РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 20 декември 2011 година
относно Държавна помощ C 25/08 (ex NN 23/08) реформа на финансирането на пенсиите на държавните служители, работещи за France Télécom, приведена в действие от Френската република в полза на France Télécom
(нотифицирано под номер C(2012) 9403)
(само текстът на френски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2012/540/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него (1),
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него (2),
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочените по-горе разпоредби (3) и като взе предвид техните мнения,
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
С жалба от 4 октомври 2002 г., допълнена на 16 януари 2003 г., на Комисията бяха представени твърдения, съгласно които Френската република е привела в действие в полза на France Télécom помощ, която частично е облекчила финансовите ѝ разходи, и по-специално разходите, свързани с финансирането на пенсиите. С писмо от 17 март 2004 г. Френската република предаде на Комисията информацията, поискана ѝ във връзка с жалбата.
(2)
С писма от 2 април 2004 г. и 24 февруари 2006 г. жалбоподателите предоставиха допълнителна информация във връзка с жалбата.
(3)
С писмо от 20 май 2008 г. Комисията информира Френската република за решението си да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС), срещу тази помощ.
(4)
Франция представи мнението си на 18 юли 2008 г.
(5)
Решението на Комисията за откриване на процедурата бе публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (4). Комисията покани заинтересованите страни да представят мненията си относно въпросната помощ.
(6)
На 22 септември 2008 г. Комисията получи мнението на France Télécom и след удължаване на срока също така получи мнението на жалбоподателите и на един далекосъобщителен оператор съответно на 1 и 16 октомври 2008 г. След това Комисията ги предаде на Френската република, като ѝ даде възможност да ги коментира, и получи обратно мнението на Френската република с писмо от 13 февруари 2009 г.
(7)
На 16 февруари 2009 г. France Télécom представи мнението си, като привлече вниманието на Комисията към решение на Съда от 28 ноември 2008 г. (5), което според нея потвърждава доводите ѝ. На 14 май 2009 г. посоченият в съображение 6 далекосъобщителен оператор представи допълнителна информация към мнението по време на самата процедура, като се позова на решение на Комисията от 11 февруари 2009 г. (6), което според него потвърждава мнението му.
(8)
На 17 декември 2009 г., 23 септември 2010 г. и 12 октомври 2010 г. се проведоха срещи между представители на Комисията и на France Télécom по искане на France Télécom. На 18 октомври 2010 г. France Télécom представи допълнително мнение.
(9)
На 18 март 2010 г. по искане на Комисията Френската република предостави уточнения и актуализира някои данни от първоначалното си мнение, като същевременно припомни съдържанието му.
(10)
На 22 септември 2010 г. френските органи предадоха на Комисията ново мнение и поискаха среща, която се проведе на 22 октомври 2010 г. С писмо от 28 октомври 2010 г. Комисията им предаде, посочените по време на срещата фактически уточнения и допълнителните забележки на France Télécom, като прикани Френската република да представи евентуално свое мнение. На 17 ноември 2010 г. Комисията предаде поисканите от френските органи допълнителни уточнения, за да подготвят своето мнение на 10 ноември 2010 г.
(11)
С писмо от 9 декември 2010 г., допълнено на 24 юни 2011 г., Френската република представи допълнително мнение заедно с някои актуализирани данни от първоначалното ѝ мнение. На 28 юни и 4 юли 2011 г. се проведоха срещи с френските органи. На 7 октомври 2011 г. бе представено ново мнение.
2. ПОДРОБНО ОПИСАНИЕ НА ПОМОЩТА
(12)
Мерките, предмет на настоящата процедура, се изразяват във въведени през 1996 г. промени в схемата на разходите на France Télécom, свързани с плащането на пенсиите на нейните служители с държавен статут. Предходната схема е била установена при създаването на France Télécom през 1990 г. като предприятие, различно от държавната администрация. Съгласно фактите, със закона от 1990 г. се възобновява предишната практика по отношение на социалните осигуровки на France Télécom. През 1996 г. е установена нова схема вследствие, от една страна, на създаването на France Télécom като акционерно дружество, търгуването му на борсата и отварянето на значителна част от капитала му, и от друга страна - вследствие на пълното отваряне за конкуренцията на пазарите, на които дружеството е осъществявало дейност във Франция и в останалите държави - членки на Европейския съюз. По същество въведената през 1996 г. схема продължава да е в сила и понастоящем.
2.1. Правна рамка на статута на France Télécom и неговия персонал между 1990 г. и 1996 г.
2.1.1. Статут на France Télécom и положение на персонала му между 1990 г. и 1996 г.
(13)
Съгласно Закон № 90-568 от 2 юли 1990 г. (наричан по-долу „законът от 1990 г.“) (7) дружеството France Télécom е било създадено като обществен оператор със статут на юридическо лице. Преди това то е било главна дирекция към Министерството на пощите и далекосъобщенията. По силата на този закон цялата собственост върху зачисленото на съответните служби на тази дирекция движимо и недвижимо имущество на държавата е законно и безвъзмездно прехвърлена на France Télécom.
(14)
В член 3 от закона от 1990 г. на France Télécom са възложени следните задачи: i) да извършва всякакви обществени далекосъобщителни услуги на национално и международно ниво; ii) да изгражда, развива и експлоатира нужните за предоставянето на тези услуги обществени мрежи, както и да осигурява свързването им с чуждестранни мрежи; iii) да предоставя всякакви други далекосъобщителни услуги, съоръжения и мрежи, както и да изгражда мрежи за кабелно разпространение на радио- и телевизионни услуги.
(15)
Съгласно член 29 от закона от 1990 г. персоналът на France Télécom има особен статут, прилаган съгласно Закона относно правата и задълженията на държавните служители и Закона за разпоредбите относно статута на държавната служба. Законът от 1990 г. е позволявал наемането на служители на договор чрез колективни трудови споразумения в рамката, определена в сключен между държавата и предприятието планов договор. В него е предвиден праг от 3 % за този вид служители.
(16)
Като продължава предходната бюджетна практика, в член 30 от закона от 1990 г. отговорността за финансиране на социалноосигурителните плащания на служителите е поделена между френската държава и France Télécom по следния начин:
„Работещите и пенсионираните служители на Министерството на пощите и далекосъобщенията и служителите на обществените оператори с общ статут на държавни служители, както и ползвателите на техните права, получават обезщетения под формата на здравно осигуряване, отпуск по майчинство и инвалидност от взаимоспомагателната каса на P.T.T. при предвидените условия в том III и том VII, дял I, глава II от Кодекса за социално осигуряване. Обаче частта от социалноосигурителните вноски за техните държавни служители, която се покрива от държавата съгласно член L. 712-9, се поема от обществените оператори.
Уреждането и плащането на отпуснатите пенсии в приложение на Кодекса за гражданските и военните пенсии на държавните служители на La Poste и France Télécom се осъществяват от държавата. Като насрещна престация обществените оператори са задължени да плащат в държавната хазна:
а)
сумата на удръжките от заплатата на служителя със ставка, определена в член L. 61 от Кодекса за гражданските и военните пенсии;
б)
допълнителна вноска, която осигурява пълното покритие на изплатени и предстоящи за плащане пенсии на техните пенсионирани служители.
Разходите, които възникват от прилагането към служителите на La Poste и France Télécom на разпоредбите на член L. 134-1 от Кодекса за социално осигуряване, се поемат изцяло от обществените оператори.
При необходимост с указ на Държавния съвет се определят условията за прилагане на настоящите разпоредби“.
(17)
Между 1991 г. и 1996 г. в съответствие с член 30 от закона от 1990 г. вноската „от работодателя“ (т.е. „допълнителната вноска“, посочена в буква б) от член 30 от закона от 1990 г. в първоначалната му редакция), поемана от France Télécom за наетите държавни служители, е била определена като разликата между общата сума на платените от френската държава пенсии и частта, платена върху заплатите на заетите държавни служители. France Télécom е участвало също в т.нар. „компенсационни“ и „свръхкомпенсационни“ схеми, в които се предвижда прехвърляне, за да се осигури равновесието между пенсионните схеми на държавните служители в други обществени организации. Частта от заплатите от финансирането на пенсионните задължения на държавните служители е била определена съгласно член L 61 от Кодекса за гражданските и военните пенсии чрез удръжка върху заплатата на служителя, определена на 7,85 % от брутното индексно възнаграждение.
(18)
Между 1991 г. и 1996 г. плащанията на France Télécom от 920 млн. EUR нарастват до 1 151 млн. EUR, както следва:
Таблица 1
Пенсионни плащания „от работещия“ и „от работодателя“ на France Télécom в периода 1991-1996 г. (8)
(в млн. EUR)
1991 г.
1992 г.
1993 г.
1994 г.
1995 г.
1996 г.
A) Общо изплатени пенсии
939
983
1 070
1 079
1 173
1 214
a 1) социалноосигурителни вноски „от работещия“
195
201
217
213
229
238
a 2) вноска „от работодателя“
743
782
853
866
944
976
Б) Компенсация-свръхкомпенсация
176
188
277
136
201
175
Общо разходи (A + Б)
1 115
1 171
1 348
1 215
1 375
1 389
Обща част на France Télécom (a2 + Б)
920
970
1 131
1 002
1 146
1 151
(19)
France Télécom е осчетоводявало разходите във връзка с пенсиите въз основа на платените социалноосигурителни вноски. Поради сигурното нарастване на тези разходи и предвидимото развитие на пенсиите, изплащани на неговите бивши държавни служители, France Télécom също така е заделило в сметките си годишна провизия, предназначена да разпредели очаквания ефект от бъдещото увеличение на плащанията за период от 30 години. Общата сума на заделената през 1996 г. годишна провизия е възлизала на 23,4 млрд. FRF (3,6 млрд. EUR). Според френските органи, тъй като френската държава е свой собствен осигурител, не е било необходимо да заделя резерви за тези пенсии (9).
2.1.2. Изменения на статута на France Télécom и положението на неговите държавни служители след 1996 г.
(20)
Със Закон № 96-660 от 26 юли 1996 г. (10) (наричан по-долу „законът от 1996 г.“) някои разпоредби на закона от 1990 г. са изменени. С влизането му в сила от 31 декември 1996 г. France Télécom, от една страна, получава статута на национално предприятие, което се подчинява на приложимите към акционерните дружества законови разпоредби, доколкото не противоречат на закона, и от друга страна, основното имущество, права и задължения на юридическото лице по публичното право France Télécom са безвъзмездно прехвърлени на националното предприятие France Télécom.
(21)
Капиталът на предприятието France Télécom SA („France Télécom“) е бил определен с постановление в размер на 25 млрд. FRF (3,8 млрд. EUR) от собствени средства, включени в баланса към 31 декември 1995 г. През октомври 1997 г. акциите на France Télécom са пуснати на първия пазар на Парижката фондова борса, както и на Нюйоркската фондова борса (NYSE). Съгласно годишния доклад за 1998 г. капиталът на France Télécom е бил разпределен между държавата - 63,6 %, частни инвеститори - 31,2 %, персонала на France Télécom - 3,2 % и Deutsche Telekom - 2 %. От 7 септември 2004 г. с прехвърлянето на 10,85 % от капитала френската държава вече не е била мажоритарен акционер. Впоследствие участието ѝ е продължило да намалява, като към 31 декември 2008 г. е било 26,65 % от капитала. При все това, като притежател на 26,65 % от правата на глас и поради липсата на други големи акционери, френската държава назначава председател - главен директор и остава основен акционер във France Télécom и на практика може да определя изхода от гласуването на акционерите по въпросите, които изискват обикновено мнозинство (11).
(22)
Предвидената със закона от 1996 г. промяна на статута на France Télécom също така е съдържала различни разпоредби относно персонала. Съгласно този закон държавните служители на France Télécom са прикрепени към националното предприятие France Télécom и са под негово ръководство. Държавните служители запазват този статут и свързаните с него гаранции. Условията на работа за прикрепените към France Télécom държавни служители са същите като за останалите държавни служители: работното им място е гарантирано и могат да бъдат уволнени само поради много сериозни мотиви в предвидени от закона случаи. По отношение на наемането на нови служители законът от 1996 г. е дал възможност на France Télécom до 1 януари 2002 г. да наема държавни служители, както и договорно наети служители, по схемата на колективни трудови споразумения.
(23)
Към 31 декември 1996 г. персоналът на France Télécom наброява 165 200 души, 94,1 % от които са държавни служители. На практика, без да чака посочения в закона от 1996 г. краен срок 1 януари 2002 г., France Télécom е преустановило наемането на държавни служители от 1997 г. Това води до намаляване на държавните служители с 47 % за десет години - от 133 434 държавни служители през 1997 г. броят им през 2007 г. е бил 69 892. Намаляването на този персонал е значително по-сериозно отколкото това на общия брой служители на France Télécom (- 25 %), които към 31 декември 2007 г. наброяват 124 166 души.
(24)
С член 6 от закона от 1996 г. е изменен и член 30 от закона от 1990 г., като към първоначалния текст са добавени два параграфа - в) и г). Законът задължава France Télécom да плаща вноска в държавната хазна като насрещна престация за уреждането и плащането от държавата на отпуснатите пенсии на държавните служители на France Télécom:
„в)
(…), погасителна вноска „от работодателя“, дължима считано от 1 януари 1997 г., пропорционална на изплатените суми за заплати, от които се удържа сума за пенсия. Ставката на погасителната вноска се изчислява така, че да се уеднаквят нивата на задължителните социални и данъчни разходи въз основа на заплатите между France Télécom и останалите предприятия от сектора на далекосъобщенията, предмет на общото право за социалноосигурителните плащания, за рисковете, които са общи за обикновените и държавните служители. Тази ставка може да се преразглежда при промяна на посочените разходи. Редът и условията за определянето и плащането на държавата на вноската „от работодателя“ се определят с указ на Държавния съвет“;
г)
(…), извънредна вноска с определен размер, която заедно с реда и условията за плащането ѝ се определя в закона за държавния бюджет преди 31 декември 1996 г.“
(25)
Законът от 1996 г. също така е изключил France Télécom от обхвата на компенсационни механизми за общо и специално осигуряване за старост, предвидени в закона от 1990 г., което за France Télécom води до плащането на компенсации и свръхкомпенсации, които са допълнителни към вноската „от работодателя“, както е посочено в таблица 1. Между 1991 г. и 1996 г. тези суми са възлизали на 18 % от пенсиите, платените на държавните служители.
(26)
Въведената със закона от 1996 г. погасителна вноска „от работодателя“ заменя допълнителната вноска, предвидена в буква б) на член 30 от закона от 1990 г. Първата вноска се основава на конкурентна ставка на равно заплащане, базирана на уеднаквяване на нивото на задължителните социални и данъчни вноски при равна нетна заплата. Методът на уеднаквяване се основава на възстановяване на сумата на разходите, които би поел конкурент, наел работници, които подлежат на общото право за социалноосигурителни вноски, включително пенсиите, при нетна заплата, равна на заплатата на държавните служители на France Télécom с идентична структура на наемане.
(27)
Методът изключва плащаните от конкурентите социалноосигурителни вноски за рискове, които не са общи за обикновените и държавните служители, по-специално за безработица и за вземания на служителите в случай на оздравителен план или прекратяване на дейността на предприятието по съдебен ред (наричан по-долу „Assurance Garantie des Salaires“ - осигуровка за гарантиране на заплатите или „AGS“). При гласуването на закона от 1996 г. тази разлика между France Télécom и конкурентите му не остава незабелязана за законодателя, който е констатирал, че: „механизмът на разпоредбите на член 6 дава възможност на France Télécom да бъде облекчено от социалноосигурителни вноски UNEDIC (Агенцията за обезщетенията при безработица), които плащат евентуалните му конкуренти“ (12).
(28)
Вноската „от работодателя“ на France Télécom, преизчислявана всяка година, се изразява в процент от брутните индексни възнаграждения на работещите държавни служители. Тази ставка на вноската „от работодателя“ е била средно […] (13) % между 1997 г. и 2010 г. и според мнението на Френската република това е посочено в таблица 2:
Таблица 2
Погасителна вноска „от работодателя“, плащана от France Télécom през периода 1997-2010 г.
Година
Процент на вноската
млн. EUR
1997
36,20 %
1 088,9
1998
35,40 %
1 069,6
1999
36,70 %
1 108,5
2000
36,40 %
1 085,0
2001
37,00 %
1 088,6
2002
37,70 %
1 100,1
2003
37,60 %
1 085,0
2004
[…] %
1 048,6
2005
[…] %
984,6
2006
[…] %
957,6
2007
[…] %
917,6
2008
[…] %
859,2
2009
[…] %
805,4
2010
[…] %
744,5
(29)
С преустановяването на наемането на държавни служители от 1997 г. се определя таванът за работещите държавни служители във France Télécom. Въпреки нарастващия брой на пенсионираните държавни служители между 1991 г. и 2010 г., таблицата показва, че вноската „от работодателя“ в размер на 744 млн. EUR, платена от France Télécom през 2010 г., е била по-малка от сумата от 407 млн. EUR за разходи за пенсии, които предприятието е плащало на френската държава преди влизането в сила на реформата от 1996 г., и е била равна само на вноската „от работодателя“, която France Télécom е плащало 20 години по-рано през 1991 г. (съответно 1 151 млн. EUR и 743 млн. EUR, вж. таблица 1).
(30)
Следователно въведената със закона от 1996 г. реформа води до намаляване на вноската на France Télécom в абсолютна стойност и тази вноска вече не е обвързана с броя на пенсионираните държавни служители. Прехвърлянето на разходите към държавата, въведено със закона от 1996 г., е осъществено въпреки приетите от Сената прогнози, че ще има значително утежняване на разходите за пенсии от 2005 г. нататък, а именно с 13 млрд. FRF (1,98 млрд. EUR) през 2007 г., 21,5 млрд. FRF (3,3 млрд. EUR) през 2017 г. и 34 млрд. FRF (6,1 млрд. EUR) през 2027 г. (14)
(31)
Ето защо в разискванията по проектозакона в Националното събрание и в Сената се посочва сума от 250 млрд. FRF за прехвърляне към държавния бюджет като разходи за пенсии, които не биха могли да бъдат покрити от 100 млрд. FRF годишни социалноосигурителни вноски и 40 млрд. FRF извънредна вноска, дори и да се добави доходът от прехвърлянето на част от акциите на предприятието. По време на същите разисквания се посочва максимална прогнозна сума в размер на 40 млрд. FRF за извънредна вноска, която да намали нововъзникналия и тежък разход за държавата. Тази сума е била определена заедно със Съвета на банкерите, за да бъде съвместима със съотношението дълг/собствен капитал, равно на 150 %, както и за да съответства на заделените от предприятието провизии за пенсии и на допълнителния разход за държавата за период само от десет години, в резултат на разликата между платените пенсии и получаваната от този момент нататък погасителна вноска (15).
(32)
Целта за компенсиране на държавата се припомня не само в член 30 от закона, приет от законодателя, както и по време на разискванията по проектозакона от 1996 г., но също така в годишния доклад за дейността на France Télécom за 1997 г., в който се посочва „плащането от френската държава на извънредна вноска от 37,5 млрд. FRF, свързана с бъдещите пенсии на бившите държавни служители“ (16). Заделените от France Télécom провизии дават възможност на предприятието да намали нетното финансиране, тъй като в продължение на десет години то се е ограничило да плати само за една година допълнителния разход на държавата във връзка с реформата.
(33)
Поради това изглежда че провизията, предназначена да разпредели ефекта от бъдещите увеличения на произтичащите от закона от 1990 г. вноски, която France Télécom е заделяла всяка година на обща стойност с натрупване от 23,4 млрд. FRF (3,6 млрд. EUR) през 1996 г., е била взета предвид при определянето на размера на извънредната вноска (или „еднократна компенсация“). Частта от тази вноска, която не е съответствала на заделените провизии, е покривала този допълнителен разход в продължение на десет години. Нейният размер е бил определен, като е взета предвид вече заделената от предприятието сума, както несъмнено е видно от разискванията по това време.
(34)
В действителност, поради погасителния характер на въведената със закона от 1996 г. годишна вноска „от работодателя“ оттогава задължението на France Télécom се ограничава до плащането на тази вноска без други ангажименти за покриване на евентуални бъдещи дефицити, произтичащи от пенсионната схема на неговите държавни служители или от други схеми на държавната администрация. Ето защо законът от 1996 г. превръща счетоводната провизия в безпредметна. Провизията е била вписана като чиста печалба в отчета за приходите и разходите на France Télécom към 31 декември 1996 г. в размер на 17,5 млрд. FRF (2,7 млрд. EUR) (17).
(35)
Освен това размерът на предвидената със закона от 1996 г. извънредна вноска като насрещна престация за уреждането и плащането от държавата на отпуснатите пенсии на държавните служители на France Télécom е бил определен на 37,5 млрд. FRF със закона за държавния бюджет за 1997 г., т.е. на 5,71 млрд. EUR. Вноската е била финансирана чрез увеличение на краткосрочните и дългосрочни задължения на предприятието (18) и изплатена на няколко пъти между януари и октомври 1997 г. Чрез прихода от тази извънредна вноска дефицитът на френските публични администрации е бил намален до 41,8 млрд. EUR през 1997 г. Без нея дефицитът би възлизал на 3,7 % от БВП през същата година.
(36)
Приходът от тази вноска е бил предназначен за държавната институция за управление на въведената със закона за държавния бюджет за 1997 г. извънредна вноска на France Télécom. Тази вноска, заедно с евентуални финансови продукти, които може да генерира, представлява единственият приход на тази институция. Разходите ѝ са под формата на годишно превеждане в държавния бюджет, завеждано като приход от 2006 г., в специално определена пенсионна сметка за плащаните от държавата граждански и военни пенсии. Сумата на плащането е била определена на 1 млрд. FRF (152,4 млн. EUR) за 1997 г., увеличавана след това с 10 % всяка година, освен при наличие на разпоредба, която противоречи на закона за държавния бюджет. Държавната институция престава да съществува след пълното превеждане на приходите ѝ на държавата (19).
(37)
Прилагането на предвидените от закона за държавния бюджет за 1997 г. разпоредби за определяне на годишните плащания е довело до определяне през 1999 г. на периода на съществуване на държавната институция на 17 години, без възнаграждение от паричните му средства (20). Обаче поради по-големите годишни плащания спрямо предвиденото от закона за държавния бюджет за 1997 г. този период е бил съкратен. Както е посочено в таблица 3, натрупаната сума на годишните плащания на институцията през 2010 г. е вече е достигнала 5,47 млрд. EUR. Периодът на съществуване на институцията при пълно прехвърляне на наличните средства е бил предвиден до 31 декември 2011 г. (21) Ето защо законът за държавния бюджет за 2011 г. предвижда плащане на 243 млн. EUR по специално определената пенсионна сметка за тази година, чрез която би трябвало да се изчистят приходите на институцията (22).
(38)
Във всеки случай размерът на извънредната вноска от 37,5 млрд. FRF, предназначена за държавната институция за управление на извънредната вноска на France Télécom през 1997 г., съответства на размера на вноската под 40 млрд. FRF, посочена в разискванията по проектозакона от 1996 г. Макар и платена в държавния бюджет през 1997 г. и допринасяйки ежегодно за плащането на гражданските и военните пенсии, сумата на тази вноска е била определена за компенсиране на допълнителния разход на държавата след приемането на закона от 1996 г.
(39)
Частта от заплатите за финансирането на пенсионните задължения на държавните служители, определена съгласно член L 61 от Кодекса за гражданските и военните пенсии след създаването на обществения оператор France Télécom през 1991 г., не е променена със закона от 1996 г. От друга страна, законите от 1990 г. и 1996 г. не са внесли изменения в пенсионната схема на обикновените служители на France Télécom, която е схемата за пенсионно осигуряване по общото право, допълнена със схемата на AGIRC (Association générale des institutions de retraite des cadres - Главно сдружение на пенсионните институции на висшите служители) за висшия персонал и със схемата на ARRCO (Association des régimes de retraites complémentaires - Сдружение за допълнителната пенсионна схема за заетите лица) за обикновения персонал. Съгласно тази схема France Télécom и обикновените му служители поемат задължения, равностойни на тези на конкурентни предприятия що се отнася до плащаните от работодателя погасителни вноски.
(40)
Във връзка с въведената със закона от 1996 г. реформа актюерското дружество, избрано за консултант на френската държава, счита, че уреждането и изплащането от държавата на пенсиите на работещите и пенсионираните държавни служители на France Télécom ще възлизат на 242 млрд. FRF (36,9 млрд. EUR (23)) с известна актуализация към 1 януари 1997 г. (24) Тази цифра е близка до закръглената сума от 250 млрд. FRF, посочена от Сената. Прогнозата, направена въз основа на същите актюерски хипотези за погасителната вноска „от работодателя“, която France Télécom би трябвало да плаща като насрещна престация, е била оценена въз основа на същите актюерски хипотези на 15,2 млрд. EUR, към които трябва да се добави еднократната компенсация или извънредна вноска в размер на 5,7 млрд. EUR, напълно изплатена през октомври 1997 г. Френските органи оценяват стойността на бъдещите вноски „от работещия“ на […] млрд. EUR към момента на влизане в сила на реформата. Стойността на нетния разход, прехвърлен от France Télécom на френската държава, както е изчислена през 1996 г., възлиза на […] млрд. EUR.
(41)
За десетгодишния период, посочен по време на разискванията по проектозакона от 1996 г. (1997-2006 г.), общата сума на социалноосигурителните плащания, оценена от актюерското дружество, избрано за консултант на френската държава, е възлизала на […] млрд. EUR. През този период общият размер на действително изплатените социалноосигурителните плащания е бил почти същият - […] млрд. EUR, или разликата спрямо прогнозите е по-малка от 0,83 % (25). Това потвърждава a posteriori точността на прогнозите, използвани по време на разискванията по закона.
(42)
От тези данни е видно, че сумите и тяхната обосновка, разисквани в Националното събрание и в Сената за определянето на размера на еднократната компенсация или на извънредна вноска на France Télécom, съответстват на ex post проверените приблизителни стойности през десетгодишния период,посочен по време на разискванията по проектозакона. В действителност максималният размер на обявената извънредна вноска - 6 млрд. EUR (40 млрд. FRF) съответства на провизиите на предприятието до 1996 г., за да може да поеме предвижданите тогава бъдещи разходи за пенсии, или 3,6 млрд. EUR (23,4 млрд. FRF), плюс поетата от държавата разлика от 2,4 млрд. EUR между социалноосигурителните вноски „от работодателя“ и вноските „от работещия“, получени между 1997 г. и 2006 г., от една страна, и от друга страна - очакваните социалноосигурителни разходи за плащане през 1996 г. за същия десетгодишен период.
(43)
От друга страна, предадената от Френската република информация, съдържаща се в таблица 3, показва, че за периода от 1997 г. до 2010 г. общите разходи за пенсии на държавните служители на France Télécom, финансирани от френската държава вследствие на реформата от 1996 г., са достигнали […] млрд. EUR. Разходите, които трябва да финансира държавата, се определят като салдото между годишните социалноосигурителни вноски на France Télécom и на работещите в предприятието държавни служители и плащаните пенсии на пенсиониращите се всяка година държавни служители, като се приспаднат годишните плащания на държавната институция за управление на извънредната вноска на France Télécom. Между 1997 г. и 2010 г. разходите бележат следното развитие:
Таблица 3
Разходи за сметка на френската държава след реформата от 1996 г. (1997-2010 г.)
(в млн. EUR)
Осигурителни вноски
(„от работодателя“, „от работещия“)
Годишни плащания от държавната институция за управление на извънредната вноска на France Telecom
Изплатени пенсии
Разходи на държавата
1997 г.
[…]
152,4
[…]
[…]
1998 г.
[…]
167,7
[…]
[…]
1999 г.
[…]
184,5
[…]
[…]
2000 г.
[…]
202,9
[…]
[…]
2001 г.
[…]
223,2
[…]
[…]
2002 г.
[…]
245,5
[…]
[…]
2003 г.
[…]
270,0
[…]
[…]
2004 г.
[…]
297,1
[…]
[…]
2005 г.
[…]
326,9
[…]
[…]
2006 г.
[…]
1 359,5
[…]
[…]
2007 г.
[…]
395,4
[…]
[…]
2008 г.
[…]
435,0
[…]
[…]
2009 г.
[…]
578,0
[…]
[…]
2010 г.
[…]
635,8
[…]
[…]
Общо
[…]
5 473,9
[…]
[…]
(44)
Съгласно приложимите разпоредби от закона за държавния бюджет за 1997 г. сумите на годишните плащания на държавната институция за управление на извънредната вноска на France Télécom, платени през 1997 г., не са съответствали на сумите на очакваните или действително изплатените пенсии на пенсионираните служители на France Télécom, нито на сумите на разходите, останали за финансиране от държавата, и не са били определени съгласно тези суми. Ако се разгледат действително прехвърлените суми се потвърждава, че такава връзка липсва. Въпреки платената от France Télécom през 1997 г. извънредна вноска, таблица 3 показва, че сумите на изплатените пенсии на пенсионираните държавни служители на France Télécom са превишавали годишните ресурси от 2004 г. нататък, с изключение на 2006 г.
(45)
Ето защо, плащанията на годишните социалноосигурителни вноски на France Télécom и годишните плащания от държавната институция за управление на извънредната вноска, вноска, не са определени отделно и ex ante за обслужваните пенсии на пенсионираните служители на France Télécom в специалната пенсионна сметка. В действителност определянето на извънредната вноска само за финансирането на въпросните пенсии от 1997 г. насам, ако тя е била прилагана вместо системата за превеждане на годишно нарастваща сума с предвидените 10 % в закона за държавния бюджет за 1997 г., би довело до прекратяване на съществуването на държавната институция по-скоро в края на 2008 г., отколкото в края на 2011 г., както е било предвиден, като се отчита посочения в таблица 3 непокрит размер на годишните социалноосигурителни вноски. Така или иначе, и в двата случая размерът на извънредната вноска щеше да бъде усвоен към 31 декември 2011 г.
2.2. Постепенно до пълно отваряне на пазарите на далекосъобщителни услуги
(46)
Реформата на финансирането на пенсиите на държавните служители на France Télécom се провежда, докато тече процес на пълно отваряне за конкуренцията на пазарите на услугите, на които осъществява дейност France Télécom. От 1988 г. секторът на далекосъобщенията постепенно се либерализира съгласно Директива 88/301/ЕИО на Комисията от 16 май 1988 г. относно конкуренцията на пазарите на крайни далекосъобщителни устройства (26) и Директива 90/388/ЕИО на Комисията от 28 юни 1990 г. относно конкуренцията на пазарите на далекосъобщителни услуги (27). Директива 90/388/ЕИО предвижда прилагането на мерки за либерализация преди 31 декември 1990 г. по отношение на предаването на данни и услугите за гласова телефония и за данни за корпоративни мрежи и затворени групи от потребители. Директива 96/19/ЕО на Комисията от 13 март 1996 г. за изменение на Директива 90/388/ЕИО във връзка с осигуряването на пълна конкуренция на пазарите на далекосъобщителни услуги (28) имаше за цел пълната либерализация на сектора на далекосъобщенията от 1 януари 1998 г.
(47)
В действителност Закон № 96-659 от 26 юли 1996 г. относно регулирането на далекосъобщенията е определил условията, чрез които да се проведе пълната либерализация на сектора, като се сложи край на монопола на France Télécom върху стационарните телефонни услуги и преноса на данни и се организират тарифите и взаимосвързаността с конкурентите. Дори и в други сектори, които дори не подлежат на изключителни и следователно конкурентни права от 1987 г., като пазарите на мобилна телефония, France Télécom е заемало определени водещи позиции с пазарен дял, намалял от 53,3 % на 49,8 % между 1997 г. и 2002 г. (29) По този начин със Закон № 96-659 на France Télécom са възложени задачи от общ икономически интерес и е предвидено създаването на фонд за финансиране на съответните задължения, какъвто поддържат конкурентите.
(48)
Съгласно цитираните разпоредби в съображения 46 и 47, от 1988 г. France Télécom се е изправило пред появата на конкуренти - някои от които отчасти са собственост на международни групи - на пазарите на стоки и услуги, на които то е извършвало дейност във Франция, като някои от тях, като мобилните телефонни услуги и международните далекосъобщения, съдържат трансграничен компонент. Тази тенденция се е засилила на либерализираните пазари от 1998 г. От друга страна, France Télécom е установило отношения с чуждестранни оператори като Deutsche Telekom и Sprint през 1996 г. (Global One), като от 1997 г. е умножило партньорствата и участията си - в Италия (Wind), Нидерландия (Casema), или е получило лицензи за мобилни услуги в Дания и Португалия (30).
(49)
Следователно реформата на финансирането на пенсиите на France Télécom е била осъществена заедно с либерализацията на пазара на ниво Европейския съюз. По този начин ефектите от нея са се проявили на един напълно отворен за конкуренцията пазар, на който, от друга страна, France Télécom е създало съюзи и значително е увеличило участията си в други държави членки. Всъщност желанието за насърчаване на разширяването на France Télécom към различни от Франция европейски пазари се появява със закона от 1996 г. и отварянето на предприятието за частен капитал, както е видно от декларациите при разискванията по проекта, в които се говори за „амбиции, които френското правителство имаше по отношение на националния му фаворит France Télécom“ (31).
(50)
Понастоящем France Télécom заявява, че е първият доставчик на достъп до високоскоростен интернет и третият мобилен оператор в Европа, както и че е сред световните лидери на далекосъобщителни услуги за многонационални предприятия. Извън Франция France Télécom извършва значителна дейност чрез дъщерни дружества с водещи позиции в Испания, Обединеното кралство, Полша, Словакия, Белгия и Австрия (32).
3. ПРИЧИНИ, ДОВЕЛИ ДО ОТКРИВАНЕТО НА ОФИЦИАЛНА ПРОЦЕДУРА ПО РАЗСЛЕДВАНЕ
(51)
В решението си за откриване на официалната процедура по разследване Комисията е изложила предварителната си оценка на въведените със закона от 1996 г. мерки, като ги сравни с референтната рамка за задължителните социалноосигурителни и данъчни вноски на France Télécom, определени от закона от 1990 г. Тя счете, че тези мерки изглежда са предоставили чрез държавни ресурси избирателно предимство на France Télécom, което може да наруши конкуренцията и да засегне търговията между държавите членки, както и че може да представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(52)
Освен това Комисията отбеляза, че доколкото тези мерки представляват държавна помощ, Комисията не е получила уведомление преди привеждането ѝ в действие и поради това съгласно съдебната практика следва да се счита за нова помощ. Така че Френската република не е изпълнила задължението си за подаване на уведомление съгласно Договора и следователно мярката следва да се счита за неправомерна.
(53)
Комисията заключи, че в съответствие с член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС тя може да разгледа съвместимостта на помощта с вътрешния пазар. Комисията отбеляза също, че същата разпоредба ѝ е позволила да заключи, че предоставената на La Poste помощ по време на реформата на начина на финансиране на пенсиите на неговите държавни служители е била съвместима с вътрешния пазар (33) и че предвид сходството между двата случая е целесъобразно и в настоящия случай да се направи подобен анализ.
(54)
В предварителното разследване на съвместимостта на помощта с вътрешния пазар и независимо от сходството с реформата на начина на финансиране на пенсиите на La Poste, Комисията изрази пред Френската република следните съмнения:
а)
първо, като подчертава, че тя не е разполагала с подробна информация, която да доказва, че,ставката на плащаните от France Télécom социалноосигурителни вноски е равна на тази на плащаните от частните предприятия по общото право, които извършват дейност в сектора на далекосъобщенията във Франция, Комисията отбелязва, че прилаганата към France Télécom от 1997 г. ставка на погасителната вноска не позволява да се осигури равно конкурентно ниво с неговите конкуренти. Това се дължи на факта, че прилаганата към France Télécom ставка включва в себе си само общите рискове между обикновените и държавните служители и в този смисъл изключва социалноосигурителни вноски извън общите рискове, като безработица и неизплащане на заплати в случай на оздравителен план или прекратяване на дейността на предприятието по съдебен ред;
б)
второ, Комисията не е разполагала с достатъчна информация относно въздействието върху конкуренцията на облекчаването на разходите за пенсии, за да прецени дали евентуалните положителни въздействия са повече от отрицателните. За тази цел Комисията трябваше да вземе предвид факта, че France Télécom все още не беше възстановило неправомерните и несъвместими помощи в съответствие с решението на Комисията от 2 август 2004 г. във връзка с държавната помощ, приведена в действие от Франция в полза на France Télécom (наричано по-долу „решението относно облагането с професионален данък на France Télécom“) (34), което Франция не беше изпълнила в определения срок, както установи Съдът (35).
4. МНЕНИЯ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ ЛИЦА
(55)
Мненията, представените от заинтересованите лица, са обобщени в раздели 4.1-4.3.
4.1. France Télécom
(56)
В мнението си, за което счита, че допълва представеното от Френската република мнение, France Télécom смята, че е изправено пред проблем, свързан с хроничен излишък на персонал поради предишния му статут на администрация, както и че няма същите възможности за безпроблемно наемане на служители в сравнение с конкурентите си. Поради това France Télécom трябва да отпусне значителната сума от 180 млн. EUR за обучение, равна на 4,5 % от заплатите, в сравнение с 2,9 % средна стойност за френските предприятия. France Télécom посочва и сума за заплати, по-висока с около […] % без увеличенията и премиите. Освен това, тъй като не може да осъществи социални програми, France Télécom е финансирало мерки при пенсионирането на своите държавни служители, като отпуск в края на професионалното развитие, за сума от над 8 млрд. EUR между 1996 г. и 2006 г.
(57)
Второ, France Télécom счита, че разходите за пенсии между 1990 г. и 1996 г. не са били нормални и са го поставили в неблагоприятно структурно положение спрямо частните му конкуренти в съответствие с решението по дело Combus (36), тъй като референтната рамка за оценяване на нормалния или извънредния характер на въпросните разходи е схемата на общото право, приложима към конкурентите. Изложените в решението по дело Combus принципи също така са потвърдени от Общия съд в решението му по дело Hotel Cipriani (37). France Télécom оспорва, че в сегашния случай положението на един-единствен оператор преди и след въведената със закона от 1996 г. реформа е подходяща рамка за сравнение, за да се оцени дали е налице икономическо предимство съгласно съдебната практика. Във всеки случай, ако референтната рамка бъде приложена към France Télécom преди и след реформата от 1996 г., мярката не би следвало да се определи като избирателна, тъй като се прилага по еднообразен начин в посочената рамка.
(58)
От това би следвало, че разглежданите мерки или не представляват държавни помощи по смисъла на ДФЕС що се отнася до факта, че освобождават France Télécom от неблагоприятно структурно положение, или не могат да бъдат определени като избирателно предимство, което да представлява държавна помощ.
(59)
В допълнение France Télécom счита, че ако се предположи, че е установена, държавната помощ е съвместима с вътрешния пазар съгласно установените от Комисията критерии в решението ѝ относно схемата за пенсии на La Poste (наричано по-долу „решението относно La Poste“) (38). В този смисъл специфичният характер на неговата схема да плаща изчислена само на базата на общите рискове вноска не означава, че France Télécom се е намирало в по-благоприятно положение спрямо конкурентите си от 1996 г. насам: освен структурните недостатъци, свързани със статута на заетите държавни служители, France Télécom е трябвало да понесе значителни разходи във връзка с реформата от 1996 г., чиято съвместимост с вътрешния пазар трябва да се анализира, и чийто размер от 5,7 млрд. EUR превишава твърде много сумата, която France Télécom би трябвало да плати, ако вноската му е включвала и необичайни рискове.
(60)
France Télécom счита, че в решението относно La Poste (39) Комисията е допуснала, че сумата на една-единствена извънредна вноска (2 млрд. EUR) в рамките на реформа, влязла в сила след уведомлението, но преди решението на Комисията, ще компенсира социалноосигурителни вноски за необичайни рискове до изчерпването на сумата на единствената вноска. Според France Télécom, няма как да се оправдае фактът, че Комисията се отклонява от този принцип, тъй като политическите декларации в хода на разискването по проектозакона от 1996 г. не позволяват да се счита, че вноската с определен размер на France Télécom е била определена от законодателя по такъв начин, че статуквото да се запази за десет години.
(61)
Освен това наличните данни за 1996 г. биха били в противоречие с тезата, според която тогава е счетено, че сумата от 5,7 млрд. EUR съответства точно на допълнителния разход за държавата вследствие на прилагането на закона от 1996 г. в продължение на десет години, като с всяка следваща година са компенсирани най-ниските плащани от предприятието годишни разходи, дори като се вземат предвид компенсационните разходи между пенсионните схеми, от които France Télécom е освободено през 1996 г. (40). Целта на сумата на извънредната вноска е била да се обезщети напълно френската държава във връзка с реформата. Следователно тя би трябвало да се вземе предвид при анализирането на неговото конкурентно равностойно положение от влизането в сила през 1997 г.
(62)
Накрая France Télécom счита, че тъй като без реформата от 1996 г. за предприятието биха настъпили значителни неблагоприятни последици по отношение на конкуренцията на пазари, чието либерализиране е било цел на ЕС, както и че оттогава френските органи са направили необходимото за изпълнението на решение относно прилагането на професионален данък към France Télécom (41), мярката не води до отрицателно въздействие върху конкуренцията.
4.2. Жалбоподателите
(63)
Жалбоподателите споделят оценката на Комисията в решението за откриване на официална процедура по разследване що се отнася до наличието на държавна помощ по смисъла на ДФЕС в частта за облекчаването на разходите за пенсии за сметка на France Télécom, въведено със закона от 1996 г. Съгласно мотивите в посоченото решение, в което жалбоподателите изразяват съжаление, че липсва количествено определяне, размерът на помощта е 12,3 млрд. EUR и в никакъв случай не е под 9,9 млрд. EUR (42). Жалбоподателите считат, че последиците от мярката, а именно намаляването на разходите за социално осигуряване, които обичайно са част от бюджета на предприятието, а не тяхна цел, т.е. компенсацията за евентуални неблагоприятни последици, са тези, които определят квалифицирането на мярката като държавна помощ. Впрочем тогава France Télécom не би било в неблагоприятно положение по отношение на наемането на държавни служители, тъй като предприятието плаща социалноосигурителни вноски за безработица и вноски „от работещия“ с 13 % по-ниски от конкурентите си и разполага със стабилен и гъвкав персонал що се отнася до намаляването на общата сума за заплати посредством работа на непълно работно време в периода преди пенсионирането и алтернативни модели на държавната служба.
(64)
Според жалбоподателите така характеризираната държавна помощ би била несъвместима с вътрешния пазар. В действителност предоставеното на France Télécom значително конкурентно предимство е било вредно дотолкова, доколкото намаляването на разходите не е било необходимо, за да не се стигне до застрашаване на финансовата му структура: при намалени с 9,9 млрд. EUR нетни актуализирани задължения за пенсии поне през 1996 г., и тъй като не е трябвало вече да вписва този свой разход в баланса си и да го прилага към него, по-късно France Télécom задлъжнява с много по-големи суми - между 1997 г. и 2007 г. нетните му финансови задължения възлизат средно на 44 млрд. EUR. Впоследствие с помощта, която освобождава France Télécom от разходите за пенсии, наследени от монополното му положение, е финансирано разширяването на предприятието в международен план, като същевременно се засилва позицията му във Франция, където се ползва със значителни монополни предимства, разходите за които са били точно със съшия размер.
(65)
От друга страна, невъзстановените в миналото неправомерни и несъвместими помощи не позволяват разглежданата оперативна помощ да бъде обявена за съвместима предвид общия кумулативен ефект на помощите. Накрая, отсъствието на равностойно конкурентно положение след реформата от 1996 г., тъй като не са плащани социалноосигурителни вноски за рисковете за безработица и неизплащането на заплати в случай на оздравителен план на предприятието, изключва съвместимостта на реформата с правилата на Договора. Следователно е уместно пенсионните задължения на France Télécom да се изчислят от независим експерт, а Франция да се ангажира да осигури финансов неутралитет на схемата, по-специално като предвиди механизми за коригиране на вноската „от работодателя“ и на еднократната компенсация в размер на 5,7 млрд. EUR в случай на вариране на разходите.
4.3. Далекосъобщителният оператор
(66)
Далекосъобщителният оператор споделя и подкрепя предварителния анализ, изложен в решението за откриване на официална процедура по разследване от Комисията, в който като нова и неправомерна държавна помощ са определени въведените със закона от 1996 г. изменения, които целят да заменят годишните погасителни вноски на France Télécom с действително поетите за плащане пенсии за сметка на държавата, като се извадят платените социалноосигурителни вноски от заетите служители със статут на държавен служител. Според оператора същото определение следва да се приложи към социалноосигурителните вноски на обикновените служители за необичайни рискове, които плащат конкурентите на France Télécom, но които последното не плаща поне от 1996 г. нито за държавните, нито за обикновените си служители. От друга страна, противно на случая, предмет на решението относно La Poste (43), изчисляването на плащаната от France Télécom вноска „от работодателя“ не е включвало и не включва тези социалноосигурителни вноски, което означава, че помощта не може да бъде обявена за съвместима.
(67)
Що се отнася до помощта, след като изплатените пенсии повече не се възстановяват на държавата, операторът счита, че анализът на прегледа на конкурентоспособността, изложен от Комисията в решението ѝ относно La Poste, би трябвало да доведе до противното заключение - а именно, че помощта е несъвместима. Този анализ би трябвало да се основава на действителните факти от 1996 г., а не - както в решението относно La Poste - на хипотези за бъдещето.
(68)
Впрочем според оператора на много от пазарите, на които извършва дейност, France Télécom заема положение с пазарна сила, подобно на господстващо положение. Поради това предприятието подлежи на задължения за ex ante регулиране на пазарите на едро на високоскоростни и свръхскоростни широколентови услуги с начало и терминиране на повиквания по стационарни линии. В решението си от 16 юли 2003 г. относно процедура по прилагане на член 82 от Договора за ЕО по дело COMP-38.233 Комисията също така е установила и е наложила санкции за нарушение на член 102 от ДФЕС от France Télécom чрез дъщерното ѝ дружество Wanadoo (44). Тъй като предприятието е в добро финансово състояние, получените помощи са му дали възможност да финансира разширяването на дейността му в международен план, а именно като е придобило Orange, Retevisión и AMENA.
(69)
Накрая операторът иска от Комисията да изчисли точния размер на разглежданата помощ и в съответствие със съдебната практика Deggendorf (45) да откаже да допусне, че разглежданите мерки са съвместими с вътрешния пазар, докато неправомерните помощи от миналото не бъдат възстановени.
5. МНЕНИЕ НА ФРЕНСКАТА РЕПУБЛИКА
(70)
Френската република счита, че въведените през 1996 г. промени в начина на финансиране от френската държава на пенсиите на държавните служители, работещи за France Télécom, не съдържат елемент на държавна помощ. Във всеки случай реформата от 1996 г. би била съвместима с вътрешния пазар, по-специално като се приложат мотивите на Комисията от решението ѝ относно La Poste (46).
5.1. Относно наличието на държавна помощ
(71)
Според Френската република законът от 1990 г. е поставил France Télécom в необичайно положение, дерогация от общото право, като е предвидил предприятията да плащат погасителна вноска „от работодателя“, пропорционална на общите разходи за заплати, която да не зависи от нивото на изплащаните пенсии. Поетите от France Télécom разходи са били необичайни, тъй като финансовият дефицит на подсхемата за засегнатите лица е бил сигурен и непоносим поради неизбежното намаляване на броя на заетите държавни служители, съпътствано от нарастващия брой пенсионери.
(72)
Реформата от 1996 г. е приравнила финансирането на пенсиите към общото право, без да е довела до по-благоприятно конкурентно положение за предприятието, тъй като вноската на France Télécom се изчислява годишно по такъв начин, че нивото на задължителните социални и данъчни разходи да се уеднакви с това на конкурентите от сектора на далекосъобщенията. При все това фактът, че социалноосигурителни вноски за рисковете, които не са общи за обикновените и за държавните служители, не са взети предвид при изчисляването на социалноосигурителната вноска с прилагането на „конкурентна ставка на равно заплащане“, може да се обоснове със статута на държавните служители, който изключва например риска за безработица с изключение на извънредните случаи на уволнение или напускане.
(73)
Френската република счита, че положението на конкурентите на предприятието във Франция трябва да бъде референтната рамка, за да се определи дали поетите от France Télécom разходи са били обичайни или необичайни. Впрочем в конкретния случай, като се имат предвид прекомерно високите, несправедливи и неустойчиви разходи, дерогация от общото право, които законът от 1990 г. налага на France Télécom, предвиденото с реформата от 1996 г. премахване на същите и уеднаквяването им с положението на конкурентите единствено са възстановили обичайните условия на конкуренция. France Télécom въобще не е било компенсирано за понесените неблагоприятни последици по тази схема, докато, както се подчертава в мнението на предприятието, то продължава да се намира в неблагоприятно структурно положение, да понася допълнителни разходи и да страда от липса на гъвкавост поради приложимия статут за държавните служители що се отнася до финансови механизми при пенсиониране или връщане в администрацията, образователни мерки за професионално обучение или по-високи разходи за заплати. Така че настоящият режим, който произтича от реформата, не предоставя никакво предимство на France Télécom и следователно не съдържа елемент на държавна помощ по смисъла на ДФЕС.
(74)
Това тълкуване произтича от изведените от юрисдикциите на ЕС общи принципи, съгласно които, тъй като държавни помощи представлявали само намесите, които облекчават обичайните разходи в бюджета на едно предприятие, даден закон, чрез който може да се избегне утежняването на бюджета на едно предприятие с разход, който при нормални обстоятелства не би съществувал, не представлява държавна помощ (47). Същото се отнася и за мерки, които освобождават държавен конкурент от неблагоприятно структурно положение в сравнение с частните му конкуренти (48). Това тълкуване също така е в съответствие с практиката на Комисията (49).
(75)
Накрая, в по-общ смисъл Френската република не счита за уместно настоящата процедура да включва механизмите за компенсация и свръхкомпенсация, чрез които между 1991 г. и 1996 г. (вж. таблица 1) France Télécom се е освободило от разходи, за да се определи наличието на помощ, или датата, на която предимство, произтичащо от въведената със закона от 1996 г. реформа, което не съдържа никаква разпоредба в този смисъл, е получило материално изражение. Плащането на такива разходи се е дължало на режим извън общото право, при който приложимата към France Télécom пенсионна схема е считана за автономна, което вече не е така от 1997 г.
(76)
С тези резерви Френската република е уточнила оценката на разходите, предоставена от France Télécom и посочена в съображение 61, от които предприятието вече не е освободено от 1997 г. Въз основа на реална възстановка на положението за периода 2008-2010 г. и приложена ретрополация с коефициент на преминаване Френската република счита, че разходите, от които France Télécom би се освободило освободи в това отношение, са със 165 млн. EUR по-малко от изчисленията на предприятието.
5.2. Относно съвместимостта на възможна държавна помощ с вътрешния пазар
(77)
Във всеки случай Френската република счита, че ако свързаната с France Télécom реформа от 1996 г. е представлявала държавна помощ, тя следва да бъде обявена за съвместима с вътрешния пазар в съответствие с анализа на Комисията в решението ѝ относно La Poste (50). Реформата от 1996 г. освобождава France Télécom от структурни разходи, които са засягали конкурентоспособността на предприятието на пазар в процес на либерализация, и от този момент нататък вноските му се изчисляват чрез конкурентна ставка за равно заплащане по отношение на общите рискове.
(78)
Фактът, че плащаната от France Télécom вноска от 1997 г. насам не включва необичайни рискове по отношение на обикновените служители и не е причина за несъвместимост с вътрешния пазар. В този смисъл в таблица 4, изготвена съгласно предоставената от Френската република информация, е илюстрирана разликата между плащаната от France Télécom вноска и това, което същото е щяло да плаща, ако при изчисляването са били включени необичайни рискове, като се приспаднат разходите за самоосигуряване от France Télécom и останалите удръжки, които утежняват бюджета му в сравнение с конкурентите.
Таблица 4
Вноска „от работодателя“ на France Télécom в периода 1997-2010 г., изчислена с приложена конкурентна ставка на равно заплащане (КСРЗ) и изменена конкурентна ставка на равно заплащане (КСРЗ*), за да се включат необичайните рискове
Година
КСРЗ
В млн. EUR
КСРЗ*
В млн. EUR
КСРЗ-КСРЗ*
1997
36,2 %
1 088,9
48,1 %
1 446,9
- 358,0
1998
35,4 %
1 069,6
47,1 %
1 423,1
- 353,5
1999
36,7 %
1 108,5
48,4 %
1 460,3
- 351,8
2000
36,4 %
1 085,0
48,0 %
1 429,3
- 344,3
2001
37,0 %
1 088,6
47,9 %
1 407,9
- 319,3
2002
37,7 %
1 100,1
43,5 %
1 267,9
- 167,8
2003
37,6 %
1 085,0
45,0 %
1 298,5
- 213,5
2004
[…] %
1 048,6
[…] %
[…]
[…]
2005
[…] %
984,6
[…] %
[…]
[…]
2006
[…] %
957,6
[…] %
[…]
[…]
2007
[…] %
917,6
[…] %
[…]
[…]
2008
[…] %
859,2
[…] %
[…]
[…]
2009
[…] %
805,4
[…] %
[…]
[…]
2010
[…] %
744,5
[…] %
[…]
[…]
(79)
Френската република счита, че от 1997 г. насам и до 2043 г. стойността на действително платените и предстоящи за плащане социалноосигурителни вноски от France Télécom с актуализацията ще възлезе на 13,5 млрд. EUR Прилагането на изменена конкурентна ставка на равно заплащане, която при изчисляването отчита необичайните рискове, като се приспаднат плащаните от France Télécom вноски, но не и от конкурентите му, би довело до по-висока годишна вноска за същия период, а именно в размер на 16,7 млрд. EUR. Тъй като не считат за уместно включването на посочените рискове, френските органи са изчислили, че разликата (3,2 млрд. EUR) би била до голяма степен компенсирана с платената от France Télécom през 1997 г. извънредна вноска с определен размер от 5,7 млрд. EUR.
(80)
Според Френската република подобно на решението относно La Poste (51) може да се счита, че тази вноска с определен размер е възможно да се смята за еднократна компенсация за плащането на вноските, свързани с изменена ставка, отчитаща вноските за необичайните рискове. Тогава изглежда размерът на еднократната компенсация превишава към настоящия момент сумата, получена от разликата между определената с реформата от 1996 г. ставка и посочената в таблица 4 изменена ставка, и същата тази сума на еднократната компенсация никога няма да бъде напълно покрита от разликата между двете ставки. При тези обстоятелства изразените от Комисията съмнения в решението ѝ за откриване на официална процедура по разследване що се отнася до липсата на действителна конкурентна равнопоставеност между France Télécom и конкурентите му ще бъдат разсеяни.
(81)
За Френската република реформата на начина на финансиране на пенсиите на държавните служители, работещи за La Poste, въведена през 2006 г., и подкрепена с примера за France Télécom през 1996 г., е идеално сравнима с последната по отношение на основните аспекти. Като се има предвид тази сравнимост, Комисията няма основание да не разглежда прецедента във връзка с La Poste. По-специално Комисията следва да допусне извънредната вноска с определен размер, наложена на France Télécom, да бъде взета предвид в анализа на равностойното конкурентно положение след реформата, като de facto бъде счетена за аванс от плащането на социалноосигурителните вноски за необичайните рискове.
(82)
Обратното - разискванията в Националното събрание и в Сената, в които тогава се посочва период от десет години за финансовото покритие на реформата, биха се базирали на по-точни декларации. Подобна мотивировка не би могла да се открие нито в изложенията на мотивите за проектозаконите, нито във въпросните закони или приетите за тяхното прилагане текстове. Намерението на законодателя през 1996 г. е било да определи разходите за пенсии на France Télécom на ниво, равно с това на конкурентите му, а не да обезсмисля реформата за период от десет години, както е видно от мотивите, които Комисията би могла да приеме, ако се базира на извадени от контекста декларации.
(83)
От парламентарните разисквания несъмнено би могъл да се направи изводът, че вноската ще бъде с определен размер без да зависи от разходите, които държавата в действителност ще трябва да поеме. По същия начин в Решение № 96-385 DC от 30 декември 1996 г. Конституционният съвет е изтъкнал, че вноската с определен размер от 37,5 млрд. FRF се обосновава с поемането на пенсиите на държавните служители от държавата без да представлява насрещна престация за тях, докато, от друга страна, плащанията в държавния бюджет не биха били засегнати от конкретен разход и биха съответствали на общите условия за баланс на същия бюджет съгласно член 18 от наредбата от 2 януари 1959 г. относно закона за държавния бюджет.
(84)
Според Френската република точният размер на извънредната вноска е бил определен със Закона за държавния бюджет за 1997 г., като е взет предвид не десетгодишен период за „възстановяване“ на дължимото на държавата чрез тази вноска, а точно обратното - в зависимост от ефекта върху структурата на баланса на France Télécom по такъв начин, че вноската да остане поносима. Размерът на вноската не е бил определен въз основа на логика за компенсиране на държавата за разходите, а като се отчитат възможностите на предприятието за плащане.
(85)
Начинът, по който тази вноска е била управлявана, без да се търси връзка с действително изплатените пенсионни плащания от 1997 г., потвърждава, че тя е с определен размер. Следователно от предоставените от Френската република данни е видно, че между 1997 г. и 2006 г. изплатените пенсии на държавните служители на France Télécom чрез специално определена за целта сметка възлизат на […] млрд. EUR, докато държавната институция за управление на извънредната вноска на France Télécom е превела в същата сметка сумата от 3,4 млрд. EUR. За същия период нефинасираният от платените социалноосигурителни вноски остатък би възлизал на 1,2 млрд. EUR. Освен това през 1997 г. се е считало, че този фонд ще съществува от 17 до 25 години, без това да има връзка с десетгодишния период, на който Комисията основава обосновката, която тя очевидно иска да приеме.
(86)
Френската република счита, че France Télécom би останало извън пазара без реформата, с вноски, достигащи 77 % от брутното индексно възнаграждение през 2010 г. и ресурсно обезпечаване в сметките си на задълженията за пенсии на работещите за него държавни служители. Ето защо реформата е била решаващ етап от адаптирането към либерализацията на пазара в съответствие с цел на ЕС и е била ограничена до необходимия минимум. Без тази реформа France Télécom би останало извън пазара и не би могло да набере необходимите инвестиции, и по-специално за да позволи необвързания достъп до абонатна линия, без да бъде изключен рискът от изпадане в несъстоятелност, така че реформата не следва да оказва отрицателно въздействие върху конкуренцията.
(87)
Освен това според Френската република реформата на начина на финансиране на пенсиите на France Télécom, и по-специално налагането на плащане на извънредна вноска, не е довела до разход за държавата между 1997 г. и 2006 г., а в действителност според оценките на френските органи е генерирало нетен приход от над 9,1 млрд. EUR за френската държава (52). Ако трябва да се изчислява доходът от извънредната вноска, Френската република счита, че трябва да се приеме дисконтов процент от 7 %. Следователно принципът за извънредната вноска е бил възприет през 1996 г. Инвестиционният хоризонт би трябвало да е продължителен, тъй като очакваните разлики между пенсиите за плащане и очакваните социалноосигурителни вноски превишават 500 млн. EUR едва през 2005 г., т.е. 9 години по-късно, а сумата от 1 млрд. EUR - едва 12 години по-късно. Средно за 1996 г. ставката на лихвата на държавните облигации (наричани по-долу „ДО“) за 15 години е била 6,9 %. От своя страна France Télécom е емитирало държавни облигации в периода ноември 1991 г. и ноември 1997 г. при сравнима средна ставка от 7 %.
(88)
Накрая, запорирането на сумите, поискано от Комисията съгласно решението ѝ относно прилагането на професионален данък към France Télécom (53), последвано от плащането на посочените суми, би трябвало да накара Комисията да сметне решението си за изпълнено в съответствие със съобщението ѝ от 2007 г. в тази област (54). Поради това кумулативният ефект на тези помощи не следва да се разглежда.
6. ОЦЕНКА НА ПОМОЩТА
6.1. Наличие на помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС
(89)
Член 107, параграф 1 от ДФЕС гласи, че: „Освен когато е предвидено друго в Договорите, всяка помощ, предоставена от държава членка или чрез ресурси на държава членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите членки, е несъвместима с вътрешния пазар.“
(90)
Прилагането на кумулативните условия на този член към фактите по случая се разглежда в раздели 6.1.1-6.1.5.
6.1.1. Помощ, предоставена от държавата чрез държавни ресурси
(91)
Законът от 1990 г. и законът от 1996 г. са приети от френската държава. В тях се предвижда мярката, съгласно която France Télécom плаща насрещна пррестация в държавната хазна в замяна на уреждането и плащането от държавата на отпуснатите пенсии на държавните служители на France Télécom. Тъй като в съответствие със закона от 1996 г. насрещната престация, плащана от France Télécom в държавната хазна, е по-малка спрямо първоначалния вариант на закона от 1990 г., помощта се отпуска на France Télécom чрез държавни ресурси на френската държава.
6.1.2. Поставяне в по-благоприятно положение на някои предприятия
(92)
В закона от 1990 г. е определена схемата, приложима към обществения оператор със статут на юридическо лице France Télécom. Законът от 1996 г. относно националното предприятие France Télécom изменя тази схема с разпоредби, които се прилагат към France Télécom съгласно реда и условията, определени в него само за това предприятие.
(93)
Въведената със закона от 1990 г. схема има за цел да определи конкретна насрещна престация що се отнася до принципите и размерите на платените на френската държава от France Télécom вноски „от работодателя“. Също така платимата от France Télécom насрещна престация, предвидена в първоначалната редакция на закона от 1990 г. и прилагана в периода 1991-1996 г., заедно с различната насрещна престация, въведена със закона от 1996 г. и прилагана от 1997 г., са конкретни мерки, които се отнасят само за France Télécom, и следователно, противно на твърдението на France Télécom, изпълняват условието за избирателност.
6.1.3. Икономическо предимство, което нарушава или заплашва да наруши конкуренцията
(94)
Следва да се определи дали мерките, които определят размера на разглежданата компенсация, поставят France Télécom в по-благоприятно положение. Въпросът дали измененията, въведени в член 30 от закона от 1990 г. със закона от 1996 г., представляват помощ в смисъл че предоставят икономическо предимство на France Télécom, трябва да се разглежда в светлината на естеството и общата структура на въпросната пенсионна система и произтеклите от нея последици за France Télécom, а не през призмата на причините и целите на измененията. Противно на твърдението на Френската република. преследваната с изменението на закона от 1990 г. цел по принцип не е уместна за оценяване на въздействието на мерките.
(95)
Поемането от държавата на задължение за уреждането и плащането на отпуснатите пенсии на държавните служители на France Télécom произтича от прилагането на Кодекса за гражданските и военните пенсии, който е единствено приложим към въпросните бивши държавни служители. Нито законът от 1990 г., нито този от 1996 г. изменят статута на тези държавни служители, нито пък принципа за поемане от държавата на задължението за изплащането на пенсиите им. Поемането на задължение за плащането на пенсиите изглежда произтича от принципа, според който статутът на държавните служители означава, че те служат на общественото благо при пълна независимост и в общ интерес. Не е такъв случаят обаче когато тези държавни служители работят за предприятие, което предоставя услугите си срещу заплащане с цел да обслужва интереса и да носи печалба на това предприятие в конкуренция с други предприятия, които предоставят същите услуги.
(96)
В този смисъл плащането на насрещна престация на държавата, предвидено със закона от 1990 г. както в първоначалната му редакция, така и с въведените със закона от 1996 г. изменения, представлява изключение от принципа за поемане на тези разходи от френската държава. Изключението се обосновава с естеството и общата структура на системата, приложима към пенсиите на работещите във France Télécom държавни служители. В действителност, в приложение на Кодекса за гражданските и военните пенсии френската държава е длъжна да извършва уреждането и плащането на отпуснатите пенсии на държавните служители на France Télécom, които са с общ статут на държавни служители на френската държава и не подлежат на общото право за социалноосигурителните плащания.
(97)
Дори при отсъствието на насрещна престация от France Télécom френската държава би била не по-малко задължена да осигурява пожизнено държавните служители с въпросния статут, освен при едностранна промяна на тези ангажименти. Напротив, предоставянето на обучени от държавата държавни служители на France Télécom без никаква насрещна престация по отношение на платените или предстоящи за плащане пенсии би предоставило очевидно предимство на предприятието.
(98)
Тъй като конкурентните на France Télécom предприятия не наемат служители със статут на държавен служител, към които френската държава да има подобни финансови задължения, логиката на въведената със закона системата за финансиране на пенсиите и плащането на насрещни престации от France Télécom не може да се приложи към тях. В потвърждение на факта, че статутът на служителите на конкурентите е различен по отношение на рисковете от неплащане на заплати, обхванати от общото право за социалноосигурителните плащания, френските органи явно считат плащането на социалноосигурителните вноски за покриването на този риск за обосновано в техния случай. Именно на този статут се позовава Френската република, за да счита, че включването на необичайните рискове за държавните и обикновените служители при изчисляването на изплатената насрещна престация на държавата от France Télécom съгласно закона от 1996 г. не може да се обоснове.
(99)
От горепосоченото следва, че по отношение на платените разходи за наемане на обикновени служители тези предприятия нито de jure, нито de facto са в положение, сравнимо с това на France Télécom по отношение на държавните му служители, противно на твърдението в мненията на Френската република и на France Télécom.
(100)
По същия начин, не е необходимо да се прави сравнение между прилаганата към France Télécom схема на насрещна престация и схемата, определена за други държавни институции, които наемат държавни служители, като френския монетен двор (Monnaie de Paris) или Националната служба по горите (Office National des Forêts), и които за някои от дейностите си могат да бъдат квалифицирани като предприятия по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, или други държавни организации с промишлен и търговски характер, като EDF (Électricité de France) или GDF (Gaz de France) в миналото. EDF или GDF са имали специфични пенсионни системи, които не са приравнени към тези на държавните служители. От друга страна, схемите на EDF и на GDF са били обезпечени с обща схема оттогава, въпреки че е уместно да се подчертае, че Комисията е заключила, че не е съществувала помощ единствено доколкото обезпечението е било финансово неутрално за държавата (55), какъвто не е случаят с реформата от 1996 г. в настоящия случай.
(101)
В замяна на това, схемата за насрещна престация в полза на държавата срещу плащането на пенсиите на държавните служители, работещи за La Poste, преди описаните и одобрени изменения от Комисията при определени условия в решението ѝ относно La Poste, е била схема на национално предприятие, сравнимо с държавна организация с промишлен и търговски характер, и съгласно първоначалната редакция на закона от 1990 г. остава подобна на схемата на France Télécom по отношение на годишното възстановяване на разходите на държавата за изплатените пенсии на пенсионираните държавни служители и погасяването на разходите, предвидени в член L-134 от Кодекса за социално осигуряване.
(102)
Дори и да изглежда, че La Poste не е в конкуренция с France Télécom - конкуренция, която предоставените на France Télécom предимства са можели да нарушат или заплашат - вярно е също, че логиката и разпоредбите на пенсионната схема на държавните служители на France Télécom преди реформата от 1996 г. са били същите като тези от сравнимата схема, приложена към La Poste по същото време. От друга страна, Комисията е сметнала в решението си относно La Poste, че реформата на приложимата към La Poste схема е представлявала държавна помощ, противно на твърденията на Френската република във връзка с France Télécom. Като цяло, за да се направи оценка на положението на France Télécom, то трябва да бъде съпоставено с положението на държавно или частно предприятие, което би наело държавни служители, които биха запазили своя статут. Такива предприятия биха се оказали в същото сравнимо положение като France Télécom. Именно в съответствие с тази система за сравнение може да се оцени наличието на държавна помощ в полза на France Télécom.
(103)
Също така не може да се твърди, че една мярка не предоставя предимство на дадено предприятие, в случая France Télécom, само защото представлява компенсация за известно неблагоприятно положение за предприятието в миналото, противно на твърденията на Френската република и France Télécom. Комисията отхвърли наскоро и довода на един заварен далекосъобщителен оператор, конкурент на France Télécom, според който специфични пенсионноосигурителни права, подобни на тези на наследените от миналото на държавната служба и различни от тези по общото право за една част от персонала, могат да бъдат основание за мерки за намаляване на направените от оператора социални разходи, свързани с пенсиите на тази категория персонал (56). В този смисъл, както са подчертали френските органи по време на разискванията по проекта, законът от 1996 г. е наложил нов и голям разход за френската държава за уреждането и плащането на отпуснатите пенсии на държавните служители на France Télécom. Заедно с това законът от 1996 г. е довел и до намаляване на все още плащаната от France Télécom насрещна престация.
(104)
Поради предвидения със закона от 31 декември 1996 г. начин на изчисляване на ставката на вноската „от работодателя“, France Télécom плаща на държавата насрещна престация с по-малък размер, отколкото би плащало при отсъствие на закона. Освен това, поради погасителния характер на въведената с този закон вноска „от работодателя“, France Télécom незабавно е подновило към 31 декември 1996 г. провизията, определена в сметките му, за плащането на бъдещите си задължения. По този начин разходът, от който France Télécom е било освободено, не е бил нито нов, тъй като законът от 1990 г. продължава предходната бюджетна практика, нито непредвидим, тъй като предприятието е заделило провизии за тази цел, нито дерогация от общото право в областта на социалното осигуряване, тъй като то не се прилага към плащаната от France Télécom насрещна престация.
(105)
С влизането в сила на закона от 1996 г. на френската държава е прехвърлено задължението за годишна вноска, изцяло покриваща in fine разходите за финансиране на пенсиите на засегнатия персонал. Отпуснатата съгласно закона от 1996 г. сума на помощта от влизането му в сила може да се изчисли чрез годишната разлика между насрещната престация, която представлява погасителната вноска „от работодателя“, плащана от France Télécom на френската държава, и разходите, които предприятието би платило в приложение на закона от 1990 г., посочени в таблица 1, ако същият не е бил изменен, като се приспадне сумата на платената през 1997 г. вноска с определен размер.
(106)
От предоставените от Френската република оценки, изложени в съображение 40, е видно, че към момента на реформата през 1996 г. и до предвиденото погасяване на финансовите задължения вследствие на поетите от френската държава разходи, френските органи са успели да оценят общата сума на новия нетен разход до 2043 г. - годината на приключване на финансовите задължения на държавата към пенсионираните държавни служители или ползвателите на техните права - на стойност […] млрд. EUR. Размерът на нетния разход през 1996 г. е възлизал на […] млрд. EUR, след като са приспаднати годишните вноски на France Télécom (15,2 млрд. EUR), тези на служителите ([…] млрд. EUR) и извънредната вноска с определен размер от 5,7 млрд. EUR.
(107)
Трябва също така да се отбележи, че изчислените суми по време на реформата през 1996 г. са приблизителна оценка на действителната стойност (57). Предвидените суми за плащане на насрещна престация от France Télécom под формата на годишни вноски, както и платената през 1997 г. еднократна компенсация в размер на 5,7 млрд. EUR, нито са имали за цел, нито са насочени към бюджетен неутралитет за френската държава. Ако беше така и при условие че хипотезите за актюерските изчисления са подходящи, разходите и приходите за целия период биха били равни и следователно France Télécom не би имало икономическо предимство.
(108)
Френските органи са били наясно, че „прехвърлянето на разходите за пенсии на държавните служители на France Télécom към общия бюджет на държавата“ е било „нов и голям разход за държавата“, който извънредната вноска с определен размер или приходите от отстъпването на част от акциите на предприятието, притежавани от държавата, ще покрият само отчасти. Следователно посочените в съображение 31 разисквания сочат, че през 1996 г. френската държава не се е стремила към пълно компенсиране на поетия от нея занапред нов разход, а точно обратното - че се е стремила към поемането му така, че „на първо място [да бъдат] взети предвид голяма част от интересите на предприятието в този случай“.
(109)
Очевидно е, че дори при актюерски хипотези, различни от приетите от френската държава за оценяването на новопоетия от държавата разход, и независимо от платената през 1997 г. извънредна вноска с определен размер, реформата е предоставила значително икономическо предимство под формата на по-малки пенсионноосигурителни вноски „от работодателя“. Следователно, тъй като чрез вноската с определен размер или еднократна компенсация, прехвърлените на френската държава разходи не са могли да бъдат изцяло покрити, а най-много намалени, и предвид разглежданите суми е неуместно да твърди, че приетото тогава актюерско изчисление е било подходящо, нито че произтичащите от него прогнози за целия период до 2043 г. са били точни.
(110)
От друга страна е неуместно да се сравняват финансовите предимства, произтичащи от по-ниските социалноосигурителни вноски на France Télécom, с предполагаемите недостатъци в резултат на наемането на държавни служители, както посочва France Télécom, подкрепено от Френската република. В действителност законът от 1996 г. в никакъв случай не е довел до нарастване на предполагаемите недостатъци, тъй като не в закона е причината за наемането на допълнителни държавни служители. Впрочем чрез облекчаването на France Télécom от част от финансовите му задължения законът от 1996 г. не е имал за цел да компенсира предполагаемия недостатък, свързан със заплатите, или според израза на France Télécom - по-малката гъвкавост при наемането на държавни служители.
(111)
Поради това с цел по-голяма изчерпателност следва да се отговори на доводите за изложените от Френската република и France Télécom предполагаеми недостатъци при наемането на държавни служители.
-
Първо, непосредствено преди пълното отваряне на френския пазар за конкуренцията France Télécom е разполагало с обучен и компетентен персонал, без който, ако би трябвало да бъде заменен изцяло, предприятието не би запазило пазарното си положение - нещо, което France Télécom пропуска да спомене в писменото си изложение.
-
Освен това сумата на заплатите и инвестициите в обучение на персонала - които според France Télécom представляват недостатъци, са обичайни разходи в бюджета на едно предприятие, и не е установено, че те не подобряват ангажираността и производителността на служителите спрямо конкурентите.
-
От друга страна, макар да е вярно, че France Télécom не разполага с възможности за коригиране на сумата на заплатите чрез въвеждане на социален план за намаляване на броя на засегнатите служители, е съмнително, че такъв план, отнасящ се единствено до служителите с държавен статут, поради този техен статут би могъл да бъде правилно изпълнен. В замяна на това преустановяването на наемането на държавни служители през 1997 г. и използването на обикновени служители са предоставили известни възможности за гъвкавост за коригиране на сумата на заплатите.
-
Накрая, макар да е вярно, че предприятието заделя значителни бюджетни средства за насърчаване на ранното пенсиониране на въпросните служители, това не променя факта, че насърчаването и интересът на предприятието да въведе подобен механизъм биха били по-малки без предвиденото със закона от 1996 г. прехвърляне върху френската държава на поетите от France Télécom финансови задължения. Чрез този механизъм се насърчава ранното пенсиониране и съответно по-скорошното поемане на разходите за пенсии на въпросните служители от държавата. Без закона от 1996 г. France Télécom би продължило да поема тези разходи.
(112)
Също така изглежда необосновано, тъй като няма връзка с въпроса за наличието или липсата на произтичащо от въпросните мерки икономическо предимство, разглеждането на изтъкнатите от жалбоподателите конкурентни предимства за France Télécom вследствие на предишния му монопол. Предполагаемите предимства и недостатъци нямат фактическа връзка с въпроса за уеднаквяването на условията на конкуренция на пазарите на далекосъобщителни услуги що се отнася до социалните разходи.
(113)
Само предвидената със закона от 1996 г. извънредна вноска с определен размер веднага води до нарастване на разходите на France Télécom спрямо вече определеното референтно положение. Плащането на вноската с определен размер е намалило сумата на получената и оставаща за получаване от France Télécom помощ до погасяването на поетите от френската държава финансови разходи вместо France Télécom съгласно закона от 1996 г. Без да се засяга точността на тогава приложените от френското правителство актюерски методи, без вноската с определен размер нетната сума на разходите, от които би било облекчено France Télécom през 1996 г., би възлизал на 18,9 млрд. EUR, а не на […] млрд. EUR.
(114)
Законът от 1996 г. е предоставил и продължава да дава възможност на France Télécom да разполага с по-големи финансови ресурси, за да извършва дейността си на съответните пазари. Вследствие на закона от 1996 г. тези ресурси са по-значително по-големи спрямо тези, с които France Télécom е разполагало по време на закона от 1990 г. в първоначалната му редакция. Пазарите на далекосъобщителни услуги, на които France Télécom е извършвало и продължава да извършва дейността си на цялата територия на Франция и в останалите държави членки, постепенно са отваряни за конкуренцията чрез постепенното премахване на изключителни или специални права от 1988 г., а след това и чрез пълното им премахване през 1998 г., освен при конкретни изключения. Отварянето на пазара за конкуренцията във Франция завършва през 2002 г. Премахването на правните пречки е съпътствано от навлизането на други оператори, с които France Télécom се конкурира и тогава, и сега, дори преди законодателните мерки от 1990 г. и 1996 г., предмет на настоящото решение.
(115)
Освободено от задължението за обезпечаване на разходите за бъдещи пенсии на държавните си служители и при по-ниско ниво на годишна социалноосигурителна вноска, France Télécom е постигнало баланс с по-малко задължения и разходи, което е увеличило привлекателността му при набирането на капитал и го е поставило в по-благоприятно положение в сравнение с това преди реформата от 1996 г. Облекчено от свързани с френския исторически пазар разходи, предприятието е могло да се развива по-безпроблемно на новоотворените за конкуренцията пазари в другите държави членки, което в действителност е и направило, както се посочва в съображения 48-50.
(116)
От горепосоченото следва, че намаляването на разходите на France Télécom в резултат на начина на изчисляване на платимата на френската държава компенсация в замяна на поемането на разходите за пенсиите на държавните служители, нарушава или заплашва да наруши конкуренцията между France Télécom и новите оператори във Франция и в другите държави членки, в които France Télécom присъства.
6.1.4. Засягане на търговията между държавите членки
(117)
Пазарите, на които France Télécom извършва дейност във Франция, са постепенно отваряни за конкуренцията от 1988 г. и съответно широко отворени за търговия между държавите членки. С Директива 96/19/ЕО се предвижда пълното либерализиране на сектора на далекосъобщенията от 1 януари 1998 г. Във Франция се установяват оператори с капитал, притежаван отчасти от предприятия от други държави членки. Някои от тези пазари са свързани с международните далекосъобщения между държавите членки. По същия начин чрез дъщерни дружества France Télécom предоставя електронни съобщителни услуги в други държави членки, а именно Испания, Белгия и Обединеното кралство.
(118)
При тези обстоятелства дадена мярка, която облекчава експлоатационните и оперативните разходи на France Télécom и съответно освобождава ресурси, с които предприятието разполага за инвестиции или за подобряване на търговското си предлагане във Франция, или за да се установи в други държави членки, може да засегне търговията между държавите членки.
6.1.5. Заключение относно наличието на помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС
(119)
От горепосоченото следва, че като намалява насрещната престация, каквато представлява платимата на държавата вноска „от работодателя“ в замяна на разходите за пенсии, предвидени в първоначалната редакция на закона от 1990 г., и като я заменя с предвидената в закона от 1996 г. насрещна престация, доколкото последната е с по-малък размер от предходно прилаганата, Френската република е предоставила чрез държавни ресурси помощ на France Télécom, която нарушава или заплашва да наруши търговията между държавите членки по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, и то по време на предвиденото със закона от 1996 г. прехвърляне на разходите.
(120)
Следователно е необходимо да се проучи дали тази помощ може да бъде обявена за съвместима с вътрешния пазар.
6.2. Алтернативни правни основания за съвместимост на помощта
(121)
Комисията отбелязва, че Франция не се е позовала на член 106, параграф 2 от ДФЕС като основание за съвместимостта на разглежданите мерки.
(122)
Предвидените в член 107, параграф 2 от ДФЕС дерогации за помощите със социален характер, предоставени на отделни потребители, помощите за отстраняване на щети, причинени от природни бедствия и други извънредни събития, както и помощите, предоставени в отделни региони на Федерална република Германия, очевидно не са приложими в разглеждания случай.
(123)
По отношение на предвидените в член 107, параграф 3 от ДФЕС дерогации Комисията констатира, че разглежданите помощи не са предназначени за насърчаване на икономическото развитие на региони, където жизненото равнище е необичайно ниско или където има високо равнище на непълна заетост, не представляват проект от общоевропейски интерес и нямат за цел преодоляването на сериозни затруднения във френската икономика. Също така те нямат за цел насърчаване на културата и опазването на наследството.
(124)
Следователно изглежда, че само член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС е приложим за оценка на съвместимостта на тази мярка.
6.3. Съвместимост на помощта по смисъла на член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС
(125)
Съгласно член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС: „За съвместими с вътрешния пазар могат да се считат: (…) помощите, които имат за цел да улеснят развитието на някои икономически дейности или на някои икономически региони, доколкото тези помощи не засягат по неблагоприятен начин условията на търговия до степен, която противоречи на общия интерес (…)“.
(126)
За бъде счетена дадена помощ за съвместима с вътрешния пазар с мотива, че улеснява развитието на икономически дейности или на някои икономически сектори, тя трябва да подобрява начина, по който се упражнява икономическата дейност. Дадена помощ е съвместима по смисъла на член 107, параграф 3, буква в) само ако не засяга условията до степен, която противоречи на общия интерес. В оценката си Комисията обръща особено внимание на критериите за необходимост и пропорционалност (58).
(127)
Първо, и предвид изразените от Комисията съмнения в решението ѝ за откриване на процедурата, следва да се отбележи, че Френската република е удържала от France Télécom достатъчно голяма сума, съответстваща на изисканото от Комисията възстановяване на помощите в решението ѝ относно прилагането на професионален данък към France Télécom (59). Комисията, след потвърждение на решението на Първоинстанционния съд, което отхвърля иска за отмяна на това решение от Съда (60), счита, че Френската република е предприела необходимите мерки за изпълнение на задълженията си по това решение. Тъй като правилното възстановяване на изплатените помощи в съответствие с професионалния данък премахва икономическото предимство, което е имало France Télécom, в този смисъл не е уместно да се разглеждат последиците от евентуално натрупване с помощта, предмет на настоящата процедура.
(128)
По отношение на останалото следва да се отбележи още в самото начало, че противно на инвестиционните разходи, социалноосигурителните разходи на едно предприятие представляват текущи оперативни разходи и че дадена помощ, която води до съкращаването им, представлява помощ за функционирането на предприятието, чиято съвместимост с вътрешния пазар съгласно съдебната практика на Съда подлежи на стриктна оценка от Комисията.
6.3.1. Съответствие на мярката за помощ с цел от общ интерес
(129)
В настоящия случай приведената в действие помощ от 1997 г. насам може да се счита като целяща да улесни развитието на икономическата дейност за предоставяне на електронни съобщителни услуги в контекста на пълната либерализация на тези пазари. В действителност законът от 1996 г. е бил приет заедно със Закон № 96-659 от 26 юли 1996 г. относно регламентирането на далекосъобщенията, който въвежда произтичащите за Франция задължения от правото на ЕС, а именно тези от Директива 96/19/ЕО.
(130)
В този смисъл общата цел, която се цели със закона от 1996 г. що се отнася до плащането на насрещна финансова престация на френската държава, е да се сближат равнищата на задължителните социалноосигурителни и данъчни разходи върху заплатите между France Télécom и останалите предприятия от сектора на далекосъобщенията, произтичащи на общото право за социалноосигурителните плащания. Използваното средство, а именно мярка за помощ, насочена пряко и изключително към начина на определяне на вноските „от работодателя“ на France Télécom, изглежда подходящо за постигане на определената цел.
(131)
Дадена мярка за помощ, предназначена да намали текущите социалноосигурителни разходи на France Télécom, поети във време, когато предоставянето на услуги при съществуващ монопол по отношение на голяма част от дейностите му, не е изисквало икономически ефективно поведение, в една различна конкурентна среда може да допринесе за подобряването на начина на предоставяне на предишните монополни услуги, доколкото разпределянето на финансови ресурси от конкуренти предприятия за техните социалноосигурителни разходи не води чрез отклонения до процес на конкуриране на основата на качествата. Разбира се, по-долу са изразени резерви по отношение на адекватността на някои разпоредби на закона за постигането на преследваната от него цел. При все това нито легитимността, нито съответствието му с целта от общ интерес за развитие на пазари на електронни съобщителни услуги с ефективна конкуренция, като допринася по този начин за технологичния напредък и за икономическия подем на тази дейност, не следва да се поставят под съмнение.
6.3.2. Необходимост от мярката за помощ
(132)
Ограничаването на броя на държавните служители, работещи за France Télécom, наложено с предвидената в закона от 1996 г. забрана за наемане след 1 януари 2002 г., неизбежно би довело до значително увеличаване на пенсионноосигурителната тежест за France Télécom пропорционално на заетите в него държавни служители. Лишено от възможността да наема държавни служители от държавните институции, което от друга страна е разбираемо предвид предоставянето на въпросните услуги вече в конкурентна среда, France Télécom би било изправено пред прекомерно големи разходи за пенсии на въпросните служители в сравнение с тези на конкурентите му тогава и сега. Също така следва да се отбележи, че задължението за плащане на насрещна престация на френската държава, предвидено в първоначалните разпоредби на закона от 1990 г., е засягало не само заетите държавни служители на конкурентни пазари през 1990 г. и по-нататък, но и държавните служители от главната дирекция на Министерството на пощите и далекосъобщенията, излизащи в пенсия през 1990 г.
(133)
Така например според Френската република ставката на вноската за France Télécom при запазване на разпоредбите на закона от 1990 г. би била 77 % от брутното индексно възнаграждение на заетите държавни служители през 2010 г. Тази ставка е близка до […] %, което би позволило да се осигури напълно равностойно конкурентно положение по отношение на общите и различните от общите рискове между France Télécom и неговите конкуренти. В абсолютни стойности разликата би била около […] млн. EUR годишен допълнителен разход спрямо ставката на вноската, осигуряваща равнопоставено конкурентно положение. Освен това поради непосочването в закона на вече погасителния характер на вноските „от работодателя“, France Télécom щеше да продължи да бъде изправено пред нуждата от значително по-голямо обезпечаване в сравнение с вече заделените провизии през 1996 г. в размер на 3,6 млрд. EUR.
(134)
В този смисъл съображенията на жалбоподателите, че France Télécom е могло от 1996 г. да поеме финансово задължение, което е много по-голямо от разходите, от които го е освободила френската държава, не са уместни, тъй като нямат връзка с разглеждания въпрос. Въпреки че нарастването на поетите финансови задължения от France Télécom през 1996 г. и разглежданите суми към момента да елиминират изтъкнатия от Френската република риск от изпадане в несъстоятелност на предприятието, ако беше продължило прилагането на предвидената в закона от 1990 г. схема, мярката за помощ изглежда необходима за в бъдеще, за да може France Télécom да се конкурира на въпросните пазари на основата на качествата си, без върху него да пада тежестта на наследени от миналото социалноосигурителни разходи, които не съществуват за неговите конкуренти.
(135)
Съображенията на жалбоподателите и на далекосъобщителния оператор относно уместността на цялостна оценка с оглед да се прецени необходимостта от помощта спрямо другите предимства, произтичащи от монопола на France Télécom в миналото, в случая са неоснователни. Наистина от 1996 г. на много пазари на услуги, на които извършва дейност във Франция, France Télécom продължава да заема водещо положение именно вследствие на мрежови ефекти, присъщи на пазарите на съобщенията. Освен това France Télécom е разширило присъствието си на пазарите в други държави членки, като е заело сериозни позиции, по-конкретно в Полша и Испания. Вярно е също че, както подчертава косвено далекосъобщителният оператор в мнението си, поради господстващото си положение по смисъла на член 102 от ДФЕС или поради значителната си пазарна сила съгласно приложимата правна уредба към електронните съобщения в ЕС (61), France Télécom има особени асиметрични задължения, които конкурентните предприятия с по-малка пазарна сила нямат.
(136)
Впрочем тези задължения, например по отношение на достъпа до неговата мрежа, определянето на тарифите според разходите или въздържането от търговско поведение, допустими за дадено предприятие, което не заема господстващо положение, са предназначени именно за да се гарантира, че положението на France Télécom, наследено от предишния му монопол, не е в ущърб на конкуренцията. Тези ad hoc регулаторни инструменти, разработени и периодично прилагани от националните органи в областта на регулирането и конкуренцията, както и от Комисията (62), са по-целенасочени и ефективни за премахване на посочените от жалбоподателите трайни недостатъци вследствие на предимствата на France Télécom, дължащи се на предишния му монопол.
(137)
Следователно държавната помощ, предмет на настоящата процедура, изглежда необходима за постигането на цел от общ интерес и подобрява условията на конкуренция, свързани с разходите за пенсии, и по този начин предоставянето на електронни съобщителни услуги.
6.3.3. Пропорционалност на мярката за помощ
(138)
Налага се изводът, че въведената със закона от 1990 г. насрещна финансова престация в полза на държавата за уреждането и плащането на пенсиите е конкретно за France Télécom и sui generis. Принципът за пълно възстановяване, предвиден с първоначалния закон от 1990 г., е заменен с различна схема за определяне на размера на насрещната престация, плащана на държавата от 1996 г. Теоретично е имало няколко възможности за определяне на размера на плащаната от France Télécom вноска „от работодателя“,като се стига до пълно поемане на разхода от държавата без възстановяване. От 1997 г. тази насрещна престация се изчислява спрямо определи разходи на конкурентните предприятия в сектора. За да се установи дали помощта е пропорционална за постигане на определената цел, следва да се проучи дали референтната рамка за определянето на размера на насрещната престация, приета със закона от 1996 г., е обективна и обоснована.
(139)
Следва да се отбележи още в самото начало, че в процедури, свързани с намаляването на разходите за пенсии на държавни служители на бивши монополни оператори в сектора на далекосъобщенията, OTE в Република Гърция и BT Plc в Обединеното кралство, Комисията е проверила по-специално дали тези предприятия са били обект на социалноосигурителни разходи, еквивалентни на тези на конкурентите, за да вземе съответното решение за съвместимост или несъвместимост с вътрешния пазар по силата на член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС на предоставените на въпросните оператори държавни помощи (63). В разглеждания случай Комисията констатира, че ежегодно плащаните от France Télécom и предвидени със закона от 1996 г. погасителни вноски не дават възможност да се гарантира удържането на социалноосигурителни разходи, еквивалентни на тези на неговите конкуренти. Конкурентната ставка на равно заплащане (наричана по-долу „КСРЗ“) не е постигната.
(140)
Френската република и France Télécom обаче се позовават на извънредната вноска с определен размер от 5,7 млрд. EUR, платена през 1997 г. от France Télécom съгласно закона от 1996 г. Сумата на вноската с определен размер е била изчислена през 1996 г. по такъв начин, че за период от десет години от прилагането на закона от 1996 г. да компенсира допълнителния разход, предвиден тогава за държавата, като, от друга страна, са отчетени счетоводните провизии, които France Télécom е било заделило и които предприятието е успяло да поднови през бюджетната 1996-1997 година. Извънредната вноска с определен размер се разделя на два елемента:
-
от една страна, сумата от 3,6 млрд. EUR заделени провизии от France Télécom до 1996 г. за поемането на разходите за тогава предвидените бъдещи пенсии на държавните служители;
-
от друга страна, сумата от 2,1 млрд. EUR (наричана по-долу „допълнителната сума“), съответстваща както според прогнозите на държавните органи, така и според фактите, на нетните социалноосигурителни разходи за уреждане на пенсиите, които държавата е трябвало да плати в рамките на десет години - между 1997 г. и 2006 г., поради прехвърлянето на разходите за пенсиите на държавните служители от сектора на далекосъобщенията.
(141)
Тъй като чрез вноската с определен размер от 5,7 млрд. EUR никога не се е целяло компенсиране на отсъствието на конкурентна ставка на равно заплащане между France Télécom и неговите конкуренти, не би било обосновано да се търси баланс тази вноска и годишните погасителни вноски, които не са били платени от France Télécom, а биха били необходими за постигането на действителна конкурентна ставка на равно заплащане.
(142)
За сметка на това, при разглеждането на парламентарните разисквания е видно, че допълнителната сума от 2,1 млрд. EUR е била предназначена да покрие прехвърлянето на разходите от 1997 г. до 2006 г. и на практика да отстрани последиците от помощта за десетгодишен период. Така нетното финансиране на France Télécom, съответстващо на тази допълнителна сума, е представлявало финансирането за десетгодишен период на допълнителния разход за реформата за френската държава.
(143)
От друга страна, извънредната вноска включва подновяването на станалите безпредметни счетоводни провизии, заделяни до 1996 г. Подновените от държавата провизии са били създадени от France Télécom, за да може да поеме разходите за бъдещите пенсии и подновяването им премахва последиците от помощта за периода на плащане на пенсиите, които могат да покрият.
(144)
При все това в закона от 1996 г. се посочва една-единствена извънредна вноска, без приложимите разпоредби - както тези на закона за държавния бюджет, така и тези на последващите укази - да разграничават произтичаща от провизиите сума, която би било уместно да се извади от прехвърлените на държавата разходи за този период. В член 6 от закона от 1996 г. ясно се посочва, че извънредната вноска с определен размер е платена под формата на насрещна престация за поемането от държавата на отпуснатите пенсии на държавните служители. Поради това при анализа на реформата извънредната вноска следва да се разглежда в нейната цялост.
(145)
Тъй като чрез плащането на извънредната вноска с определен размер France Télécom е покрило разходите за пенсии на държавните служители в сектора на далекосъобщенията и компенсационните разходи между схемите за близо петнадесет години, последиците от помощта са били неутрализирани. Следователно с плащането на извънредната вноска France Télécom е неутрализирало последиците от помощта през този период. Поради това е оправдано през този период France Télécom да не е длъжно да изпълнява условията за съвместимост на тази помощ и така да не плаща необходимата годишна вноска за осигуряването на конкурентна ставка на равно заплащане, включваща необичайните рискове за обикновените служители.
(146)
Стъпките на тази мотивировка следва да се разгледат подробно.
(147)
Налага се изводът, че годишните погасителни удръжки, плащани от France Télécom след реформата от 1996 г., не дават възможност да се постигне конкурентна ставка на равно заплащане, както се подчертава в решението за откриване на процедурата по разследване. Това произтича от факта, че прилаганата към France Télécom ставка включва само социалноосигурителните вноски за общите рискове за обикновените и за държавните служители и в този смисъл изключва социалноосигурителни вноски за необичайните рискове като безработица или неплащане на заплати в случай на оздравителен план или прекратяване на дейността на предприятието по съдебен път.
(148)
От таблица 4 е видно, че неотчитането на необичайните рискове при изчисляването на платимата от France Télécom вноска води до значителна разлика между насрещната престация, която предприятието плаща на държавата, и това, което би плащала, ако ставката на вноската е била изчислена за осигуряване на напълно равнопоставени условия на конкуренция с базите за изчисление на разходите на конкурентите. Следователно произтичащата от закона мярка за помощ не отговаря на принципа на пропорционалността. За да изпълни този принцип и за да постигне обявената легитимна цел за подобряване на условията на конкуренция чрез уеднаквяване на начините за изчисляване на разходите за сметка на предприятията, извършващи дейност на съответните пазари на далекосъобщителни услуги във Франция, отпуснатата на France Télécom в съответствие закона от 1996 г. помощ би трябвало тогава и сега действително да уеднакви в бъдеще тези разходи, като включи разходите за необичайните рискове за двете категории служители.
(149)
Във връзка с това не може да бъде приет доводът на Франция, че държавните служители не са изложени на някои рискове и съответно е необосновано да се плащат вноски за тези рискове. На първо място, тъкмо в резултат на държавните мерки въпросните рискове не биха се проявили и поради това не е обосновано France Télécom да получава финансово предимство. Например тъкмо поради ангажимента на френската държава спрямо заетите държавни служители във France Télécom и поради факта, че тя е свой собствен осигурител, рискът от неплащане на заплати в случай на оздравителен план на предприятието не съществува. Възможността обаче France Télécom да обяви несъстоятелност, като всеки един конкурент, не може да се изключи. И в двата случая не става въпрос за предимство, предоставено на предприятието, а за предимство, предоставено пряко на неговите служители. Гаранцията за изплащане на заплатите възниква след като предприятието вече престане да съществува. За разлика от France Télécom,едно конкурентно предприятие трябва да плаща социалноосигурителни вноски, за да покрие риска от неплащане на заплати след като вече престане да съществува. Следователно предоставянето на предимство на последното не е обосновано, било то под формата на по-ниска социалноосигурителна вноска, или както е на практика, чрез изключване на този риск от начина на изчисляване на вноските на France Télécom.
(150)
След това, погледнато в по-общ план, самата цел на въведената през 1996 г. реформа, която не изглежда да е била доведена до логичен завършек, е да уеднакви условията на конкуренция по отношение на социалните и данъчните разходи между конкурентите в сектора, и то независимо от статута на служителите им и от наличието на ефективно задължение за France Télécom да членува и да плаща вноски в компетентните организации за управление. Именно тази логика на уеднаквяване на условията на конкуренция би направила възможна съвместимостта на разглежданата мярка с вътрешния пазар. Въпросът дали служителите на France Télécom са изложени или не са на такива рискове е неуместен в тази логика.
(151)
В заключение, едно намаляване на поетите разходи за пенсии с прехвърляне на нетната тежест върху държавата би било в съответствие с принципа на пропорционалността само ако то даваше възможност за уеднаквяване на условията на конкуренция. Впрочем France Télécom не е било поставено в положение на пълна равнопоставеност с предприятията от сектора по отношение на социалните разходи върху заплатите, тъй като някои социални и данъчни разходи не са били включени в базата за изчисляване на годишната вноска.
(152)
Противно на претенциите на Френската република и на France Télécom, също толкова необосновано е да се взима предвид вече изплатената от France Télécom през 1997 г. извънредна вноска с определен размер от 5,7 млрд. EUR, за да се съпостави с недостатъчната ставка на прилаганата към France Télécom погасителна вноска.
(153)
Първо, Комисията желае да припомни, че при всяко положение тя трябва да установи дали условията за прилагане на дерогацията, предвидена в член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС, са изпълнени, без да е обвързана с предходната практика на вземане на решения, дори такава да бъде установена (64).
(154)
Във всеки случай разглежданата тук реформа значително и в много отношения се различава от посочената в решението относно La Poste (65), на което се опитват да се позоват френските органи.
(155)
В действителност, противно на реформата, посочена в решението относно La Poste, на което се позовават Френската република и France Télécom, реформата на начина на финансиране на пенсиите на държавните служители на France Télécom се провежда непосредствено преди отварянето на ниво Европейски съюз на пазари, на които France Télécom е било в състояние да развива дейност.
(156)
Впрочем е видно, че France Télécom се е възползвало от либерализацията с установяването си на пазарите на други държави членки, при това благодарение не само на промяната на статута му в акционерно дружество, но и отчасти вследствие на премахването от баланса му на задължения за разходи за пенсии и на по-малки евентуални бъдещи разходи в резултат на реформата. Облекчаването на задълженията му по баланса са позволили на France Télécom да увеличи платежоспособността си и възможността си за получаване на заеми. От предоставените в мнението на жалбоподателите данни за задлъжнялост, които не се оспорват от Френската република, е видно, че нетните финансови задължения на France Télécom от 19,2 млрд. EUR през 1997 г. нарастват на 83 млрд. EUR през 2002 г.
(157)
Наистина една активна инвестиционна политика на разширяване към пазарите на други държави членки, станала възможна след либерализацията, може да е в основата на това значително нарастване на финансовата задлъжнялост. Не по-малко вярно е, че събирането на необходимите средства е станало възможно отчасти поради облекчаването на разходите за пенсии с нетна сума в размер на […] млрд. EUR, прехвърлени на френската държава през 1996 г. Поради това мнението на далекосъобщителния оператор, който се стреми да докаже, че помощта би позволила на France Télécom да финансира разширяването си в международен мащаб (мнение, изложено в съображение 68) не са, макар и косвено, лишени от основание.
(158)
В замяна на това, всички пазари на пощенски услуги, на които френското предприятие La Poste може да развива дейност в ЕС, все още не са напълно отворени за конкуренцията и ще бъдат отворени едва през 2012 г., т.е. шест години след реформата на финансирането на пенсиите на La Poste (66). Ограничаващите конкуренцията последици от предоставената на France Télécom помощ на напълно отворени пазари са по-значителни отколкото тези от помощта, отпусната на La Poste. Следователно не се изисква пълно съпоставяне на необходимите условия за съвместимост на помощта, тъй като става въпрос за различни конкурентни положения на пазари, чийто приоритет при тяхното отваряне на ниво Европейски съюз и приносът за конкурентоспособността на икономиката му също са били различни. В резултат на това критерият за общ интерес, заложен в член 107 параграф 3, буква в) от ДФЕС, не трябва непременно да се оценява по един и същ начин в тези два случая.
(159)
Освен това финансовото положение на La Poste и следователно способността му за разширяване на външни пазари и за засилване на присъствието му на френския пазар не са били сравними с тези на France Télécom. Както е подчертано в решението относно La Poste, без реформата от 2006 г. поради преминаването към нови счетоводни стандарти La Poste е трябвало да впише в сметките си провизия за задължение в полза на държавата, водена дотогава извън баланса, възлизащо на сума от 76 млрд. EUR (67). Ето защо, противно на La Poste, France Télécom е вписало счетоводни провизии в сметките си, за да може да изпълни бъдещите си задължения без реформата, което обективно води до различно финансово положение на всяко от двете предприятия.
(160)
Също така отсъствието на реформа по отношение на France Télécom и продължаването на схемата, въведена със закона от 1990 г., биха довели до нарастване на разходите за пенсии, които биха се увеличили значително след периода 2005-2007 г. според тогавашните прогнози, изложени в съображение 30, което се потвърждава впоследствие от данните за резултатите в таблица 3. Така че в момента на реформата продължаването на схемата, установена с приложимия към La Poste закон, неизменно е довело до годишен допълнителен разход за La Poste в приблизителен размер на […] млн. EUR (68).
(161)
Следователно не е установено, че положението на двете предприятия в резултат на приложимия закон преди съответните реформи, и оттам конкурентните последици за тях, са били подобни. Фактите сочат противното. От това следва, че проучване, което води до подобни заключения и в двата случая, не е обосновано.
(162)
От друга страна, в случая на решението относно La Poste е имало достатъчно основания да се счита, че извънредната вноска с определен размер би могла да бъде разпределена в бъдеще като аванс от плащането на вноските, свързани с изменената конкурентна ставка на равно заплащане. В разглеждания случай такива основания няма. В действителност условието, което налага преразпределянето на извънредната вноска на La Poste, е било определено след като Комисията е започнала официалната процедура по разследване, като поставя под въпрос подценяването на погасителната вноска, необходима за постигане на конкурентна ставка на равно заплащане.
(163)
До голяма степен, и въпреки че френските органи не го признават изрично, разпределянето на въпросната извънредна вноска с определен размер в решението относно La Poste е било резултат от преговори между Комисията и държавата членка, целящи да гарантират плащането на погасителна вноска, която да осигури конкурентна ставка на равно заплащане. При тези преговори отправната точка за френските органи, изразена в уведомлението им от 23 юни 2006 г. след първоначалния обмен на информация по случая през декември 2005 г., е била, че предвидената за La Poste извънредна вноска не е била необходима от гледна точка на конкурентното равностойно положение, за разлика от проекта за реформиране на предвидената годишна вноска.
(164)
Следователно решението на Комисията не би потвърдило влязла в сила реформа, както твърди France Télécom. В действителност уведомлението и решението за откриване на процедурата по разследване от 12 октомври 2006 г. са предхождали определянето на сумата на извънредната вноска със Закон № 2006-1771 от 30 декември 2006 г. (закона за приемане на поправки в Закона за държавния бюджет за 2006 г.). Преговорите са засягали различни аспекти на реформата, и по-специално отчитането на предимството, което би могла да представлява реформата, за която е отправено уведомление в миналото, обхвата на изчисляване на предвидената ставка на вноската и вземането под внимание на спецификата на La Banque Postale по отношение на пощенските дейности и засегнатия персонал. Преговорите са продължили и едва в мнението си от 8 юни 2007 г. френските органи са възприели начина за разпределяне на извънредната вноска в рамките на общо споразумение относно реформата, като по този начин се връщат на позицията си, оповестена във връзка с извънредната вноска и начина на бъдещото изчисляване на годишните вноски.
(165)
От друга страна, противно на разпоредбите на Закона за държавния бюджет за 1997 г. относно създаването на държавна институция за управление на вноската на France Télécom, в които са били предвидени строги правила за годишните плащания към държавата, държавната институция за управление на вноската на La Poste не е била обект на конкретни правила (69). Тъй като е ставало въпрос за извънредна вноска за плащане и свободна за разпределяне, Комисията е сметнала, че Френската република може да намали сумата и едновременно с това да увеличи ставката на годишната вноска на La Poste.
(166)
От друга страна се налага изводът, че законът от 1996 г. определя параметрите за изчисляване на годишната вноска, редовно плащана на държавата като насрещна престация за пенсиите на държавните служители, без да се засяга отчитането на необичайните рискове за държавните и обикновените служители. В този смисъл Общият съд и Съдът на ЕО са посочили по отношение на дължимия от France Télécom професионален данък, че облекчаване на тежести не може да бъде компенсирано с различна специфична тежест, и по-специално когато държавата членка, в случая Френската република, не успява да докаже, че предишни тежести са били установени с оглед на предвиждащо се по-ниско ниво на тежести при различен режим на данъчно облагане (70).
(167)
Комисията не може да пренебрегне факта, че целта на вече изплатената през 1997 г.специфична вноска с определен размер, както изрично се посочва в член 6 от закона от 1996 г., е била да компенсира отчасти френската държава за финансовата тежест, поета от нея съгласно закона от 1996 г.
(168)
Освен това от съдържанието на посочения в съображение 27 доклад на Сената е видно, че чрез гласуването на принципа на извънредната вноска законодателят не е искал да вземе предвид и още по-малко да компенсира разликата между годишните социалноосигурителни вноски на France Télécom и относително по-високите вноски на конкурентите. Обратното - законодателят преднамерено е принудил France Télécom да плаща годишни разходи, които не покриват необичайните рискове за двете категории персонал (държавни и обикновени служители), без да търси връзка между този избор и удържането на извънредната вноска, платена през 1997 г.
(169)
Разходът за France Télécom, какъвто е била вноската с определен размер, е плащан като общ приход в бюджета на държавата в държавната институция за нейното управление и усвояване. При тези условия Комисията не може нито изцяло, нито отчасти да преразпредели фиктивно и a posteriori вече усвоената извънредна вноска с определен размер към цел, абсолютно различна от тази, за която е била определена от френските органи и не е предвидена със закона, а именно компенсирането на неотчитането на необичайните рискове за обикновените и държавните служители. Следователно вноската с определен размер не е била въведена с цел пълно уеднаквяване, при различен законов и регулаторен режим, на годишните разходи на France Télécom с тези на неговите конкуренти.
(170)
По същите причини и съгласно правилата за управление и изплащане към бюджета, предвидени в Закона за държавния бюджет за 1997 г. и изпълнявани и понастоящем, твърденията и изчисленията на Френската република, които имат за цел да покажат, че реформата от 1996 г. към днешна дата се е изплатила чрез значителен излишък от приходи за държавата, не следва да бъдат приети.
(171)
В действителност, като се имат предвид редът и условията за управление и използване на извънредната вноска с определен размер на France Télécom чрез компетентната държавна институция, определени в закона за финансите, и данните за действително извършените плащания от 1997 г. насам, представени от Френската република и посочени в съображения 36 и 37 и в таблица 3, следва да се отбележи, че приходите, на които се опитва да се позове Френската република, с инвестиция, която генерира лихви при ставка 7 %, никога не са съществували.
[…]. Освен това твърдението не отразява действителното поведение на френските органи. Предвид определените в законите за държавния бюджет правила за управление от самото ѝ създаване въпросната държавна институция не е имала такива приходи, които от друга страна не са били предвидени и не са генерирали лихви. Обратното - средствата на институцията би трябвало да са напълно усвоени към 31 декември 2011 г. Те биха били усвоени и по-рано, ако са били определени за финансирането на реформата от 1996 г. - това, което впрочем Френската република оспорва - дори и при включването в тях на излишък от приходи като корпоративен данък, както заключават френските органи. Освен това вземането предвид на излишък от приходи като корпоративния данък е неправомерно, тъй като води до объркване на различните роли на държавата. Предложената от френските органи комбинация от тези различни роли не може да бъде следвана и е уместно да се запази разграничението между, от една страна, държавата, която отпуска помощ на France Télécom и поема задължение за плащането на пенсиите на държавните служители с цел да развие процес на конкуренция на основата на качествата, и от друга страна, държавата като акционер на France Télécom, и накрая, държавата като публична власт, упражняваща данъчните си правомощия.
(172)
Освен това следва да се отбележи, че искането на Френската република и на France Télécom да се вземе предвид извънредната вноска при разглеждането на съвместимостта на реформата противоречи на мнението на Френската република, изразено в писмото ѝ от 17 март 2004 г., според което „извънредната вноска с определена размер, предвидена в член 6 от закона от 26 юли 1996 г., не следва да се анализира като компенсация за предполагаемо „предимство“. Анализът на размера на сумата е a fortiori неуместен от гледна точка на правната уредба за държавните помощи“, тъй като тази сума е била „извънредна вноска в полза на единствения му акционер [френската държава], равнозначна на извънреден дивидент, разпределен преди каквото и да било отваряне на капитала за частни инвеститори“.
(173)
В обосновката на довода на Френската република има известна икономическа и финансова логика. Съвсем разумно е за единствен акционер точно преди отварянето на капитала за други инвеститори да вземе в своя полза и доколкото е възможно наличните средства в предприятието преди отварянето на капитала, освен ако това не нарушава привлекателността на инвестицията. Този аспект е бил взет предвид във финансовите параметри, наложени в началния баланс на France Télécom, откъдето косвено произтича сумата на извънредната вноска с определен размер, както е било подчертано пред парламента през 1996 г. Поради това според твърденията на самата Френската република съвсем логично е било от страна на един-единствен благоразумен акционер в лицето на държавата да задържи възможно най-голяма сума като извънреден дивидент, отколкото да остави средствата в предприятието, от които след отварянето на капитала през 1997 г. тя би получила само своя дял, пропорционален на притежавания капитал.
(174)
Валидността на тази обосновка на Френската република, която е поискала анализът на сумата на еднократната компенсация от 5,7 млрд. EUR да не се взима предвид за оценката на реформата във връзка с правилата за държавните помощи, от друга страна се оказва потвърдено от нейното мнение по време на процедурата. В действителност, като заявява, че сумата на еднократната компенсация е била изчислена не в зависимост от прогнозните разходи на държавата за реформата или предимствата, които би получило France Télécom, а в зависимост от способността за плащане на предприятието, Френската република посочва, че налагането на еднократна компенсация по-скоро би се дължало на поведение на благоразумен единствен акционер, отколкото на това на държава регулатор, загрижена за баланса на разходите за пенсии, поети от нея във връзка с реформата.
(175)
Ако трябва да се съобрази с тази обосновка, Комисията не би трябвало, както преди време е поискала Френската република, да вземе предвид извънредната вноска с определен размер при анализирането на съвместимостта на реформата с правилата за държавните помощи. От това следва, че би трябвало да се вземе предвид намаляването на годишните вноски на France Télécom под нивото на конкурентите, както се изисква с реформата от 1997 г.
(176)
По същите причини Комисията не може да се съобрази с мнението на жалбоподателите, които искат въвеждането на механизми за коригиране на извънредната вноска с определен размер, платена през 1997 г., както и на годишната вноска „от работодателя“ на France Télécom, с цел гарантиране на финансов неутралитет на реформата. Това също така би означавало преизчисляване и фиктивно a posteriori преразпределяне отчасти или изцяло на извънредната вноска с определен размер, платена към бюджета на държавата през 1997 г. Също така въпросният механизъм би въвел контрол a posteriori, година след година, чиято цел не би била да се гарантира пропорционалността на предоставената помощ през 1997 г., макар и намалена с извънредната вноска с определен размер, а преустановяване на каквато и да било помощ в хода на реформата.
(177)
В замяна на това трябва да се проучи дали плащането на извънредната вноска може да се вземе предвид в оценката на съвместимостта на мярката за помощ с вътрешния пазар, като се приеме обосновката за това плащане, посочена в закона от 1996 г.
(178)
Съгласно закона от 1996 г. извънредната вноска с определен размер е изплатена през 1997 г. под формата на насрещна престация за поемането на разходите за пенсии от френската държава. При тези обстоятелства последиците от налагането ѝ във финансовия баланс на цялата реформа, въведена със закона от 1996 г., прилагана и досега, трябва да бъдат взети предвид. Следва да се вземе предвид времето, през което разходите за пенсии са били покривани чрез извънредната вноска с определен размер.
(179)
Що се отнася до сравнението на разсрочените във времето финансови потоци за France Télécom, и по-специално плащането на извънредната вноска през 1997 г. и по-малките годишни разходи в резултат на закона от 1996 г. насам, е необходимо сумите да се актуализират. През 1997 г. няколко плащания на извънредната вноска са били разсрочени до октомври 1997 г., въпреки че финансирането ѝ чрез заем на практика е отсрочило за по-късно финансовите разходи за France Télécom. От друга страна, плащанията на погасителната вноска се превеждат от началото на 1997 г. Сконтовият процент по принцип трябва да е в резултат от приложимото в тази област известие на Комисията (71), като този процент примерно през октомври 1997 г. е бил 5,53 %. В този смисъл следва да се проучи дали в случая е подходящо да се използва процент, различен от този в приложимото известие, и по този начин да се определят правила, предадени на държавите членки, които Комисията е предоставила и следва да прилага освен при надлежно обосновано изключение.
(180)
В този смисъл избирането на ставка от 7 %, използвана от актюера на френското правителство за актуализирането на финансовите потоци на реформата от 1996 г. до 2043 г., не би бил оправдан, […], тъй като настоящият анализ се отнася за по-кратък период поради определените времеви параметри. Ставката от 7 % също така превишава средните 4,4 % за годишните сконтови проценти за периода 1997-2010 г., посочени от Френската република в мнението ѝ относно решението за откриване на официална процедура по разследване, и от сконтовия процент от […] %, приет за 1998 г. в реформата на начина на финансиране на пенсиите на La Poste (72).
(181)
Ставките от около 7 % за държавните облигации (ДО) със срок 15 години за 1996 г., посочени от Френската република, също не могат да бъдат приети. Ставката трябва да бъде определена за 1997 г., а не за средното ниво от 1996 г. Освен това 15 години е прекалено дълъг период по отношение на значимостта на потоците на годишните плащания, които извънредната вноска с определен размер теоретично е трябвало да поеме през периода, за които лихвите сами по себе си не биха били достатъчни. Алтернативно би могло да се предвиди да се избере сложна лихва, съставена от различни ставки за оптимизиране на инвестирането на извънредната вноска с определен размер, за да изпълнят времевите параметри на потоците в резултат на реформата от 1996 г. от гледна точка на френската държава. Само близка до 5,50 % ставка не би се различавала значително от референтния лихвен процент на Комисията за октомври 1997 г., като за избирането му не би бил взет предвид фактът, че той се анализира от гледна точка на France Télécom (73).
(182)
Накрая, в това отношение референтната ставка от 7 % за облигационните заеми на France Télécom между 1991 г. и 1997 г., посочена от Френската република, обхваща период от шест години далеч преди фактическото положение. В случая е факт, че France Télécom е финансирало извънредната вноска с определен размер през 1996 г. главно чрез краткосрочни облигации и в по-малка степен чрез държавни облигации. Следователно сконтовият процент, произтичащ от платените от France Télécom лихви върху новопоетия дълг през 1996 г., би бил 4,8 % от баланса на предприятието към 31 декември 1996 г. (74) Такъв процент отговаря на истинността на действителните финансови разходи, направени от France Télécom по това време за финансирането на извънредната вноска. При все това по-подходящо е сконтовият процент да не зависи от направения от предприятието избор по това време, а да се използва обективният референтен процент, приет от Комисията в известието, приложимо към сконтовия процент (75).
(183)
В обобщение, в случая не е уместно да се използва референтен лихвен процент, различен от този, който произтича от приложимото в тази област известие на Комисията, и по този начин да се стига до отклоняване от съобщените на държавите членки правила, предоставени от Комисията.
Таблица 5
Финансови потоци в резултат на реформата от 1996 г. за France Télécom (за периода 1997-2011 г.)
(в млн. EUR)
Година
Платени пенсии
(A)
Компенсация и свръхкомпенсация
(Б)
Годишни вноски
(В)
Предимство за France Télécom
(Г)
(A + Б - В) (76)
Еднократна компенсация към 1 януари
(Д)
Лихва
(Е)
Еднократна компенсация към 31 декември
(Д + Е - Г)
1997 (77)
[…]
[…]
[…]
122,3
5 716,8
184,4
5 777,9
1998
[…]
[…]
[…]
188,2
5 777,9
319,5
5 909,2
1999
[…]
[…]
[…]
189,8
5 909,2
326,8
6 046,2
2000
[…]
[…]
[…]
298,3
6 046,2
334,4
6 082,2
2001
[…]
[…]
[…]
302,9
6 082,2
336,3
6 115,6
2002
[…]
[…]
[…]
305,9
6 115,6
338,2
6 148,0
2003
[…]
[…]
[…]
364,7
6 148,0
340,0
6 123,3
2004
[…]
[…]
[…]
477,4
6 123,3
338,6
5 984,5
2005
[…]
[…]
[…]
619,1
5 984,5
330,9
5 696,3
2006
[…]
[…]
[…]
744,4
5 696,3
315,0
5 266,9
2007
[…]
[…]
[…]
909,9
5 266,9
291,3
4 648,2
2008
[…]
[…]
[…]
1 101,0
4 648,2
257,0
3 804,3
2009
[…]
[…]
[…]
1 255,8
3 804,3
210,4
2 758,9
2010
[…]
[…]
[…]
1 386,6
2 758,9
152,6
1 524,8
2011
(прибл.)
[…]
[…]
[…]
1 497,5
1 524,8
84,3
111,6
(184)
Капитализирано със сконтов процент от 5,53 %, вземането под внимание на еднократната компенсация би трябвало да компенсира до първото тримесечие на 2012 г. (78) намаляването на годишните разходи за France Télécom след въвеждането на реформата от 1996 г.
(185)
Освен това срокът на тази компенсация, която неутрализира последиците от реформата, от друга страна би съвпаднал с няколкото месеца, приети за ефективното изчерпване на ресурсите на държавната институция за управление на извънредната вноска на France Télécom, предвидено за 31 декември 2011 г. Към анализа на актуализацията се прибавя и фактът, че при всички случаи извънредната вноска в действителност щеше да е усвоена. Поради това не биха останали непреведени в бюджета на държавата суми, които да е възможно да бъдат преразпределени по начин, различен от предвидения в приложимия закон за държавния бюджет.
(186)
Следователно е обосновано поради плащането на извънредната вноска през 1997 г. France Télécom да не е длъжно да плаща допълнение към годишната вноска за периода между 1 януари 1997 г. и по-късна дата - 31 декември 2010 г., която трябва да бъде точно определена. В действителност, доколкото данните за 2011 г. в таблица 5 и тези за разходите за компенсация и свръхкомпенсация произтичат от прогнози, следва Френската република да определи точната дата въз основа на окончателните дати на извършените плащания, окончателните суми на платените социалноосигурителните плащания и по-малките вноски и други предимства за France Télécom, произтичащи от закона от 1996 г., като се следват посочените в таблица 5 принципи на изчисляване.
(187)
В замяна на това, след неутрализирането на последиците от извънредната вноска и изчерпването на платените на държавата средства, последиците от предоставената през 1996 г. помощ на France Télécom ще доведат, от друга страна, и до предимство за France Télécom спрямо конкурентите му. Тогава помощта няма да може да бъде обоснована с изискването към France Télécom да плаща погасителна вноска, изчислена въз основа на ставка, действително осигуряваща конкурентно равностойно положение. Следователно, ако разпоредбите на закона от 1990 г., изменен със закона от 1996 г., както и произтичащите приложими подзаконови разпоредби, по отношение на това, че предвиждат ставката на погасителната вноска да се изчислява по такъв начин, че да се уеднаквят нивата на задължителните социални и данъчни разходи върху заплатите между France Télécom и останалите предприятия от сектора на далекосъобщенията, предмет на общото право за социалноосигурителните плащания, като изчисляването се ограничава до общите рискове за обикновените и държавните служители, са останали непроменени, като предоставената на France Télécom помощ до погасяването на финансовите задължения, поети от френската държава вместо France Télécom съгласно закона от 1996 г., не би била в съответствие с принципа на пропорционалност.
(188)
За да удовлетворява предвидения в член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС критерий за съответствие с общия интерес, съвместимостта на помощта следва да отговаря на условията, упоменати в настоящото решение.
7. УСЛОВИЯ ЗА СЪВМЕСТИМОСТ В БЪДЕЩЕТО
(189)
Следователно е необходимо Френската република да измени приложимите законови и подзаконови разпоредби, за да се определи, изчисли и удържи погасителната вноска от France Télécom по начин, чрез който да се уеднаквят нивата на задължителните социални и данъчни разходи върху заплатите между France Télécom и останалите предприятия от сектора на далекосъобщенията, предмет на общото право за социалноосигурителните плащания. Освен това начините и параметрите на изчисление следва да се определят прозрачно и обективно, както и да могат да бъдат проверявани и обжалвани.
(190)
Френската република също така би трябвало при изчисляването на процента на погасителната вноска действително да уеднакви нивото на задължителните социални и данъчни разходи върху заплатите между France Télécom и останалите предприятия от сектора на далекосъобщенията, предмет на общото право за социалноосигурителните плащания, като вземе предвид също необичайните рискове за наетите от France Télécom обикновени и държавни служители.
(191)
В актуализираните приложения III и V към мнението на Френската република френските органи по-подробно са представили оценки на евентуалната ставка на погасителната вноска, платима от France Télécom от 1997 г. (вж. таблица 4), ако необичайните рискове бъдат включени в начина на изчисляване (наричана по-долу „изменената ставка“). Изменената ставка включва едновременно социалноосигурителните вноски за безработица и гарантиране на вземанията от заплатите, които биха я увеличили, и специфични социалноосигурителни вноски, които конкурентите на France Télécom не плащат, като 1 % солидарност и изплатените суми в брой за отсъствие от работа и разходите за самоосигуряване от страна на France Télécom, които биха го намалили. В резултат на това се получава ставка, която ес около 7 процентни пункта по висока от действително прилаганата понастоящем.
(192)
Такъв процент осигурява действително конкурентно равенство в сравнение със само отчасти равностойното положение, въведено със закона от 1996 г., като едновременно с това са отчетени също специфичните за France Télécom социални разходи. Ето защо Комисията не оспорва принципите, базата и начините, които следва Френската република при изчисляването на изменената ставка на погасителната вноска за уеднаквяване на нивото на задължителните социални и данъчни разходи върху заплатите между France Télécom и останалите предприятия от сектора на далекосъобщенията, предмет на общото право за социалноосигурителните плащания, както са посочени в актуализираното мнение на Френската република и са описани в приложения III и V към посоченото мнение.
(193)
Следователно при годишното определяне на ставката, чрез която се уеднаквяват условията на конкуренция, Френската република следва да се придържа към принципите, базата и начините на изчисляване на погасителната вноска, включени в мнението, посочено в съображение 191. По-конкретно изменената ставка ще включва едновременно социалноосигурителните вноски за безработица и гарантиране на вземанията върху заплатите, които конкурентите на France Télécom не плащат, като 1 % солидарност и изплатени суми в брой за отсъствие от работа и разходите за самоосигуряване от страна на France Télécom.
(194)
Уеднаквяването ще осигури действително конкурентно равенство между France Télécom и неговите конкуренти и ще гарантира пропорционалността и съвместимостта с общия пазар на помощ, приведена в действие през 1996 г.
8. ЗАКЛЮЧЕНИЯ
(195)
Комисията констатира, че Френската република неправомерно е привела в действие държавна помощ, въведена с реформата през 1996 г., на начина на финансиране на пенсиите на държавните служители, работещи за France Télécom, в нарушение, от влизането ѝ в сила, на член 108, параграф 3 от ДФЕС.
(196)
Привеждането в действие на тази помощ от 1997 г. е позволило облекчаване на годишните социални разходи на France Télécom. При все това тази последица е била неутрализирана поне през 2010 г. чрез плащането на предвидената с тази реформа извънредна вноска с определен размер. Неутрализирането доказва, че условията, които биха създали действително равенство между France Télécom и конкурентите му що се отнася до тези разходи, и съгласно които тази помощ би била съвместима с вътрешния пазар, се прилагат след 31 декември 2010 г., като точната дата предстои да бъде определена.
(197)
Следователно, доколкото при изчисляването на дължимата от France Télécom погасителна вноска Френската република взема предвид нивата на задължителните социални и данъчни разходи върху заплатите между France Télécom и останалите предприятия от сектора на далекосъобщенията, предмет на общото право за социалноосигурителните плащания, като се отчитат общите и необичайните рискове за обикновените и държавните служители, въведената със закона от 1996 г. реформа може да бъде обявена за съвместима с вътрешния пазар съгласно член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС. Следователно Френската република е длъжна да предприеме мерки, по-специално законови и подзаконови разпоредби, необходими за изпълнение на условието, посочено в настоящото съображение,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Държавната помощ, произтичаща от намаляването на насрещната престация, платима на държавата за уреждането и плащането на отпуснатите пенсии, в приложение на Кодекса за гражданските и военните пенсии, на държавните служители на France Télécom съгласно Закон № 96-660 от 26 юли 1996 г. относно националното предприятие France Télécom за изменение на Закон № 90-568 от 2 юли 1990 г. относно организацията на обществената услуга на пощите и далекосъобщенията, е съвместима с вътрешния пазар съгласно изложените в член 2 условия.
Член 2
Погасителната вноска „от работодателя“, дължима от France Télécom съгласно член 30, буква в) от Закон № 90-568 от 2 юли 1990 г. относно организацията на обществената услуга на пощите и далекосъобщенията, е изчислена и удържана по такъв начин, че да се уеднаквят нивата на всички задължителни социални и данъчни разходи върху заплатите между France Télécom и останалите предприятия от сектора на далекосъобщенията, предмет на общото право за социалноосигурителните плащания.
За да изпълни това условие, в срок от седем месеца след уведомяването за настоящото решение Френската република:
а)
изменя член 30 от Закон № 90-568 от 2 юли 1990 г. относно организацията на обществената услуга пощите и далекосъобщенията и нормативните или други текстове за прилагането му по такъв начин, че базата за изчисляването и удържането на погасителната вноска „от работодателя“, дължима от France Télécom, да не се ограничават само до рисковете, които са общи за обикновените и държавните служители, а да включват и необичайните рискове;
б)
удържа от France Télécom, от датата, на която сумите на извънредната вноска, въведена със Закон № 96-660 от 26 юли 1996 г., капитализирани със сконтовия процент, произтичащ от прилагането на известието на Комисията относно метода за определяне на референтните и сконтовите лихвени проценти, приложими в настоящия случай, са равни на сумата на вноските и разходите, които France Télécom би продължило да плаща съгласно член 30 от Закон № 90-568 от 2 юли 1990 г. в първоначалната му редакция, погасителната вноска „от работодателя“, изчислена съгласно реда и условията, посочени в буква а), като се вземат предвид общите и необичайните рискове за обикновените и държавните служители.
Член 3
1. В срок от два месеца след уведомяването за настоящото решение Франция предоставя на Комисията подробно описание на вече предприетите и планираните мерки за спазване на настоящото решение. Тя информира Комисията по-специално за:
а)
състоянието на напредъка на посочените в член 2 изменения на законовите и подзаконовите разпоредби;
б)
окончателните суми на компенсациите и вноските за 2011 г. и при необходимост за предвидените за 2012 г., като се отчита евентуалният излишък от капитализираните суми на извънредната вноска;
в)
сумите на погасителната вноска „от работодателя“ съгласно посочените в член 2 ред и условия за бъдещите срокове на падеж, докато се очакват промените в законодателството;
г)
плащанията на вноската „от работодателя“, извършени след като сумите на извънредната вноска, въведена със Закон № 96-660 от 26 юли 1996 г., капитализирани със сконтовия процент в резултат на прилагането на известието на Комисията относно метода за определяне на референтните и сконтови лихвени проценти, приложим в настоящия случай, вече не неутрализират последиците от реформата от 1996 г.
2. Френската република информира Комисията за напредъка по националните мерки, предприети за изпълнение на настоящото решение. При поискване от страна на Комисията тя незабавно представя информация за вече предприетите и планираните мерки за спазване на настоящото решение.
Член 4
Адресат на настоящото решение е Френската република.
Съставено в Брюксел на 20 декември 2011 година.
KOMISSION PÄÄTÖS,
annettu 20 päivänä joulukuuta 2011,
valtiontuesta C 25/08 (ex NN 23/08), jonka Ranskan tasavalta on toteuttanut France Télécomin hyväksi sen palveluksessa olevien valtion virkamiesten eläkkeiden rahoitusjärjestelyjen uudistamiseksi
(tiedoksiannettu numerolla K(2012) 9403)
(Ainoastaan ranskankielinen teksti on todistusvoimainen)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(2012/540/EU)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 108 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan (1),
ottaa huomioon sopimuksen Euroopan talousalueesta ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan (2),
on mainittujen artiklojen mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa (3) ja ottanut huomioon nämä huomautukset,
sekä katsoo seuraavaa:
1. MENETTELY
(1)
Komissio sai 4 päivänä lokakuuta 2002 päivätyllä kantelulla, jota täydennettiin 16 päivänä tammikuuta 2003, tietoonsa väitteet, joiden mukaan Ranskan tasavalta olisi toteuttanut France Télécomin hyväksi tukitoimenpiteen, jolla olisi osittain vähennetty sen taloudellisia kustannuksia, erityisesti eläkerahoitukseen liittyviä kustannuksia. Ranskan tasavalta välitti 17 päivänä maaliskuuta 2004 päivätyllä kirjeellä komissiolle tiedot, joita tämä oli pyytänyt kantelun osalta.
(2)
Kantelijat toimittivat 2 päivänä huhtikuuta 2004 ja 24 päivänä helmikuuta 2006 päivätyillä kirjeillä lisätietoja kantelusta.
(3)
Komissio ilmoitti Ranskan tasavallalle 20 päivänä toukokuuta 2008 päivätyllä kirjeellä päätöksestään aloittaa Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely kyseisestä tuesta.
(4)
Ranskan tasavalta esitti huomautuksensa 18 päivänä heinäkuuta 2008.
(5)
Komission päätös menettelyn aloittamisesta julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä (4). Komissio kehotti asianomaisia esittämään huomautuksensa kyseisestä tuesta.
(6)
Komissio vastaanotti 22 päivänä syyskuuta 2008 huomautuksia France Télécomilta, ja määräajan jatkamisen jälkeen se vastaanotti huomautuksia 1 päivänä lokakuuta 2008 kantelijoilta ja 16 päivänä lokakuuta 2008 eräältä teleoperaattorilta. Komissio toimitti huomautukset Ranskan tasavallalle ja antoi sille mahdollisuuden kommentoida niitä. Komissio vastaanotti Ranskan tasavallan huomautukset 13 päivänä helmikuuta 2009 päivätyllä kirjeellä.
(7)
France Télécom esitti huomautuksensa 16 päivänä helmikuuta 2009 ja kiinnitti komission huomion unionin yleisen tuomioistuimen 28 päivänä marraskuuta 2008 antamaan tuomioon (5), joka France Télécomin mukaan vahvistaa sen väitteet. Johdanto-osan 6 kappaleessa mainittu teleoperaattori toimitti 14 päivänä toukokuuta 2009 lisätietoja menettelyn aikana tekemiensä huomautusten osalta ja viittasi komission 11 päivänä helmikuuta 2009 tekemään päätökseen (6), joka teleoperaattorin mukaan vahvistaa sen huomautukset.
(8)
Komission ja France Télécomin edustajat tapasivat France Télécomin pyynnöstä 17 päivänä joulukuuta 2009, 23 päivänä syyskuuta 2010 ja 12 päivänä lokakuuta 2010. France Télécom toimitti täydentäviä huomautuksia 18 päivänä lokakuuta 2010.
(9)
Ranskan tasavalta toimitti 18 päivänä maaliskuuta 2010 komission pyynnöstä tarkennuksia ja päivityksiä eräisiin alkuperäisissä huomautuksissa esittämiinsä tietoihin ja liitti mukaan yhteenvedon alkuperäisistä huomautuksista.
(10)
Ranskan viranomaiset toimittivat 22 päivänä syyskuuta 2010 komissiolle uusia huomautuksia ja pyysivät kokousta, joka järjestettiin 22 päivänä lokakuuta 2010. Komissio toimitti Ranskan viranomaisille 28 päivänä lokakuuta 2010 päivätyllä kirjeellä kyseisessä kokouksessa mainittuja käytännön tarkennuksia ja France Télécomin täydentävät huomautukset ja kehotti Ranskan tasavaltaa esittämään mahdolliset huomautuksensa. Komissio toimitti 17 päivänä marraskuuta 2010 täydentävät tarkennukset, joita Ranskan viranomaiset olivat pyytäneet huomautustensa laatimiseksi 10 päivänä marraskuuta 2010.
(11)
Ranskan tasavalta toimitti 9 päivänä joulukuuta 2010 päivätyllä ja 24 päivänä kesäkuuta 2011 täydennetyllä kirjeellä täydentävät huomautuksensa, joissa päivitettiin sen alkuperäisissä huomautuksissa esitettyjä tiettyjä tietoja. Ranskan viranomaisten kanssa järjestettiin kokoukset 28 päivänä kesäkuuta ja 4 päivänä heinäkuuta 2011. Uusia huomautuksia on esitetty 7 päivänä lokakuuta 2011.
2. TUEN YKSITYISKOHTAINEN KUVAUS
(12)
Tämän menettelyn kohteena olevat toimenpiteet koostuvat muutoksista, jotka tehtiin vuonna 1996 France Télécom -yrityksen virkamiesasemassa olevan henkilöstön eläkkeiden maksamiseen liittyvään kustannusjärjestelmään. Edellinen järjestelmä laadittiin, kun France Télécom perustettiin vuonna 1990 valtionhallinnosta erillisenä yrityksenä. Käytännössä vuoden 1990 lain nojalla otettiin uudelleen käyttöön aiempi käytäntö France Télécomin sosiaaliturvamaksujen osalta. Vuonna 1996 perustettiin uusi järjestelmä osittain siksi, että France Télécomista tehtiin osakeyhtiö, se listattiin pörssiin ja sen pääomasta avattiin suurempi osuus, ja osittain siksi, että markkinat, joilla se toimi Ranskassa ja muissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa, avattiin kokonaan kilpailulle. Vuonna 1996 käyttöön otettu järjestelmä on pääosin edelleen voimassa.
2.1 France Télécomin ja sen henkilökunnan aseman oikeudellinen kehys vuosina 1990-1996
2.1.1 France Télécomin asema ja sen henkilöstön tilanne vuosina 1990-1996
(13)
Heinäkuun 2 päivänä 1990 annetun lain nro 90-568 (jäljempänä ’vuoden 1990 laki’) (7) nojalla France Télécomista tehtiin erillinen julkinen operaattori ja oikeushenkilö. Se oli aiemmin posti- ja televiestintäministeriön pääosasto. Saman lain nojalla kyseisen pääosaston palveluihin liittyvä kaikki aineellinen ja aineeton omaisuus siirrettiin kokonaan ja korvauksetta France Télécomille.
(14)
Vuoden 1990 lain 3 pykälässä France Télécomin tehtäväksi annetaan muun muassa i) taata kaikki julkiset kotimaiset ja kansainväliset televiestintäpalvelut, ii) perustaa, kehittää ja hyödyntää näiden palvelujen toimittamiseen tarvittavia julkisia verkkoja ja varmistaa niiden yhteydet ulkomaisiin verkkoihin, iii) toimittaa kaikki muut televiestintäpalvelut, -laitteet ja -verkot sekä perustaa verkkoja, joissa lähetetään radio- tai televisiolähetyspalveluja kaapeliteitse.
(15)
Vuoden 1990 lain 29 pykälän nojalla France Télécomin henkilökuntaan sovelletaan erityisiä henkilöstösääntöjä virkamiesten oikeuksista ja velvollisuuksista annetun lain ja valtion virkamieskuntaa koskevista henkilöstösäännöistä annetun lain nojalla. Vuoden 1990 lain nojalla oli mahdollista ottaa palvelukseen sopimussuhteisia työntekijöitä työehtosopimusjärjestelmän mukaisesti valtion ja yrityksen välillä tehdyllä sopimuksella määritetyissä puitteissa. Sopimuksessa sovittiin kyseisen työvoiman hankinnan määrän ylärajaksi kolme prosenttia.
(16)
Aiemman talousarviokäytännön mukaisesti vuoden 1990 lain 30 pykälässä vahvistettiin henkilökunnan sosiaaliturvaetuuksien rahoitusta koskevan vastuun jakaminen Ranskan valtion ja France Télécomin kesken seuraavasti:
”Posti- ja televiestintäministeriön henkilöstö ja eläkeläiset sekä ne julkisten operaattoreiden työntekijät ja eläkeläiset, joihin sovelletaan valtion virkamiesten yleisiä henkilöstösääntöjä, sekä heidän edunsaajansa saavat sairaus-, vanhempain- ja työkyvyttömyysvakuutuksen luontaisetuuksia posti- ja televiestintäalan yleisestä keskinäisestä vakuutusyhtiöstä sosiaaliturvalain III kirjassa ja VII kirjan I osaston II luvussa tarkoitetuin ehdoin. Julkiset operaattorit vastaavat kuitenkin valtion vastuulle L. 712-9 pykälän nojalla kuuluvista maksuista omien virkamiestensä osalta.
Valtio maksaa La Posten ja France Télécomin virkamiehille myönnetyt eläkkeet ja toimii eläkkeistä vastaavana laitoksena Ranskan siviili- ja sotilashallinnon virkamiesten eläkkeistä annetun lain nojalla. Vastineeksi julkisten operaattorien on maksettava valtiolle
a)
virkamiehen palkasta pidätetty määrä, joka vahvistetaan siviili- ja sotilashallinnon virkamiesten eläkkeistä annetun lain L. 61 pykälässä;
b)
ylimääräinen osuus, jonka avulla se voi vastata eläkkeellä oleville virkamiehille maksetuista ja maksettavista eläkkeistä johtuvista menoista kokonaisuudessaan.
Julkiset operaattorit vastaavat kokonaisuudessaan kustannuksista, jotka johtuvat sosiaaliturvalain L. 134-1 pykälän soveltamisesta La Posten ja France Télécomin virkamiehiin.
Valtioneuvoston asetuksessa määritetään tarvittaessa näiden säännösten soveltamisehdot.”
(17)
Vuosina 1991-1996 vuoden 1990 lain 30 pykälän mukaisesti ”työnantajan” osuudeksi (eli vuoden 1990 lain alkuperäisen version 30 pykälän b alamomentissa tarkoitettu ”ylimääräinen osuus”), josta France Télécom vastaa palveluksessaan olevien virkamiesten osalta, vahvistettiin Ranskan valtion maksamien eläkkeiden kokonaismäärän ja sen palveluksessa edelleen olevien virkamiesten palkoistaan suorittamien maksujen välinen ero. France Télécom osallistui myös niin sanottuihin korvauksia ja liiallisia korvauksia koskeviin järjestelmiin, joissa määrätään siirroista, joiden tarkoituksena on taata tasapaino muiden julkisten laitosten virkamiesten eläkejärjestelmien kanssa. Virkamiesten eläkevastuiden rahoitukseen palkoista käytettävä osuus vahvistettiin siviili- ja sotilashallinnon virkamiesten eläkkeistä annetun lain L. 61 pykälän nojalla siten, että virkamiehen palkasta pidätetään osa, joksi vahvistettiin 7,85 prosenttia indeksisidonnaisesta bruttopalkasta.
(18)
France Télécomin maksut nousivat 920 miljoonasta eurosta 1 151 miljoonaan euroon vuosien 1991 ja 1996 välillä, ja ne jakautuivat seuraavasti:
Taulukko 1
France Télécom: työntekijöiden ja työnantajan eläkemaksut vuosina 1991-1996 (8)
miljoonaa euroa
1991
1992
1993
1994
1995
1996
A Maksetut eläkkeet yhteensä
939
983
1 070
1 079
1 173
1 214
a 1 työntekijämaksut
195
201
217
213
229
238
a 2 työnantajamaksu
743
782
853
866
944
976
B Korvaus ja liikakorvaus
176
188
277
136
201
175
Maksut yhteensä (A + B)
1 115
1 171
1 348
1 215
1 375
1 389
France Télécomin osuus yhteensä (a2 + B)
920
970
1 131
1 002
1 146
1 151
(19)
France Télécom kirjasi eläkkeisiin liittyvät menot maksettujen maksujen perusteella. Koska nämä menot kasvaisivat varmasti entisille virkamiehille maksettavien eläkkeiden ennakoidun kehityksen takia, France Télécom kirjasi tileihinsä myös vuosittaisen varauksen, jonka tarkoituksena on jakaa maksujen tulevan kasvun arvioitu vaikutus 30 vuoden ajalle. Varauksen kokonaismäärä vuoteen 1996 asti oli siten 23,4 miljardia Ranskan frangia (3,6 miljardia euroa). Koska Ranskan valtio puolestaan toimi omana vakuutuksenantajanaan, se ei Ranskan viranomaisten mukaan ryhtynyt perustamaan rahastoja kyseisiä eläkkeitä varten (9).
2.1.2 France Télécomin asemaan ja sen virkamiesten tilanteeseen vuodesta 1996 alkaen tehdyt muutokset
(20)
Heinäkuun 26 päivänä 1996 annetulla lailla nro 96-660 (10) (jäljempänä ’vuoden 1996 laki’) muutettiin vuoden 1990 lain tiettyjä säännöksiä. Laki tuli voimaan 31 päivänä joulukuuta 1996, ja sen nojalla France Télécomille annettiin toisaalta kansallisen yrityksen asema, johon sovelletaan osakeyhtiöihin sovellettavia säännöksiä, mikäli ne eivät ole ristiriidassa lain kanssa, ja toisaalta siirrettiin veloituksetta julkisoikeudellisen oikeushenkilön France Télécomin omaisuus, oikeudet ja velvoitteet kansalliselle yritykselle France Télécomille.
(21)
France Télécom SA -yrityksen (jäljempänä ’France Télécom’) pääomaksi vahvistettiin määräyksen nojalla 25 miljardia Ranskan frangia (3,8 miljardia euroa) 31 päivän joulukuuta 1995 taseeseen kirjattujen omien varojen perusteella. France Télécomin osakkeet listattiin lokakuussa 1997 Pariisin ja New Yorkin pörsseihin. Vuoden 1998 vuosikertomuksen mukaan France Télécomin pääoma jakautui valtion (63,6 prosenttia), yksityisten sijoittajien (31,2 prosenttia), France Télécomin henkilöstön (3,2 prosenttia) ja Deutsche Telekomin (2 prosenttia) kesken. Syyskuun 7 päivästä 2004 alkaen Ranskan valtiolla ei ole ollut enää enemmistöosuutta, koska pääomasta myytiin 10,85 prosenttia. Myöhemmin tämä osuus on edelleen pienentynyt, ja 31 päivänä joulukuuta 2008 valtion osuus pääomasta oli 26,65 prosenttia. Koska Ranskan valtiolla kuitenkin on 26,65 prosenttia äänioikeuksista ja koska muita merkittäviä osakkeenomistajien ryhmiä ei ole, Ranskan valtio nimittää toimitusjohtajan, se on edelleen France Télécomin pääosakkeenomistaja ja se voi käytännössä päättää osakkeenomistajien äänestyksessä yksinkertaista enemmistöä edellyttävistä kysymyksistä (11).
(22)
Vuoden 1996 lailla säädetty France Télécomin yhtiöjärjestyksen muutos kattoi myös monia sen henkilöstöön liittyviä säännöksiä. Kyseisen lain mukaan France Télécomin virkamieskunta liitetään kansalliseen yritykseen France Télécomiin ja kuuluu sen hallintoon. Virkamiesasemassa oleva henkilöstö säilyttää asemansa ja siihen liittyvät takuut. France Télécomissa työskentelevien virkamiesten palvelussuhteen ehdot ovat samat kuin valtion virkamiesten: heillä on työllisyystakuu, ja heidät voidaan erottaa vain vakavan syyn takia laissa määritellyissä tapauksissa. Uuden henkilöstön palvelukseen ottamisen osalta vuoden 1996 lain nojalla säädettiin, että France Télécom pystyy ottamaan virkamiehiä palvelukseen 1 päivään tammikuuta 2002 asti. Se pystyy samalla ottamaan palvelukseen myös sopimussuhteisia toimihenkilöitä työehtosopimusjärjestelmän mukaisesti.
(23)
Joulukuun 31 päivänä 1996 France Télécomin palveluksessa oli 165 200 henkilöä, joista 94,1 prosenttia oli virkamiehiä. France Télécom lopetti itse asiassa virkamiesten palvelukseen ottamisen vuonna 1997 odottamatta vuoden 1996 lailla vahvistettua määräpäivää eli 1 päivää tammikuuta 2002. Virkamiesten määrä pieneni siksi 47 prosenttia kymmenessä vuodessa vuoden 1997 133 434 virkamiehestä 69 892 virkamieheen vuonna 2007. Tämä lasku on selkeästi merkittävämpi kuin lasku France Télécomin koko henkilöstömäärässä (- 25 prosenttia); yrityksessä oli 124 166 työntekijää 31 päivänä joulukuuta 2007.
(24)
Vuoden 1996 lain 6 pykälällä muutettiin myös vuoden 1990 lain 30 pykälää lisäämällä alkuperäiseen tekstiin c ja d alamomentti. Lailla määrätään France Télécom maksamaan valtiolle vastineeksi siitä, että valtio maksaa France Télécomin virkamiehille myönnetyt eläkkeet ja toimii eläkkeistä vastaavana laitoksena,
”c)
(…), muista maksuvelvoitteista vapauttava työnantajamaksu, jota on maksettava 1 päivästä tammikuuta 1997 alkaen suhteessa määriin, jotka pidätetään palkasta eläkettä varten. Muista maksuvelvoitteista vapauttavan maksun osuus määritetään siten, että France Télécom ja yleisen sosiaaliturvalainsäädännön soveltamisalaan kuuluvat televiestintäalan muut yritykset maksavat yhtä suuret palkkasidonnaiset pakolliset sosiaaliturvamaksut ja veroluonteiset maksut niiden riskien osalta, jotka ovat yhteisiä yleisen työlainsäädännön nojalla palkatuille työntekijöille ja valtion virkamiehille. Osuutta voidaan tarkistaa, mikäli kyseiset kustannukset muuttuvat. Työnantajamaksujen määrittämistä ja maksamista valtiolle koskevat ehdot vahvistetaan valtioneuvoston asetuksella;
d)
(…), poikkeuksellinen kiinteämääräinen maksu, jonka määrä ja maksuehdot vahvistetaan talousarviolaissa ennen 31 päivää joulukuuta 1996”.
(25)
France Télécom suljettiin vuoden 1996 lailla myös vuoden 1990 lain nojalla säädetyn yleisiä ja erityisiä vanhuusetuuksia koskevan mekanismin soveltamisalan ulkopuolelle, ja siksi France Télécomin piti maksaa taulukossa 1 esitetyt työnantajamaksua täydentävät korvaukset ja liikakorvaukset. Vuosina 1991-1996 tämän vuoksi maksetut määrät olivat 18 prosenttia virkamieshenkilöstölle maksetuista eläkkeistä.
(26)
Vuoden 1996 lailla perustetulla muista maksuvelvoitteista vapauttavalla työnantajamaksulla korvataan vuoden 1990 lain 30 pykälän b alamomentissa tarkoitettu ylimääräinen maksu. Maksu perustuu tasapuoliset kilpailuedellytykset varmistavaan maksuosuuteen, joka saadaan aikaan yhtenäistämällä yhtä suureen nettopalkkaan sovellettavien pakollisten sosiaaliturvamaksujen ja veroluonteisten maksujen tasot. Yhtenäistämismenetelmä perustuu arviolaskelmaan, jossa määritetään sellaiselle kilpailijalle aiheutuvien kustannusten määrä, jonka palveluksessa olisi yleiseen sosiaaliturvamaksujärjestelmään, myös eläkkeiden osalta, kuuluvia työntekijöitä ja joka maksaisi työntekijöille France Télécomin virkamiesten palkkoja vastaavaa nettopalkkaa ja jonka työntekijärakenne olisi samanlainen.
(27)
Menetelmän ulkopuolelle jäävät maksut, jotka kilpailijat ovat maksaneet vakuuttaakseen työntekijöiden ja virkamiesten muut kuin yhteiset riskit, erityisesti työttömyysriskin ja riskin, että työntekijöiden palkkoja ei pystytä maksamaan selvitystilan tai konkurssin vuoksi (jäljempänä ’palkan vakuutustakuu’ tai ’AGS-maksu’). Vuoden 1996 laista äänestettäessä tämä France Télécomin ja sen kilpailijoiden välinen ero ei jäänyt huomaamatta lainsäätäjältä, joka totesi, että ”6 pykälän säännösten ansiosta France Télécom voi maksaa vähemmän UNEDIC-maksuja kuin sen mahdolliset kilpailijat” (12).
(28)
Joka vuosi uudelleen laskettava France Télécomin työnantajamaksu ilmaistaan prosenttiosuutena palveluksessa olevien virkamiesten indeksisidonnaisista bruttopalkoista. Työnantajamaksun osuus oli keskimäärin […] (13) prosenttia vuosina 1997-2010, ja se esitetään taulukossa 2 Ranskan tasavallan huomautusten mukaisesti:
Taulukko 2
France Télécomin vuosina 1997-2010 maksama muista maksuvelvoitteista vapauttava työnantajamaksu
Vuosi
Maksun osuus
Miljoonaa euroa
1997
36,20 %
1 088,9
1998
35,40 %
1 069,6
1999
36,70 %
1 108,5
2000
36,40 %
1 085,0
2001
37,00 %
1 088,6
2002
37,70 %
1 100,1
2003
37,60 %
1 085,0
2004
[…] %
1 048,6
2005
[…] %
984,6
2006
[…] %
957,6
2007
[…] %
917,6
2008
[…] %
859,2
2009
[…] %
805,4
2010
[…] %
744,5
(29)
Virkamiesten rekrytoinnin lopettaminen vuodesta 1997 alkaen rajoitti France Télécomin palveluksessa olevien virkamiesten määrää. Vaikka vuosina 1991-2010 jäi eläkkeelle yhä enemmän virkamiehiä, taulukko osoittaa, että France Télécomin vuonna 2010 maksama 744 miljoonan euron työnantajamaksu oli 407 miljoonaa euroa vähemmän kuin eläkemaksut, jotka yritys maksoi Ranskan valtiolle ennen vuoden 1996 uudistuksen voimaantuloa (1 151 miljoonaa euroa), ja että se vastasi pelkkää työnantajamaksua, jonka France Télécom maksoi 20 vuotta aiemmin, vuonna 1991 (743 miljoonaa euroa, katso taulukko 1).
(30)
Vuoden 1996 lailla käyttöön otettu uudistus on siis vaikuttanut siten, että France Télécomin maksun määrä vähenee absoluuttisena arvona, eikä se ole enää sidottu eläkkeelle jääneiden virkamiesten määrään. Vuoden 1996 lailla käyttöön otettu kustannusten siirto valtiolle toteutettiin, vaikka senaatin esittämissä ennustuksissa todettiin, että eläkekustannukset nousevat huomattavasti vuodesta 2005 alkaen. Ne olivat 13 miljardia Ranskan frangia (1,98 miljardia euroa) vuonna 2007, vuonna 2017 ne ovat 21,5 miljardia Ranskan frangia (3,3 miljardia euroa) ja vuonna 2027 34 miljardia Ranskan frangia (6,1 miljardia euroa) (14).
(31)
Kansalliskokouksessa ja senaatissa lakiluonnoksesta käydyissä keskusteluissa käsiteltiin 250 miljardin Ranskan frangin suuruisten eläkekustannusten siirtoa valtion talousarvioon, mitä vuotuiset 100 miljardin Ranskan frangin maksut ja 40 miljardin Ranskan frangin poikkeuksellinen maksu eivät kata, vaikka siihen lisättäisiin yrityksen joidenkin osakkeiden myynnistä saatavat tulot. Näissä keskusteluissa mainittiin poikkeuksellisen maksun arvioiduksi enimmäismääräksi 40 miljardia Ranskan frangia valtiolle koituvien uusien ja raskaiden kustannusten vähentämiseksi. Määrä vahvistettiin yhdessä pankinjohtajien kanssa, jotta se olisi yhdenmukainen 150 prosentin nettovelkaantumisasteen kanssa ja jotta se vastaisi yrityksen luomia eläkevarauksia ja valtiolle kymmenen vuoden ajan aiheutuvia lisäkustannuksia, ja se perustui maksettujen eläkkeiden ja siitä lähtien perittävän, muista maksuvelvoitteista vapauttavan maksun väliseen eroon (15).
(32)
Valtion korvauksen tarkoitus mainitaan lainsäätäjän äänestämän lain 30 pykälän ja vuoden 1996 lakiehdotuksesta käytyjen keskustelujen lisäksi myös France Télécomin vuoden 1997 vuosikertomuksessa, jossa käsitellään ”entisten virkamiesten tuleviin eläkkeisiin liittyvää 37,5 miljardin frangin poikkeuksellista maksua Ranskan valtiolle” (16). France Télécom on luomiensa varausten avulla pystynyt pienentämään vastuullaan olevia nettorahoituskustannuksia, koska sen on maksettava yhtenä ainoana vuonna uudistuksesta valtiolle kymmenen vuoden ajalta koituvat lisäkustannukset.
(33)
Vaikuttaa siis siltä, että varaus, jonka France Télécom kirjasi vuosittain jakaakseen vuoden 1990 laista johtuvien maksujen tulevien korotusten vaikutuksen ja jonka yhteenlaskettu määrä oli 23,4 miljardia Ranskan frangia (3,6 miljardia euroa) vuonna 1996, on otettu huomioon poikkeuksellisen maksun (tai kertakorvauksen) määrän vahvistamiseksi. Se osa maksusta, joka ei ollut perustettujen varausten mukainen, kattaisi nämä ylimääräiset kustannukset kymmenen vuoden ajalta. Sen määrä on vahvistettu ottaen huomioon yrityksen jo varaama määrä, kuten aikanaan käydyistä keskusteluista selkeästi käy ilmi.
(34)
Koska vuoden 1996 lailla käyttöönotettu vuotuinen työnantajamaksu vapauttaa muista maksuvelvoitteista, France Télécomin ainoa velvollisuus on nykyään maksaa kyseinen maksu, eikä sillä ole velvollisuutta kattaa virkamiesasemassa olevien toimihenkilöidensä eläkejärjestelmän eikä muiden virkamieskuntaa koskevien järjestelmien mahdollisia tulevia alijäämiä. Kirjanpitovarauksesta on siis tullut tarpeeton vuoden 1996 lain vuoksi. Varaus kirjattiin voitoksi France Télécomin 31 päivän joulukuuta 1996 tulokseen, ja sen arvo oli 17,5 miljardia Ranskan frangia (2,7 miljardia euroa) nettotuloksessa (17).
(35)
Lisäksi poikkeuksellisen kiinteämääräisen maksun, josta säädettiin vuoden 1996 lailla ja joka maksetaan vastineeksi siitä, että valtio maksaa France Télécomin virkamiehille myönnetyt eläkkeet ja toimii eläkkeestä vastaavana laitoksena, määräksi vahvistettiin 37,5 miljardia Ranskan frangia (5,71 miljardia euroa) vuoden 1997 talousarviolaissa. Se rahoitettiin lisäämällä yrityksen pitkä- ja lyhytaikaista velkaa (18) ja maksettiin useassa erässä vuoden 1997 tammi- ja lokakuun välisenä aikana. Tästä poikkeuksellisesta maksusta saatujen tulojen avulla Ranskan valtionhallinnon alijäämä saatiin supistettua 41,8 miljardiin euroon vuonna 1997. Ilman sitä alijäämä olisi ollut kyseisenä vuonna 3,7 prosenttia suhteessa BKT:hen.
(36)
Kyseisen maksun tulot osoitettiin France Télécomin poikkeuksellisen maksun hallinnasta vastaavalle julkiselle laitokselle, joka perustettiin vuoden 1997 talousarviolailla. Poikkeuksellinen maksu on sen tuottamien mahdollisten rahoitustuotteiden ohella laitoksen ainoa tulo. Sen menoja ovat vuotuiset maksut valtion talousarvioon, ja ne on maksettu vuodesta 2006 alkaen valtion siviili- ja sotilashallinnon virkamiesten eläkkeiden erityiselle jakotilille. Maksuksi vahvistettiin 1 miljardi Ranskan frangia (152,4 miljoonaa euroa) vuodelle 1997, ja sen jälkeen sitä korotetaan vuosittain 10 prosenttia, ellei talousarviolaissa toisin säädetä. Julkisen laitoksen toiminta loppuu, kun kaikki sen tulot on maksettu valtiolle (19).
(37)
Vuoden 1997 talousarviolaissa vuotuisten maksujen vahvistamisesta säädettyjen säännösten soveltamisen nojalla vuonna 1999 julkisen laitoksen toiminnan kestoksi arvioitiin 17 vuotta ilman sen käteisvarojen lisäämistä (20). Koska vuotuiset maksut kuitenkin olivat suurempia kuin vuoden 1997 talousarviolaissa säädettiin, kestoa on lyhennetty. Kuten taulukosta 3 käy ilmi, laitoksen vuotuisten maksujen yhteenlaskettu määrä oli 5,47 miljardia euroa jo vuonna 2010. Kaikkien saatavilla olevien varojen maksusta johtuvan laitoksen toiminnan loppumisen arvioitiin tapahtuvan 31 päivänä joulukuuta 2011 (21). Vuoden 2011 talousarviolaissa määrätään 243 miljoonan euron maksusta eläkkeiden erityiselle jakotilille tämän vuoden osalta, minkä pitäisi tasata laitoksen tulot (22).
(38)
Joka tapauksessa France Télécomin poikkeuksellisen maksun hallinnasta vastaavalle julkiselle laitokselle vuonna 1997 myönnetty 37,5 miljardin Ranskan frangin poikkeuksellinen rahoitus vastaa alle 40 miljardin Ranskan frangin maksun määrää, joka mainittiin vuoden 1996 lakiluonnoksesta käydyissä keskusteluissa. Vaikka maksu suoritettiin valtion talousarvioon vuonna 1997 ja se osoitetaan vuosittain siviili- ja sotilashallinnon virkamiesten eläkkeiden maksamiseen, maksun määrä vahvistettiin, jotta voitaisiin korvata vuoden 1996 lain soveltamisesta valtiolle johtuvat lisäkustannukset.
(39)
Virkamiesten eläkevastuiden rahoituksen palkkaosuutta, joka on vahvistettu siviili- ja sotilashallinnon virkamiesten eläkkeistä annetun lain L 61 pykälän nojalla sen jälkeen, kun France Télécomista tuli vuonna 1991 julkinen operaattori, ei ole muutettu vuoden 1996 lailla. Vuosien 1990 ja 1996 laeilla ei ole myöskään muutettu France Télécomin yksityisoikeudellisten palkansaajien eläkejärjestelmää, joka on eläkevakuutusta koskeva yhteiseen sosiaaliturvalainsäädäntöön kuuluva järjestelmä ja jota on täydennetty AGIRC-järjestelmällä johtohenkilöstön ja ARRCO-järjestelmällä muun kuin johtohenkilöstön osalta. Tämän järjestelmän nojalla France Télécomilla ja sen yksityisoikeudellisilla palkansaajilla on samanlaiset velvoitteet kuin kilpailevilla yrityksillä muun muassa muista maksuvelvoitteista vapauttavien työnantajamaksujen maksamisen osalta.
(40)
Vuoden 1996 lailla käyttöönotetun uudistuksen yhteydessä Ranskan valtion neuvonantajaksi palkatut aktuaarit arvioivat, että kustannukset siitä, että valtio maksaa France Télécomin työssä ja eläkkeellä oleville virkamiehille myönnetyt eläkkeet ja toimii eläkkeistä vastaavana laitoksena, olisivat nykyarvona 242 miljardia Ranskan frangia (36,9 miljardia euroa (23)) 1 päivänä tammikuuta 1997 (24). Tämä luku on lähellä senaatin mainitsemaa noin 250 miljardiin Ranskan frangiin pyöristettyä lukua. Samoihin aktuaarien olettamuksiin perustuva arvio France Télécomin vastineeksi maksamasta, muista maksuvelvoitteista vapauttavasta työnantajamaksusta olisi samojen aktuaarien olettamuksien perusteella 15,2 miljardia euroa, johon on lisättävä 5,7 miljardin euron poikkeuksellinen korvaus tai maksu, joka maksettiin kokonaan lokakuussa 1997. Ranskan viranomaiset arvioivat uudistuksen voimaantulohetkellä tulevien palkansaajamaksujen arvoksi […] miljardia euroa. France Télécomin Ranskan valtiolle siirtämien nettokustannusten arvo oli vuoden 1996 arvioiden mukaan siis […] miljardia euroa.
(41)
Vuoden 1996 lakiluonnoksesta käydyissä keskusteluissa mainitun kymmenen vuoden ajanjakson (1997-2006) osalta Ranskan valtion neuvostoksi määrätyn aktuaarikomitean arvioima maksettavien etuuksien kokonaismäärä oli […] miljardia euroa. Kyseisellä jaksolla todellisuudessa maksettujen suoritusten kokonaismäärä on ollut miltei sama, […] miljardia euroa, eli ero ennustukseen oli alle 0,83 prosenttia (25). Tämä vahvistaa jälkikäteen niiden ennusteiden oikeellisuuden, joita käytettiin laista käydyn keskustelun pohjana.
(42)
Näiden lukujen perusteella voidaan todeta, että kansalliskokouksessa ja senaatissa France Télécomin poikkeuksellisen korvauksen tai maksun vahvistamiseksi käsitellyt määrät ja niiden perustelut vastaavat suuruudeltaan lakiluonnoksesta käydyissä keskusteluissa mainitun kymmenen vuoden jakson aikana jälkikäteen tarkistettuja arvoja. Ilmoitettu poikkeuksellisen maksun enimmäismäärä, kuusi miljardia euroa (40 miljardia Ranskan frangia), vastaa yrityksen vuoteen 1996 asti perustamia varauksia, joilla pyrittiin kattamaan tuolloin ennakoidut tulevat eläkekustannukset eli 3,6 miljardia euroa (23,4 miljardia Ranskan frangia), sekä valtion maksamaa 2,4 miljardin euron erotusta vuosina 1997-2006 maksettujen työnantaja- ja palkansaajamaksujen ja toisaalta vuonna 1996 saman kymmenen vuoden jaksolla maksettaviksi arvioitujen maksujen välillä.
(43)
Toisaalta Ranskan valtion toimittamat ja taulukossa 3 esitettävät tiedot osoittavat, että vuosina 1997-2010 Ranskan valtion vuoden 1996 uudistuksen nojalla rahoittamat France Télécomin virkamiesten eläkemaksut olivat yhteensä […] miljardia euroa. Valtion rahoittamat kustannukset ovat France Télécomin ja sen työssä olevien virkamiesten vuotuisten maksujen ja eläkkeellä oleville virkamiehille vuosittain maksettavien eläkkeiden erotus, josta on vähennetty France Télécomin poikkeuksellisen maksun hallinnasta vastaavan julkisen laitoksen vuosittain suorittamat maksut. Vuosina 1997-2010 kustannukset kehittyivät seuraavasti:
Taulukko 3
Ranskan valtiolle vuoden 1996 uudistuksesta johtuvat kustannukset (1997-2010)
(miljoonaa euroa)
Maksut
(työnantaja- ja työntekijämaksut)
France Télécomin poikkeuksellisen maksun hallinnasta vastaavan julkisen laitoksen vuotuiset maksut
Maksetut etuudet
Valtion kustannukset
1997
(…)
152,4
(…)
(…)
1998
(…)
167,7
(…)
(…)
1999
(…)
184,5
(…)
(…)
2000
(…)
202,9
(…)
(…)
2001
(…)
223,2
(…)
(…)
2002
(…)
245,5
(…)
(…)
2003
(…)
270,0
(…)
(…)
2004
(…)
297,1
(…)
(…)
2005
(…)
326,9
(…)
(…)
2006
(…)
1 359,5
(…)
(…)
2007
(…)
395,4
(…)
(…)
2008
(…)
435,0
(…)
(…)
2009
(…)
578,0
(…)
(…)
2010
(…)
635,8
(…)
(…)
Yhteensä
(…)
5 473,9
(…)
(…)
(44)
France Télécomin poikkeuksellisen maksun hallinnasta vastaavan julkisen laitoksen vuotuisten maksujen määriä koskevan vuoden 1997 talousarviolain säännösten vuoksi vuonna 1997 maksetut määrät eivät vastanneet arvioituja maksujen määriä tai France Télécomin eläkkeellä olevalle henkilöstölle todella maksettuja määriä eivätkä jäljellä olevia kustannuksia, jotka valtion oli rahoitettava, eikä niitä vahvistettu kyseessä olevien määrien mukaan. Todellisuudessa maksettujen määrien tarkastelu vahvistaa, että yhteyttä ei ole. France Télécomin vuonna 1997 maksamasta poikkeuksellisesta maksusta huolimatta taulukko 3 osoittaa, että France Télécomin eläkkeellä oleville virkamiehille maksetut maksut ylittivät vuotuiset varat vuodesta 2004 alkaen vuotta 2006 lukuun ottamatta.
(45)
France Télécomin vuosimaksuja ja poikkeuksellisesta maksusta vastaavan laitoksen vuotuisia maksuja ei osoitettu erikseen ja etukäteen France Télécomin eläkkeellä olevalle henkilöstölle eläkkeiden erityisestä jakotilistä maksettuihin etuuksiin. Jos poikkeuksellista maksua olisi sovellettu vuoden 1997 talousarviolaissa määrätyn kymmenellä prosentilla vuosittain korotettavaa määrää koskevan maksujärjestelmän sijasta, sen vaikutus pelkästään kyseisten etuuksien rahoitukseen vuodesta 1997 alkaen olisi itse asiassa johtanut julkisen laitoksen toiminnan lopettamiseen vuoden 2008 lopussa suunnitellun vuoden 2011 lopun sijasta, kun otetaan huomioon taulukossa 3 esitetty määrä, jota ei ole katettu vuosimaksuilla. Kummassakin tapauksessa poikkeuksellisen maksun määrä olisi käytetty loppuun 31 päivänä joulukuuta 2011.
2.2 Televiestintämarkkinoiden avaaminen ensin asteittain ja myöhemmin kokonaan
(46)
France Télécomin virkamiesten eläkkeiden rahoitusuudistus toteutettiin samaan aikaan, kun palvelumarkkinat, joilla France Télécom toimii, avattiin kokonaan kilpailulle. Televiestintäalaa on vapautettu asteittain vuodesta 1988 alkaen kilpailusta telepäätelaitemarkkinoilla 16 päivänä toukokuuta 1988 annetun komission direktiivin 88/301/ETY (26) ja kilpailusta telepalvelumarkkinoilla 28 päivänä kesäkuuta 1990 annetun komission direktiivin 90/388/ETY (27) nojalla. Direktiivillä 90/388/ETY säädettiin vapauttamistoimenpiteistä, jotka oli pantava täytäntöön ennen 31 päivää joulukuuta 1990 tietojen välittämisen ja puhelintoiminta- ja datapalvelujen osalta yritysverkoissa ja käyttäjien suljetuissa verkoissa. Täydellisen kilpailun toteuttamista televiestintämarkkinoilla pohjustavan direktiivin 90/388/ETY muuttamisesta 13 päivänä maaliskuuta 1996 annetussa komission direktiivissä 96/19/EY (28) säädettiin televiestintäalan täydellisestä vapauttamisesta 1 päivästä tammikuuta 1998 alkaen.
(47)
Televiestinnän sääntelystä 26 päivänä heinäkuuta 1996 annetulla lailla nro 96-659 vahvistettiin ehdot, joiden nojalla ala voitiin vapauttaa täysimääräisesti lopettamalla France Télécomin monopoli kiinteissä puhelinyhteyksissä ja datasiirrossa ja järjestämällä maksut ja yhteenliittämiset kilpailijoiden kanssa. Myös muilla aloilla, joihin ei kuitenkaan sovellettu yksinomaisia oikeuksia ja jotka olivat siis avoimia kilpailulle vuodesta 1987 alkaen, esimerkiksi matkapuhelinmarkkinoilla, France Télécomilla oli selvä johtoasema markkinaosuudellaan, joka vuosina 1997-2002 laski 53,3 prosentista 49,8 prosenttiin (29). Lain nro 96-659 nojalla France Télécomille on myös annettu yleisen taloudellisen edun mukaisia tehtäviä ja säädetty siihen liittyviä kilpailijoiden suorittamia velvoitteita koskevan rahoitusrahaston käyttöönotosta.
(48)
Edellä johdanto-osan 46 ja 47 kappaleessa mainittujen säännösten mukaisesti France Télécomilla on vuodesta 1988 alkaen ollut kilpailijoita - joista jotkin ovat osittain kansainvälisten konsernien omistamia - Ranskan tavara- ja palvelumarkkinoilla. Joillakin näistä markkinoista, kuten matkapuhelinten tai kansainvälisen viestinnän markkinoilla, esiintyy valtioiden rajat ylittävää toimintaa. Tämä toiminta on lisääntynyt vuodesta 1998 alkaen vapautetuilla markkinoilla. France Télécom on lisäksi muodostanut liittoutumia ulkomaisten operaattorien kanssa, muun muassa Deutsche Telekomin ja Sprintin (Global One) kanssa vuonna 1996 ja lisännyt vuodesta 1997 alkaen kumppanuuksia ja omistusosuuksia Italiassa (Wind), Alankomaissa (Casema) tai hankkimalla matkapuhelinlisenssejä Tanskassa ja Portugalissa (30).
(49)
France Télécomin eläkkeiden rahoitusuudistus toteutettiin siis samaan aikaan kuin markkinoiden vapauttaminen Euroopan unionin tasolla. Se tapahtui siis kilpailulle täysin avoimilla markkinoilla, joilla France Télécom on lisäksi muodostanut liittoutumia ja hankkinut huomattavia omistusosuuksia muissa jäsenvaltioissa. Taustalla vuoden 1996 laissa ja France Télécomin avaamisessa yksityiselle pääomalle oli itse asiassa halu edistää France Télécomin laajentumista Ranskan ulkopuolisille eurooppalaisille markkinoille, kuten käy ilmi lakiluonnoksesta käydyn keskustelun aikana annetuista lausunnoista, joissa puhutaan ”Ranskan hallituksen kansalliselle ylpeydelle, France Télécomille, asettamista tavoitteista” (31).
(50)
France Télécom ilmoittaa tällä hetkellä olevansa laajakaista-internetin suurin toimittaja ja kolmanneksi suurin matkapuhelinoperaattori Euroopassa ja yksi johtavista monikansallisten yritysten televiestintäpalvelujen tarjoajista. Ranskan lisäksi France Télécomilla on huomattavaa toimintaa tytäryritystensä kautta erityisesti Espanjassa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Puolassa, Slovakiassa, Belgiassa ja Itävallassa (32).
3. MENETTELYN ALOITTAMISEEN JOHTANEET SYYT
(51)
Tutkintamenettelyn aloittamista koskevassa päätöksessään komissio esitti alustavan arviointinsa vuoden 1996 lailla käyttöönotetuista toimenpiteistä vertaamalla niitä vuoden 1990 lailla vahvistettuja France Télécomin pakollisia sosiaaliturvamaksuja ja veroluonteisia maksuja koskevaan viitekehykseen. Se katsoi, että kyseiset toimet näyttävät antavan valtion varojen ansiosta France Télécomille valikoivan edun, joka saattaa vääristää kilpailua ja vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja olla siten SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.
(52)
Komissio huomautti lisäksi, että mikäli nämä toimenpiteet ovat valtiontukea, siitä ei ole tehty ennen sen täytäntöönpanoa ilmoitusta komissiolle, vaikka se olisi katsottava uudeksi tueksi oikeuskäytännön mukaan. Ranskan tasavalta ei siis olisi noudattanut perussopimuksen mukaista ilmoitusvelvollisuutta, ja toimenpide olisi siksi katsottava sääntöjenvastaiseksi.
(53)
Komissio totesi, että SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan perusteella se voi tutkia tuen soveltuvuutta sisämarkkinoille. Komissio pani myös merkille, että se oli voinut saman säännöksen nojalla todeta, että La Postelle sen virkamiesten eläkkeiden rahoitusjärjestelyjen uudistamiseen myönnetty tuki soveltui sisämarkkinoille (33) ja että näiden kahden tapauksen samanlaisten piirteiden vuoksi olisi asianmukaista tehdä tässä tapauksessa samanlainen analyysi.
(54)
Alustavassa tutkimuksessaan tuen soveltuvuudesta sisämarkkinoille ja huolimatta samankaltaisuudesta La Posten eläkkeiden rahoitusjärjestelyjen uudistamisen kanssa komissio esitti Ranskan tasavallalle seuraavat epäilyt:
a)
ensinnäkin komissio korosti, että sillä ei ollut yksityiskohtaisia tietoja, jotka osoittaisivat, että France Télécomin suorittamat maksuosuudet vastaisivat Ranskassa televiestintäalalla yleisen lainsäädännön mukaisesti toimivien yksityisten yritysten osuuksia, mutta se huomautti, että France Télécomiin vuodesta 1997 alkaen sovelletun muista maksuvelvoitteista vapauttavan maksuosuuden perusteella ei voitu taata tasapuolisia toimintaedellytyksiä sen kilpailijoiden kanssa. Tämä johtuu siitä, että France Télécomiin sovellettu osuus kattaa vain maksut, jotka vastaavat yleisen työlainsäädännön soveltamisalaan kuuluvien työntekijöiden ja valtion virkamiesten yhteisiä riskejä, ja siten sen ulkopuolelle jäävät maksut, jotka vastaavat muita kuin yhteisiä riskejä, esimerkiksi työttömyys tai työntekijöiden palkkojen maksamatta jääminen yrityksen selvitystilan tai konkurssin vuoksi;
b)
toiseksi komissiolla ei ollut riittäviä tietoja eläkekustannusten vähentämisen vaikutuksesta kilpailuun, jotta se voisi arvioida, ovatko myönteiset vaikutukset lopulta kielteisiä suurempia. Komission piti siksi kuitenkin ottaa huomioon lisäksi se, että France Télécom ei ollut vielä kokonaan maksanut takaisin sääntöjenvastaisia ja sisämarkkinoille soveltumattomia tukia Ranskan France Télécomille myöntämästä valtiontuesta 2 päivänä elokuuta 2004 tehdyn komission päätöksen (jäljempänä ’päätös elinkeinoveron soveltamisesta France Télécomiin’) (34) mukaisesti. Ranska ei ollut noudattanut päätöksen määräaikaa, kuten Euroopan unionin tuomioistuin totesi (35).
4. ASIANOMAISTEN HUOMAUTUKSET
(55)
Asianomaisten huomautuksista esitetään yhteenveto 4.1-4.3 kohdassa.
4.1 France Télécom
(56)
France Télécom katsoo huomautuksissaan, joiden se katsoi täydentävän Ranskan tasavallan esittämiä huomautuksia, että sillä oli jatkuvasti ongelmia liiallisesta henkilöstöstä, mikä johtui sen aiemmasta hallinnollisesta asemasta, ja että sillä ei kyseessä olevan henkilöstön osalta ole samanlaista joustavaa työvoimaa kuin sen kilpailijoilla. France Télécomin on siksi toteutettava erittäin huomattavia, 180 miljoonan euron arvoisia koulutustoimia, joiden osuus on 4,5 prosenttia suhteessa palkkoihin verrattuna 2,9 prosenttiin ranskalaisten yritysten keskiarvosta. France Télécom viittaa myös siihen, että sen palkat ovat noin […] prosenttia korkeampia korotuksia ja palkkioita huomioon ottamatta. Koska France Télécom ei myöskään ole voinut panna täytäntöön sosiaalisia turvajärjestelmiä, se on rahoittanut virkamiesten työsopimuksen päättymiseen liittyviä tukijärjestelmiä, esimerkiksi uran lopuksi pidettävää lomaa, yli 8 miljardilla eurolla vuosina 1996-2006.
(57)
Toiseksi France Télécom katsoo, että vuosien 1990-1996 eläkekustannukset olivat epätavallisia ja saivat sen rakenteellisesti epäedulliseen tilanteeseen yksityisiin kilpailijoihinsa verrattuna asiassa Combus annetun tuomion (36) mukaisesti, koska kyseisten kustannusten tavallisuuden tai epätavallisuuden arvioimiseksi käytetty viitekehys oli kilpailijoihin sovellettava yleisen lainsäädännön mukainen järjestelmä. Unionin yleinen tuomioistuin on sen mukaan vahvistanut asiassa Combus antamassaan tuomiossa esitetyt periaatteet asiassa Hotel Cipriani antamassaan tuomiossa (37). France Télécom kiistää, että yhden operaattorin, kuten sen itsensä, tilanne vuoden 1996 lailla käyttöönotettua uudistusta ennen ja sen jälkeen on asianmukainen vertailukehys taloudellisen edun saamisen arvioimiseksi oikeuskäytännön mukaisesti. Joka tapauksessa, jos France Télécomille olisi muodostettava viitekehys tilanteesta ennen vuoden 1996 uudistusta ja sen jälkeen, toimenpidettä ei olisi pitänyt katsoa valikoivaksi, koska sitä olisi sovellettu yhtenäisesti kyseisen kehyksen puitteissa.
(58)
Siksi kyseiset toimenpiteet eivät joko ole perussopimuksessa tarkoitettua valtiontukea, koska ne vapauttavat France Télécomin epätavallisesta rakenteellisesta haitasta, tai niitä ei voida katsoa valikoivaksi eduksi, joka olisi valtiontukea.
(59)
Lisäksi France Télécom katsoo, että jos kyseessä olisi valtiontuki, se soveltuisi sisämarkkinoille komission La Posten eläkejärjestelyistä tekemän päätöksen (jäljempänä ’La Poste -päätös’) (38) mukaisesti. Siksi sen erityinen järjestelmä, jossa se maksaa ainoastaan yhteisten riskien perusteella lasketun maksuosuuden, ei tarkoita, että France Télécom olisi ollut vuodesta 1996 alkaen edullisessa asemassa kilpailijoihinsa nähden: palvelukseensa ottamien virkamiesten asemaan liittyvien rakenteellisten haittojen lisäksi France Télécomin piti maksaa vuoden 1996 uudistukseen liittyvä huomattava kustannus, jonka soveltuvuutta sisämarkkinoille on analysoitava ja jonka määrä, 5,7 miljardia euroa, on huomattavasti enemmän kuin määrä, joka France Télécomin olisi pitänyt maksaa, jos sen maksuun olisi sovellettu muita kuin yhteisiä riskejä.
(60)
France Télécom katsoo, että La Poste -päätöksessään (39) komissio myönsi, että poikkeuksellisen kiinteämääräisen maksun määrä (2 miljardia euroa) korvaa ilmoituksen jälkeen mutta ennen komission päätöstä voimaantulleen uudistuksen puitteissa muita kuin yhteisiä riskejä vastaavat maksut kiinteämääräisen maksun määrän loppumiseen asti. France Télécomin mukaan millään ei voida perustella komission poikkeamista tästä periaatteesta, koska vuoden 1996 lakiluonnoksesta käytyjen keskustelujen aikana annettujen poliittisten julistusten perusteella ei voida katsoa, että lainsäätäjä olisi vahvistanut France Télécomin kiinteämääräisen maksun määrän siten, että tilanne pysyisi muuttumattomana kymmenen vuoden ajan.
(61)
Lisäksi vuonna 1996 saatavilla olleet luvut olisivat ristiriidassa sen näkemyksen kanssa, jonka mukaan tuolloin olisi arvioitu 5,7 miljardin euron määrän vastaavan täsmällisesti vuoden 1996 lain soveltamisesta valtiolle kymmenen vuoden aikana johtuvia lisäkustannuksia ja korvaavan vuosi vuoden jälkeen yrityksen maksamat vähäisemmät vuosikustannukset, vaikka olisi otettu huomioon korvauskustannukset niiden eläkejärjestelmien välillä, joista France Télécom oli vapautettu vuonna 1996 (40). Poikkeuksellisen maksun määrän tarkoituksena oli korvata uudistus yleisesti Ranskan valtiolle. Se olisi siis otettava ehdottomasti huomioon analysoitaessa kilpailun tasapuolisuutta vuonna 1997 tapahtuneen voimaantulon jälkeen.
(62)
Lopuksi France Télécom katsoo, että koska se olisi ilman vuoden 1996 uudistusta joutunut huomattavan epäedulliseen kilpailuasemaan markkinoilla, joiden vapauttaminen oli unionin tavoite, ja koska Ranskan viranomaiset ovat siitä alkaen noudattaneet täysimääräisesti päätöstä elinkeinoveron soveltamisesta France Télécomiin (41), toimenpiteellä ei ole kielteisiä vaikutuksia kilpailuun.
4.2 Kantelijat
(63)
Kantelijat ovat samaa mieltä menettelyn aloittamista koskevassa komission päätöksessä esitetystä arviosta, jonka mukaan toimenpiteessä on kyse perussopimuksessa tarkoitetusta valtiontuesta, koska France Télécomin maksettavia eläkekustannuksia on vähennetty vuoden 1996 lailla. Kyseisessä päätöksessä käytettyjä perusteluja ei kantelijoiden mielestä ole valitettavasti esitetty määrällisesti, mutta niiden mukaan tuen määrä olisi 12,3 miljardia euroa eikä missään tapauksessa alle 9,9 miljardia euroa (42). Kantelijat katsovat, että toimenpiteen, eli tavallisesti yrityksen talousarvioon kohdistuvien sosiaaliturvamaksujen vähentämisen, vaikutukset eikä sen tavoite, eli oletetun haitan korvaaminen, määrittävät, onko kyse valtiontuesta. France Télécomille ei myöskään koidu haittaa virkamiesten palvelukseen ottamisesta, koska yritys maksaa työttömyysmaksuja ja palkansaajakustannuksia 13 prosenttia kilpailijoitaan vähemmän ja sen henkilöstö on vakaata ja joustavaa, koska palkansaajien määrä vähenee varhaiseläkkeelle jäämisen ja julkishallintoon siirtymisen takia.
(64)
Kantelijoiden mukaan tällainen valtiontuki ei sovellu sisämarkkinoille. France Télécomille koituva huomattava kilpailuetu oli lisäksi erityisen vahingollista, koska kustannusten vähentäminen ei ollut välttämätöntä sen rahoitusrakenteen turvaamiseksi: sen ansiosta, että France Télécomilta poistettiin vuonna 1996 eläkevelka, jonka diskontattu arvo oli 9,9 miljardia euroa, eikä sillä enää ollut kyseistä kustannusta taseessaan tai sen liitteessä, se pystyi kasvattamaan velkaansa sen jälkeen huomattavasti, sillä vuosina 1997-2007 sen keskimääräinen nettorahoitusvelka oli 44 miljardia euroa. Lisäksi tuki, jolla France Télécom vapautettiin monopoliasemasta johtuvista eläkekustannuksista, on mahdollistanut yrityksen laajentumisen kansainvälisesti ja vahvistanut sen asemaa Ranskassa, jossa se on hyötynyt huomattavista monopoliaseman eduista, joista johtuvien kustannusten maksaminen olisi vain oikeudenmukaista.
(65)
Lisäksi aiemmat sääntöjenvastaiset ja sisämarkkinoille soveltumattomat tuet, joita ei ole maksettu takaisin, estävät kyseisen toimintatuen julistamisen sisämarkkinoille soveltuvaksi tukien yhteenlasketun vaikutuksen takia. Lopuksi, vuoden 1996 uudistuksesta puuttuvat tasapuoliset kilpailuedellytykset, koska sen nojalla ei makseta maksuja, jotka vastaavat työttömyysriskiä ja riskiä palkkojen maksamatta jäämisestä yrityksen konkurssitilanteessa, eikä uudistus siksi ole yhdenmukainen perussopimuksen sääntöjen kanssa. Riippumattoman asiantuntijan on kuitenkin laskettava France Télécomin eläkevelka ja Ranskan on sitouduttava takaamaan järjestelmän rahoituksen tasapuolisuus erityisesti säätämällä työnantajamaksun ja 5,7 miljardin euron korvauksen mukautusmekanismeista, mikäli kustannukset vaihtelevat.
4.3 Teleoperaattori
(66)
Teleoperaattori on samaa mieltä menettelyn aloittamista koskevassa komission päätöksessä esitetystä alustavasta analyysista ja tukee sitä. Analyysissa määritettiin vuoden 1996 lailla käyttöönotetut muutokset uudeksi ja sääntöjenvastaiseksi valtiontueksi, koska sillä pyritään korvaamaan valtion vastuulla käytännössä olevat eläkemaksut France Télécomin muista maksuvelvoitteista vapauttavilla vuosimaksuilla, joista on vähennetty virkamiesasemassa olevien työntekijöiden maksamat maksut. Samaa määritelmää sovellettaisiin kyseisen operaattorin mukaan myös yksityisoikeudellisten työntekijöiden muita kuin yhteisiä riskejä vastaaviin sosiaaliturvamaksuihin, jotka France Télécomin kilpailijat maksavat mutta joita France Télécom ei ole maksanut vuoden 1996 jälkeen virkamieshenkilöstöstään eikä yhteisen työlainsäädännön mukaisesta henkilöstöstään. Sitä paitsi, toisin kuin La Poste -päätöksen (43) kohteena olevassa asiassa France Télécomin työnantajamaksun laskenta ei ole kattanut eikä kata edelleenkään kyseisiä maksuja, minkä vuoksi tukea ei voisi julistaa soveltuvaksi.
(67)
Operaattori katsoo sen tuen osalta, joka perustuu siihen, ettei myönnettyjä eläkkeitä tarvitse maksaa takaisin valtiolle, että komission pitäisi päinvastoin todeta se sisämarkkinoille soveltumattomaksi La Poste -päätöksessä tekemänsä kilpailuvaikutusten analyysin perusteella. Tämän analyysin pitäisi perustua vuoden 1996 jälkeisiin tapahtumiin eikä La Poste -päätöksen tavoin tulevaisuuden olettamuksiin.
(68)
Kyseisen operaattorin mukaan France Télécomilla on määräävää markkina-asemaa vastaava valta-asema useilla markkinoilla, joilla se toimii. Siihen sovelletaan siksi ennakkosääntelyvelvoitteita nopean ja erittäin nopean internetin tukkumarkkinoilla ja kiinteiden puhelujen aloitus- ja lopetusmarkkinoilla. Komissio on lisäksi EY:n perustamissopimuksen 82 artiklan mukaisesta menettelystä asiassa COMP-38.233 16 päivänä heinäkuuta 2003 tekemässään päätöksessä havainnut SEUT-sopimuksen 102 artiklan rikkomisen ja rankaissut siitä France Télécomia Wanadoo-tytäryrityksen kautta (44). Koska yrityksen talous on hyvässä kunnossa, se on voinut saamiensa tukien avulla rahoittaa kansainvälistä laajentumistaan, muun muassa hankkimalla Orangen, Retévisionin ja AMENAn.
(69)
Lopuksi operaattori pyytää komissiota määrittämään täsmällisesti kyseisen tuen määrät ja Deggendorf-oikeuskäytännön (45) mukaisesti kieltäytymään toteamasta, että kyseiset toimenpiteet soveltuvat sisämarkkinoille, koska aiempia sääntöjenvastaisia tukia ei ole maksettu takaisin.
5. RANSKAN TASAVALLAN HUOMAUTUKSET
(70)
Ranskan tasavalta katsoo, että France Télécomin palveluksessa olevien Ranskan valtion virkamiesten eläkkeiden rahoitusjärjestelyihin vuonna 1996 tehdyt muutokset eivät ole miltään osin valtiontukea. Joka tapauksessa vuoden 1996 uudistus soveltuisi sisämarkkinoille erityisesti komission La Poste -päätöksessään (46) noudattamien perustelujen mukaisesti.
5.1 Valtiontuen olemassaolo
(71)
Ranskan tasavallan mukaan vuoden 1990 laki sai France Télécomin epätavalliseen tilanteeseen, joka poikkeaa yleisestä lainsäädännöstä, jossa säädetään sen osalta, että yritykset maksavat muista maksuvelvoitteista vapauttavan työnantajamaksun, joka suhteutetaan koko palkkasummaan ja joka ei liity maksettavien eläkkeiden tasoon. France Télécomin vastuulla olevat kustannukset olisivat siis epätavallisia, koska kyseistä henkilöstöä koskevan järjestelmän rahoitusvaje oli varma ja koska siitä oli todennäköisesti tulossa kestämätön työssä olevien virkamiesten määrän väistämättömän vähenemisen ja eläkkeellä olevien virkamiesten määrän vastaavan kasvun vuoksi.
(72)
Vuoden 1996 uudistuksella eläkkeiden rahoittamista olisi mukautettu yleiseen lainsäädäntöön saattamatta sen vuoksi yritystä suotuisampaan kilpailutilanteeseen, koska France Télécomin maksu lasketaan vuosittain siten, että sen pakolliset sosiaaliturvamaksut ja veroluonteiset maksut mukautetaan televiestintäalan kilpailijoiden vastaavien maksujen tasoon. Olisi siis perusteltua, että laskettaessa sellaista maksuosuutta, jonka avulla varmistetaan tasapuoliset kilpailuedellytykset, ei oteta huomioon yksityisoikeudellisten työntekijöiden ja virkamiesten muita kuin yhteisiä riskejä vastaavia maksuja, sillä virkamiesten asema sulkee pois muun muassa työttömyysriskin lukuun ottamatta erottamista ja viraltapanoa koskevia poikkeustapauksia.
(73)
Ranskan tasavalta katsoo, että viitekehykseksi on otettava yrityksen kilpailijoiden tilanne Ranskassa, jotta voidaan määrittää, ovatko France Télécomin kustannukset tavallisia vai epätavallisia. Koska France Télécomille vuoden 1990 lailla säädetyt kustannukset olivat kohtuuttomia, yleisestä lainsäädännöstä poikkeavia, epätasa-arvoisia ja kestämättömiä, niiden poistamisella ja mukauttamisella kilpailijoiden tilanteeseen vuoden 1996 uudistuksen nojalla on vain saatu aikaan tavalliset kilpailuedellytykset. France Télécomille ei ole myöskään maksettu korvauksia kyseisessä järjestelmässä siihen kohdistuneista haitoista, vaikka, kuten sen huomautuksissa korostetaan, se kärsii edelleen rakenteellisista haitoista, liiallisista kustannuksista ja jäykkyydestä, jotka johtuvat sen palveluksessa oleviin virkamiehiin sovellettavista henkilöstösäännöistä ja liittyvät työsopimuksen päättämisen tai valtionhallintoon palaamisen yhteydessä sovellettaviin taloudellisiin tukivälineisiin, ammattikoulutukseen tai suurempiin palkkakustannuksiin. Uudistuksesta johtuvalla nykyisellä järjestelmällä ei siksi anneta France Télécomille mitään etua, eikä siinä ole miltään osin kyse perussopimuksessa tarkoitetusta valtiontuesta.
(74)
Tämä tulkinta perustuu unionin tuomioistuinten oikeuskäytännössä omaksuttuihin yleisiin periaatteisiin, joiden mukaan valtiontukea ovat vain toimet, joilla vähennetään yrityksen talousarvioon tavallisesti kohdistuvia kustannuksia, ja siksi laki, jonka nojalla voidaan välttää tilannetta, jossa yrityksen talousarvioon kohdistuu kustannuksia, joita ei tavallisessa tilanteessa olisi ollut, ei ole valtiontukea (47). Siitä olisi kyse toimenpiteissä, joilla vapautetaan julkisen sektorin kilpailija rakenteellisesta haitasta sen yksityisiin kilpailijoihin verrattuna (48). Tämä tulkinta vastaisi myös komission käytäntöä (49).
(75)
Lopuksi Ranskan tasavalta katsoo yleisemmin, että nykyiseen menettelyyn ei ole asianmukaista sisällyttää korvausta ja liiallista korvausta koskevia mekanismeja, joiden puitteissa France Télécom maksoi kustannuksia vuosina 1991-1996 (katso taulukko 1), jotta voidaan määrittää, onko valtiontukea myönnetty, tai päivämäärä, jona vuoden 1996 lailla käyttöönotetusta uudistuksesta johtuva etu on saatu, sillä kyseisessä laissa ei ole tästä säännöksiä. Kyseisten kustannusten maksaminen johtui yleisestä lainsäädännöstä poikkeavasta järjestelmästä, jossa France Télécomiin sovellettava eläkejärjestelmä katsottiin itsenäiseksi järjestelmäksi, eikä niin ole ollut vuodesta 1997 alkaen.
(76)
Ranskan tasavalta on tällä varauksella muuttanut johdanto-osan 61 kappaleessa mainittua, France Télécomin esittämää arviota kustannuksista, joita yritys ei enää maksanut vuodesta 1997 alkaen. Rekonstruoimalla vuosia 2008-2010 koskevan tilanteen ja soveltamalla siirtymäkerrointa Ranskan tasavalta katsoo, että kustannukset, jotka France Télécomin olisi pitänyt tältä pohjalta maksaa, ovat 165 miljoonaa euroa pienemmät kuin yrityksen itse laskemat kustannukset.
5.2 Mahdollisen valtiontuen soveltuvuus sisämarkkinoille
(77)
Ranskan tasavalta katsoo joka tapauksessa, että jos France Télécomia koskeva vuoden 1996 uudistus olisi valtiontukea, se pitäisi julistaa soveltuvaksi sisämarkkinoille komission La Poste -päätöksessään (50) tekemän analyysin mukaisesti. Vuoden 1996 uudistuksella France Télécom vapautettiin rakenteellisista kustannuksista, jotka vaikuttivat sen kilpailukykyyn markkinoilla niiden vapauttamisvaiheessa, ja sen maksut on siitä alkaen laskettu yhteisiä riskejä koskevan tasapuoliset kilpailuedellytykset varmistavan maksuosuuden perusteella.
(78)
Se, että France Télécomin vuodesta 1997 alkaen maksama maksu ei kata yksityisoikeudellisten työntekijöiden muita kuin yhteisiä riskejä, ei olisi este soveltuvuudelle sisämarkkinoille. Sen osalta taulukossa 4 esitetään Ranskan tasavallan keräämiä tietoja, jotka osoittavat eron France Télécomin maksaman maksun ja sen maksun välillä, jonka France Télécom olisi maksanut, jos muut kuin yhteiset riskit olisi otettu mukaan tähän laskelmaan, ja josta on vähennetty France Télécomin itse vakuuttamat suoritukset ja muut maksut, jotka rasittavat yritystä sen kilpailijoihin verrattuna.
Taulukko 4
France Télécomin vuosien 1997-2010 työnantajamaksu laskettuna sovelletun, tasapuoliset kilpailuedellytykset varmistavan maksuosuuden (TEC) perusteella ja tasapuoliset kilpailuedellytykset varmistavan maksuosuuden (TEC*) perusteella, jossa on otettu huomioon muut kuin yhteiset riskit
Vuosi
TEC
Miljoonaa euroa
TEC*
Miljoonaa euroa
TEC-TEC*
1997
36,2 %
1 088,9
48,1 %
1 446,9
- 358,0
1998
35,4 %
1 069,6
47,1 %
1 423,1
- 353,5
1999
36,7 %
1 108,5
48,4 %
1 460,3
- 351,8
2000
36,4 %
1 085,0
48,0 %
1 429,3
- 344,3
2001
37,0 %
1 088,6
47,9 %
1 407,9
- 319,3
2002
37,7 %
1 100,1
43,5 %
1 267,9
- 167,8
2003
37,6 %
1 085,0
45,0 %
1 298,5
- 213,5
2004
[…] %
1 048,6
[…] %
(…)
(…)
2005
[…] %
984,6
[…] %
(…)
(…)
2006
[…] %
957,6
[…] %
(…)
(…)
2007
[…] %
917,6
[…] %
(…)
(…)
2008
[…] %
859,2
[…] %
(…)
(…)
2009
[…] %
805,4
[…] %
(…)
(…)
2010
[…] %
744,5
[…] %
(…)
(…)
(79)
Ranskan tasavalta katsoo, että vuodesta 1997 vuoteen 2043 asti France Télécomin todellisuudessa maksamien ja sen maksettaviksi tulevien maksujen diskontattu arvo olisi 13,5 miljardia euroa. Tasapuoliset kilpailuedellytykset varmistava maksuosuus, jota on muutettu ottamalla laskennassa huomioon muut kuin yhteiset riskit ja josta vähennetään France Télécomille mutta ei sen kilpailijoille aiheutuvat maksut, johtaisi samalla jaksolla suurempaan vuotuiseen maksuun eli 16,7 miljardiin euroon. Ranskan viranomaisten mukaan kyseisiä riskejä ei tarvitse ottaa huomioon, ja ne ovat laskeneet, että erotus (3,2 miljardia euroa) korvautuisi suurelta osin France Télécomin vuonna 1997 maksamalla poikkeuksellisella 5,7 miljardin euron kiinteämääräisellä maksulla.
(80)
Ranskan tasavalta katsoo, että La Poste -päätöksen (51) tavoin voidaan katsoa, että tämä kiinteämääräinen maksu voidaan rinnastaa korvaukseen, joka todennäköisesti korvaa muita kuin yhteisiä riskejä koskevat maksut kattavaan muutettuun osuuteen liittyvien osuuksien maksun. Tässä tapauksessa vaikuttaa siltä, että korvauksen määrä on tällä hetkellä suurempi kuin vuoden 1996 uudistuksella vahvistetun osuuden ja taulukossa 4 esitetyn muutetun osuuden välinen ero ja että korvauksen määrää ei koskaan täysin käytetä osuuksien välisen eron perusteella. Näin ollen komission menettelyn aloittamispäätöksessään ilmaisemat epäilykset todellisen tasapuolisen kilpailun puuttumisesta France Télécomin ja sen kilpailijoiden välillä hälvenisivät.
(81)
Ranskan tasavallan mielestä La Posten virkamiesten eläkkeiden rahoitusjärjestelyjen uudistus, joka otettiin käyttöön vuonna 2006 ja jonka mallina käytettiin France Télécomin vuoden 1996 uudistusta, on täysin verrattavissa France Télécomin uudistukseen olennaisilta osiltaan. Tämän vertailukelpoisuuden vuoksi komissiolla ei ole mitään perusteita poiketa La Postea koskevasta ennakkopäätöksestä. Komission pitäisi erityisesti hyväksyä, että France Télécomille säädetty poikkeuksellinen kiinteämääräinen maksu otetaan huomioon analysoitaessa uudistuksen vaikutuksia tasapuolisiin kilpailuedellytyksiin ja että se katsotaan tosiasiallisesti muihin kuin yhteisiin riskeihin liittyvien maksujen ennakkomaksuksi.
(82)
Sitä vastoin kansalliskokouksessa ja senaatissa käydyissä keskusteluissa, joissa mainittiin uudistuksen kattamaksi rahoituskaudeksi kymmenen vuotta, annettiin satunnaisia lausuntoja. Tällaista perustelua ei ollut lakiluonnoksen perusteluissa eikä asiaankuuluvissa laeissa eikä niiden soveltamiseksi laadituissa teksteissä. Lainsäätäjän tarkoituksena vuonna 1996 oli ilmeisesti vahvistaa France Télécomin eläkekustannukset kilpailijoita vastaavalle tasolle eikä poistaa uudistuksen vaikutusta kymmenen vuoden ajaksi, kuten todetaan perusteluissa, joita komissio voisi käyttää, jos se ottaa huomioon asiayhteydestään irrotettuja lausuntoja.
(83)
Parlamentin teksteissä osoitettiin yksiselitteisesti, että maksun määräksi vahvistettiin kiinteämääräinen maksu, joka ei liittynyt mitenkään valtiolle todellisuudessa aiheutuviin kustannuksiin. Samoin perustuslakineuvosto totesi 30 päivänä joulukuuta 1996 tekemässään päätöksessä nro 96-385 DC, että 37,5 miljardin Ranskan frangin kiinteämääräistä maksua voitiin perustella sillä, että valtio vastasi virkamiesten eläkkeistä ilman vastinetta, vaikka valtion talousarvioon maksettavia maksuja ei osoitettaisi tiettyihin menoihin, vaan ne edistäisivät osaltaan talousarvion tasapainoa talousarviolaeista 2 päivänä tammikuuta 1959 annetun määräyksen 18 pykälän mukaisesti.
(84)
Ranskan tasavalta katsoo, että poikkeuksellisen maksun täsmällinen määrä vahvistettiin vuoden 1997 talousarviolailla eikä siinä otettu huomioon kymmenen vuoden jaksoa, jonka aikana kyseisellä maksulla korvattaisiin valtiolle aiheutuvia kustannuksia, vaan maksun osalta otettiin päinvastoin huomioon sen vaikutus France Télécomin taseen rakenteeseen, jonka pitäisi pysyä kohtuullisena. Maksun määrän tasaamista ei tehty valtiolle aiheutuvien kustannusten korvaamiseksi vaan ottaen huomioon yrityksen maksukyky.
(85)
Maksua on hallittu vuodesta 1997 alkaen tosiasiallisesti maksetuista eläkemaksuista irrallisena, mikä vahvistaa sen kiinteämääräisyyden. Ranskan tasavallan toimittamista luvuista käy ilmi, että vuosina 1997-2006 France Télécomin virkamiehille eläkkeiden jakotilin kautta maksetut eläkkeet nousivat […] miljardiin euroon, vaikka France Télécomin poikkeuksellisesta maksusta vastaava julkinen laitos maksoi kyseiselle tilille 3,4 miljardia euroa. Samalla jaksolla jäljellä oleva määrä, jota ei rahoitettu maksetuista maksuista, nousi 1,2 miljardiin euroon. Lisäksi vuonna 1997 arvioitiin, että tämä rahasto olisi voimassa 17-25 vuotta, mikä ei liity mitenkään siihen kymmenen vuoden jaksoon, jota komissio näyttää haluavan käyttää perustelujensa pohjana.
(86)
Ranskan tasavalta katsoo, että France Télécom olisi joutunut ilman uudistusta markkinoiden ulkopuolelle, koska maksuosuus nousi 77 prosenttiin indeksisidonnaisesta bruttopalkasta vuonna 2010 ja koska yrityksen täytyi kirjata taseeseensa palveluksessaan olevien virkamiesten eläkesitoumuksia koskevia varauksia. Uudistus on siksi ratkaiseva vaihe mukautumisessa markkinoiden vapauttamiseen unionin tavoitteen mukaisesti, ja uudistusta on mukautettu tavoitteeseen ja rajoitettu mahdollisimman paljon. Ilman uudistusta France Télécom olisi poistunut markkinoilta, eikä se olisi voinut tehdä tarvittavia investointeja, erityisesti tilaajakäytön eriyttämiseksi, ilman konkurssin riskiä, joten uudistuksella ei ollut kielteisiä vaikutuksia kilpailuun.
(87)
Ranskan tasavallan mukaan France Télécomin eläkkeiden rahoitusjärjestelyjen uudistaminen ja etenkään poikkeuksellisen maksun käyttöönotto eivät myöskään olisi johtaneet kustannuksiin valtiolle vuosina 1997-2006, vaan ne itse asiassa tuottivat Ranskan valtiolle yli 9,1 miljardin euron nettotulot Ranskan viranomaisten arvioiden mukaan (52). Jos poikkeukselliselle maksulle olisi laskettava tuotto, Ranskan tasavalta katsoo, että olisi sovellettava 7 prosentin diskonttokorkoa. Poikkeuksellisen maksun periaate luotiin jo vuonna 1996. Sijoitusajan pitäisi olla pitkä, koska maksettavien etuuksien ja odotettavissa olevien maksujen välinen ero ylittäisi 500 miljoonaa euroa vasta vuonna 2005 eli yhdeksän vuotta myöhemmin ja 1 miljardi euroa vasta 12 vuotta myöhemmin. Vuonna 1996 Ranskan valtion 15 vuoden obligaatioiden (jäljempänä ’OAT-obligaatiot’) korko oli keskimäärin 6,9 prosenttia. France Télécom puolestaan laski vuoden 1991 marraskuun ja vuoden 1997 marraskuun välillä liikkeelle obligaatioita, joiden korko oli keskimäärin 7 prosenttia.
(88)
Lopuksi koska elinkeinoveron soveltamista France Télécomiin koskevassa komission päätöksessä (53) vaadittu varojen asettaminen sulkutilille on toteutettu ja varat on maksettu, komission olisi katsottava, että päätös on pantu täytäntöön sen vuonna 2007 asiasta antaman tiedonannon (54) mukaisesti. Siksi näiden tukien yhteenlaskettua vaikutusta ei pitäisi tutkia.
6. TUEN ARVIOINTI
6.1 SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tuen olemassaolo
(89)
SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa määrätään seuraavaa: ”Jollei perussopimuksissa toisin määrätä, jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu sisämarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.”
(90)
Tämän artiklan kaikkien ehtojen soveltamista kyseessä oleviin tosiseikkoihin tarkastellaan 6.1.1-6.1.5 kohdassa.
6.1.1 Valtion varoista myönnetty valtiontuki
(91)
Ranskan valtio on laatinut vuoden 1990 lain ja vuoden 1996 lain. Niissä säädetään toimenpiteestä, jonka mukaan France Télécom maksaa valtiolle vastineen siitä, että valtio maksaa France Télécomin virkamiehille myönnetyt eläkkeet ja toimii eläkkeistä vastaavana laitoksena. Koska France Télécomin vuoden 1996 lain mukaisesti valtiolle maksama vastine on vähemmän kuin vuoden 1990 lain alkuperäisessä versiossa, tuki myönnetään France Télécomille Ranskan valtion varoista.
6.1.2 Tiettyjen yritysten suosiminen
(92)
Vuoden 1990 lain säännöksillä määritettiin järjestelmä, jota sovelletaan julkiseen operaattoriin France Télécomiin, jolla on oikeushenkilöys. Kansalliseen yritykseen France Télécomiin liittyvällä vuoden 1996 lailla muutettiin kyseistä järjestelmää France Télécomiin sovellettavien säännösten nojalla niiden ehtojen mukaan, jotka siinä on määritetty vain kyseistä yritystä varten.
(93)
Vuoden 1990 lain nojalla perustetun järjestelmän tavoitteena on määrittää erityinen vastine France Télécomin Ranskan valtiolle eläkkeistä maksamia työnantajamaksuja koskevien periaatteiden ja määrien osalta. Myös vuoden 1990 lain alkuperäisessä versiossa, jota sovellettiin vuosina 1991-1996, France Télécomin maksettavaksi säädetty vastine sekä vuodesta 1997 alkaen sovelletulla vuoden 1996 lailla perustettu eri vastine, ovat erityisiä toimenpiteitä, jotka koskevat ainoastaan France Télécomia, ja ne täyttävät siten valikoivuusehdon, toisin kuin France Télécom väittää.
6.1.3 Taloudellinen etu, joka vääristää tai saattaa vääristää kilpailua
(94)
On määritettävä, suositaanko kyseisen korvauksen määrän vahvistavilla toimenpiteillä France Télécomia. Kysymystä siitä, ovatko vuoden 1996 lailla vuoden 1990 lain 30 pykälään tehdyt muutokset tukea France Télécomille koituvan taloudellisen edun osalta, on arvioitava kyseisen eläkejärjestelmän luonteen ja yleisen rakenteen ja siitä France Télécomille koituvien vaikutusten perusteella eikä muutosten syiden tai tavoitteiden perusteella. Vuoden 1990 lain muuttamisen tavoite ei siis periaatteessa ole merkityksellinen muutoksen vaikutusten arvioimiseksi, toisin kuin Ranskan tasavalta katsoo.
(95)
Se, että valtio maksaa France Télécomin virkamiehille myönnetyt eläkkeet ja toimii eläkkeistä vastaavana laitoksena, johtuu siviili- ja sotilashallinnon virkamiesten eläkkeistä annetun lain soveltamisesta, sillä ainoastaan sitä sovelletaan kyseisiin entisiin virkamiehiin. Vuoden 1990 tai vuoden 1996 lailla ei ole muutettu näiden virkamiesten asemaa eikä periaatetta, jonka mukaan valtio vastaa heidän eläkkeidensä maksamisesta. Tämä vastuu näyttää johtuvan periaatteesta, jonka mukaan virkamiehet palvelevat riippumattomasti yleisiä etuja. Niin ei ole, jos nämä virkamiehet työskentelevät yrityksessä, joka tarjoaa palveluja korvausta vastaan omaksi edukseen ja hyödykseen kilpaillen muiden samoja palveluja tarjoavien yritysten kanssa.
(96)
Siksi vastineen maksaminen valtiolle, mistä säädetään vuoden 1990 lain alkuperäisessä versiossa sekä siihen vuoden 1996 lailla tehdyissä muutoksissa, on poikkeus periaatteeseen, jonka mukaan vastuu on Ranskan valtiolla. Tätä poikkeusta perustellaan France Télécomin palveluksessa olevien virkamiesten eläkkeisiin sovellettavan järjestelmän luonteella ja yleisellä rakenteella. Ranskan valtion on siviili- ja sotilashallinnon virkamiesten eläkkeistä annetun lain mukaisesti maksettava myönnetyt eläkkeet ja toimittava niistä vastaavana laitoksena niiden France Télécomin virkamiesten osalta, joilla on Ranskan valtion virkamiesten yleinen asema ja jotka eivät kuulu sosiaaliturvaetuuksia koskevan yhteisen lainsäädännön piiriin.
(97)
Vaikka France Télécom ei edes maksaisi vastinetta, Ranskan valtion olisi silti huolehdittava eläkesitoumuksistaan kyseisessä asemassa olevaa virkamieshenkilöstöä kohtaan, ellei se muuttaisi yksipuolisesti kyseisiä sitoumuksia. Jos taas valtion kouluttamat virkamiehet annettaisiin France Télécomin käyttöön ilman mitään vastinetta jo maksetuista tai myöhemmin maksettavista eläkkeistä, France Télécomille annettaisiin selkeä etu.
(98)
Koska France Télécomin kilpailijoilla ei ole palveluksessaan virkamieshenkilöstöä, jonka osalta Ranskan valtiolla olisi vastaava rahoitusvelvoite, niihin ei voida soveltaa lain nojalla perustetun eläkkeiden rahoitusta ja France Télécomin vastineiden maksamista koskevan järjestelmän perusteluja. Tätä tukee se seikka, että koska kilpailijoiden palveluksessa olevan henkilöstön asema on erilainen sosiaaliturvaetuuksia koskevan yleisen lainsäädännön soveltamisalaan kuuluvien palkkojen maksamatta jäämisen riskien suhteen, Ranskan viranomaiset näyttävät katsovan, että niiden osalta on perusteltua maksaa sosiaaliturvamaksuja kyseisen riskin kattamiseksi. Juuri tähän asemaan Ranskan tasavalta kuitenkin vetoaa katsoessaan, että virkamiesten ja yksityisoikeudellisen henkilöstön muiden kuin yhteisten riskien sisällyttäminen France Télécomin valtiolle vuoden 1996 lain mukaisesti maksaman vastineen laskentaan ei ole perusteltua.
(99)
Siitä siis johtuu, että yksityisoikeudellisen henkilöstön palkkaamisen vuoksi maksettavien kustannusten osalta kyseiset yritykset eivät ole oikeudellisesti eivätkä tosiasiallisesti tilanteessa, jota voitaisiin verrata France Télécomin tilanteeseen sen virkamieshenkilöstön osalta, toisin kuin Ranskan tasavalta ja France Télécom huomautuksissaan katsovat.
(100)
Vastaavasti France Télécomiin sovellettavaa vastinejärjestelmää ei voida verrata järjestelmään, jota sovelletaan muihin julkisiin tahoihin, kuten Ranskan valtion rahapajaan (Monnaie de Paris) tai kansalliseen metsävirastoon, joiden palveluksessa on virkamiehiä ja jotka voidaan määritellä joidenkin toimiensa osalta SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuiksi yrityksiksi, tai muihin teollisiin tai kaupallisiin julkisiin laitoksiin, kuten aiemmin EDF tai GDF. EDF:llä ja GDF:llä oli erityiset eläkejärjestelmät, joita ei ollut mukautettu virkamiesten eläkejärjestelmiin. EDF:n ja GDF:n järjestelmät on sitä paitsi sulautettu myöhemmin yleiseen järjestelmään, vaikka on korostettava, että komissio on todennut, että tukea ei ole myönnetty, jos sulautuminen tapahtuu valtiolle taloudellisesti neutraalilla tavalla (55), mistä ei ollut kyse vuoden 1996 uudistuksessa.
(101)
Vastaavasti La Posten palveluksessa olevien virkamiesten eläkkeistä valtiolle maksettavaa vastinetta koskeva järjestelmä oli ennen komission La Poste -päätöksessä kuvaamia ja ehdollisesti hyväksymiä muutoksia myös kansallisen yrityksen järjestelmä, joka vastaa teollisen ja kaupallisen julkisen laitoksen järjestelmää ja joka pysyi vuoden 1990 lain alkuperäisen version nojalla France Télécomin järjestelmää vastaavana sen osalta, että siinä säädettiin eläkkeellä oleville virkamiehille maksettavien eläkkeiden vuotuisesta korvaamisesta valtiolle ja sosiaaliturvalain L-134 pykälässä tarkoitettujen kustannusten maksamisesta.
(102)
Vaikka vaikuttaa siltä, että La Posten ja France Télécomin välillä ei ole kilpailua, jota France Télécomille myönnetyt tuet vääristäisivät todennäköisesti tai saattaisivat vääristää, France Télécomin virkamiesten eläkejärjestelmän perustelut ja säännökset ennen vuoden 1996 uudistusta olivat kuitenkin samanlaiset kuin La Posteen samaan aikaan sovelletun järjestelmän perustelut ja säännökset. Lisäksi komissio katsoo La Poste -päätöksessään, että La Posteen sovellettavan järjestelmän uudistaminen oli valtiontukea, toisin kuin Ranskan tasavalta katsoo France Télécomin osalta. France Télécomin tilanteen arvioimiseksi yleisemmin vertailutilanteena käytetään sellaisen julkisen tai yksityisen yrityksen tilannetta, jolla on palveluksessaan virkamieshenkilöstöä, joka on säilyttänyt asemansa. Sellaisten yritysten tilannetta voidaan verrata France Télécomiin. Juuri tämän vertailujärjestelmän mukaisesti voidaan arvioida, onko France Télécomille myönnetty valtiontukea.
(103)
Ei voida myöskään katsoa, että toimenpiteellä ei anneta etua yritykselle, tässä tapauksessa France Télécomille, ainoastaan siitä syystä, että sillä korvataan tietty haitta, joka yritykselle olisi aiemmin koitunut, toisin kuin Ranskan tasavalta ja France Télécom katsovat. Komissio on äskettäin torjunut televiestintäalalla France Télécomin kanssa kilpailleen operaattorin väitteen, jonka mukaan virkamieshenkilöstön eläkkeisiin verrattavilla erityisillä eläkettä koskevilla sosiaalisilla oikeuksilla, jotka on saavutettu aiemmin ja jotka eräiden työntekijöiden osalta eroavat yleiseen lainsäädäntöön kuuluvista eduista, voitaisiin perustella toimenpiteet tämän henkilöstöryhmän eläkkeistä operaattorille aiheutuvien sosiaaliturvamaksujen vähentämiseksi (56). Kuten Ranskan viranomaiset korostivat vuoden 1996 lakia koskevasta luonnoksesta käydyssä keskustelussa, kyseisen lain nojalla säädetään tämän osalta Ranskan valtion uusista ja raskaista kustannuksista, jotka johtuvat siitä, että valtio maksaa France Télécomin virkamiehille myönnetyt eläkkeet ja toimii eläkkeistä vastaavana laitoksena. Vuoden 1996 laki on siis vaikuttanut niin, että France Télécomin jatkuvasti maksama vastine pienenee.
(104)
Laissa säädettyjen työnantajamaksujen määrää koskevien laskentasääntöjen perusteella France Télécom on maksanut 31 päivästä joulukuuta 1996 alkaen valtiolle vastinetta, joka on pienempi kuin minkä se olisi maksanut, jos lakia ei olisi säädetty. Koska tällä lailla käyttöön otettu työnantajamaksu lisäksi vapauttaa muista maksuvelvoitteista, France Télécom peruutti tulevien velvoitteiden maksamista varten kirjanpitoonsa tekemänsä varaukset heti 31 päivänä joulukuuta 1996. Siten kustannukset, joista France Télécom vapautettiin, eivät olleet uusia, koska vuoden 1990 laissa sovellettiin uudelleen aiempaa talousarviokäytäntöä, eivätkä ennakoimattomia, koska yritys perusti varauksia sitä varten, eivätkä ne poikenneet yleisestä sosiaaliturvalainsäädännöstä, koska sitä ei sovelleta France Télécomin maksamaan vastineeseen.
(105)
Vuoden 1996 lain nojalla on sen voimaantulosta alkaen siirretty Ranskan valtiolle vuotuinen maksuvelvoite, joka kattaa lopulta kokonaan kyseisen henkilöstön eläkkeiden rahoituskustannukset. Siten vuoden 1996 lain nojalla myönnetyn tuen määrä voidaan laskea lain voimaantulosta alkaen määrittämällä France Télécomin Ranskan valtiolle maksamasta, muista maksuvelvoitteista vapauttavasta työnantajamaksusta muodostuvan vastineen ja taulukossa 1 esitettyjen, vuoden 1990 alkuperäisen lain nojalla maksettavien kustannusten vuotuinen erotus, josta on vähennetty vuonna 1997 maksettu kiinteämääräinen maksu.
(106)
Ranskan tasavallan toimittamista, johdanto-osan 40 kappaleessa esitetyistä arvioista käy ilmi, että vuoden 1996 uudistuksen aikaan ja Ranskan valtion vastuulla olevista kustannuksista johtuvien rahoitusvelvoitteiden ennakoituun loppumiseen asti Ranskan viranomaiset pystyivät arvioimaan näiden uusien kustannusten kokonaisnettomäärän vuoteen 2043 asti, jolloin valtion rahoitusvelvoitteet eläkkeellä olevien virkamiesten tai näiden edunsaajien osalta olisivat päättyneet, […] miljardiksi euroksi. Nettokustannusten nykyarvo oli […] miljardia euroa vuonna 1996 sen jälkeen, kun niistä oli vähennetty France Télécomin vuotuiset maksut (15,2 miljardia euroa), työntekijämaksut ([…] miljardia euroa) ja 5,7 miljardin euron poikkeuksellinen kiinteämääräinen maksu.
(107)
Lisäksi on pantava merkille, että vuoden 1996 uudistuksen aikaan arvioidut määrät ovat todellisen määrän likiarvoja (57). France Télécomille vuotuisten maksujen muodossa määrättyä vastinetta tai vuonna 1997 maksettua 5,7 miljardin euron korvausta ei vahvistettu sitä varten, että niiden tavoitteena olisi ollut budjettineutraalius Ranskan valtion talousarviossa eikä niillä ollut tällaista vaikutusta. Jos tästä olisi ollut kyse ja edellyttäen, että vakuutusmatemaattisen laskennan olettamukset olisivat olleet asianmukaisia, kustannukset ja tulot olisivat olleet yhtä suuret koko ajanjaksolla eikä France Télécomille olisi siten koitunut taloudellista etua.
(108)
Ranskan viranomaiset olivat tietoisia siitä, että France Télécomin virkamiesten eläkekustannusten siirtäminen valtion yleiseen talousarvioon oli valtiolle uusi ja raskas rasitus, joka katettaisiin vain osittain määräämällä poikkeuksellinen kiinteämääräinen maksu tai myymällä osa valtion omistamista yrityksen osakkeista. Myös johdanto-osan 31 kappaleessa mainitut keskustelut osoittavat, että Ranskan valtio ei pyrkinyt vuonna 1996 korvaamaan kokonaan uusia kustannuksia, jotka se otti tulevaisuuden osalta vastuulleen, vaan se päinvastoin pyrki ottamaan vastuulleen uudet kustannukset ja pyrki huolehtimaan siitä, että yrityksen edut otettaisiin ensin huomioon.
(109)
On selvää, että vaikka sovellettaisiin erilaisia vakuutusmatemaattisia olettamuksia kuin Ranskan valtio on soveltanut arvioidessaan uusia kustannuksiaan ja huolimatta vuonna 1997 maksetusta poikkeuksellisesta kiinteämääräisestä maksusta, uudistuksella on myönnetty huomattava taloudellinen etu, koska työnantajan eläkemaksut ovat pienemmät. Koska kiinteämääräisellä maksulla tai korvauksella ei voitu kattaa kaikkia Ranskan valtiolle siirrettyjä kustannuksia, vaan sillä korkeintaan vähennettiin kustannuksia, ja ottaen huomioon kyseessä olevien määrien suuruusluokan ei ole tarpeen vahvistaa aiemmin käytetyn vakuutusmatemaattisen laskennan asianmukaisuutta ja siitä johtuvien arvioiden täsmällisyyttä koko kaudelle vuoteen 2043 asti.
(110)
Ei ole myöskään tarpeen verrata France Télécomin pienemmistä maksuista johtuvia taloudellisia etuja virkamiesten palvelukseen ottamisesta johtuviin oletettuihin haittoihin, kuten France Télécom Ranskan tasavallan tukemana vaatii. Vuoden 1996 lailla ei joka tapauksessa ole lisätty oletettuja haittoja, koska se ei ole johtanut uusien virkamiesten palvelukseen ottamiseen. Lisäksi vuoden 1996 lailla France Télécom vapautettiin osasta sen rahoitusvelvoitteita, ja sen tavoitteena ei ollut korvata palkkoihin liittyvää oletettua haittaa tai, France Télécomin sanoin, virkamieshenkilöstön palvelukseen ottamiseen liittyvää pienempää joustavuutta.
(111)
Siksi on tarpeetonta vastata väitteisiin virkamiesten palvelukseen ottamisen oletetuista haitoista, jotka Ranskan tasavalta ja France Télécom ovat maininneet.
-
Ensinnäkin France Télécomilla oli ennen Ranskan markkinoiden avaamista kilpailulle koulutettu ja pätevä henkilöstö, jota ilman, jos se olisi pitänyt vaihtaa kokonaan, se ei olisi pystynyt säilyttämään asemaansa markkinoilla, minkä France Télécom jättää mainitsematta huomautuksissaan.
-
Lisäksi palkkojen määrä ja investoinnit henkilöstön koulutukseen, jotka France Télécom katsoo haitaksi, ovat tavanomaisia kustannuksia yrityksen talousarviossa, eikä ole osoitettu, että ne eivät parantaisi henkilöstön sitoutumista ja tuottavuutta kilpailijoihin verrattuna.
-
Vaikka on totta, että France Télécomilla ei ole mahdollisuuksia mukauttaa palkkamenojaan ottamalla käyttöön kyseisen henkilöstön määrän vähentämistä koskeva sosiaalinen suunnitelma, on kyseenalaista, voisiko se panna asianmukaisesti täytäntöön suunnitelman, joka kohdistuu ainoastaan virkamiehiin, kun taas virkamiesten palvelukseen ottamisen lopettaminen vuonna 1997 ja yksityisoikeudellisen henkilöstön käyttäminen tarjoavat sille tiettyjä mahdollisuuksia mukauttaa palkkamenoja.
-
Vaikka on lisäksi totta, että yritys käyttää huomattavasti määrärahoja kannustaakseen kyseistä henkilöstöä jäämään varhaiseläkkeelle, kyseisen välineen käyttöönotto olisi ollut yrityksen kannalta vähemmän kannustavaa ja edullista, jos Ranskan valtiolle ei olisi siirretty France Télécomin rahoitusvelvoitteita, mistä säädetään vuoden 1996 lailla. Välineen nojalla on siis mahdollista kannustaa henkilöstöä varhaiseläkkeelle ja siten aikaistaa valtion vastuuta kyseisen henkilöstön osalta. Ilman vuoden 1996 lakia vastuu olisi edelleen ollut France Télécomilla.
(112)
Yhtä perusteettomalta vaikuttaisi France Télécomin aiemmasta monopolistaan saamien kilpailuetujen huomioon ottaminen, jonka kantelijat ovat maininneet, koska se ei liity tarkasteltavana olevista toimenpiteistä johtuvan taloudellisen edun saamista tai saamatta jäämistä koskevaan kysymykseen. Oletetut edut tai haitat eivät liity televiestintämarkkinoiden kilpailuedellytysten tasapuolistamista koskevaan kysymykseen sosiaaliturvakustannusten osalta.
(113)
Ainoastaan vuoden 1996 laissa tarkoitettu poikkeuksellinen kiinteämääräinen maksu kohdistui välittömästi France Télécomin kustannuksiin jo määritetyssä vertailutilanteessa. Kiinteämääräisen maksun maksaminen on vähentänyt sen tuen määrää, jota France Télécom on saanut ja saa siihen asti, että rahoituskustannukset, joista Ranskan valtio vastaa vuoden 1996 lain mukaisesti France Télécomin sijasta, loppuvat. Riippumatta Ranskan hallituksen kyseiseen aikaan käyttämien vakuutusmatemaattisten menetelmien paikkansapitävyydestä ilman tätä kiinteämääräistä maksua niiden kustannusten määrä, joista France Télécom olisi vapautettu, olisi ollut 18,9 miljardia euroa eikä […] miljardia euroa vuoden 1996 nettoarvona.
(114)
France Télécom on siis saanut vuoden 1996 lain nojalla enemmän varoja käyttöönsä markkinoilla, joilla se toimii. Nämä varat olivat vuoden 1996 lain ansiosta myös suuremmat kuin varat, jotka France Télécomilla oli käytössään vuoden 1990 lain alkuperäisen version nojalla. Televiestintäpalvelujen markkinoita, joilla France Télécom toimi ja toimii koko Ranskan alueella ja muissa jäsenvaltioissa, on kuitenkin asteittain avattu kilpailulle poistamalla vähitellen yksinoikeudet tai erityiset oikeudet vuodesta 1988 alkaen ja kokonaan vuodesta 1998 alkaen lukuun ottamatta eräitä poikkeuksia. Markkinat avattiin kokonaan kilpailulle Ranskassa vuonna 2002. Oikeudellisten esteiden poistamiseen on liittynyt muiden sellaisten toimijoiden markkinoille tulo, jotka kilpailevat France Télécomin kanssa ja kilpailivat jo ennen vuosien 1990 ja 1996 säädöksiä, joita tässä päätöksessä käsitellään.
(115)
Koska France Télécom vapautettiin velvoitteesta vastata tulevista eläkekustannuksista virkamieshenkilöstönsä eläkkeiden osalta ja siihen sovellettiin pienempää vuotuista maksua, se kykeni poistamaan taseestaan sitoumuksia ja kustannuksia, minkä ansiosta sen oli helpompi hankkia pääomaa ja siten sen tilanne oli suotuisampi kuin ennen vuoden 1996 uudistusta. Koska France Télécom vapautettiin myös Ranskan aiemmista markkinoista johtuvista kustannuksista, sen oli helpompi kehittää toimintaansa muiden jäsenvaltioiden markkinoilla, jotka on avattu hiljattain kilpailulle, ja näin se on tosiaan tehnyt, kuten johdanto-osan 48-50 kappaleessa osoitetaan.
(116)
Tästä johtuu, että France Télécomin kustannusten vähentäminen, joka johtuu säännöistä, joiden mukaisesti lasketaan Ranskan valtiolle maksettava korvaus siitä, että valtio vastaa yrityksen virkamieshenkilöstön eläkkeistä, vääristää tai saattaa vääristää kilpailua France Télécomin ja uusien kilpailijoiden välillä Ranskassa ja muissa jäsenvaltioissa, joissa France Télécom toimii.
6.1.4 Vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan
(117)
Markkinoita, joilla France Télécom toimii Ranskassa, on avattu asteittain kilpailulle vuodesta 1988 alkaen, ja siksi ne ovat pääosin avoinna jäsenvaltioiden väliselle kaupalle. Direktiivin 96/19/EY tarkoituksena oli televiestintäalan täydellinen vapauttaminen 1 päivästä tammikuuta 1998 alkaen. Markkinoille on tullut myös operaattoreita, joiden pääoman omistavat osittain yritykset muissa jäsenvaltioissa kuin Ranskassa. Tietyt näistä markkinoista koskevat jäsenvaltioiden välistä kansainvälistä viestintää. Vastaavasti France Télécom tarjoaa tytäryritystensä kautta sähköisiä viestintäpalveluja muissa jäsenvaltioissa, muun muassa Espanjassa, Belgiassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
(118)
Näissä olosuhteissa toimenpide, jolla vähennetään France Télécomin yleisiä käyttö- ja toimintakustannuksia ja vapautetaan siten kyseisen yrityksen käytössä olevia varoja investointeihin tai sen kaupallisen tarjonnan parantamiseen Ranskassa tai toiminnan aloittamiseen muissa jäsenvaltioissa, vaikuttaa todennäköisesti jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
6.1.5 Päätelmä SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tuen olemassaolosta
(119)
Edellä sanotusta johtuu, että pienentämällä vuoden 1990 lain alkuperäisessä versiossa tarkoitetuista eläkekustannuksista valtiolle työnantajamaksun muodossa maksettavaa vastinetta ja korvaamalla se vuoden 1996 laissa tarkoitetulla vastineella, joka on pienempi kuin aiemmin sovellettu vastine, Ranskan tasavalta on myöntänyt omista varoistaan France Télécomille tukea, joka vääristää tai saattaa vääristää kilpailua ja vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla vuoden 1996 lain nojalla toteutetun kustannusten siirron vuoksi.
(120)
Siksi on tarpeen tutkia, voidaanko kyseinen tuki katsoa soveltuvaksi sisämarkkinoille.
6.2 Tuen soveltuvuuden vaihtoehtoiset oikeusperustat
(121)
Komissio panee merkille, että Ranska ei vetoa SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohtaan kyseisten toimenpiteiden soveltuvuuden perustana.
(122)
SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut poikkeukset, jotka liittyvät yksittäisille kuluttajille myönnettävään sosiaaliseen tukeen, tukeen luonnonmullistusten tai muiden poikkeuksellisten tapahtumien aiheuttaman vahingon korvaamiseksi tai tukeen joillekin Saksan liittotasavallan alueille, eivät selkeästi ole asiaankuuluvia kyseisessä tapauksessa.
(123)
SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen poikkeusten osalta komissio toteaa, että kyseistä tukea ei ole tarkoitettu tukemaan taloudellisen kehityksen edistämistä alueilla, joilla elintaso on poikkeuksellisen alhainen tai joilla vajaatyöllisyys on vakava ongelma, että se ei ole Euroopan yhteistä etua koskeva tärkeä hanke, eikä sillä pyritä poistamaan Ranskan taloudessa olevaa vakavaa häiriötä. Sillä ei myöskään pyritä edistämään kulttuuria tai kulttuuriperintöä.
(124)
Siksi vaikuttaa siltä, että vain SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohtaa voitaisiin soveltaa tämän toimenpiteen sisämarkkinoille soveltuvuuden arvioimiseen.
6.3 Tuen soveltuvuus SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan perusteella
(125)
Perustamissopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdassa määrätään seuraavaa: ”Sisämarkkinoille soveltuvana voidaan pitää: (…) tukea tietyn taloudellisen toiminnan tai talousalueen kehityksen edistämiseen, jos tuki ei muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla (…)”.
(126)
Jotta tuki katsottaisiin soveltuvaksi sisämarkkinoille siksi, että sillä edistetään tietyn taloudellisen toiminnan tai talouden alan kehitystä, sillä on parannettava tapaa, jolla taloudellista toimintaa harjoitetaan. Tuki on soveltuvaa 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla vain, jos sillä ei muuteta kaupan olosuhteita yleisen edun vastaisesti. Komissio kiinnittää arvioinnissaan erityistä huomiota välttämättömyyttä ja oikeasuhteisuutta koskeviin periaatteisiin (58).
(127)
Alustavasti ja komission menettelyn aloittamispäätöksessään esittämien epäilyksien perusteella on pantava merkille, että Ranskan tasavalta on perinyt France Télécomilta tyydyttävän määrän, joka vastaa komission elinkeinoveron soveltamisesta France Télécomiin tekemässä päätöksessä edellyttämää tukien takaisinperintää (59). Komissio katsoo, että sen jälkeen, kun unionin yleisen tuomioistuimen tuomiossa vahvistettiin kyseisen päätöksen kumoamista Euroopan unionin tuomioistuimessa koskevan kanteen hylkääminen (60), Ranskan tasavalta on toteuttanut tarvittavat toimenpiteet kyseisestä päätöksestä johtuvien velvoitteiden täyttämiseksi. Koska elinkeinoveroa soveltamalla maksettujen tukien asianmukainen takaisinperintä poistaa taloudellisen edun, jonka France Télécom olisi siitä saanut, ei ole tarpeen tutkia mahdollisia yhteisvaikutuksia tämän menettelyn kohteena olevan tuen kanssa.
(128)
Muilta osin on pantava heti merkille, että toisin kuin investointikustannukset, yrityksen sosiaaliturvamaksut ovat toistuvia toimintakustannuksia ja että niitä vähentävä tuki on tukea yrityksen toiminnalle, ja Euroopan unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan komission on arvioitava erittäin huolellisesti sen soveltuvuus sisämarkkinoille.
6.3.1 Tukitoimenpiteen yhdenmukaisuus yleistä etua koskevan tavoitteen kanssa
(129)
Vuodesta 1997 alkaen annetun tuen tarkoitukseksi voidaan katsoa sähköisten viestintäpalvelujen tarjoamiseen liittyvän taloudellisen toiminnan kehittämisen edistäminen kyseisten markkinoiden täydellisen vapauttamisen yhteydessä. Vuoden 1996 laki annettiin samalla kuin televiestinnän sääntelystä 26 päivänä heinäkuuta 1996 annettu laki nro 96-659, jossa saatettiin osaksi kansallista lainsäädäntöä Ranskalle unionin lainsäädännöstä ja erityisesti direktiivistä 96/19/EY johtuvat velvoitteet.
(130)
Tältä osin vuoden 1996 lain yleisenä tavoitteena taloudellisen vastineen maksamisessa Ranskan valtiolle on France Télécomin ja sosiaalietuuksien yhteisen lainsäädännön soveltamisalaan kuuluvien televiestintäalan muiden yritysten palkkasidonnaisten pakollisten sosiaaliturvamaksujen ja veroluonteisten maksujen tason lähentäminen. Käytetty väline eli tukitoimenpide, jonka kohteena on suoraan ja yksinomaan tapa, jolla France Télécomin työnantajamaksut laaditaan, vaikuttaa riittävältä vahvistetun tavoitteen saavuttamiseksi.
(131)
Tukitoimenpide, jolla pyritään vähentämään France Télécomin nykyisiä sosiaaliturvamaksuja, jotka ovat tulleet sen vastuulle aikana, jolloin suurin osa sen toiminnasta kuului monopoliasemaan eikä palvelun toimittaminen edellyttänyt taloudellisesti tehokasta toimintaa, voi erilaisessa kilpailutilanteessa osaltaan parantaa sitä tapaa, jolla aiemmin monopoliin kuuluvia palveluja tarjotaan, mikäli kilpailevien yritysten omiin sosiaaliturvamaksuihinsa osoittamat varat eivät häiritse ansioihin perustuvaa kilpailumenettelyä. Jäljempänä tietenkin esitetään varauksia lain tiettyjen säännösten asianmukaisuudesta siinä vahvistetun tavoitteen saavuttamiseksi. Ei voida kuitenkaan kyseenalaistaa sen legitiimiyttä tai sen yhdenmukaisuutta yleisen edun mukaisen tavoitteen kanssa, joka koskee tehokkaaseen kilpailuun perustuvien sähköisten viestintäpalvelujen markkinoiden kehittämistä ja kyseisen toiminnan teknologista edistystä ja taloudellista kehitystä.
6.3.2 Tukitoimenpiteen välttämättömyys
(132)
Vuoden 1996 laissa säädetty kielto virkamiesten palvelukseen ottamisesta 1 päivästä tammikuuta 2002 alkaen rajoitti France Télécomin palveluksessa olevaa virkamieshenkilöstöä, ja sen seurauksena France Télécomin eläkekustannuksista olisi tullut väistämättä huomattavan raskaat suhteessa työssä olevaan virkamieshenkilöstöön. Koska France Télécomilla ei myöskään ollut enää mahdollisuutta ottaa virkamiehiä palvelukseensa valtionhallinnosta, mikä on ymmärrettävää siksi, että kyseiset palvelut kuuluivat siitä alkaen kilpailun piiriin, France Télécomin kyseistä henkilöstöä koskevien eläkemaksujen kustannukset olisivat olleet liiallisia verrattuna niihin, joista sen kilpailijoiden piti ja pitää vastata. On myös pantava merkille, että vuoden 1990 lain alkuperäisissä säännöksissä tarkoitetut Ranskan valtiolle maksettavaa vastinetta koskevat sitoumukset eivät koskeneet ainoastaan virkamieshenkilöstöä kilpailumarkkinoilla vuonna 1990 ja sen jälkeen vaan myös vuonna 1990 eläkkeellä olevia posti- ja televiestintäministeriön pääosaston virkamiehiä.
(133)
Esimerkiksi maksuosuus, joka olisi tullut France Télécomin maksettavaksi, jos vuoden 1990 lain säännöksiä ei olisi muutettu, olisi Ranskan tasavallan mukaan ollut 77 prosenttia vuonna 2010 työssä olleen virkamieshenkilöstön indeksisidonnaisesta bruttopalkasta. Tätä osuutta voidaan verrata […] prosentin osuuteen, jonka avulla voitaisiin varmistaa yhteisiä ja muita kuin yhteisiä riskejä koskeva täydellinen kilpailun tasapuolisuus France Télécomin ja sen kilpailijoiden välillä. Absoluuttisena arvona erotus merkitsisi noin […] miljoonan euroa vuotuista lisäkustannusta verrattuna kilpailun tasapuolisuuden varmistavaan maksuosuuteen. Koska lakiin ei myöskään kirjattu, että työnantajamaksut vapauttavat siitä lähtien muista maksuvelvoitteista, France Télécomin olisi pitänyt edelleen kirjata taseeseensa huomattavasti suuremmat varaukset verrattuna vuoteen 1996 mennessä vahvistettuihin 3,6 miljardin euron varauksiin.
(134)
Tämän osalta kantelijoiden näkemykset siitä, että France Télécom on vuodesta 1996 alkaen voinut ottaa huomattavasti suuremman rahoitusvelan kuin se, josta Ranskan valtio oli vapauttanut yrityksen, eivät ole asiaankuuluvia, koska niillä ei ole yhteyttä tutkimuksen kohteena olevaan kysymykseen. Vaikka France Télécomin rahoitusvelan kasvu vuodesta 1996 alkaen ja tarkasteltavana olevat määrät näyttävät kumoavan Ranskan tasavallan mainitsemaan riskin yrityksen konkurssista, jos vuoden 1990 laissa säädettyä järjestelmää olisi jatkettu, tukitoimenpide vaikuttaa tulevaisuudessa välttämättömältä, jotta France Télécom voi osallistua kyseisillä markkinoilla ansioihin perustuvaan kilpailuun ilman haittaa aiemmista ajoista johtuvista raskaista sosiaaliturvamaksuista, joista sen kilpailijoiden ei tarvitse vastata.
(135)
Kantelijoiden ja teleoperaattorin koko taseen asiaankuuluvuutta koskevat näkemykset, joiden nojalla pyritään arvioimaan tuen välttämättömyyttä France Télécomin aiemmasta monopoliasemastaan saamien muiden etujen kannalta, eivät ole tässä tapauksessa perusteltuja. On totta, että France Télécomilla on ollut vuodesta 1996 alkaen hallitseva asema suuressa osassa palvelumarkkinoita, joilla se Ranskassa toimii, erityisesti viestintämarkkinoiden verkon vaikutusten vuoksi. Vastaavasti France Télécom on laajentanut toimintaansa muiden jäsenvaltioiden markkinoille hankkimalla huomattavan aseman muun muassa Puolassa ja Espanjassa. Kuten teleoperaattori huomautuksissaan epäsuorasti korostaa, France Télécomiin sovelletaan edelleen sen SEUT-sopimuksen 102 artiklassa tarkoitetun määräävän aseman tai sähköiseen viestintään unionissa sovellettavissa säädöksissä (61) tarkoitetun huomattavan markkina-aseman vuoksi erityisiä yksipuolisia velvoitteita, joita ei sovelleta kilpaileviin yrityksiin, joiden markkina-asema on pienempi.
(136)
Näillä velvoitteilla, joita ovat muun muassa France Télécomin verkkoon pääsy, kustannuslähtöiset hinnat tai sellaisesta kaupallisesta toiminnasta pidättäytyminen, joka olisi sallittua yritykselle, joka ei ole määräävässä asemassa, pyritään kuitenkin juuri siihen, että France Télécomin aiemmasta monopolista johtuva asema ei vahingoittaisi enää kilpailua. Näillä erityisillä sääntelyvälineillä, joita kansalliset sääntely- ja kilpailuviranomaiset ja komissio laativat ja soveltavat säännöllisesti (62), voidaan korjata kohdennetummin ja tehokkaammin France Télécomin aiemmasta monopoliasemasta johtuvat, kantelijoiden mainitsemat jatkuvat haitat.
(137)
Myös tämän menettelyn kohteena oleva valtiontuki näyttäisi periaatteessa välttämättömältä yleistä etua koskevan tavoitteen saavuttamiseksi, koska sillä parannetaan eläkekustannuksiin liittyviä kilpailuedellytyksiä ja siten sähköisten viestintäpalvelujen tarjontaa.
6.3.3 Tukitoimenpiteen oikeasuhteisuus
(138)
On pantava merkille, että vuoden 1990 lailla käyttöönotettu rahallinen vastine, joka maksetaan valtiolle sitä, että se maksaa eläkkeet ja toimii eläkkeistä vastaavana laitoksena, on France Télécomia koskeva erityinen sui generis -oikeus. Vuoden 1990 lain alkuperäisessä versiossa tarkoitettu kokonaiskorvauksen periaate on korvattu vuodesta 1996 alkaen valtiolle maksettavan vastineen määrän erilaisella määrittämismenetelmällä. France Télécomin maksaman työnantajamaksun määrän määrittämiseksi oli periaatteessa käytettävissä monia eri vaihtoehtoja, muun muassa jopa se, että valtio vastaisi kustannuksista kokonaan ilman korvausta. Tämä vastine on laskettu vuodesta 1997 alkaen viittaamalla tiettyihin alan kilpailevien yritysten maksamiin kustannuksiin. Sen määrittämiseksi, onko tuki oikeassa suhteessa vahvistetun tavoitteen saavuttamiseen, on siis tutkittava vuoden 1996 lailla säädetyn vastineen määrän vahvistamiseen käytettävän vertailukohdan puolueettomuutta ja asianmukaisuutta.
(139)
Aluksi on pantava merkille, että menettelyissä, jotka ovat koskeneet virkamieshenkilöstön eläkekustannusten vähentämistä televiestintäalalla aiemmin monopoliasemassa olleissa yrityksissä, kuten OTE Kreikan tasavallassa ja BT plc Yhdistyneessä kuningaskunnassa, komissio on tarkistanut erityisesti, onko näihin yrityksiin sovellettu kilpailijoita vastaavia sosiaaliturvamaksuja, päättääkseen, soveltuvatko kyseisille operaattoreille myönnetyt valtiontuet sisämarkkinoille SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti (63). Komissio kuitenkin toteaa, että tässä asiassa France Télécomin joka vuosi maksamien ja vuoden 1996 laissa tarkoitettujen muista maksuvelvoitteista vapauttavien maksujen perusteella ei voida varmistaa, että maksetut sosiaaliturvamaksut vastaisivat kilpailijoiden kustannuksia. Tasapuoliset kilpailuedellytykset varmistavaa maksuosuutta (’TEC’) ei ole saatu aikaan.
(140)
Ranskan tasavalta ja France Télécom vetoavat kuitenkin France Télécomin vuoden 1996 lain mukaisesti vuonna 1997 maksamaan poikkeukselliseen 5,7 miljardin euron kiinteämääräiseen maksuun. Kiinteämääräisen maksun määrä vahvistettiin vuonna 1996 korvaukseksi vuoden 1996 lain soveltamisesta valtiolle kymmenen vuoden aikana koituvista lisäkustannuksista ja siinä otettiin lisäksi huomioon varaukset, jotka France Télécom oli perustanut ja joita yritys voisi käyttää varainhoitovuonna 1996-1997. Poikkeuksellinen kiinteämääräinen maksu jakautuu kahteen osaan:
-
3,6 miljardin euron määrään, joka vastaa France Télécomin vuoteen 1996 asti perustamia varauksia tuolloin ennakoituihin virkamiesten tulevista eläkkeistä johtuviin kustannuksiin vastaamiseksi;
-
2,1 miljardin euron määrään (jäljempänä ’täydentävä määrä’), joka vastaa sekä viranomaisten ennustuksia että eläkkeiden maksamiseen liittyvien sosiaaliturvamaksujen nettokustannuksia, joista valtion olisi vastattava kymmenen vuoden ajan vuosina 1997-2006, televiestintäalan virkamiesten eläkekustannusten siirron takia.
(141)
Koska 5,7 miljardin euron kiinteämääräisen maksun tavoitteena ei koskaan ollut korvata sitä, että France Télécomilla ja sen kilpailijoilla ei ollut tasapuoliset kilpailuedellytykset varmistavaa maksuosuutta, ei olisi perusteltua asettaa vastakkain tätä summaa ja muista maksuvelvoitteista vapauttavia vuotuisia maksuja, joita France Télécom ei ole maksanut, vaikka ne olisivat olleet tarpeen todelliset tasapuoliset kilpailuedellytykset varmistavan maksuosuuden aikaansaamiseksi.
(142)
Sitä vastoin parlamentissa käytyjen keskustelujen tarkastelusta käy ilmi, että täydentävä 2,1 miljardin euron määrä oli tarkoitettu kattamaan tämä kustannusten siirto vuosina 1997-2006 ja itse asiassa poistamaan tuen vaikutukset kymmenen vuoden ajaksi. Tätä täydentävää määrää vastaavalla France Télécomin nettomaksulla on myös rahoitettu kymmenen vuoden ajan Ranskan valtiolle uudistuksesta koituneet lisäkustannukset.
(143)
Lisäksi poikkeuksellinen maksu kattaa vuoteen 1996 asti perustettujen ja tarpeettomiksi käyneiden varausten käytön. France Télécom oli perustanut valtiolle siirretyt varaukset tulevien eläkekustannusten kattamiseksi, ja tällä siirrolla poistettiin tuen vaikutukset niiden eläkkeiden maksamisen ajaksi, jotka varauksilla oli tarkoitus kattaa.
(144)
Vuoden 1996 laissa kuitenkin viitataan yhteen poikkeukselliseen maksuun, eikä talousarviolain tai myöhempien asetusten sovellettavissa säännöksissä erotettu varauksista johtuvaa määrää, joka olisi pitänyt vähentää valtiolle tämän jakson ajaksi siirrettävistä kustannuksista. Vuoden 1996 lain 6 pykälässä täsmennetään selvästi, että poikkeuksellinen kiinteämääräinen maksu maksetaan vastineeksi siitä, että valtio vastaa virkamieshenkilöstölle maksettavista eläkkeistä. Poikkeuksellisen maksun määrä on siis otettava kokonaisuudessaan huomioon uudistuksen analyysissa.
(145)
Koska France Télécom on tämän poikkeuksellisen kiinteämääräisen maksun maksamalla kattanut televiestintäalan virkamiesten eläkkeistä aiheutuvat kustannukset ja järjestelmien väliset korvauskustannukset noin 15 vuoden ajalta, tuen vaikutukset ovat poistuneet. France Télécom on siis poikkeuksellisen maksun maksamalla poistanut tuen vaikutukset kyseiseltä ajanjaksolta. Siksi on perusteltua, että France Télécomia ei kyseisen jakson ajalta pakoteta täyttämään tuen soveltuvuutta koskevia ehtoja ja että se ei maksa tarvittavaa vuosimaksua tasapuoliset kilpailuedellytykset varmistavan maksuosuuden takaamiseksi, mukaan luettuna yksityisoikeudellisten työntekijöiden muut kuin yhteiset riskit.
(146)
Tämän perustelun yksityiskohtia on käsiteltävä tarkemmin.
(147)
On pantava merkille, että France Télécomin vuoden 1996 uudistuksesta alkaen vuosittain maksamilla muista maksuvelvoitteista vapauttavilla maksuilla ei saada aikaan tasapuoliset kilpailuedellytykset varmistavaa maksuosuutta, kuten menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä korostettiin. Se johtuu siitä, että France Télécomiin sovellettu taso kattaa vain maksut, jotka vastaavat yksityisoikeudellisten työntekijöiden ja valtion virkamiesten yhteisiä riskejä, ja siten sen ulkopuolelle jäävät maksut, jotka vastaavat muita kuin yhteisiä riskejä, esimerkiksi työttömyysriskiä tai riskiä palkansaajien palkkojen maksamatta jääminen yrityksen selvitystilan tai konkurssin vuoksi.
(148)
Taulukon 4 perusteella voidaan todeta, että muiden kuin yhteisten riskien huomioon ottamatta jättäminen France Télécomin maksaman maksun laskennassa tarkoittaa huomattavaa eroa France Télécomin valtiolle maksaman vastineen ja sen vastineen välillä, jonka se maksaisi, jos maksuosuus olisi laskettu täydellisten tasapuolisten kilpailuedellytysten takaamiseksi kilpailijoiden kustannusten laskentaperusteiden kanssa. Siksi lakiin perustuva tukitoimenpide ei vastaa oikeasuhteisuusperiaatetta. Tämän periaatteen täyttämiseksi ja jotta olisi mahdollista saavuttaa kilpailuedellytysten parantamiseen liittyvä perusteltu tavoite yhtenäistämällä Ranskan televiestintämarkkinoilla toimivien yritysten kustannuksia koskevat laskentatavat, France Télécomille vuoden 1996 lain nojalla myönnetyllä tuella olisi pitänyt ja pitäisi tulevaisuudessa yhtenäistää tosiasiallisesti kyseiset kustannukset ottamalla huomioon kustannukset, jotka liittyvät kahden henkilöstöluokan muihin kuin yhteisiin riskeihin.
(149)
Tältä osin Ranskan väitettä, jonka mukaan valtion virkamiehet eivät altistu tietyille riskeille ja siksi ei ole perusteltua kerätä maksua näiden riskien varalta, ei voida hyväksyä. Ensinnäkin näiden riskien puuttuminen johtuu valtion toimenpiteistä, joten ei ole perusteltua, että France Télécom saa siitä taloudellista etua. Esimerkiksi se, että yrityksen joutuessa konkurssiin ei ole olemassa riskiä palkkojen maksamatta jäämisestä, johtuu Ranskan valtion France Télécomin palveluksessa oleville virkamiehille antamasta sitoumuksesta ja siitä, että Ranskan valtio toimii omana vakuutuksenantajanaan. Ei voida kuitenkaan sulkea pois mahdollisuutta, että France Télécom jättää kilpailijoidensa tapaan konkurssihakemuksen. Kummassakaan tapauksessa ei ole kyse yritykselle annetusta edusta vaan suoraan palkansaajille myönnetystä edusta. Palkkojen maksamistakuuta sovelletaan sen jälkeen, kun yritys lakkaa olemasta. Kilpailevan yrityksen on kuitenkin maksettava takuusta, jolla katetaan riski palkkojen maksamatta jäämisestä yrityksen toiminnan loppumisen jälkeen, toisin kuin France Télécomin. Ei siis ole perusteltua antaa sille etua pienempien maksujen muodossa tai itse asiassa sulkemalla kyseinen riski pois France Télécomin maksujen laskentatavasta.
(150)
Vieläkin merkityksellisempää on se, että vuonna 1996 käyttöönotetun uudistuksen tavoite, joka näyttää jääneen osittain saavuttamatta, on yhtenäistää sosiaaliturvamaksuja ja veroluonteisia maksuja koskevat kilpailuedellytykset kaikkien alan kilpailijoiden välillä riippumatta niiden henkilöstön asemasta ja siitä, onko France Télécomilla todella velvollisuus liittyä toimivaltaisiin hallintaelimiin ja maksaa niille. Juuri tämän kilpailuedellytysten yhtenäistämistä koskevan periaatteen johdosta toimenpide voitaisiin katsoa sisämarkkinoille soveltuvaksi. Periaatteen mukaan ei ole merkityksellistä, koskevatko kyseiset riskit France Télécomin henkilöstöä vai eivät.
(151)
Lopuksi, eläkkeiden rahoituksen vähentäminen ja nettokustannusten siirto valtiolle on oikeasuhteisuusperiaatteen mukaista vain, jos niiden avulla voitaisiin yhtenäistää kilpailuedellytykset. France Télécom ei ole kuitenkaan päässyt täydellisen yhdenvertaiseen tilanteeseen alan yritysten kanssa palkkoja koskevien sosiaaliturvamaksujen osalta, koska tiettyjä sosiaaliturvamaksuja ja veroluonteisia maksuja ei ole sisällytetty vuotuisen maksun määräytymisperusteisiin.
(152)
Toisin kuin Ranskan tasavalta ja France Télécom väittävät, ei ole myöskään perusteltua ottaa huomioon France Télécomin jo vuonna 1997 maksamaa 5,7 miljardin euron poikkeuksellista kiinteämääräistä maksua France Télécomiin sovellettavan muista maksuvelvoitteista vapauttavan maksuosuuden riittämättömyyden arvioimiseksi.
(153)
Komissio haluaa aluksi muistuttaa, että sen on jokaisessa tilanteessa arvioitava, täyttyvätkö SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdassa tarkoitetun poikkeuksen soveltamisehdot riippumatta mahdollisesta aiemmasta päätöskäytännöstä (64).
(154)
Joka tapauksessa tarkasteltavana oleva uudistus eroaa selkeästi ja monilta osin La Poste -päätöksessä (65) tarkoitetusta uudistuksesta, johon Ranskan viranomaiset haluavat vedota.
(155)
Toisin kuin La Poste -päätöksessä tarkoitetussa uudistuksessa, johon Ranskan tasavalta ja France Télécom vetoavat, France Télécomin virkamieshenkilöstön eläkkeiden rahoitusjärjestelyjä koskeva uudistus on toteutettu juuri ennen kuin unionin tasolla avattiin markkinat, joilla France Télécom voi toimia.
(156)
Näyttää lisäksi siltä, että France Télécom on hyötynyt markkinoiden vapautumisesta, sillä se on päässyt muiden jäsenvaltioiden markkinoille ei vain siksi, että se on muuttunut osakeyhtiöksi, vaan osittain myös siksi, että sen taseesta poistettiin eläkekustannuksia koskevat sitoumukset ja että sen mahdolliset tulevat kustannukset vähenivät uudistuksen vuoksi. Näiden taseeseen sisältyvien sitoumusten vähenemisen vuoksi France Télécom on voinut kasvattaa vakavaraisuuttaan ja lainavalmiuksiaan. Kantelijoiden huomautuksissa esitetyistä velkaantuneisuusluvuista, joiden määriä Ranskan tasavalta ei ole kiistänyt, käy ilmi, että France Télécomin nettorahoitusvelka kasvoi 19,2 miljardista eurosta vuonna 1997 83 miljardiin euroon vuonna 2002.
(157)
On totta, että markkinoiden vapautumisen mahdollistamat aktiiviset investointitoimet, joiden tavoitteena oli toiminnan laajentaminen muiden jäsenvaltioiden markkinoilla, saattavat olla syynä tämän rahoitusvelan erittäin huomattavaan kasvuun. Myös tarvittavien varojen saaminen oli mahdollista osittain siksi, että eläkekustannukset vähenivät nettomääräisesti […] miljardia euroa, jotka siirrettiin Ranskan valtiolle vuonna 1996. Siksi teleoperaattorin huomautukset, joissa pyritään osoittamaan, tosin epäsuorasti, että France Télécom olisi tuen avulla pystynyt rahoittamaan kansainvälisen laajentumisensa (johdanto-osan 68 kappaleessa esitetyt huomautukset), eivät ole täysin perusteettomia.
(158)
Sitä vastoin koko postimarkkinoita, joilla Ranskan La Poste voi toimia unionissa, ei ole vielä avattu kokonaan kilpailulle, eikä niitä avata ennen vuotta 2012 eli kuusi vuotta La Posten eläkkeiden rahoitusuudistuksen jälkeen (66). France Télécomille myönnetyn tuen kilpailua rajoittava vaikutus täysin avoimilla markkinoilla on siis merkittävämpi kuin La Posten tuen vaikutus. Sen vuoksi tuen sisämarkkinoille soveltuvuutta koskevat edellytykset eivät ole täysin vertailukelpoiset, koska kyse on erilaisista kilpailutilanteista markkinoilla, joiden avaamisen merkitys unionin tasolla ja vaikutus niiden talouden kilpailukykyyn olivat myös erilaiset. Siitä johtuu, että SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdassa tarkoitettua yleistä etua koskevaa ehtoa ei tarvitse välttämättä arvioida samalla tavalla näissä kahdessa tapauksessa.
(159)
La Posten rahoitustilannetta ja siten sen laajentumisvalmiuksia ulkopuolisille markkinoille tai valmiuksia vahvistaa asemaansa Ranskan markkinoilla ei voida verrata France Télécomiin. Kuten La Poste -päätöksessä korostettiin, ilman vuoden 2006 uudistusta La Posten olisi pitänyt tehdä uusiin tilinpitostandardeihin siirtymisen vuoksi kirjanpitoonsa varaus valtiolle eläkesitoumuksista, jotka olivat siihen asti olleet taseen ulkopuolisia ja joiden arvo oli ollut 76 miljardia euroa (67). Toisin kuin La Poste, France Télécom kuitenkin perusti varauksia vastatakseen tuleviin sitoumuksiin ilman uudistusta, minkä vuoksi yritysten rahoitustilanteet olivat selkeästi erilaiset.
(160)
Vastaavasti France Télécomia koskevan uudistuksen puuttuminen ja vuoden 1990 lain nojalla laaditun järjestelmän noudattaminen olisivat merkinneet eläkekustannusten kasvua, joka olisi ollut huomattavaa vuosista 2005-2007 alkaen johdanto-osan 30 kappaleessa esitettyjen, tuolloin laadittujen ennusteiden mukaisesti, minkä taulukossa 3 esitetyt myöhemmät tulokset vahvistavat. Uudistuksen aikaan La Posteen sovellettavan lain nojalla laaditun järjestelmän noudattaminen tarkoitti kuitenkin välittömästi noin […] miljoonan euron vuotuisia lisäkustannuksia La Postelle (68).
(161)
Siksi ei ole osoitettu, että näiden kahden yrityksen tilanne niihin ennen uudistuksia sovelletun lain nojalla ja siten uudistusten vaikutukset kilpailuun olisivat olleet samanlaiset. Tosiseikat osoittavat päinvastaista. Ei ole myöskään mahdollista, että tutkimus johtaisi molemmissa tapauksissa samanlaisiin päätelmiin.
(162)
Lisäksi La Poste -päätöksessä oli riittävästi syitä katsoa, että poikkeuksellista kiinteämääräistä maksu voitaisiin tulevaisuudessa katsoa ennakkomaksuksi tasapuoliset kilpailuedellytykset varmistavaan muutettuun maksuosuuteen liittyvistä maksuista. Tällaisia syitä ei ole tässä tapauksessa. Itse asiassa ehto, jolla säädetään La Posten poikkeuksellisen maksun uudelleensoveltamisesta, vahvistettiin sen jälkeen, kun komissio oli aloittanut muodollisen tutkintamenettelyn ja kyseenalaistanut tasapuoliset kilpailuedellytykset varmistavan maksuosuuden aikaansaamiseksi tarvittavan, muista maksuvelvoitteista vapauttavan maksun aliarvioinnin.
(163)
Vaikka Ranskan viranomaiset eivät tunnustaneet sitä yksiselitteisesti, kyseisen poikkeuksellisen kiinteämääräisen maksun soveltaminen La Poste -päätöksessä johtui siis suurelta osin komission ja jäsenvaltion välisistä neuvotteluista, joiden tarkoituksena oli taata tasapuoliset kilpailuedellytykset varmistavan maksuosuuden takaavan, muista maksuvelvoitteista vapauttavan maksun maksaminen. Asiassa järjestettiin ensimmäinen yhteydenpito joulukuussa 2005, ja 23 päivänä kesäkuuta 2006 antamassaan ilmoituksessa Ranskan viranomaiset asettivat neuvottelujen lähtökohdaksi sen, että La Postelle säädetty poikkeuksellinen maksu ei ollut tarpeen kilpailun tasapuolisuuden vuoksi toisin kuin vuotuista maksua koskeva suunniteltu uudistus.
(164)
Komission päätöksen tarkoituksena ei siis ollut vahvistaa jo voimaan tullutta uudistusta, kuten France Télécom näyttää väittävän. Itse asiassa ilmoitus ja 12 päivänä lokakuuta 2006 tehty päätös menettelyn aloittamisesta edelsivät poikkeuksellisen maksun määrän vahvistamista 30 päivänä joulukuuta 2006 annetulla lailla nro 2006-1771 (vuoden 2006 lisätalousarviosta annettu laki). Kyseisissä neuvotteluissa käsiteltiin monia uudistuksen näkökulmia ja erityisesti sen edun huomioon ottamista, joka ilmoitetusta uudistuksesta olisi aiemmin voitu saada, suunnitellun maksuosuuden laskennan laajuutta ja postipankin erityisominaisuuden huomioon ottamista koskevia ehtoja postitoiminnan ja asiaankuuluvan henkilöstön osalta. Näitä neuvotteluja jatkettiin ja vasta 8 päivänä kesäkuuta 2007 antamissaan huomautuksissa Ranskan viranomaiset hyväksyivät poikkeuksellisen maksun soveltamisehdot uudistusta koskevan yleisen sopimuksen puitteissa ja tarkistivat poikkeuksellista maksua ja tulevien vuotuisten maksujen laskentatapaa koskevaan kantaansa.
(165)
Toisaalta toisin kuin vuoden 1997 talousarviolain säännöksissä, joiden nojalla perustettiin France Télécomin maksusta vastaava julkinen laitos ja laadittiin tiukat säännöt valtiolle maksettavista vuotuisista maksuista, La Posten maksusta vastaavaan julkiseen laitokseen ei sovellettu erityisiä sääntöjä (69). Koska kyse oli poikkeuksellisesta maksusta, joka oli maksettava ja jota ei ollut osoitettu tiettyyn tarkoitukseen, komissio katsoi, että Ranskan tasavalta olisi voinut pienentää maksun määrää ja nostaa samanaikaisesti La Posten vuotuista maksuosuutta.
(166)
Lisäksi on todettava, että vuoden 1996 lain ehdoissa määritetään valtiolle virkamieshenkilöstön eläkkeistä vastineena maksettavan vuotuisen maksun laskennan laajuus ottamatta huomioon virkamiesten ja yksityisoikeudellisen henkilöstön muita kuin yhteisiä riskejä. Unionin yleinen tuomioistuin ja unionin tuomioistuin ovat täsmentäneet France Télécomilta perittävän elinkeinoveron osalta, että kustannusten vähentämistä ei voida korvata erilaisella erityismaksulla siksi, että jäsenvaltio, tässä tapauksessa Ranskan tasavalta, ei pysty osoittamaan, että aiemmat kustannukset olisi laadittu ennakoiden pienempiä tulevia kustannuksia erilaisessa sääntelyjärjestelmässä (70).
(167)
Komissio ei voi olla ottamatta huomioon, että jo vuonna 1997 maksetun erityisen kiinteämääräisen maksun tavoite oli, kuten vuoden 1996 lain 6 pykälässä yksiselitteisesti todetaan, korvata Ranskan valtiolle osittain rahoituskustannukset, jotka se otti vastuulleen vuoden 1996 lain nojalla.
(168)
Lisäksi johdanto-osan 27 kappaleessa mainitun senaatin mietinnön sisällöstä käy ilmi, että äänestäessään poikkeuksellista maksua koskevasta periaatteesta lainsäätäjä ei pyrkinyt ottamaan huomioon eikä etenkään korvaamaan France Télécomin vuotuisten maksujen ja kilpailijoiden suhteellisesti suurempien vuotuisten maksujen eroa. Sitä vastoin lainsäätäjä on tarkoituksellisesti määrännyt France Télécomille vuotuiset maksut, jotka eivät kata kahden henkilöstöryhmän (virkamiehet ja muut kuin virkamiehet) muita kuin yhteisiä riskejä, yhdistämättä mitenkään tätä valintaa ja vuonna 1997 maksettavaksi määrättyä poikkeuksellista maksua.
(169)
France Télécomin kiinteämääräinen maksu maksettiin valtion talousarvioon yleisinä tuloina, jotka osoitettiin sen hallinnasta vastaavalle julkiselle laitokselle ja käytettiin. Näissä olosuhteissa komissio ei voi siis osoittaa uudelleen teoreettisesti ja jälkikäteen, joko kokonaan tai osittain, jo käytettyä poikkeuksellista kiinteämääräistä maksua täysin Ranskan viranomaisten osoittamasta kohteesta poikkeavaan kohteeseen, josta ei ole säädetty lailla, eli sen korvaamiseen, että yksityisoikeudellisten työntekijöiden ja valtion virkamiesten muita kuin yhteisiä riskejä ei ole otettu huomioon. Tätä kiinteämääräistä maksua ei siis ole laadittu sitä varten, että France Télécomin vuotuiset kustannukset voitaisiin erilaisessa lainsäädäntö- ja sääntelyjärjestelmässä yhtenäistää täydellisesti sen kilpailijoiden kustannusten kanssa.
(170)
Samasta syystä vuodesta 1997 alkaen talousarviolaissa tarkoitettujen ja tähän asti sovellettujen, hallintaa ja talousarvioon takaisin maksamista koskevien sääntöjen vuoksi Ranskan tasavallan väitteitä ja laskelmia, joilla pyritään osoittamaan, että vuoden 1996 uudistus on tuottanut tähän mennessä huomattavan tulojen ylijäämän valtiolle, ei pitäisi ottaa huomioon.
(171)
Kun otetaan huomioon France Télécomin poikkeuksellisen kiinteämääräisen maksun hallinta- ja käyttöehdot, joita sovelletaan toimivaltaiseen julkiseen laitokseen, sellaisena kuin ne on vahvistettu talousarviolaissa, ja Ranskan tasavallan toimittamat, johdanto-osan 36 ja 37 kappaleessa ja taulukossa 3 esitetyt vuodesta 1997 alkaen todella maksettuja maksuja koskevat luvut, on todettava, että tuloja, joihin Ranskan tasavalta haluaa vedota, tai 7 prosentin koron tuottavaa sijoitusta ei ole koskaan ollut.
[…]. Väite ei myöskään kerro Ranskan viranomaisten todellisesta käyttäytymisestä. Kun otetaan huomioon kyseisen julkisen laitoksen perustamisesta alkaen sovelletut talousarviolaeissa vahvistetut hallintasäännöt, laitos ei ole tuottanut kyseisiä tuloja, eikä tällaisia tuloja myöskään ole ennakoitu eivätkä ne ole tuottaneet korkoja. Laitoksen varat olisi päinvastoin pitänyt käyttää kokonaan 31 päivään joulukuuta 2011 mennessä. Se olisi tapahtunut jo aiemmin, jos ne olisi liitetty vuoden 1996 uudistuksen rahoitukseen - minkä Ranskan tasavalta sitä paitsi kiistää - myös silloin, jos niihin olisi sisällytetty yritysveron tulojen ylijäämä, kuten Ranskan viranomaiset väittävät. Yritysveron tulojen ylijäämän huomioon ottaminen ei myöskään ole perusteltua, koska se aiheuttaa hämmennystä valtion eri tehtävistä. Ranskan viranomaisten esittämää yhteyttä näiden eri tehtävien välillä ei voida vahvistaa, ja on säilytettävä ero toisaalta sen välillä, että valtio myöntää tukea France Télécomille rahoittamalla virkamiesten eläkkeiden maksun kehittääkseen ansioihin perustuvaa kilpailumenettelyä, ja toisaalta France Télécomin osakkaana olevan valtion ja lopuksi verotusoikeuttaan käyttävän ja julkista valtaa edustavan valtion välillä.
(172)
Lisäksi on pantava merkille, että Ranskan tasavallan ja France Télécomin pyyntö ottaa huomioon poikkeuksellinen maksu uudistuksen soveltuvuuden tutkimisessa on ristiriidassa niiden huomautusten kanssa, jotka Ranskan tasavalta on esittänyt 17 päivänä maaliskuuta 2004 päivätyssä kirjeessään ja joiden mukaan ”26 päivänä heinäkuuta 1996 annetun lain 6 pykälässä tarkoitettua poikkeuksellista kiinteämääräistä maksua ei siis pitäisi analysoida oletetun ”edun” korvauksena. Sen määrän analysointi ei ole asiaankuuluvaa etenkään valtiontukisääntöjen osalta” koska tämä määrä oli ”yrityksen ainoalle osakkaalle [Ranskan valtio] maksettu poikkeuksellinen maksu, joka voidaan rinnastaa poikkeukselliseen osinkoon, joka jaetaan ennen pääoman avaamista yksityisille sijoittajille.”
(173)
Ranskan valtion aikanaan esittämän väitteen taustalla olevissa perusteluissa on tiettyä talouteen ja rahoitukseen liittyvää logiikkaa. On järkevää, että ennen pääoman avaamista muille sijoittajille yrityksen ainoa osakas ottaa omaan käyttöönsä mahdollisuuksien mukaan yrityksessä ennen pääoman avaamista saatavilla olevat varat, mikäli näin ei vaaranneta sijoituksen houkuttelevuutta. Tämä näkökohta on otettu huomioon France Télécomin tilikauden aloittavan taseen rahoitusluvuissa, jotka vaikuttavat epäsuorasti poikkeuksellisen kiinteämääräisen maksun määrään, kuten parlamentissa vuonna 1996 todettiin. Siksi ainoana osakkaana olevan valtion kannalta oli täysin johdonmukaista nostaa mahdollisimman suuri määrä poikkeuksellista osinkoa, Ranskan tasavallan määritelmän mukaan, sen sijaan, että se olisi jättänyt varat yritykseen, josta se ei vuonna 1997 tapahtuneen pääoman avaamisen jälkeen saisi enää kuin määräsuhteessa lasketun osuutensa olemassa olevasta pääomasta.
(174)
Ranskan tasavalta vaati alun perin, että 5,7 miljardin euron maksun määrän analysointia ei otettaisi mitenkään huomioon arvioitaessa uudistusta valtiontukisääntöjen nojalla. Ranskan perusteluja tukivat myös sen menettelyn aikana esittämät huomautukset. Kun Ranskan tasavalta ilmoitti, että korvauksen määrän tasaamista ei tehty valtion arvioimien uudistuksen kustannusten tai France Télécomin saamien etujen perusteella vaan yrityksen maksukyvyn perusteella, se antoi ymmärtää, että maksun määrä johtui enemmän kyseisen ainoan osakkaan toiminnasta kuin sääntelyviranomaisena toimivasta valtiosta, joka huolehti uudistuksen nojalla vastattavikseen tulevien eläkekustannusten tasapainosta.
(175)
Jos noudatettaisiin kyseistä perustelua, komission ei pitäisi, kuten Ranskan tasavalta aikoinaan vaati, ottaa poikkeuksellista kiinteämääräistä maksua huomioon analysoidessaan uudistuksen yhdenmukaisuutta valtiontukisääntöjen kanssa. Siitä seuraa, että olisi otettava huomioon vain France Télécomin vuosimaksujen vähentäminen kilpailijoiden maksujen tason alapuolelle, mikä on ollut uudistuksen tavoitteena vuodesta 1997 alkaen.
(176)
Samoista syistä komissio ei voi hyväksyä kantelijoiden huomautuksia, joissa vaaditaan ottamaan käyttöön mekanismit vuonna 1997 maksetun poikkeuksellisen kiinteämääräisen maksun ja France Télécomin vuotuisen työnantajamaksun mukauttamiseksi ja siten uudistuksen rahoitusvaikutusten puolueettomuuden takaamiseksi. Se merkitsisi myös valtion talousarvioon vuonna 1997 maksetun poikkeuksellisen kiinteämääräisen maksun tai sen osan uutta laskentaa ja jälkikäteen tehtävää teoreettista uudelleenkohdentamista. Lisäksi mainittu mekanismi merkitsisi jälkikäteen vuosittain suoritettavaa valvontaa, ja sen tavoitteena ei olisi myönnetyn avun oikeasuhteisuuden varmistaminen, vaikka siitä vähennettäisiinkin vuoden 1997 poikkeuksellinen kiinteämääräinen maksu, vaan kaiken tuen poistaminen uudistuksesta.
(177)
Sitä vastoin on tutkittava, voidaanko poikkeuksellisen maksun maksaminen ottaa huomioon arvioitaessa tukitoimenpiteen soveltuvuutta sisämarkkinoille ja soveltaa tätä maksua koskevaa perustelua sellaisena kuin se on esitetty vuoden 1996 laissa.
(178)
Vuoden 1996 lain nojalla vuoden 1997 poikkeuksellinen kiinteämääräinen maksu maksettiin vastineeksi siitä, että Ranskan valtio vastaa eläkkeistä. Näissä olosuhteissa on otettava huomioon sen vaikutukset vuoden 1996 lailla, sellaisena kuin sitä on sovellettu tähän asti, käyttöönotetun uudistuksen koko rahoitusvaikutukseen. On otettava huomioon jakso, jonka aikana eläkemaksujen kustannukset on katettu poikkeuksellisella kiinteämääräisellä maksulla.
(179)
Jotta voidaan verrata France Télécomin tietylle ajalle jaettuja rahoitusvirtoja eli vuonna 1997 maksettua poikkeuksellista maksua ja vuoden 1996 laista sen jälkeen johtuneita pienempiä vuotuisia maksuja, määrät on muutettava nykyarvoiksi. Poikkeuksellista maksua maksettiin vuoden 1997 aikana useassa erässä lokakuuhun 1997 asti, vaikka maksun rahoittaminen lainalla itse asiassa lykkäsi France Télécomin rahoituskustannuksia. Toisaalta muista maksuvelvoitteista vapauttavaa maksua maksettiin vuoden 1997 alusta alkaen. Diskonttokoron on periaatteessa oltava diskonttokoroista annetun komission tiedonannon (71) mukainen eli esimerkiksi lokakuussa 1997 5,53 prosentin korko. On tutkittava, onko tässä tapauksessa asianmukaista soveltaa muuta kuin kyseisen tiedonannon mukaan määräytyvää korkoa ja siten poikettava komission antamista ja jäsenvaltioille ilmoittamista säännöistä, joita sen on sovellettava lukuun ottamatta asianmukaisesti perusteltuja poikkeuksia.
(180)
Tältä osin Ranskan hallituksen aktuaarin vuoden 1996 uudistuksen rahoitusvirtojen diskonttaamiseksi vuoteen 2043 valitsema 7 prosentin korko ei olisi perusteltu, […] koska tämä analyysi koskee lyhyempää jaksoa ilmoitetun maksuaikataulun vuoksi. Kyseinen 7 prosentin korko on myös huomattavasti suurempi kuin keskimääräinen vuotuinen 4,4 prosentin diskonttokorko, jota Ranskan tasavalta on vuosien 1997-2010 osalta käyttänyt huomautuksissaan menettelyn aloittamista koskevaan päätökseen, tai vuonna 1998 La Posten eläkkeiden rahoitusjärjestelyjen uudistusta varten käytetty […] prosentin diskonttokorko (72).
(181)
Ranskan tasavallan 15 vuoden OAT-obligaatioille vuonna 1996 käyttämää noin 7 prosentin korkoa ei voida myöskään soveltaa. Koron on perustuttava vuoteen 1997 eikä vuoden 1996 keskiarvoon. Lisäksi 15 vuoden kesto on liian pitkä niiden vuotuisten maksuvirtojen osalta, jotka poikkeuksellisen kiinteämääräisen maksun olisi teoriassa pitänyt kattaa jakson aikana ja joiden osalta pelkästään korot eivät olisi riittäneet. Vaihtoehtoisesti voitaisiin käyttää yhdistelmäkorkoa, joka koostuu poikkeuksellisen maksun sijoittamisen optimointia koskevista eri koroista, jotta voidaan käsitellä vuoden 1996 uudistuksesta johtuvaa virtojen määräaikaa Ranskan valtion kannalta. Sen lisäksi, että kyseinen noin 5,5 prosentin korko ei eroaisi huomattavasti komission lokakuun 1997 viitekorosta, valinnassa ei otettaisi huomioon, että analyysi tehdään France Télécomin näkökulmasta (73).
(182)
Lopuksi, Ranskan valtion France Télécomin obligaatiolainojen osalta vuosina 1991-1997 käyttämä 7 prosentin viitekorko kattaa kuuden vuoden jakson kauan ennen tutkimuksen kohteena olevia tapahtumia. Itse asiassa France Télécom rahoitti poikkeuksellisen kiinteämääräisen maksun vuonna 1996 pääasiassa lyhyen aikavälin liikkeeseenlaskulla ja vähemmässä määrin obligaatioiden liikkeeseenlaskulla. France Télécomin vuonna 1996 ottamista uusista lainoista maksamista koroista johtuva diskonttokorko kuitenkin nousi 4,8 prosenttiin sen 31 päivän joulukuuta 1996 taseen perusteella (74). Kyseinen korko vastaa France Télécomille kyseisenä aikana poikkeuksellisen maksun rahoittamisesta aiheutuneita todellisia kustannuksia. Vaikuttaa kuitenkin asianmukaiselta olla käyttämättä yrityksen aikanaan valitsemaa diskonttokorkoa vaan käyttää sen sijaan diskonttokorkoon sovellettavassa komission tiedonannossa käytettyä puolueetonta viitekorkoa (75).
(183)
Yleisesti tässä asiassa ei ole asianmukaista käyttää erilaista viitekorkoa kuin kyseisessä komission tiedonannossa ja poiketa komission antamista, jäsenvaltioille ilmoitetuista säännöistä.
Taulukko 5
Vuoden 1996 uudistuksesta France Télécomille johtuvat rahoitusvirrat (1997-2011)
miljoonaa euroa
Vuosi
Maksetut eläkkeet
(A)
Korvaus ja liikakorvaus
(B)
Vuotuiset maksut
(C)
FT:n saama etu
(D)
(A + B - C) (76)
Korvaus 1.1.
(E)
Korko
(F)
Korvaus 31.12.
(E + F - D)
1997 (77)
(…)
(…)
(…)
122,3
5 716,8
184,4
5 777,9
1998
(…)
(…)
(…)
188,2
5 777,9
319,5
5 909,2
1999
(…)
(…)
(…)
189,8
5 909,2
326,8
6 046,2
2000
(…)
(…)
(…)
298,3
6 046,2
334,4
6 082,2
2001
(…)
(…)
(…)
302,9
6 082,2
336,3
6 115,6
2002
(…)
(…)
(…)
305,9
6 115,6
338,2
6 148,0
2003
(…)
(…)
(…)
364,7
6 148,0
340,0
6 123,3
2004
(…)
(…)
(…)
477,4
6 123,3
338,6
5 984,5
2005
(…)
(…)
(…)
619,1
5 984,5
330,9
5 696,3
2006
(…)
(…)
(…)
744,4
5 696,3
315,0
5 266,9
2007
(…)
(…)
(…)
909,9
5 266,9
291,3
4 648,2
2008
(…)
(…)
(…)
1 101,0
4 648,2
257,0
3 804,3
2009
(…)
(…)
(…)
1 255,8
3 804,3
210,4
2 758,9
2010
(…)
(…)
(…)
1 386,6
2 758,9
152,6
1 524,8
2011
(arvio)
(…)
(…)
(…)
1 497,5
1 524,8
84,3
111,6
(184)
Korvaus on kapitalisoitu 5,53 prosentin diskonttokoron mukaan, ja sen huomioon ottamisella olisi korvattava vuoden 2012 ensimmäiseen neljännekseen asti (78) vuotuisten maksujen vähentäminen, josta France Télécom on saanut hyötyä vuoden 1996 uudistuksen täytäntöönpanon takia.
(185)
Uudistuksen vaikutuksen poistavan korvauksen määräaika päättyi lisäksi muutama kuukausi ennen France Télécomin poikkeuksellisen maksun hallinnasta vastaavan julkisen laitoksen varojen päättymistä, joka oli suunniteltu 31 päiväksi joulukuuta 2011. Diskonttausanalyysi liittyy myös siihen, että joka tapauksessa poikkeuksellinen maksu oli käytetty. Siten jäljelle ei jäisi valtion talousarvioon maksamattomia määriä, joita voitaisiin osoittaa uudelleen muuten kuin sovellettavassa talousarviolaissa säädetään.
(186)
Siksi on perusteltua, että tämän vuonna 1997 maksetun poikkeuksellisen maksun vuoksi France Télécomin ei tarvitse maksaa ylimääräistä vuotuista maksua ajanjaksolla, joka alkaa 1 päivästä tammikuuta 1997 ja päättyy myöhemmin määritettävänä, 31 päivän joulukuuta 2010 jälkeisenä päivämääränä. Siltä osin kuin taulukossa 5 esitetyt vuoden 2011 luvut ja korvausten ja liikakorvausten kustannuksia koskevat luvut johtuvat arvioista, Ranskan tasavallan on määrättävä täsmällinen päivämäärä maksettujen maksujen lopullisten päivämäärien, maksettujen etuuksien lopullisten määrien sekä pienempien maksujen ja muiden France Télécomille vuoden 1996 laista johtuvien etujen perusteella taulukossa 5 esitettyjen laskentaperiaatteiden mukaisesti.
(187)
Sitä vastoin poikkeuksellisen maksun vaikutusten poistumisen ja valtiolle maksettujen varojen loppumisen jälkeen France Télécomille vuonna 1996 myönnetyn tuen vaikutukset näkyvät täysimääräisesti ja antavat France Télécomille edun sen kilpailijoihin verrattuna. Tuki voidaan siksi perustella vain soveltamalla France Télécomiin todelliset tasapuoliset kilpailuedellytykset varmistavan maksuosuuden perusteella laskettua muista maksuvelvoitteista vapauttavaa maksua. Jos siis vuoden 1990 lain säännökset, sellaisina kuin ne ovat muutettuina vuoden 1996 lailla, sekä sovellettavat johdetut säädökset pysyisivät muuttumattomina sen osalta, mitä niissä säädetään muista maksuvelvoitteista vapauttavan maksuosuuden laskemisesta siten, että sillä yhtenäistetään France Télécomin ja sosiaaliturvamaksujen yhteisen lainsäädännön soveltamisalaan kuuluvien televiestintäalan muiden yritysten pakollisten sosiaaliturvamaksujen ja veroluonteisten maksujen taso ja rajoitetaan laskenta riskeihin, jotka ovat yhteisiä yksityisoikeudellisille työntekijöille ja valtion virkamiehille, tuki, jota France Télécomille on myönnetty Ranskan valtion vastuulla France Télécomin sijasta vuoden 1996 lain nojalla olevien rahoitusvelvoitteiden loppumiseen asti, ei täyttäisi oikeasuhteisuuden periaatetta.
(188)
SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdassa tarkoitetun, yleisen edun vastaavuutta koskevan kriteerin täyttämiseksi tuen soveltuvuus edellyttää siis tässä päätöksessä esitettyjen ehtojen noudattamista.
7. TULEVAT SOVELTUVUUSEHDOT
(189)
Siksi on välttämätöntä, että Ranskan tasavalta muuttaa France Télécomin maksaman muista maksuvelvoitteista vapauttavan maksun vahvistamiseen, laskemiseen ja perintään sovellettavia lakeja ja asetuksia siten, että France Télécomin ja yleisen sosiaaliturvalainsäädännön soveltamisalaan kuuluvien televiestintäalan muiden yritysten palkkasidonnaisten pakollisten sosiaaliturvamaksujen ja veroluonteisten maksujen tasot yhtenäistetään. Lisäksi laskentatavat ja -muuttujat on laadittava avoimesti ja puolueettomasti, ja niihin on voitava soveltaa valvontaa ja muutoksenhakua.
(190)
Ranskan tasavallan on muista maksuvelvoitteista vapauttavan maksuosuuden laskennan aikana yhtenäistettävä tosiasiallisesti France Télécomin ja yleisen sosiaaliturvalainsäädännön soveltamisalaan kuuluvien televiestintäalan muiden yritysten palkkasidonnaisten pakollisten sosiaaliturvamaksujen ja veroluonteisten maksujen tasot ottaen huomioon myös France Télécomin yksityisoikeudellisiin työntekijöihin ja virkamiehiin liittyvät muut kuin yhteiset riskit.
(191)
Ranskan tasavallan huomautuksissa, jotka on esitetty yksityiskohtaisemmin päivitetyissä liitteissä III ja V, Ranskan viranomaiset ovat esittäneet arvioita siitä, mikä France Télécomin muista maksuvelvoitteista vapauttava maksuosuus olisi ollut vuodesta 1997 alkaen (katso taulukko 4), jos muut kuin yhteiset riskit olisi sisällytetty laskentatapaan (jäljempänä ’muutettu osuus’). Muutettu osuus kattaa työttömyysmaksut ja palkanmaksun takaavan vakuutusmaksun, jotka nostavat maksuosuutta, sekä erityismaksut, joita France Télécomin kilpailijat eivät maksa, kuten 1 prosentin solidaarisuusveron ja työstä poissaoloa koskevat käteismaksut, jotka France Télécom on itse vakuuttanut ja jotka vähentävät maksuosuutta. Tuloksena on maksuosuus, joka on noin 7 prosenttiyksikköä suurempi kuin tällä hetkellä sovellettava osuus.
(192)
Kyseisellä osuudella taataan aidosti tasapuoliset kilpailuedellytykset verrattuna vuoden 1996 lailla aikaansaatuun vain osittaiseen tasapuolisuuteen, ja siinä otetaan huomioon France Télécomin erityiset sosiaaliturvamaksut. Komissio ei siis kiistä periaatteita, määräytymisperusteita ja laskentatapoja, joita Ranskan tasavalta on noudattanut määrätessään muutetun muista maksuvelvoitteista vapauttavan maksuosuuden yhtenäistääkseen France Télécomin ja yleisen sosiaaliturvalainsäädännön soveltamisalaan kuuluvien televiestintäalan muiden yritysten palkkasidonnaisten pakollisten sosiaaliturvamaksujen ja veroluonteisten maksujen tasot ja jotka esitetään huomautuksissa, jotka Ranskan tasavalta on päivittänyt ja joita on kuvattu yksityiskohtaisesti kyseisten huomautusten liitteissä III ja V.
(193)
Siksi Ranskan tasavallan on kilpailuedellytykset yhtenäistävää vuotuista maksuosuutta määrittäessään noudatettava muista maksuvelvoitteista vapauttavan maksun laskennan periaatteita, määräytymisperusteita ja tapoja, jotka esitetään johdanto-osan 191 kappaleessa tarkoitetuissa huomautuksissa. Muutettu osuus kattaa erityisesti työttömyysmaksut ja palkanmaksun takaavan vakuutusmaksun sekä erityismaksut, joita France Télécomin kilpailijat eivät maksa, kuten 1 prosentin solidaarisuusveron ja työstä poissaoloa koskevat käteismaksut, jotka France Télécom on itse vakuuttanut.
(194)
Tällä yhtenäistämisellä taataan France Télécomin ja sen kilpailijoiden todelliset tasapuoliset kilpailuedellytykset ja varmistetaan vuonna 1996 täytäntöönpannun tuen oikeasuhteisuus ja soveltuvuus sisämarkkinoille.
8. PÄÄTELMÄT
(195)
Komissio toteaa, että Ranskan tasavalta on myöntänyt sääntöjenvastaisesti France Télécomille sen palveluksessa olevien valtion virkamiesten eläkkeiden rahoitusjärjestelyjä koskevan vuoden 1996 lain nojalla käyttöön otettua valtiontukea, joka on voimaantulostaan alkaen ollut ristiriidassa SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohdan kanssa.
(196)
Tämän tuen täytäntöönpanolla on voitu vuodesta 1997 alkaen vähentää France Télécomille johtuvia vuotuisia sosiaaliturvamaksuja. Tämä vaikutus on kuitenkin poistettu ainakin vuoteen 2010 asti kyseisessä uudistuksessa tarkoitetun poikkeuksellisen kiinteämääräisen maksun maksamisella. Tällä poistamisella voidaan perustella se, että ehtoja, joilla luotaisiin todelliset tasapuoliset edellytykset France Télécomin ja sen kilpailijoiden välille kyseisten kustannusten osalta ja joiden ansiosta kyseinen tuki soveltuisi sisämarkkinoille, sovelletaan myöhemmin määrättävästä, 31 päivän joulukuuta 2010 jälkeisestä päivämäärästä alkaen.
(197)
Siltä osin kuin Ranskan tasavalta ottaa France Télécomin maksaman muista maksuvelvoitteista vapauttavan maksun laskennassa huomioon France Télécomin ja yleisen sosiaaliturvalainsäädännön soveltamisalaan kuuluvien televiestintäalan muiden yritysten palkkasidonnaisten pakollisten sosiaaliturvamaksujen ja veroluonteisten maksujen tasot sekä yksityisoikeudellisten työntekijöiden ja valtion virkamiesten yhteiset ja muut kuin yhteiset riskit, vuoden 1996 lain nojalla käyttöön otettu uudistus voidaan katsoa soveltuvaksi sisämarkkinoille SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti. Ranskan tasavallan on siksi ryhdyttävä erityisesti tarvittaviin sääntelytoimenpiteisiin täyttääkseen tässä johdanto-osan kappaleessa mainitun ehdon,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Valtiontuki, joka johtuu sen vastineen vähentämisestä, joka valtiolle on maksettava siksi, että se maksaa siviili- ja sotilashallinnon virkamiesten eläkkeistä annetun lain mukaisesti France Télécomin virkamiehille myönnetyt eläkkeet ja toimii niistä vastaavana laitoksena posti- ja televiestintäalan julkisen palvelun järjestämisestä 2 päivänä heinäkuuta 1990 annetun lain nro 90-568 muuttamisesta ja kansallisesta yrityksestä France Télécomista 26 päivänä heinäkuuta 1996 annetun lain nro 96-660 nojalla, soveltuu sisämarkkinoille 2 artiklassa tarkoitettujen ehtojen mukaisesti.
2 artikla
Posti- ja televiestintäalan julkisen palvelun järjestämisestä 2 päivänä heinäkuuta 1990 annetun lain nro 90-568 30 pykälän c momentin nojalla France Télécomin maksettavaksi lankeava muista maksuvelvoitteista vapauttava työnantajamaksu lasketaan ja peritään siten, että France Télécomin ja yleisen sosiaaliturvalainsäädännön soveltamisalaan kuuluvien televiestintäalan muiden yritysten kaikkien palkkasidonnaisten pakollisten sosiaaliturvamaksujen ja veroluonteisten maksujen tasot yhtenäistetään.
Tämän ehdon täyttämiseksi Ranskan tasavallan on viimeistään seitsemän kuukauden kuluttua tämän päätöksen tiedoksiantamisesta
a)
muutettava posti- ja televiestintäalan julkisen palvelun järjestämisestä 2 päivänä heinäkuuta 1990 annetun lain nro 90-568 30 pykälää ja sen soveltamiseksi annettuja säädöksiä ja muita tekstejä siten, että France Télécomin maksettavaksi lankeavan muista maksuvelvoitteista vapauttavan työnantajamaksun laskentaperusteet ja perintä eivät rajoitu ainoastaan yksityisoikeudellisten työntekijöiden ja valtion virkamiesten yhteisiin riskeihin vaan ne sisältävät myös muut kuin yhteiset riskit;
b)
perittävä France Télécomilta siitä päivästä alkaen, jolloin asiassa sovellettavan, viite- ja diskonttokorkojen vahvistamismenetelmästä annetun komission tiedonannon mukaisesti määräytyvän diskonttokoron mukaan diskontatun, 26 päivänä heinäkuuta 1996 annetulla lailla nro 96-660 vahvistetun poikkeuksellisen maksun määrät ovat samat kuin maksut ja kustannukset, joita France Télécom olisi edelleen maksanut 2 päivänä heinäkuuta 1990 annetun lain nro 90-568 30 pykälän alkuperäisen version nojalla, a alakohdassa täsmennettyjen ehtojen mukaan laskettu muista maksuvelvoitteista vapauttava työnantajamaksu ottaen huomioon yksityisoikeudellisten työntekijöiden ja valtion virkamiesten yhteiset ja muut kuin yhteiset riskit.
3 artikla
1. Ranskan tasavallan on toimitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta yksityiskohtainen kuvaus toimenpiteistä, jotka se on jo toteuttanut ja aikoo toteuttaa tämän päätöksen noudattamiseksi. Se tiedottaa komissiolle erityisesti
a)
2 artiklassa tarkoitettujen lakien ja asetusten muuttamisen etenemisestä;
b)
vuoden 2011 korvausten ja maksujen lopullisista määristä ja tarvittaessa vuodelle 2012 suunniteltujen korvausten ja maksujen määristä ja erityisesti poikkeuksellisen maksun kapitalisoitujen määrien lopullisesta taseesta;
c)
2 artiklassa täsmennettyjen ehtojen mukaan tulevien määräaikojen osalta lasketun, muista maksuvelvoitteista vapauttavan työnantajamaksun määristä ennen lainsäädännön muutosta;
d)
työnantajamaksuista, jotka on maksettava sen jälkeen, kun asiassa sovellettavan, viite- ja diskonttokorkojen vahvistamismenetelmästä annetun komission tiedonannon mukaisesti määräytyvän diskonttokoron mukaan diskontatun, 26 päivänä heinäkuuta 1996 annetulla lailla nro 96-660 perustetun poikkeuksellisen maksun määrät eivät enää mitätöi vuoden 1996 uudistuksen vaikutuksia.
2. Ranskan tasavallan on tiedotettava komissiolle tämän päätöksen täytäntöönpanemiseksi toteutettujen kansallisten toimenpiteiden etenemisestä. Sen on toimitettava välittömästi komission pyynnöstä kaikki tiedot toimenpiteistä, jotka on toteutettu ja joita on suunniteltu tämän päätöksen noudattamiseksi.
4 artikla
Tämä päätös on osoitettu Ranskan tasavallalle.
Tehty Brysselissä 20 päivänä joulukuuta 2011.