannosta), ettei se voi vaikuttaa maailmanhintoihin.
(59)
Ilman suosituimmuustariffia Portovesmen olisi suljettava oma tuotantolaitoksensa, mutta sulkeminen ei hyödyttäisi EU:n muita sinkintuottajia, sillä ne eivät pystyisi lisäämään omaa tuotantoaan, ja kysyntä tyydytettäisiin tuonnilla EU:n ulkopuolisista maista. Portovesme on sitä mieltä, ettei suosituimmuustariffilla ole vaikutusta EU:n sisäiseen kauppaan.
(60)
Lisäksi Portovesmen mukaan Cassa Conguaglion suorittamia korvauksia ei maksettu valtion varoista, koska Cassa Conguaglio ainoastaan jakoi loppukäyttäjiltä saatuja yksityisiä varoja uudelleen.
(61)
Portovesme toteaa, että energiaintensiivisiltä toimialoilta saatavat maksut ovat tärkeitä, sillä niiden avulla taataan sähkötoimitusten varmuus ja jatkuvuus Sardiniassa sekä vältetään sähköntuotannon tehottomuus, jonka vuoksi loppukäyttäjille saattaisi aiheutua suurempia kuluja.
(62)
Portovesme toteaa lopuksi, että jos se olisi pakotettu sulkemaan oman tuotantolaitoksensa, vaikutukset alueelliselle tuotannolle olisivat vakavia: suoraan menetettäisiin 790 työpaikkaa ja välillisesti 500.
4.1.2 Euralluminan esittämät huomautukset
(63)
Euralluminan mukaan alumiinioksidin tuotantokustannukset Euroopassa ovat korkeammat kuin missään muualla maailmassa erityisesti sähkön ja polttoaineiden korkeampien hintojen ja bauksiitin (26) suurempien kuljetuskustannusten vuoksi. Näitä suurempia kustannuksia ei voida siirtää korkeammiksi hinnoiksi, sillä alumiinioksidin hinta muodostuu Lontoon metallipörssissä eivätkä yksittäiset tuottajat voi määritellä sitä. Näin ollen yrityksen mukaan Euroopan alumiinioksidintuotannolla on epäedullinen kilpailuasema muuhun maailmaan nähden.
(64)
Eurallumina toteaa, että eurooppalaisten alumiinioksidijalostamojen yleisten ongelmien lisäksi Sardiniassa vallitsee erityisongelmia, jotka estävät paikallista teollisuutta hyötymästä sähkömarkkinoiden vapautumisesta ja erityisesti vakiintuneiden toimijoiden markkinavoimasta (ks. myös Portovesmen huomautukset johdanto-osan 55 kappaleessa). Eurallumina mainitsee myös maakaasun puutteen Sardinian alumiinioksidintuotannon erityisongelmana, sillä valmistukseen tarvitaan suuria määriä höyryä, jonka tuottamiseen on käytettävä kalleinta raskasta polttoöljyä.
(65)
Euralluminan mukaan Sardinian sähköntuottajien markkinavoima johti vapauttamisen jälkeen sähkön hintojen nousuun: ilman suosituimmuustariffia Eurallumina olisi maksanut sähköstä 65,95 euroa/MWh, kun ennen vapauttamista se maksoi 44 euroa/MWh. Vuoden 2004 tariffilla hinta alennettiin 35 euroon/MWh.
(66)
Kuten Portovesme, myös Eurallumina esittää, että jos se joutuisi poistumaan markkinoilta, muut eurooppalaiset alumiinioksidintuottajat eivät voisi korvata sitä, sillä niiden oma tuotantokapasiteetti on jo täysin käytössä. Tilalle tulisi tuontia Euroopan ulkopuolisista maista. Euralluminan sulkeminen aiheuttaisi sen, että 400 työpaikkaa menetettäisiin suoraan ja 250 välillisesti. (27) Koska ainoastaan Euralluma toimittaa alumiinioksidia Alcoan sulatolle, alumiinioksidintuotantolaitoksen sulkeminen saattaisi vaarantaa myös Alcoan taloudellisen elinkelpoisuuden Sardiniassa.
(67)
Eurallumina toteaa, että vuoden 2004 asetuksella käyttöön otettu tariffi on välttämätön ennen kuin kehitetään uusi infrastruktuuri, jolla poistetaan Sardinian teollisuuteen vaikuttava kilpailuhaitta.
4.1.3 Kolmansien huomautukset
(68)
Eräs Portovesmen kilpailija (sama, joka oli tuonut asian komission tietoon) puuttui asiaan vielä muodollisen tutkintamenettelyn aloittamista koskevan ilmoituksen jälkeenkin. Se esitti tariffista analyysin, jonka mukaan vuoden 2004 suosituimmuustariffi on sääntöjenvastaista valtiontukea. Kantelija huomauttaa erityisesti, että kiistanalainen tariffijärjestelmä poikkeaa perusteellisesti Alcoalle myönnetystä Alumix-tariffista eikä sitä voida pitää muuna kuin tukena. v toteaa, ettei toimenpidettä voida hyväksyä alueellisena toimintatukena eikä rakenneuudistustukena ja se pitäisi tämän vuoksi katsoa sisämarkkinoille soveltumattomaksi.
(69)
Kloorialkalialalla toimivat Solvay Chimica Italia ja Solvay Chimica Bussi esittivät huomautuksensa vuoden 2004 tariffista heinäkuussa 2005 sen jälkeen kun muodollisen tutkintamenettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa asetettu kuukauden määräaika huomautusten esittämiseen oli umpeutunut. Kyseiset yritykset pyysivät myöhästymisestä huolimatta, että ne voitaisiin ottaa huomioon asianosaisena osapuolena. Niiden mukaan sekä vuoden 2004 että vuoden 2005 tariffit ovat sääntöjenvastaista valtiontukea eivätkä sovellu sisämarkkinoille.
4.1.4 Italian huomautukset
(70)
Italian mukaan EU:n sähkömarkkinoilla kilpailu ei ole vielä täysin vapaata, kuten komissiokin on todennut neljännessä vuosikertomuksessaan maakaasun ja sähkön sisämarkkinoiden toteuttamisesta (28). Yritykset, erityisesti sähköä paljoa käyttävät, eivät voi valita sähköntoimittajiaan vapaasti eivätkä hankkia sähköä samanlaisin ehdoin eri jäsenvaltioissa. Tällaiset vaikeudet eivät liity yritysten kaupalliseen toimintakykyyn, vaan johtuvat energiamarkkinoiden rakenteellisista puitteista. EU:n energiamarkkinoiden nykytilanteella on kielteisiä vaikutuksia vapaaseen kilpailuun paljon sähköä kuluttavien käyttäjien markkinoilla.
(71)
Huolimatta alan vapautumisesta Italiassa esiintyy erityisiä rakenteellisia ongelmia, esimerkiksi riittämättömät siirtoyhteydet kansallisen verkon eri osien välillä sekä keskittynyt markkinarakenne. Näissä olosuhteissa vapautuminen ei ole näkynyt paljon sähköä kuluttavien käyttäjien kannalta edullisempina hintoina. Ongelmat ovat erityisen vaikeita Sardiniassa, jossa siirtoyhteydet ovat rajalliset.
(72)
Tämän vuoksi Italia esittää, että kysyntäprofiilia vastaava erityistariffijärjestelmä olisi katsottava perustelluksi sääntelytoimenpiteeksi, jonka avulla voidaan simuloida kilpailultaan täysin vapailla markkinoilla toimivia mekanismeja. Kyseisten toimenpiteiden väitetään palauttavan tasavertaiset toimintaedellytykset eri jäsenvaltioissa toimivien, sähköä paljon käyttävien yritysten välille ja poistavan Sardiniassa toimintaansa harjoittaviin yrityksiin kohdistuvat maantieteelliset haitat. Järjestelmässä otetaan huomioon kilpailun vapauttamisen oletetut vaikutukset. Italian mukaan vastaavia toimenpiteitä on toteutettu muissa jäsenvaltioissa, joissa paljon sähköä kuluttaviin käyttäjiin sovelletaan säänneltyjä sähkötariffeja.
(73)
Italian mukaan vuoden 2004 asetuksella oli kaksi lisätavoitetta: tukea Sardinian työllisyyttä, joka oli keskittynyt metallialalle, ja pitää yllä riittävää sähkönkysyntää Sardiniassa, jossa oli ylikapasiteettia.
(74)
Italian mukaan uusi tariffijärjestelmä vastaa aikaisempaa Alumix-tariffia, jota komissio ei ollut katsonut valtiontueksi. Erot vanhan ja uuden järjestelmän välillä liittyivät ainoastaan uuteen tariffirakenteeseen, jota energiamarkkinoiden vapauttaminen edellytti.
(75)
Italian mukaan tariffijärjestelmä ei ole valtiontukea. Valtion varojen käytön osalta Italia toteaa, että tariffijärjestelmä vastaa järjestelmää, johon yhteisöjen tuomioistuin ei katsonut asiassa PreussenElektra (29) liittyvän valtion varoja. Cassa Conguaglio, joka on järjestelmän tekninen kirjanpidollinen vastuuyksikkö, ei voi käyttää hallinnoimiaan varoja vapaasti. Se, että AEEG ja valtiovarainministeriö voivat tietyssä määrin käyttää määräysvaltaa Cassa Conguaglion toiminnan suhteen, ei tarkoita sitä, että valtio voisi vapaasti käyttää kyseisiä varoja. Tämän vuoksi Italia katsoo, että tariffijärjestelmän rahoittamiseen käytetyt varat ovat täysin yksityisiä.
(76)
Italia toteaa lisäksi, ettei tariffilla ole minkäänlaista vaikutusta EU:n sisäiseen kauppaan eikä se voi vääristää kilpailua, koska kyseiset tuotteet ovat perustuotteita, joilla on maailmanmarkkinahinta (ks. Portovesmen huomautukset johdanto-osan 55 kappaleessa). Näiden metallien tuotanto ei myöskään ole kasvanut kysynnän mukaan niin EU:ssa kuin Italiassakaan. Esimerkiksi vuonna 2005 Italian kansallinen tuotanto kattoi vain 12 prosenttia sen omasta alumiinin kysynnästä, 55 prosenttia sinkin kysynnästä ja 80 prosenttia lyijyn kysynnästä. Näiden metallien tuotantovaje siis kasvaa EU:ssa ja Italiassa jatkuvasti, ja kysyntä tyydytetään entistä enemmän tuonnilla kolmansista maista. Jos Italian metalliteollisuus loppuisi, yksikään uusi EU:n toimija ei voisi korvata Italiasta poistunutta kapasiteettia, sillä tuotantolaitokset toimivat jo täydellä teholla, eikä yksikään uusi tai jo toiminnassa oleva tuottaja haluaisi lisätä kapasiteettiaan, koska kohtuuhintaisen sähkön saanti pitkällä aikavälillä on epävarmaa. Tämän vuoksi tuotantokapasiteetin säilyttäminen Italiassa ei voi haitata kilpailua. Koska suosituimmuustariffi ei ole tuensaajien kilpailijoiden sähköstä maksamia keskihintoja alhaisempi, sillä ei edistetty vientiä Sardiniasta muihin jäsenvaltioihin.
(77)
Italia toteaa, että vaikka komissio katsoisi toimenpiteen olevan valtiontukea, tariffi soveltuisi sisämarkkinoille alueellisena toimintatukena, jota Sardinialla on oikeus saada SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan a alakohdan nojalla.
(78)
Italian mukaan Sardinian sähkömarkkinoiden vaikeudet (markkinoiden keskittyneisyys, siirtoyhteyksien heikkous ja tuotannon ylikapasiteetti) ja se, ettei kaasun jakeluverkkoon ole mahdollista päästä, ovat alueellinen haitta, jota pyritään korjaamaan tariffilla.
(79)
Italia huomauttaa, että sähkön hinta Italiassa on 38 prosenttia paljon sähköä kuluttavien käyttäjien Euroopassa maksamaa keskiarvoa korkeampi. Tämä aiheuttaa kilpailuongelman, jota myöhemmin ovat Sardiniassa pahentaneet paikallisten sähkömarkkinoiden vaikeudet ja se, ettei maakaasun jakeluverkkoihin ole mahdollista päästä.
(80)
Italian mukaan toimenpiteellä edistetään aluekehitystä, sillä metalliteollisuuden osuus Sardinian taloudesta ja työllisyydestä on merkittävä (metallialan osuus työvoimasta on 12 prosenttia ja aluekohtaisesta teollisuustuotannon BKT:sta 12,2 prosenttia). Tariffilla on myönteisiä vaikutuksia työllisyyteen ja talous- ja yhteiskuntarakenteen säilyttämiseen Sardinian saarella.
(81)
Italia katsoo, että tariffi on suhteutettu tuensaajiin kohdistuviin haittoihin, koska se on yksinkertaisesti tuonut Sardinian tuottajien maksaman hinnan näiden EU:ssa toimivien kilpailijoiden keskimäärin maksamien hintojen tasolle.
(82)
Tariffi on myös lyhytkestoinen ja väliaikainen, sillä sen on tarkoitus olla voimassa ainoastaan siihen asti, kunnes saadaan valmiiksi infrastruktuurihankkeet, joilla parannetaan yhteyksiä sähkö- ja kaasuverkkoihin (uusi SAPEI-yhteyskaapeli ja GALSI-kaasuputki (30).
(83)
Italian mukaan toimenpide on myös aleneva, sillä suosituimmuushinta on indeksoitu polttoaineiden hintojen vaihtelun perusteella ja se voi ainoastaan nousta tai pysyä ennallaan.
4.2 Asia C 13/06
4.2.1 Portovesmen esittämät huomautukset
(84)
Portovesmen mielestä vuoden 2005 tariffit eivät vääristä kilpailua ja ovat välttämättömiä kyseisten toimialojen elinkelpoisuudelle, ja niiden voidaan katsoa soveltuvan sisämarkkinoille aluetukina. Yrityksen näkökannat vastaavat Italian näkökantoja (ks. johdanto-osan 87-104 kappale).
4.2.2 Euralluminan huomautukset
(85)
Myöskään Euralluminan mielestä vuoden 2005 tariffit eivät vääristä kilpailua ja ovat välttämättömiä kyseisten toimialojen elinkelpoisuudelle, ja niiden voidaan katsoa soveltuvan sisämarkkinoille aluetukina. Yrityksen näkökannat vastaavat Italian näkökantoja.
4.2.3 Muiden kolmansien huomautukset
(86)
Samat Portovesmen ja Syndialin kilpailijat, jotka esittivät huomautuksia asiassa C 38/B/04, puuttuivat myös tähän menettelyyn. Molemmat yritykset korostavat, että toimenpide on toimintatukea, jonka ei voida katsoa soveltuvan sisämarkkinoille.
4.2.4 Italian huomautukset
(87)
Italian mukaan vuoden 2005 tariffit eroavat selkeästi vuonna 2004 sovelletuista tariffeista, sillä ne ovat alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen vaatimusten mukaiset.
(88)
Italian mukaan tariffit voitaisiin pinnallisen tarkastelun perusteella luokitella toimintatueksi, mutta itse asiassa ne kuuluvat useiden toimenpiteiden kokonaisuuteen, jolla tuetaan Sardinian aluekehitystä. Italia korostaa erityisesti, että tariffien sekä tuensaajilta edellytetyn pitkän aikavälin investointeja koskevan velvoitteen välillä on suora yhteys. Italia katsoo, että lykkäysehto, jonka mukaan toimenpiteen toteuttamiselle on oltava komission hyväksyntä, todistaa sen olevan luonteeltaan aluetukea.
(89)
Sardinian alueen ja tuensaajien allekirjoittama yhteisymmärryspöytäkirja on tämän strategian perusta. Se perustuu seuraaviin tekijöihin:
a)
tuensaajien esittämissä liiketoimintasuunnitelmissa kuvatut tuottavat investoinnit,
b)
nopea hyväksyntä sellaisen energian siirtoyhteyksiin liittyvän infrastruktuurin toteuttamiselle, jonka avulla tuensaajat voivat saada sähkötoimituksia kilpailukykyisillä hinnoilla (GALSI-kaasuputki ja SAPEI-yhteyskaapeli),
c)
yhdistetyn toimiluvan myöntäminen Sulcisin hiilikaivoksen toimintaan ja uuden hiilivoimalaitoksen rakentamiseen/hallinnointiin sähkön tuottamiseksi tuensaajille ja
d)
suosituimmuustariffit.
(90)
Italia katsoo, että tariffeja olisi pidettävä talouspoliittisina välineinä: niillä suojataan aloja, jotka ovat uhattuina korkeiden sähkön hintojen vuoksi ja jotka siirtyisivät muuten Italian ja Euroopan ulkopuolelle Euroopan ulkopuolisten, pienemmin tuotantokustannuksin toimivien yritysten aggressiivisen kilpailun vuoksi. Tariffeja sovellettaisiin siihen asti, kunnes suunnitellut infrastruktuurit valmistuvat ja sen myötä syntyvät kilpailukykyiset energian sisämarkkinat. Toimenpide olisi alueellisten valtiontukien hengen mukainen, koska sillä edistettäisiin talouskasvua ja työllisyyttä saarella, jolla energiaintensiivinen tuotanto kärsii kilpailuhaitoista paitsi sähkömarkkinoiden vapautumisen heikon tilanteen vuoksi, myös Sardinian infrastruktuurin poikkeuksellisten, kansallisiin sähkö- ja kaasuverkkoihin johtavien siirtoyhteyksien puutteiden vuoksi.
(91)
Italia lainaa tällaisen yhdennetyn lähestymistavan tueksi kilpailukykyä sekä energia- ja ympäristöasioita käsittelevän korkean tason ryhmän (31) ensimmäistä kertomusta, jonka mukaan energia-alan vapauttamisprosessi ei ole tuottanut tyydyttäviä tuloksia ja siirtoyhteyksiä on parannettava. Italian mukaan on tehtävä pitkän aikavälin toimitussopimuksia, joihin sisältyvät hinnat ovat ennakoitavissa, ja sähkön käyttäjien ja toimittajien välille on synnyttävä kumppanuuksia. Italian mukaan Sardiniaa varten suunnitellut tuet ovat tämänsuuntaisia. Samalla kuitenkin tarvitaan lyhyen aikavälin toimenpiteitä, kuten kyseiset tariffit, joiden avulla varmistetaan Sardinian teollisuuden kilpailukyky ja elinkelpoisuus siihen saakka, kunnes suunnitellut investoinnit toteutuvat ja rakenteelliset ongelmat ratkaistaan.
(92)
Italia toteaa, ettei sardinialaisten tuensaajien maksamia sähkön hintoja ole mahdollista verrata manner-Italian vastaavien yritysten maksamiin sähkön keskihintoihin, sillä energiaa paljon kuluttavat käyttäjät ostavat sähköä kahdenvälisin sopimuksin, jotka eivät ole julkista tietoa. Italian mukaan komissio on väärässä tehdessään sähköpörssissä rekisteröityihin hintoihin perustuvan vertailun, sillä vain hyvin pieni osa kyseisten yritysten sähkötoimituksista on ostettu tällaisista pörsseistä.
(93)
Italian mukaan kahdenvälisiä sopimuksia varten neuvotellut hinnat voivat olla kuluttajalle edullisia ainoastaan, jos nämä voivat valita vapaasti omat toimittajansa ja ostaa sähköä, joka on tuotettu kilpailukykyisellä teknologialla. Tämä ei ole mahdollista Sardiniassa, jossa sähkövoimalat eivät pysty tuottamaan energiaa edullisesti, koska niillä ei ole mahdollisuutta käyttää maakaasua. Lisäksi uusia investointeja nykyaikaisiin tuotantolaitoksiin estää sähkön siirtoyhteyksien rajallisuus, jonka vuoksi sähkön vienti on mahdotonta. Toinen tekijä on markkinoiden keskittyneisyys ja perinteisten toimijoiden rooli.
(94)
Italia katsoo, että näissä olosuhteissa voi olla oikeutettua soveltaa tariffeja, joilla vakautetaan sähkön hinta siihen asti, kunnes sähkömarkkinoilla saadaan aikaan tehokkaampaa kilpailua. Italia toteaa jälleen, että suosituimmuustariffeilla edistetään täysin kilpailuun perustuvien markkinoiden toimintaa.
(95)
Komissio alkoi epäillä sähköntuotannon ylikapasiteetin vuoksi, olivatko Sardinian sähkön hinnat korkeita manner-Italiaan verrattuna (ylikapasiteetin pitäisi pikemminkin kannustaa tuottajia myymään suurille asiakkaille kilpailukykyisin hinnoin; ks. johdanto-osan 47 kappale). Italia toteaa että Sardinian tuotannon ylikapasiteetti ei voi johtaa kuluttajahintojen laskuun, sillä tässä tapauksessa se on tulosta rajallisista siirtoyhteyksistä, joiden vuoksi on pidettävä yllä hyvin tasaista varakapasiteettia (32), jotta voidaan taata saaren sähköntarjonnan jatkuvuus. Koska tätä varakapasiteettia kuitenkin rahoitetaan kaikilta loppukäyttäjiltä perittävillä maksuilla, sähköntuottajilla ei ole kiinnostusta myydä käyttämätöntä tuotettua sähköä kilpailukykyisemmin hinnoin.
(96)
Italian mukaan toimenpide on oikeasuhteinen, sillä AEEG:n vuodeksi 2005 vahvistama hinta (ks. johdanto-osan 34 kappale) vastaa tuensaajien kilpailijoiden EU:ssa maksamaa keskihintaa, jonka sääntelyviranomainen on laskenut objektiivisesti. Italia muistuttaa myös, että vuonna 2005 muissa jäsenvaltioissa, joissa tariffit ovat säänneltyjä, suuret teollisuuskäyttäjät ovat myös maksaneet sähköstään vain 25 euroa/MWh.
(97)
Edellä esitetyn perusteella Italia kiistää kantelijoiden esittämät tiedot, jotka eivät sen mielestä ole metodologisesti oikeita, sillä niissä yliarvioidaan tuensaajien unionissa toimivien kilpailijoiden sähköstä maksamaa keskihintaa.
(98)
Italian mukaan järjestelmän pituus (kuusi vuotta, ei viisi) on perusteltu energiainfrastruktuurin valmistumisajankohdan vuoksi.
(99)
Italia myös vahvistaa, että asteittaisen alenemisen perustetta on noudatettu, sillä tariffeja on päivitetty Amsterdamin ja Frankfurtin pörsseissä kirjattujen vaihtelujen painotetun keskiarvon mukaan, ja tariffit voivat vain nousta, eivät laskea.
(100)
Tariffit on Italian mukaan liitetty sähköpörssien hintojen vaihteluihin, sillä ne muodostavat objektiivisen vertailukohdan ja edustavat kokonaisvaltaisesti energian hintojen suuntauksia. Italia katsoo kuitenkin, että EU:n paljon sähköä kuluttavien käyttäjien maksamat hinnat ovat yleisesti huomattavasti alhaisemmat kuin sähköpörsseissä kirjatut hinnannousut (kyseiset käyttäjät maksavat hintoja, joista on sovittu kahdenvälisissä tai säänneltyjen tariffien kohdalla valtion vahvistamissa sopimuksissa, joten ne eivät vaihtele yhtä herkästi).
(101)
Italia toteaa, että Sardinian tariffeihin sovellettava hinnannousu, neljä prosenttia vuodessa, vastaa EU:ssa toimiviin suoriin kilpailijoihin sovellettavaa sähkön hintojen nousua.
(102)
Italia huomauttaa, että EU:ssa sovelletaan toimenpiteitä, joilla on vastaavat vaikutukset kuin kiistanalaisilla suosituimmuustariffeilla, ja toteaa, että kaikkia niitä pitäisi arvioida samalla tavoin muodosta riippumatta, sillä kaikkien tavoitteena on varmistaa EU:n energiaintensiivisten toimialojen elinkelpoisuus ja estää niiden siirtyminen kansallisen alueen ulkopuolelle.
(103)
Vaikka Sardinia ei ole vuoden 2007 jälkeen enää voinut saada alueellisia toimintatukia, Italian mukaan alueellisia valtiontukia koskevissa suuntaviivoissa annetaan mahdollisuus luopua voimassa olevista ohjelmista asteittain tapauksissa, joissa alue ei enää voi hyötyä SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan a alakohdassa tarkoitetusta poikkeuksesta. Komissio siis voisi edelleen hyväksyä toimenpiteen vuoden 2007 alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen mukaan. Italia on joka tapauksessa sitä mieltä, ettei kiistanalainen toimenpide ole tavanomaista toimintatukea.
(104)
Italia toistaa, ettei tariffeilla ole ollut vaikutusta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Perustelut alumiinin, sinkin ja lyijyn osalta on jo esitetty johdanto-osan 76 kappaleessa. Samat syyt koskevat kemianteollisuutta. Italia korostaa, että vuonna 2003 kemikaaleja tuotiin Italiaan enemmän kuin niitä vietiin Italiasta ja että EU:n ja Italian kemianteollisuuden tuotanto oli ollut laskussa vuodesta 2001. Esimerkiksi Italian PVC-muovin tuotannossa, joka on kloorin suurin käyttökohde, vallitsi tuotantovaje (vuonna 2002 PVC-muovia tuotettiin vain 470 000 tonnia, kun sitä kulutettiin 970 000 tonnia).
5. TOIMENPITEEN ARVIOINTI
5.1 SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valtiontuki
(105)
Toimenpide on SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, jos kaikki seuraavat edellytykset täyttyvät: a) toimenpiteestä on taloudellista etua tuensaajalle, b) toimenpide on valtion myöntämä tai valtion varoista myönnetty, c) toimenpide on valikoiva ja d) toimenpide vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja saattaa vääristää kilpailua EU:ssa.
5.1.1 Koituuko toimenpiteestä etua?
(106)
Italian valtio tuki vuosien 2004 ja 2005 tariffijärjestelmällä sähkön hintaa, jonka tuensaajat ja näiden omat toimittajat olivat neuvotelleet. Esimerkiksi vuonna 2004 Portovesme maksoi ilman korvauksia 63 euroa/MWh (33) ja Eurallumina 65,95 euroa/MWh tuolloin voimassa olleiden kahdenvälisten toimitussopimusten perusteella. Italia ja kyseiset tuensaajat ovat toimittanet nämä luvut eikä niitä aseteta kyseenalaisiksi.
(107)
Italian toimittamien tietojen mukaan Syndialin toimittajansa kanssa neuvottelema sähkön hinta oli yli 60 euroa/MWh (suosituimmuustariffin avulla se olisi ollut 27 euroa/MWh). Toimenpiteillä pyrittiin siihen, että valtio olisi korvannut tuensaajille ne lisäkustannukset, jotka aiheutuivat sähkön ostamisesta Sardiniassa verrattuna niiden kilpailijoiden EU:ssa maksamiin keskihintoihin.
(108)
Portovesmen mukaan suosituimmuushinta vastaa täysin kilpailluilla markkinoilla vallitsevaa hintaa eikä näin ollen tuo taloudellista hyötyä. Komissio hylkäsi tämän perustelun Alcoa-asiassa, joka koski käytännössä aivan samanlaista tariffia. Unionin tuomioistuimet ja komissio eivät ole koskaan edun olemassaoloa arvioidessaan ottaneet huomioon paremmin toimivilla hypoteettisilla markkinoilla vallitsevia olosuhteita. Viitekehyksenä on aina pidetty kyseisillä todellisilla markkinoilla vallitsevia olosuhteita. (34)
(109)
Lisäksi edellä esitetyssä näkemyksessä oletetaan, että markkinoiden toimintapuutteet olisivat peruste sille, että jäsenvaltio vahvistaa hinnat, jotka simuloivat todellisia kilpailuolosuhteita (ks. Italian huomautus johdanto-osan 72 kappaleessa).
(110)
Tämä näkemys ei ole hyväksyttävissä, sillä se on vastoin unionin oikeuskäytännössä vahvistettua periaatetta, jonka mukaan ”se, että jäsenvaltio pyrkii yksipuolisin toimin lähentämään talouselämän tietyn sektorin kilpailuolosuhteita toisissa jäsenvaltioissa vallitseviin kilpailuolosuhteisiin, ei muuta sitä, että kyseiset toimet ovat tukea” (35). Komissio katsoo, että mainittua periaatetta on sovellettava myös, kun jäsenvaltio aikoo lähentää kilpailuolosuhteitaan markkinoihin, joilla kilpailu on täysin vapaata.
(111)
Jos tätä näkemystä noudatettaisiin, valtiontukea eivät olisi jäsenvaltioiden myöntämät toimenpiteet kahden toimijan vapaasti markkinoilla neuvotteleman hinnan ja teoreettisen hinnan, josta olisi voitu sopia täysin vapaan kilpailun olosuhteissa, välisen erotuksen kattamiseksi. Tämä mitätöisi valtiontukien valvonnan tärkeimmän tavoitteen.
(112)
Italia toteaa, että nämä tariffit ovat identtisiä Alumix-tariffien kanssa, joita komissio ei katsonut niitä tuiksi (ks. johdanto-osan 74 kappale), joten vastaavasti nyt tarkasteltavia tariffejakaan ei voida pitää tukena.
(113)
Komissio muistuttaa, että tilanne, johon se otti kantaa Alumix-asiassa, oli hyvin erilainen. Alumix-asiassa tariffin myönsi ENEL, joka oli tuolloin monopolijärjestelmässä sähköä toimittava julkinen laitos sähkömarkkinoilla, joita ei ollut vielä vapautettu. (36) Tässä tilanteessa komission piti tutkia, käyttikö ENEL keinotekoisesti alhaista hintaa vai toimiko se järkevän markkinatoimijan tapaan. Koska ENELillä oli monopoliasema sähköntuottajana ja -jakelijana, komissiolla ei ollut sellaista markkinahintaa, jota se olisi voinut käyttää viitteenä arvioidessaan edun olemassaoloa. Tämän vuoksi komissio otti käyttöön menetelmän määrittääkseen alhaisimman teoreettisen markkinahinnan, jolla järkevä sähköntoimittaja olisi valmis myymään sähköä ”parhaalle asiakkaalleen”
(114)
Tätä menetelmää ei kuitenkaan voi soveltaa tilanteessa, jossa loppukäyttäjät neuvottelevat hinnat sähköntoimittajien kanssa vapautetuilla markkinoilla ja näistä hinnoista saadaan jälkeenpäin korvaus. Alumix-päätöstä varten tehty analyysi ja sitä koskevat komission päätelmät eivät siis ole oleellisia tässä asiassa. Sama koskee myös ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen 25 päivänä maaliskuuta 2009 antamaa päätöstä (37), jossa vahvistettiin muodollisen tutkintamenettelyn aloittamista koskeva päätös Alcoa-asiassa (ks. tuomion 132 kohta).
(115)
Tähän asiaan ei sovelleta varovaisen markkinatoimijan periaatetta. Asia pitäisi arvioida kyseisen periaatteen kannalta, jos valtio myisi sähköä kyseisille yrityksille suoraan tai puolivaltiollisen laitoksen kautta kuten Alumix-asiassa. Tämä ei kuitenkaan ole tilanne tässä asiassa, jossa sähkön toimitti yksityinen yritys. Tämän vuoksi ei ole tarpeen tarkastella, toisin kuin Alumix-asiassa, toimiko valtio järkevän markkinatoimijan tapaan.
(116)
On todettava, että vuosien 2004 ja 2005 korvausjärjestelmällä kevennetään tuensaajien tekemistä toimitussopimuksista aiheutuvia kustannuksia (joiden pitäisi tavallisesti kuulua yritysten talousarvioihin). Vakiintuneen oikeuskäytännön (38) perusteella kiistanalaisilla toimenpiteillä annetaan tuensaajille taloudellista etua.
5.1.2 Valikoivuus
(117)
Sähkön suosituimmuustariffit Italiassa myönnetään ainoastaan yrityksille, joilla on jo toiminnassa olevia Sardiniassa sijaitsevia tuotantolaitoksia, jotka kuuluvat tällaisten toimenpiteiden oikeusperustana olevissa laeissa ja asetuksissa vahvistettuun tyhjentävään luetteloon toimialoista, joten niille myönnetään valikoiva etu.
5.1.3 Valtion varat ja valtion toimenpide
(118)
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan etua voidaan pitää EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna valtiontukena, jos se on myönnetty suoraan tai välillisesti valtion varoista (39) ja kyse on valtion toimenpiteestä (40).
(119)
Kuten edellä johdanto-osan 28 kappaleessa todettiin, nyt kiistanalaiset korvaukset rahoitetaan veronluonteisella maksulla, jonka Cassa Conguaglio kerää sähkötariffin A4-komponentin muodossa. Kyseinen maksu on pakollinen, sillä siitä on säädetty kansallista lainsäädäntöä täytäntöönpanevilla AEEG:n päätöksillä. Cassa Conguaglio on lailla perustettu julkinen laitos, joka hoitaa tehtävänsä AEEG:n päätöksiin perustuvien yksityiskohtaisten ohjeiden pohjalta.
(120)
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan kansalliseen lainsäädäntöön perustuvat pakolliset maksut, jotka suoritetaan lailla perustetulle laitokselle, ovat perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja valtion varoja, jos ne on tarkoitettu kyseisen artiklan muut kriteerit täyttävän toimenpiteen rahoittamiseen. (41)
(121)
Italia vetoaa yhteisöjen tuomioistuimen asiassa PreussenElektra (42) antamaan tuomioon perustellakseen näkemyksensä, jonka mukaan kyseistä toimenpidettä ei rahoiteta valtion varoista. Se katsoo, että tariffin rahoittamiseen tarvittavat varat siirretään yksityisiltä oikeushenkilöiltä (sähkön käyttäjät) yksityisille oikeushenkilöille (tuensaajat), ja että valtion rooli rajoittuu sellaisen lain antamiseen, jossa säädetään tarvittavien määrien maksamisesta. Valtiolla ei ole varojen käyttöä koskevaa harkintavaltaa, lukuun ottamatta laissa säädetyn järjestelmän toteuttamista koskevaa. Italia ja eräät tuensaajat katsovat erityisesti, ettei Cassa Conguagliolla ole määräysvaltaa varoihin nähden, vaan sillä on ainoastaan välittävä kirjanpidollinen tehtävä.
(122)
Yhteisöjen tuomioistuin katsoi asiassa PreussenElektra, että yksityisille sähkönjakelijoille asetettu velvollisuus hankkia uusiutuvista energialähteistä tuotettua sähköä vähimmäishinnoilla, jotka ovat korkeampia kuin tällaisen sähkön todellinen markkina-arvo, ei ole valtiontukea siltä osin kuin toimenpiteeseen ei liity valtion varojen suoraa tai välillistä siirtämistä.
(123)
Komissio huomauttaa, että asiassa PreussenElektra toimenpiteen rahoittamiseen tarvitut varat siirtyivät suoraan jakelijoilta uusiutuvista energialähteistä energiaa tuottaville yrityksille, eikä niitä siirretty julkisen laitoksen kautta. Kyseisessä järjestelmässä siirretyt summat eivät voineet koskaan olla jäsenvaltion viranomaisten käytettävissä. Nyt tarkasteltavana olevassa asiassa varat siirtyvät julkisen laitoksen Cassa Conguaglion kautta ennen kuin ne ovat lopullisen tuensaajan käytettävissä. Näin ollen asiassa PreussenElektra sovellettu oikeuskäytäntö kuuluu eri asiayhteyteen eikä ole merkityksellinen nyt tarkasteltavan asian kannalta.
(124)
Asiassa Pearle (43) sovellettu oikeuskäytäntö ei voi olla Italian tai tuensaajien tukena. Yhteisöjen tuomioistuin päätteli asiassa, että julkisen laitoksen kautta kulkevien maksujen tuotot eivät tietyissä olosuhteissa ole valtion varoja. Siinä eräs toimiala rahoitti toimenpiteet kokonaan itse omasta aloitteestaan. Varat saatiin keräämällä veronluonteista maksua, joka välitettiin julkisen laitoksen kautta, eikä kyseinen laitos voinut koskaan käyttää näitä varoja. Lisäksi osa maksun suorittavista yrityksistä oli samoja kuin ne, jotka hyötyivät toimenpiteestä.
(125)
Italian mukaan Cassa Conguagliolla ei ole harkintavaltaa varojen maksun suhteen, sillä varoilla on tarkoitus rahoittaa tariffit, eivätkä ne koskaan kuulu julkisen rahoituksen piiriin. Tämä merkitsee sitä, ettei valtio voi käyttää vapaasti kyseisiä varoja, eivätkä ne sen vuoksi ole valtion varoja.
(126)
Ensiksikin on todettava, että vaikka eräät Pearle-asiassa sovelletut perusteet voidaan subjektiivisesti katsoa muita tärkeämmiksi, asiassa ei ole ”keskeistä kriteeriä”. Tuomiossa luetellut edellytykset ovat kumulatiivisia. Tämä on myös ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tulkinta asiassa Earl Salvat (44), jossa se tarkasteli tiettyä veroa kunkin Pearle-asiassa esiin tulleen kriteerin perusteella.
(127)
Ennen kuin komissio tutki Cassa Conguaglion roolia, se tarkisti, täyttyivätkö muut Pearle-asiassa luetellut perusteet. On selvää, että toisin kuin Pearle-asiassa, kiistanalaiset tariffit otettiin käyttöön valtion aloitteesta, ei jonkin tietyn toimialan aloitteesta. Lisäksi Pearle-asiassa ainoastaan tuensaajat maksoivat kyseisiä varoja, eivätkä julkisen laitoksen toimet tuottaneet etua, joka olisi voinut aiheuttaa valtiolle lisärasituksen. Nyt tarkasteltavana olevassa asiassa tuensaajat eivät vastaa maksun taloudellisesta rasituksesta, joka kohdistuu ainoastaan sähkönkäyttäjiin. Tämän vuoksi Pearle-asiassa sovellettuun oikeuskäytäntöön ei voida vedota riippumatta niiden väitteiden mahdollisesta oikeellisuudesta, joita on esitetty Cassa Conguaglion pelkästä välittävästä kirjanpidollisesta tehtävästä.
(128)
Cassa Conguaglion osalta komissio toteaa, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan ”ei ole tarpeen erottaa tapauksia, joissa tuen myöntää valtio suoraan, ja tapauksia, joissa tuki myönnetään valtion nimeämän tai perustaman julkisen tai yksityisen elimen välityksellä” (45). Tämän vuoksi se, onko Cassa Conguaglio julkinen vai yksityinen laitos, ei ole määräävä tekijä valtiontukisääntöjä sovellettaessa. Se, että Cassa Conguaglio on julkinen laitos, ei tarkoita automaattisesti sitä, että SEUT-sopimuksen 107 artiklaa sovelletaan. (46) Vastaavasti yksityisen laitoksen myöntämä tuki ei sinällään estä kyseisen artiklan soveltamista.
(129)
Analyysissä ei kuitenkaan pidä rajoittua Cassa Conguaglion toimivaltaan julkisena laitoksena. Sen sijaan on määritettävä yleisemmin, voiko valtio käyttää joko suoraan tai nimeämänsä toisen elimen välityksellä määräysvaltaa tariffin rahoittamiseen käytettyjen varojen osalta. Samaa testiä olisi sovellettava, jos Cassa Conguaglio olisi yksityinen laitos.
(130)
Yhteisöjen tuomioistuimen asiassa Essent (47) jokin aika sitten antamassa tuomiossa on tätä seikkaa koskevia ohjeita. Kyseisessä asiassa Alankomaat oli ottanut lailla käyttöön sähkötariffien lisämaksun. Tätä lisämaksua maksoivat sähkönkuluttajat verkko-operaattoreille, jotka puolestaan siirsivät näin saadut tulot tätä varten nimetylle SEP-yritykselle. SEP:llä ei ollut harkintavaltaa varojen hallinnoinnissa, ja se toimi viranomaisten tiukassa valvonnassa. Tuomioistuin totesi, että lisämaksusta saadut tulot olivat valtion varoja, sillä sähkön lisämaksusta säädettiin kansallisessa lainsäädännössä ja se oli rasite. SEP:llä ei ollut oikeutta käyttää lisämaksutuloja muuhun kuin laissa säädettyihin tarkoituksiin. Näin ollen varat säilyivät julkisessa valvonnassa ja kansalliset viranomaiset pystyivät määräämään niistä. Yhteisöjen tuomioistuin katsoi, että kyseiset seikat olivat riittävä osoitus siitä, että kyseiset varat olivat julkisia varoja.
(131)
Yhdenmukaisuus nyt tarkasteltavan asian kanssa on ilmeistä. Kiistanalaisten tariffien rahoittamiseen käytetystä tariffin lisämaksusta säädettiin lailla, kuten Essent-asiassa. Cassa Conguaglion tehtävä on samanlainen kuin SEP:n, sillä se keskittää veronluonteisesta maksusta saatavat tulot ja hallinnoi niitä. Siihen kohdistuu myös samat rajoitukset, koska se ei voi käyttää lisämaksutuloja muihin kuin laissa säädettyihin tarkoituksiin (suosituimmuustariffijärjestelmien rahoitus). Valtio voi valvoa ja ohjata varojen käyttöä: Cassa Conguaglio hoitaa kirjanpidolliset tehtävänsä AEEG:n antamien tarkkojen ohjeiden mukaisesti. AEEG toimii lainsäädännössä vahvistettujen toimivaltuuksiensa puitteissa ja/tai panee täytäntöön kansallista lainsäädäntöä. Näin ollen Cassa Conguaglion hallinnoimat varat ovat jatkuvasti julkisessa valvonnassa.
(132)
Tämä analyysi vastaa komission hukkakustannuksia sähkösektorilla koskevassa Italian asiassa (48) tekemää päätöstä, jossa Cassa Conguaglion A6-tilillä hallinnoimat varat luokiteltiin julkisiksi varoiksi.
(133)
Cassa Conguaglion hallinnoimiin varoihin kuuluvien julkisten varojen luonne on vahvistettu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa Iride (49) antamassa tuomiossa.
(134)
Italian korkein oikeus (Suprema Corte di Cassazione) katsoi jo 3 päivänä huhtikuuta 2003 antamassaan tuomiossa nro 11632/03, ettei Cassa Conguagliolla ollut Italian valtiosta erillistä oikeushenkilöllisyyttä ja että valtio olisi katsottava Cassa Conguagliolle siirrettyjen summien omistajaksi, myös niiden summien, jotka olivat peräisin yksityisiltä oikeushenkilöiltä ja jotka oli tarkoitettu yksityisille yrityksille. Kantelijat Iride Spa ja Iride Energia Spa olivat valittaneet Iride-asiassa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen komission päätöksestä, jossa Cassa Conguaglion A6-tilillä hallinnoimat varat oli luokiteltu julkisiksi varoiksi. Kilpailijoiden esittämät näkemykset olivat hyvin samankaltaisia. Kantelijat kiistivät Italian korkeimman oikeuden antaman tuomion päätelmän ja väittivät, että Cassa Conguagliolla oli pelkästään välittävä kirjanpidollinen tehtävä maksuvelvollisten yksityishenkilöiden ja vastaavat summat saavien tuensaajien välillä, minkä vuoksi talletetut summat eivät olleet sen käytettävissä edes lyhyttä aikaa. Kantelijat vaativat PreussenElektra-asiassa sovelletun oikeuskäytännön soveltamista.
(135)
Tuomioistuin korosti, että sillä ei ollut tuomiovaltaa asettaa kyseenalaiseksi tulkinta, jonka Italian korkein oikeus oli esittänyt Italian kansallisesta lainsäädännöstä. Se vahvisti tämän jälkeen, että Cassa Conguaglion A6-tilille talletetut summat on luokiteltava julkisiksi varoiksi, sillä ne kuuluvat valtiolle ja ovat myös valtion jatkuvassa valvonnassa. (50)
(136)
Tämä päätelmä koskee Cassa Conguaglion A6-tiliä, josta sähköalan hukkakustannukset rahoitetaan. Se voidaan kuitenkin loogisesti ulottaa myös A4-komponenttiin, josta kiistanalainen tariffi rahoitetaan. Italian korkeimman oikeuden tuomio perustui Cassa Conguaglion oikeushenkilöydestä tehtyyn analyysiin ja sen vuoksi päätelmä valtion omistajuudesta pätee kaikkiin Cassa Conguaglioon talletettuihin varoihin. Sama koskee myös ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen päätelmää, jonka mukaan valtio pystyy valvomaan Cassa Conguaglion hallinnoimia varoja. A6-tilin ja A4-komponentin välillä ei ole mitään muuta eroa kuin varojen käyttötarkoitus (A6:lta hukkakustannukset ja A4:lta suosituimmuustariffit). Tämän vuoksi sardinialaisille tuensaajille A4-komponentista siirretyt summat on vastaavasti luokiteltava julkisiksi varoiksi.
(137)
Sen lisäksi, että kiistanalaiset tariffit rahoitetaan julkisin varoin, kyse on valtion toimenpiteestä (51), koska toimenpiteen oikeusperusta muodostuu kansallisen lainsäädännön säännöksistä ja julkisen laitoksen AEEG:n julkisen viranomaisen tehtäviä hoitaessaan tekemistä päätöksistä ja antamista asetuksista.
5.1.4 Vaikutukset kauppaan ja kilpailun vääristyminen
(138)
Toimenpiteen vaikutuksesta unionin sisäiseen kauppaan ja siitä johtuvasta kilpailun vääristymisestä voidaan kiistattomasti todeta, että kilpailu kyseisillä markkinoilla (lyijy, sinkki, hopea, alumiini ja kloorialkali) on täysin vapaata. Jo tämän tiedon perusteella voitaisiin todeta, että tariffeilla on vaikutusta unionin sisäiseen kauppaan.
(139)
Komissio on kuitenkin ottanut huomioon tuensaajien ja Italian esittämän näkemyksen, jonka mukaan tariffeilla ei ollut metallialalla vaikutusta kauppaan (näkemystä ei esitetty yksiselitteisesti kloorialan suhteen) eivätkä ne vääristäneet kilpailua, sillä jäsenvaltioiden välillä ei tosiasiallisesti ole kauppavirtoja. On epätodennäköistä, että tällaisia kauppavirtoja kehittyykään, ja kyseisen alan ominaispiirteiden vuoksi tariffit eivät vahingoita tuensaajien kilpailijoita unionissa.
(140)
On muistettava, että komission päätöskäytännön ja unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan todellisten kauppavirtojen puutetta ei ole koskaan hyväksytty osoitukseksi siitä, ettei valtiontukitoimenpiteellä ole vaikutusta EU:n sisäiseen kauppaan. Unionin tuomioistuin on johdonmukaisesti katsonut, että yritykselle myönnetty tuki voi olla luonteeltaan sellaista, että se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja vääristää kilpailua, vaikka kyseinen yritys ei itse osallistu EU:n sisäiseen kauppaan. Jos jäsenvaltio myöntää tukea yritykselle, tuotanto tässä valtiossa voi pysyä ennallaan tai lisääntyä. Tällöin yritysten, joiden kotipaikka on jossakin toisessa jäsenvaltiossa, mahdollisuudet viedä tuotteitaan tämän jäsenvaltion markkinoille huononevat. (52)
(141)
Lisäksi tilanne, jossa unionin tuotanto supistuu, tuonti kolmansista maista kasvaa ja jäsenvaltioiden väliset kauppavirrat ovat rajalliset tai olemattomat, ei ole harvinainen. Se on tyypillinen aloilla, joilla on rakenteellisia vaikeuksia ja/tai joilla kilpailupaine on voimakas. Tällaiset alat ovat erityisen herkkiä jäsenvaltioiden toteuttamille toimenpiteille, joiden tarkoituksena on parantaa niiden omien teollisuudenalojen kilpailuedellytyksiä.
(142)
Sillä, ettei Italian vähäinen sinkin, lyijyn ja hopean tuotanto voi vaikuttaa viitehintaan, ei ole merkitystä tässä asiassa. Vaikka metalleille on olemassa viitehinta, johon pelkästään yhden jäsenvaltion tuotantoedellytykset eivät helposti voi vaikuttaa, ETA:ssa sijaitsevien ja metallien maailmanmarkkinoilla kauppaa käyvien yritysten välillä voidaan silti käydä kilpailua. On mahdollista, että sardinialaiset tuensaajat eivät niille myönnetystä tuesta huolimatta pysty alentamaan tuotteidensa maailmanhintaa ja syrjäyttämään kilpailijoita markkinoilta ja että muut EU:n tuottajat voivat jatkaa toimintaansa niin kauan kuin ne pystyvät myymään tuotteita kannattavasti maailmanmarkkinahintaan. Kuitenkin hyödyt, jotka Italiassa voi saada sähkön suosituimmuustariffin johdosta, vahvistavat yleisesti yritysten kilpailuasemaa. Ne pystyvät esimerkiksi käyttämään kertynyttä pääomaa ostaakseen kilpailijoita ja lisätäkseen omaa markkinaosuuttaan. Näillä perusteluilla on asian kannalta entistä enemmän merkitystä, kun otetaan huomioon, että eräät tuensaajista kuuluvat monikansallisiin yrityksiin. (53)
(143)
Toisin kuin tuensaajat esittävät, kyseisillä aloilla Italiassa maksetun hinnan vastaavuutta kilpailevien tuottajien EU:ssa maksaman sähkön keskihinnan kanssa ei voida pitää todisteena siitä, ettei tariffi uhkaisi muiden EU:n tuottajien etua. Asiassa C-372/97, Italia vastaan komissio, vahvistetussa oikeuskäytännössä todetaan selvästi, että yksipuoliset toimenpiteet, joiden tarkoituksena on lähentää kilpailuolosuhteita muissa jäsenvaltioissa vallitseviin olosuhteisiin, vaikuttavat kauppaan (eikä niitä sen vuoksi voida jättää tuen määritelmän ulkopuolelle). Lisäksi eräissä muissa jäsenvaltioissa voimassa oleviin energian toimitussopimuksiin voi sisältyä valtiontukea, ja komissio onkin aloittanut perusteellisen tutkinnan useiden tämän alan toimenpiteiden osalta (54). Vaikka Italia tai Alcoa eivät ole selvästi esittäneet puolustuksekseen kyseistä väitettä, komissio katsoo, että on hyödyllistä muistuttaa oikeuskäytännön tunnetusta periaatteesta, jonka mukaan eräiden jäsenvaltioiden sääntöjenvastaiset valtiontuet eivät ole peruste toisen jäsenvaltion vastaaville toimenpiteille.
(144)
Joka tapauksessa kilpailijoilta saaduista kanteluista käy ilmi, että kiistanalaiset tariffit todella aiheuttavat kilpailuongelmia ja vaikuttavat EU:n sisäiseen kauppaan.
(145)
Italia ei myöskään ilmoittanut vuoden 2004 tariffeista. Vakiintuneen oikeuskäytännön (55) mukaan komission ei tarvitse osoittaa tuen todellisia vaikutuksia kilpailuun tai jäsenvaltioiden väliseen kauppaan tapauksissa, joissa tuesta ei ole ilmoitettu sille. Jos komission olisi osoitettava päätöksessään jo myönnettyjen tukien todellinen vaikutus, tällä suosittaisiin niitä jäsenvaltioita, jotka maksavat tukia noudattamatta perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdassa määrättyä ilmoitusvelvollisuutta, niiden kustannuksella, jotka ilmoittavat tuesta jo suunnitteluvaiheessa.
(146)
Näin ollen on todettava, että kyseiset suosituimmuustariffit ovat omiaan parantamaan tuensaajien kilpailutilannetta EU:ssa toimiviin kilpaileviin yrityksiin nähden. Vakiintuneen oikeuskäytännön (56) mukaan tällaisessa tapauksessa on katsottava, että tuki vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja että se vääristää kilpailua.
5.1.5 Päätelmät tuen olemassaolosta
(147)
Komissio toteaa edellä esitetyn perusteella, että vuosien 2004 ja 2005 kiistanalaiset tariffit ovat SEUT-sopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, ja ne voidaan hyväksyä vain, jos niihin voidaan soveltaa jotakin SEUT-sopimuksessa määrättyä poikkeusta. Tämä päätelmä on käytännössä aivan samanlaisia tariffeja koskevassa Alcoa-asiassa tehdyn päätelmän mukainen.
5.2 Toimenpiteen luokittelu uudeksi tueksi tai voimassa olevaksi tueksi
(148)
Tilanteet, joissa toimenpiteen katsotaan olevan voimassa olevaa tukea, esitetään kattavasti Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 1 artiklassa. (57)
(149)
On kiistämätöntä, ettei kyseisiä toimenpiteitä pantu täytäntöön ennen Italian liittymistä EU:hun (i alakohta), niitä ei voida katsoa hyväksytyiksi, koska komissio ei ole tehnyt päätöstä menettelyn mukaisessa määräajassa (iii alakohta), eikä niitä voida katsoa voimassa oleviksi tuiksi sillä perusteella, että vanhentumisaika on mennyt umpeen (iv alakohta). Toimenpiteet eivät ole muuttuneet tuiksi yhteismarkkinoiden kehityksen vuoksi ilman, että jäsenvaltio olisi muuttanut niitä (b kohdan v alakohdan ensimmäinen virke).
(150)
Komissio katsoo edellä esitetyn perusteella, että kyseiset tariffit ovat uutta tukea.
5.3 Tuen sääntöjenmukaisuus
(151)
SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on annettava komissiolle tieto tuen myöntämistä tai muuttamista koskevasta suunnitelmasta eivätkä ne saa toteuttaa ehdottamiaan toimenpiteitä, ennen kuin lopullinen päätös on annettu.
(152)
Koska Italia ei ole ilmoittanut vuoden 2004 asetuksen 1 §:stä, vuoden 2004 tariffit ovat sääntöjenvastaista tukea.
(153)
Sen sijaan Italia on ilmoittanut lain nro 80/2005 11 §:n 12 momentista ja jättänyt toimenpiteen soveltamatta. Se on siis täyttänyt SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohdasta johtuvat velvoitteensa.
6. TUEN SOVELTUVUUS SISÄMARKKINOILLE
(154)
SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa määrätystä yleisestä valtiontukia koskevasta kiellosta poiketen tukea voidaan pitää sisämarkkinoille soveltuvana, jos siihen voidaan soveltaa jotakin SEUT-sopimuksessa esitetyistä poikkeuksista.
(155)
Vuosien 2004 ja 2005 tariffit ovat toimintatukia. Italian näkemys, ettei vuoden 2005 tariffeja pitäisi katsoa toimintatuiksi, koska ne ovat osa alueellista tukistrategiaa ja niiden edellytyksenä on tuottavien sijoitusten tekeminen, on hylättävä. Vaikka yhteisymmärryspöytäkirjan mukaan tuensaajien on tehtävä tiettyjä investointeja, vuoden 2005 suosituimmuustulleihin sisältyvää tukiosuutta ei ole laskettu suhteessa tukikelpoisiin menoihin eikä siihen sovelleta tuen enimmäismäärää. Ei ole perusteita todeta, että toimenpiteellä noudatettaisiin investointituille asetettuja kriteerejä ja että tuki olisi oikeasuhteista. Sen sijaan toimenpide liittyy selvästi sähkön kulutukseen ja sähkötoimitusten kustannusten keventämiseen, ja nämä ovat kyseisten yritysten maksamia toimintakustannuksia. Näin ollen niitä ei voida pitää investointitukina.
(156)
Toimintatuki ei periaatteessa sovi sisämarkkinoille. Asiassa 86/89, Italia vastaan komissio, yhteisöjen tuomioistuin totesi, että kyseistä tukea, joka oli myönnetty ilman erityisiä edellytyksiä ja yksinomaan suhteessa käytettyihin määriin, oli pidettävä kyseisille yrityksille myönnettynä toimintatukena ja että sillä sellaisena muutettiin kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun vastaisella tavalla. (58)
(157)
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi asiassa Siemens vastaan komissio seuraavaa: ”Toimintatukia eli tukia, joiden tarkoituksena on vapauttaa yritys kuluista, joista sen olisi pitänyt itse vastata juoksevassa hallinnossaan tai tavanomaisessa toiminnassaan, ei voida todeta yhteismarkkinoille soveltuviksi perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan nojalla [nykyään SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohta] (…); oikeuskäytännön mukaan nämä tuet periaatteessa vääristävät kilpailua aloilla, joilla niitä myönnetään, eikä niiden avulla jo niiden luonteensakaan perusteella voida saavuttaa jotakin edellä mainituissa poikkeussäännöksissä vahvistetuista tavoitteista.”
(158)
On kuitenkin selvästi määriteltyjä tilanteita, joissa on mahdollista myöntää toimintatukea. Ympäristönsuojeluun myönnettävää valtiontukea koskevien yhteisön suuntaviivojen (59) mukaisesti voidaan erityisesti myöntää toimintatukia, joilla on ympäristötavoite. Tukialueilla toimintatukia voidaan myös poikkeuksellisesti myöntää aluetukina. Komissio on arvioinut, voidaanko kiistanalaiset tariffit lukea johonkin edellä mainituista luokista.
(159)
Komissio toteaa, ettei tariffeja voida hyväksyä ympäristötukena, koska niillä ei ole ympäristötavoitetta.
6.1 Toimenpiteen yhteensopivuus vuonna 1998 annettujen alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen kanssa
(160)
Toimintatuet voidaan poikkeuksellisesti sallia tukialueilla, joille voidaan myöntää tukea SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan a alakohdassa esitetyn poikkeuksen nojalla. Sardinian alue on ollut tukialue vuoden 2006 loppuun asti. Tämän vuoksi komissio on tarkastellut, voitaisiinko vuoden 2004 tariffit ja vuoden 2005 tariffit hyväksyä vuonna 1998 annettujen alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen nojalla.
(161)
Alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen 4.15 kohdan mukaan toimintatukea voidaan myöntää poikkeuksellisesti edellyttäen, että i) se edistää alueellista kehitystä ja myöntäminen on perusteltua sen laadun vuoksi ja ii) tuen taso on oikeassa suhteessa niihin haittoihin, joita sillä pyritään lievittämään. Jäsenvaltion on osoitettava haittojen olemassaolo ja arvioitava niiden suuruus. Suuntaviivojen 4.17 kohdan mukaan toimintatuen on oltava ajallisesti rajoitettua ja alenevaa.
(162)
Suuntaviivojen 2 kohdan mukaan ”yhdelle yritykselle myönnetyllä yksittäisellä tilapäisellä (ad hoc) tuella tai yhdelle toimialalle rajoittuvalla tuella voi olla huomattava vaikutus kilpailuun kyseisillä markkinoilla, samalla kun tällaisen tuen vaikutukset alueelliseen kehitykseen ovat todennäköisesti liian rajoitetut. (…) Tämän vuoksi kyseisiä poikkeuksia [yleisestä tuen myöntämisestä poiketen] ei periaatteessa myönnetä kuin monialaisille ja kaikille eri alojen yrityksille avoinna oleville tukiohjelmille, joita sovelletaan tietyllä tukialueella.” Sähkötariffi, joka myönnetään valikoivasti yksittäisille joidenkin alojen yrityksille, ei selvästikään ole aluetukien hengen mukainen, sillä aluetukien on oltava monialaisia. Koska tapauskohtaiset aluetuet eivät ole täysin kiellettyjä, komissio on tutkinut, voisivatko poikkeukselliset olosuhteet olla peruste tariffin sallimiselle.
(163)
Komissio on tarkastellut erityisesti Sardiniassa vallitsevia energia-alan puutteita, jotka käyvät ilmi Italian ja tuensaajien toimittamista asiakirjoista, arvioidakseen, voidaanko niiden katsoa muodostavan alueellisen haitan.
6.1.1 Sardinian sähkömarkkinat verrattuna kokonaistilanteeseen Italiassa
(164)
Italian sähkömarkkinat ovat yleisesti erittäin keskittyneet, tosin Pohjois-Italiassa hieman vähemmän. Kaikilla alueilla määräävässä asemassa on entinen monopoliyhtiö ENEL, paitsi Sardiniassa, jossa sillä on duopoli E.ON:n kanssa. ENELillä on huomattava markkinavoima, jota se Italian kilpailuviranomaisten mukaan on käyttänyt väärin useissa tilanteissa. Sähkön hinnat ovat Italiassa yleensä korkeat. Syynä tähän ovat tuotantoyhdistelmä, joka suurelta osin perustuu fossiilisiin polttoaineisiin (pääasiassa kaasuun), ydinvoimakapasiteetin puute ja muualle Eurooppaan suuntautuvien siirtoyhteyksien ruuhkautuminen.
(165)
Sardiniassa, jonka osuus on 4,1 prosenttia Italian kapasiteetista (60), sähköä tuotetaan erityisesti fossiilisia polttoaineita (kivihiili, polttoöljy, jalostamoista saatava bitumi) käyttävissä lämpövoimaloissa. Saarella ei ole maakaasun jakeluverkostoa.
(166)
Sardinia kärsii tuotannon liikakapasiteetista erityisesti korkeiden kustannusten segmentillä (polttoöljyä käyttävät voimalat). Syynä tähän ovat Italian hallituksen toistaiseksi toteutumattomat suunnitelmat keskittää saarelle raskasta teollisuutta. Suunnitelmien johdosta ENEL on tehnyt investointeja sähkövoimaloihin. Sen lisäksi, että näiden voimaloiden kustannukset ovat suuremmat kuin muiden voimaloiden, niistä on nopeasti tulossa teknisesti vanhanaikaisia. Tarkasteltavana olevan ajanjakson aikana Sardiniassa tuotetun sähkön vienti mannermaalle on myös ollut rajoittunutta, sillä siirtokapasiteetti on vähäinen (61) ja ruuhkautuu helposti.
(167)
Kahdella sähköyhtiöllä, ENEL:llä ja E.ON:llä, on yhteensä 95 prosentin markkinaosuus sähkön toimituksista Sardiniassa (E.ON noin 58 prosenttia ja ENEL noin 42 prosenttia). Sähköalan kilpailua koskevan tutkinnan (62) mukaan Sardinia voidaan kilpailun puolesta luokitella duopoliksi, jonka osapuolilla on yhteinen määräävä asema. Markkinoiden keskittymisaste on korkea, joskaan ei Italian korkein. (63) Koska E.ON:llä ja ENEL:llä on määräysvalta käytännössä kaikissa keskikuorma- ja huippukuormalaitoksissa, ne määräävät hinnan lähes kaikkina aikoina. Sardinian tilanne on kuitenkin vähemmän kriittinen kuin Etelä-Italian (64), jossa ENEL määrää hinnan kaikkina aikoina.
(168)
Sähkön bruttohinnat ovat Italiassa Euroopan korkeimpia (65), ja Sardiniassa hinnat ovat Italian korkeimpia. Vuonna 2007 Italiassa keskihinta oli 70,99 euroa MWh ja Sardiniassa keskihinta oli 75 euroa MWh, kun se vuonna 2006 oli ollut 80 euroa MWh. (66) Vuosina 2008 ja 2009 keskihinta nousi Sardiniassa uudelleen. Vuoden 2009 ensimmäisellä puoliskolla hinnat Sardiniassa olivat jatkuvasti kansallista keskihintaa korkeampia (keskihinta oli 106,60 euroa MWh, kun kansallinen keskihinta oli 60,50 euroa MWh).
(169)
Tariffista hyötyvien yritysten vuosina 2004/2005 (kahdenvälisten sopimusten perusteella) maksamat hinnat olivat 60-65 euroa/MWh. Näitä hintoja ei ole mahdollista verrata manner-Italian hintoihin, sillä komissiolla ei ole hallussaan tarvittavia tietoja (Italia on todennut, ettei se pysty toimittamaan niitä; ks. johdanto-osan 92 kappale). Kun kuitenkin analysoidaan yleisiä suuntauksia hinnoissa, joiden voidaan katsoa vastaavan laajalti kahdenvälisten sopimusten hintoja, voidaan todeta, että tarkasteltavana olevalla jaksolla Sardinian paljon sähköä käyttävät yritykset maksavat manner-Italiaa korkeampia hintoja.
(170)
Sardinian sähkömarkkinoilla on monenlaisia ongelmia: korkeat hinnat, markkinoiden suuri keskittymisaste, määräävässä asemassa olevien toimijoiden markkinavoima, tuotannon liikakapasiteetti korkeiden kustannusten segmentillä, vanhentuvien tuotantolaitosten suhteellinen tehottomuus, maakaasuverkon puuttuminen ja siirtoyhteyksien riittämättömyys. Tällaiset ongelmat voivat näkyä loppukäyttäjille, myös paljon sähköä käyttäville, sähkön korkeampina hintoina.
6.1.2 Alueellinen haitta
(171)
Ensimmäiseksi on selvitettävä, muodostavatko kyseiset ongelmat alueellisen haitan eli onko niillä huomattava vaikutus Sardinian talouskehitykseen. Komissio ei hyväksynyt asiassa C 34/02 (67) näkemystä, jonka mukaan energialähteisiin johtavan sähkönsiirtoyhteyden puuttuminen olisi haitta. Vaikka on totta, että pk-yritykset kärsivät korkeista sähkön hinnoista vähemmän kuin suuret sähköä paljon käyttävät teollisuudenalat, yksittäisen toimialan edut eivät kuitenkaan ole automaattisesti samat kuin alueen edut. Komissio katsoo, ettei Italia ole riittävästi todistanut Sardinian sähkömarkkinoiden tilanteen johtaneen alueelliseen haittaan.
(172)
Vaikka oletettaisiin, että alueellinen haitta on olemassa, tuen on silti täytettävä alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen mukaiset kriteerit. Tämän vuoksi komissio on arvioinut, täyttyvätkö nämä kriteerit.
6.1.3 Alueellisen kehityksen edistäminen
(173)
Tuen on edistettävä kestävällä tavalla alueellista kehitystä ja sen on oltava oikeassa suhteessa haittoihin, joita sillä on tarkoitus lievittää. Tukialueella myönnettävää toimintatukea ei voida hyväksyä yhden toimialan vaikeuksien vuoksi, vaan on osoitettava, että tuki edistää alueellista kehitystä kestävällä tavalla. Tämä on epätodennäköistä käsiteltävänä olevassa tapauksessa. Vaikka katsottaisiin, että tiettyjen teollisuuslaitosten toiminnan jatkuminen saarella edistäisi saaren työllisyyttä ja teollisuuspohjan säilymistä, kyseiset vaikutukset eivät olisi kestäviä. Mikäli sähkön korkeat hinnat muodostavat Sardinialle rakenteellisen ongelman, kuten Italia katsoo, paljon sähköä käyttävien teollisuudenalojen vaikeudet palaavat entiselleen heti, kun tariffijärjestely päättyy.
(174)
Italian viranomaisten mukaan tariffi on väliaikainen toimenpide, jonka tarkoituksena on olla voimassa vain siihen asti, kun nyt meneillään olevat energiantuotannon infrastruktuuri- ja siirtoyhteyshankkeet (GALSI-verkosto ja merenalainen SAPEI-kaapeli) saadaan valmiiksi vuonna 2010. (68) Italian mukaan paremmat siirtoyhteydet laskevat näiden yritysten maksamia hintoja. Komissio katsoo, että vaikka uudet infrastruktuurit voivat vähentää ja tasoittaa eroja Sardinian ja manner-Italian välillä, on hyvin epätodennäköistä, että tällaisilla hankkeilla voitaisiin puolittaa sähkön hinta tasolle, joka katsotaan tarpeelliseksi, jotta tällainen teollinen toiminta on pitkällä aikavälillä kannattavaa.
(175)
Komissio toteaa myös, että valtion suora tuki suurten käyttäjien sähkönkustannusten alentamiseen ei kannusta sähköntoimittajia alentamaan hintojaan, jotta ne eivät menettäisi suurimpia asiakkaitaan. Se ei myöskään estä sähköntoimittajien kustannusrakenteen heikentymistä. Pikemminkin tuki kannustaa sähköntoimittajia käyttämään omaa markkinavoimaansa. Vaikka olisikin totta, että paljon sähköä käyttävä yritys pystyisi liikakapasiteetin vuoksi saamaan kilpailukykyisen hinnan, jollei sähköntuottajilla (joiden edun mukaista on Italian ja tuensaajien mukaan pitää hinnat korkeina) olisi markkinavoimaa, komissio katsoo, ettei suosituimmuustariffi olisi asianmukainen väline kyseisen markkinavoiman hillitsemiseksi.
6.1.4 Suhteellisuusperiaate
(176)
Tariffijärjestelmässä mukana oleville tuensaajille myönnettyä avustusta ei lasketa siten, että se kompensoisi alueelliset erot (manner-Italiassa ja Sardiniassa samassa asiakasluokassa voimassa olevien sähkön hintojen välinen erotus), vaan sillä pyritään yhdenmukaistamaan Sardinian hinnat ja tuensaajien EU:ssa toimivien kilpailijoiden maksamat hinnat. Sardinian tuensaajille vahvistetut hinnat ovat erityisen alhaiset ja varmasti alhaisemmat kuin manner-Italiassa voimassa olevat hinnat, jotka kuuluvat EU:n korkeimpiin. Tämän vuoksi tariffit eivät ole oikeassa suhteessa alueellisiin haittoihin, joita niillä pyritään lievittämään.
(177)
Avustuksen määrän laskemiseen valittu menetelmä osoittaa, että toimenpiteen tavoite on elinkeinopoliittinen, ei alueellinen. Italia on korostanut toistuvasti huomautuksissaan tariffien elinkeinopoliittista ulottuvuutta.
6.1.5 Tuen aleneva luonne
(178)
Alueellisen toimintatuen on oltava alenevaa (ks. alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen 4.17 kohta). Koska vuosien 2004 ja 2005 tariffien päivitysmekanismit olivat erilaiset, niistä on tehty erilliset arviot.
(179)
Vuoden 2004 tariffit on indeksoitu polttoaineiden hintojen vaihtelun perusteella ja ne voivat vain nousta tai säilyä ennallaan. Italian mukaan tällä varmistetaan tuen aleneva luonne. Komissio katsoo, että alenevaa luonnetta koskeva vaatimus voidaan katsoa täytetyksi ainoastaan, jos korvaukset - jotka vastaavat tosiasiallista tuen määrää - vähenevät ajan myötä. Ei riitä, että tariffi nousee vähitellen, sillä korkeampi tariffi voi kuitenkin edustaa suurempaa tukimäärää, mikäli viitemarkkinoiden loppukäyttäjiltä perittävä hinta nousee tariffia nopeammin. Italian menetelmään ei sisälly tähän liittyvää varmuutta. (69)
(180)
Vuoden 2005 tariffien osalta komissio on arvioinut lain 80/2005 11 §:n 13 momentilla käyttöön otetun indeksointimekanismin, sellaisena kuin AEEG on sen tulkinnut päätöksessään nro 217/05 (ks. johdanto-osan 33 kappale). AEEG:n vahvistamien täytäntöönpanosääntöjen mukaan tariffeja korotetaan vuosittain prosenttiosuudella, joka vastaa sähkön hintojen suuntauksia unionissa, mutta korotus ei voi olla yli 4 prosenttia. Italian mukaan tällä mekanismilla varmistetaan tuen aleneva luonne.
(181)
Komission näkemyksen mukaan kuitenkin se, että nimelliseen tariffiin sovelletaan varsin rajallista vuotuista korotusta, ei johda korvauksilla mitatun tuen nettomäärän vähenemiseen ajan myötä.
(182)
Jos katsotaan Italian tapaan, että sähköpörssien hintojen suuntaukset vastaavat laajalti kahdenvälisten sopimusten mukaisten hintojen vaihtelua, vuoden 2005 tariffeja voidaan pitää alenevina ainoastaan tilanteessa, jossa EU:n keskihinnat alenevat (koska tariffit eivät voi laskea, ainoastaan nousta). Kaikissa muissa tapauksissa tariffeihin sisältyisi kasvava etu. (70) Koska vuodesta 2004 ainakin vuoteen 2007 sähkön keskihinnat unionissa nousivat tuntuvasti (yli 4 prosenttia vuodessa), vuoden 2005 tariffeihin sisältyvä tuen osuus olisi kasvanut ajan myötä.
(183)
Lisäksi Italian mukaan kahdenväliset sopimukset ovat todellisuudessa vähemmän alttiita hintojen nousulle kuin sähköpörsseissä määritellyt hinnat, minkä vuoksi vuoden 2005 tariffit ovat itse asiassa luonteeltaan alenevia. Komissio huomauttaa, että sille arvioitavaksi toimitettu indeksointimenetelmä perustuu hintojen vaihteluun sähköpörsseissä eikä Italia ole esittänyt kahdenvälisiin sopimuksiin perustuvien hintojen kehittymiseen liittyviä tietoja. Tämän vuoksi Italian näkemykselle ei ole riittävästi perusteita.
(184)
Lisäksi komissiolla olevien rajallisten tietojen mukaan vaikuttaa siltä, että päin vastoin kahdenvälisiin sopimuksiin perustuvat hinnat nousivat huomattavasti Sardiniassa (vrt. esimerkiksi Euralluminan selvitys, jonka mukaan se maksoi kaudella 2005-2006 vapailla markkinoilla hinnan 80 euroa/MWh, kun se vuonna 2004 oli maksanut 65 euroa/MWh). Jos tariffeja olisi sovellettu tällaisissa olosuhteissa, korvaukset olisivat nousseet ajan myötä.
(185)
Näin ollen alenevaan luonteeseen liittyvää vaatimusta ei täytä vuoden 2004 eikä vuoden 2005 tariffi.
6.1.6 Päätelmät toimenpiteen soveltuvuudesta sisämarkkinoille aluetukena
(186)
Komissio katsoo edellä esitetyn perusteella, ettei tarkasteltavana olevaa tariffia voida katsoa sisämarkkinoille soveltuvaksi aluetueksi vuoden 1998 suuntaviivojen perusteella. Koska Sardinia ei ole enää vuoden 2006 jälkeen ollut SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukainen tukialue, tuen soveltuvuutta sisämarkkinoille ei ole tarpeen tutkia vuosien 2007-2013 alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen perusteella.
(187)
Komissio otti saman kielteisen kannan vuonna 2005 toiseen toimenpiteeseen, jolla oli tarkoitus vähentää Euralluminan sähkökustannuksia Sardiniassa. Tuolloin komissio katsoi, ettei kyseistä toimenpidettä eli kivennäisöljyjen vapauttamista valmisteverosta (71) voitaisi hyväksyä alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen perusteella.
6.2 Muut sisämarkkinoille soveltuvuuteen liittyvät seikat
(188)
Italia ja asianomaiset yritykset ovat esittäneet, että tariffien tarkoituksena on korjata sähkömarkkinoiden puutteellisuudet, joiden vuoksi hinnat eivät ole vielä kilpailukykyiset. Niiden mukaan sähkön korkeat hinnat uhkaavat energiaintensiivisten teollisuudenalojen kilpailukykyä. Tuella olisi kannustava vaikutus, sillä ilman tukea yritysten olisi lopetettava toimintansa.
(189)
Komission mukaan ei ole mahdollista hyväksyä näkemystä, että tietyille teollisuusyrityksille annettava toimintatuki riittäisi vastaamaan paikallisten sähkömarkkinoiden kilpailun puutteeseen, joka vaikuttaa kaikkiin sähkön käyttäjiin.
(190)
On myös kyseenalaistettava tuen asianmukaisuus ja oikeasuhteisuus suhteessa tavoitteeseen, joka on estää teollisuuslaitosten muuttaminen unionin ulkopuolelle. Komission päätöksissä tai unionin tuomioistuimen tuomioissa ei ole ennakkotapauksia, joissa tällaiset syyt olisi hyväksytty perusteluiksi valtiontuen myöntämiselle. Päätökset tuotannon siirtämisestä kokonaisuudessaan tai osittain ovat osa yksittäisen yrityksen toimintastrategiaa eikä komissio ole koskaan katsonut, että tämä muodostaisi markkinoiden toimintapuutteen. Komissio esitti jo aiemmin asioissa Terni (72) ja Alcoa (73) epäilyjä vastaavista perusteluista, joissa tiettyihin tukitoimenpiteisiin yhdistettiin tavoite estää teollisuustuotannon siirtyminen unionin ulkopuolelle.
(191)
On huomattava, että energiaa, kilpailukykyä ja ympäristöä käsittelevän korkean tason ryhmän tapaisten erikoisfoorumeiden (74) päätelmissä, joihin asiassa viitataan, ei ehdoteta erityisen valtiontuen myöntämistä korkeista sähkön hinnoista aiheutuvien kilpailuongelmien ratkaisemiseksi, vaan niissä todetaan, että valtiontukisääntöjä on tarpeen noudattaa täysimääräisesti. (75)
(192)
Komissio katsoo edellä esitetyn perusteella, että vuosien 2004 ja 2005 kiistanalaisiin tariffeihin ei voida soveltaa SEUT-sopimuksen 107 artiklassa tarkoitettuja poikkeuksia. SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 kohdan mukaisia poikkeuksia ei voida soveltaa, koska tuki ei ole luonteeltaan sosiaalista, sen tavoitteena ei ole korvata luonnonmullistusten tai muiden poikkeuksellisten tapahtumien aiheuttamaa vahinkoa eikä sitä ole myönnetty Saksan jaosta aiheutuneen taloudellisen haitan korvaamiseksi. Myöskään SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan b ja d alakohdan mukaisia poikkeuksia ei voida soveltaa, sillä toimenpiteen tarkoituksena ei ole tukea Euroopan yhteistä etua koskevan tärkeän hankkeen edistämistä tai poistaa jäsenvaltion taloudessa oleva vakava häiriö tai tukea kulttuurin ja kulttuuriperinnön edistämistä. SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisen poikkeuksen osalta voidaan todeta johdanto-osan 160-187 kappaleessa esitetyn analyysin osoittavan, että tariffia ei voi hyväksyä tukena, jonka tarkoituksena on edistää taloudellista kehitystä alueella, jolla elintaso on poikkeuksellisen alhainen tai jolla vajaatyöllisyys on vakava ongelma. SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan osalta voidaan todeta johdanto-osan 155-158 kappaleen mukaisesti, ettei toimintatuille voida periaatteessa myöntää tällaista poikkeusta, eikä komissio ole havainnut erityisolosuhteita, joiden perusteella niitä voitaisiin myöntää tässäkään asiassa.
(193)
Komissio katsoo tämän vuoksi, etteivät vuoden 2004 tariffi tai vuoden 2005 tariffi sovellu sisämarkkinoille.
(194)
Koska komissio on tehnyt tämän päätelmän, sen ei Deggendorf-asiassa vahvistetun oikeuskäytännön mukaisesti tarvitse tarkastella mahdollisia kasautumisvaikutuksia uuden tuen ja vanhojen, johdanto-osan 31 kappaleessa tarkoitettujen sisämarkkinoille soveltumattomien tukien välillä.
7. TAKAISINPERINTÄ
(195)
Neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 14 artiklan 1 kohdan mukaan sääntöjenvastaista ja sisämarkkinoille soveltumatonta tukea koskevissa kielteisissä päätöksissä on määrättävä tehokkaan kilpailun palauttamisesta, ellei takaisinperintä ole yhteisön lainsäädännön jonkin yleisen periaatteen vastaista.
(196)
Tarkasteltavana olevassa asiassa ainoastaan vuotta 2004 koskevat tariffit (asia C 38/A/04) on perittävä takaisin, sillä vuoden 2005 tariffeja (asia C 13/06) ei ole pantu täytäntöön.
7.1 Perusteltu luottamus ja muut unionin oikeuden pääperiaatteet, jotka voivat estää takaisinperinnän
(197)
Kun tukea on maksettu ilman SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua etukäteisilmoitusta komissiolle, tuensaaja ei vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan voi perustellusti luottaa siihen, että tukea myönnetään sääntöjenmukaisesti. (76) Huolellisesti toimiva yritys pystyy selvittämään, onko ilmoitusmenettelyä noudatettu ja onko tuki sääntöjenmukaista.
(198)
Sääntöjenvastaisen tuen saajan mahdollisuutta vedota sellaisiin poikkeuksellisiin olosuhteisiin, joiden perusteella se on voinut perustellusti luottaa tuen sääntöjenmukaisuuteen ja joiden perusteella se voi vastustaa tuen takaisinperintää, ei kuitenkaan voida sulkea pois. (77)
(199)
Vuoden 2004 tariffia maksaneet tuensaajat eivät ole esittäneet näitä seikkoja koskevia huomautuksia eikä komissio ole havainnut poikkeuksellisia olosuhteita, jotka olisivat voineet luoda tuensaajille perustellun luottamuksen. Erityisesti vuoden 1996 Alumix-päätös ei ole voinut luoda odotuksia, joiden mukaan tariffit eivät olisi valtiontukea. Kuten vuoden 2004 menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä todettiin (ks. johdanto-osan 37 kappale), vuoden 2004 tariffin mallina ollut tariffi ei ollut alkuperäinen Alumix-järjestely, josta komissio oli vuonna 1996 todennut, ettei se ollut valtiontukea. Sen sijaan tariffi oli kokonaan uusi toimenpide, jota oli muutettu merkittävästi (erityisesti rahoitusjärjestelyn (78) osalta) ja jonka voimassaoloa Italian viranomaiset olivat tuolloin jatkaneet. Huolellisesti toimiva tuensaaja olisi tällaisessa tilanteessa varmistanut, että tuki on sääntöjenmukaista.
(200)
Lisäksi komissio katsoo, ettei takaisinperintä riko unionin oikeuden muita yleisperiaatteita.
7.2 Takaisinperittävien määrien määrittäminen
(201)
Kaikki sisämarkkinoille soveltumattomat tuet, jotka Portovesme, ILA ja Eurallumina ovat saaneet vuoden 2004 asetuksen 1 §:n nojalla, on perittävä takaisin korkoineen Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 täytäntöönpanosta 21 päivänä huhtikuuta 2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 794/2004 (79) V luvun mukaisesti.
(202)
Takaisinperinnän tarkoituksena on palauttaa tuensaajien kilpailutilanne, joka vallitsi ennen sisämarkkinoille soveltumattoman tuen myöntämistä, poistamalla tämän tuen tuottama aiheeton etu. Tässä tapauksessa etu vastaa erotusta suosituimmuustariffin ja sen sähkön hinnan välillä, jonka tuensaajat olisivat maksaneet markkinoilla ilman tariffeja.
(203)
Ennen kuin tariffit otettiin käyttöön, kaikki asianomaiset yritykset ostivat sähkönsä kahdenvälisten sopimusten pohjalta. Italian valtio puuttui tilanteeseen maksamalla korvauksia sopimuksissa sovittujen hintojen tukemiseksi. Takaisinperittävät määrät vastaavat siis tuensaajien mainitulla ajanjaksolla (ks. johdanto-osan 30 kappale) saamia korvauksia.
8. PÄÄTELMÄT
Komissio toteaa, että sekä vuoden 2004 että vuoden 2005 tariffit ovat toimintatukea, johon ei voida soveltaa perussopimukseen sisältyvän yleisen valtiontukikiellon poikkeuksia, eikä se sen vuoksi sovellu sisämarkkinoille.
Vuoden 2004 tariffi pantiin sääntöjenvastaisesti täytäntöön SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohtaa rikkoen, joten kaikki siihen liittyvät tulevat maksut on peruutettava ja jo maksettu tuki on perittävä takaisin. Takaisinperittävä määrä vastaa kaikkia Cassa Conguaglion Portovesmelle, ILAlle ja Euralluminalle maksamien korvausten osien summaa.
Vuoden 2005 tariffeja, joista Italia asianmukaisesti ilmoitti SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesti, ei panna täytäntöön,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
1. Valtiontuki, jonka Italia aikoo panna täytäntöön 14 päivänä maaliskuuta 2005 annetun lain nro 35, joka on muutettu 14 päivänä toukokuuta 2005 annetuksi laiksi nro 80/2005, 11 §:n 12 momentin nojalla Portovesme Srl:n, Eurallumina Spa:n, ILA Spa:n ja Syndial SpA:n hyväksi, ei sovellu sisämarkkinoille.
2. Tästä syystä tukea ei saa myöntää.
2 artikla
Valtiontuki, jota Italia on sääntöjenvastaisesti myöntänyt SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohdan vastaisesti 6 päivänä helmikuuta 2004 annetun pääministerin asetuksen 1 §:n nojalla Portovesme Srl:lle 12 845 892,82 euroa, Eurallumina SpA:lle 5 208 152,05 euroa ja ILA Spa:lle 291 120,27 euroa, ei sovellu sisämarkkinoille.
3 artikla
1. Italian on perittävä takaisin 2 artiklassa tarkoitettu tuensaajille maksettu tuki.
2. Takaisinperittävästä tuesta on maksettava korkoa siitä lähtien, kun tuki on saatettu tuensaajan käyttöön, sen tosiasialliseen takaisinperintään asti.
3. Korolle on laskettava korkoa asetuksen (EY) N:o 794/2004 V luvun säännösten mukaisesti.
4. Italian on peruutettava kaikki 2 artiklassa tarkoitetun tuen tulevat maksut tämän päätöksen hyväksymispäivästä alkaen.
4 artikla
1. Edellä 2 artiklassa tarkoitettu tuki on perittävä takaisin välittömästi ja tosiasiallisesti.
2. Italian on pantava tämä päätös täytäntöön neljän kuukauden kuluessa sen tiedoksiantopäivästä.
5 artikla
1. Italian on toimitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta seuraavat tiedot:
a)
tuensaajalta takaisinperittävä kokonaismäärä (tuki ja siitä perittävä korko);
b)
tarkka kuvaus toimenpiteistä, jotka on jo toteutettu tai joita suunnitellaan tämän päätöksen noudattamiseksi;
c)
asiakirjat, jotka osoittavat, että tuensaaja on määrätty maksamaan tuki takaisin.
2. Italian on ilmoitettava komissiolle tämän päätöksen täytäntöönpanemiseksi toteutettavien kansallisten toimenpiteiden edistymisestä siihen saakka kun 2 artiklassa tarkoitetun tuen takaisinperintä on saatettu loppuun. Sen on annettava viipymättä komission pyynnöstä tiedot toimenpiteistä, jotka on jo toteutettu tai joita suunnitellaan tämän päätöksen noudattamiseksi. Sen on annettava myös yksityiskohtaiset tiedot tuensaajalta jo perityistä tukimääristä ja koroista.
6 artikla
Tämä päätös on osoitettu Italian tasavallalle.
Tehty Brysselissä 23 päivänä helmikuuta 2011.