РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) № 1206/2011 НА КОМИСИЯТА
от 22 ноември 2011 година
за определяне на изисквания за идентификация на въздухоплавателните средства с цел наблюдение в рамките на системата Единно европейско небе
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 552/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 10 март 2004 година относно оперативната съвместимост на европейската мрежа за управление на въздушното движение (Регламент за оперативна съвместимост) (1), и по-специално член 3, параграф 5 от него,
като има предвид, че:
(1)
Комисията даде мандат на Евроконтрол съгласно член 8, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 549/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 10 март 2004 г. за определяне на рамката за създаването на единно европейско небе (Рамков регламент) (2) да разработи изисквания за функционирането и оперативната съвместимост на наблюдението в рамките на европейската мрежа за управление на въздушното движение (ЕМУВД). Настоящият регламент се основава на представения в рамките на този мандат доклад от 9 юли 2010 г.
(2)
Преди на дадено въздухоплавателно средство да бъде предоставено обслужване на въздушното движение с помощта на система за наблюдение следва да се установи неговата идентификация в съответствие с процедурите на Международната организация за гражданско въздухоплаване (ИКАО).
(3)
Непрекъснатостта на работа зависи от еднозначното и непрекъснато идентифициране на отделните въздухоплавателни средства, които оперират като общо въздушно движение съгласно правилата за полети по прибори в рамките на въздушното пространство на Единното европейско небе.
(4)
Настоящият метод за идентифициране на индивидуални въздухоплавателни средства използва дискретни кодове за транспондери на вторични обзорни РЛС („SSR кодове“), разпределени съгласно процедурите на ИКАО и аеронавигационния план за европейския регион.
(5)
Ръстът на трафика през последното десетилетие доведе до хроничен недостиг на дискретни SSR кодове, които да удовлетворят търсенето през пиковите периоди, и понастоящем идентифицирането на индивидуални въздухоплавателни средства в европейското въздушно пространство не може да бъде гарантирано.
(6)
Като начало в рамките на определена част от Единното европейско небе следва да се изгради хармонизирана възможност за ефективно използване на технологията въздух-земя за идентифициране на въздухоплавателни средства, с цел да се намали общата нужда от дискретни SSR кодове за постигането на индивидуална идентификация на въздухоплавателни средства.
(7)
С цел да се оптимизира наличността на дискретни SSR кодове, доставчиците на аеронавигационно обслужване, които няма да могат да използват технологията въздух-земя за идентифициране на въздухоплавателни средства, следва да осигурят по-добри и хармонизирани функции за автоматично предоставяне на SSR кодове на въздухоплавателни средства.
(8)
Следва да се осигури възможност за използване на технологията въздух-земя за идентифициране на въздухоплавателни средства в цялото въздушно пространство на Единното европейско небе, за да бъде задоволена нуждата от дискретни SSR кодове за идентифициране на общия въздушен трафик, опериращ по правилата за полети по прибори.
(9)
Облекчаването на изискванията за предоставяне на дискретни SSR кодове, когато се използва технологията въздух-земя за идентифициране на въздухоплавателни средства, може най-добре да бъде постигнато от интегрираната система за обработка на начални полетни планове, която идентифицира полетите, отговарящи на условията за предоставяне на съгласуван идентификационен код, и от доставчиците на аеронавигационно обслужване, които предоставят съгласувания идентификационен код на тези полети, след като идентифицирането на въздухоплавателното средство с помощта на технологията въздух-земя е извършено успешно.
(10)
Идентифицирането на въздухоплавателно средство с помощта на технологията въздух-земя може да бъде използвано само за идентифициране на дадено въздухоплавателно средство в случаите, в които доставчиците на аеронавигационно обслужване разполагат с подходящи сензори за наблюдение, функции на системата за обработка и разпространение на данните от наблюдение, функции на системата за обработка на полетни данни, комуникации въздух-земя и земя-земя, функции на дисплея на контрольора, и предвиждат процедури и обучение на личния състав.
(11)
Степента, в която един доставчик на аеронавигационно обслужване може действително да използва възможностите на технологията въздух-земя за намаляване на необходимостта от дискретни SSR кодове, зависи от нивото на оборудване на въздухоплавателното средство за използване на тази технология за идентифициране, от степента, в която маршрутите на това въздухоплавателно средство са покрити от системи, предоставящи такава функционална възможност, и от основното изискване да се осигури ефикасна и безопасна експлоатация.
(12)
Контрольорите следва да получават предупреждения за непреднамерено предоставяне на един и същ SSR код на повече от едно въздухоплавателно средство, за да се предотврати погрешното идентифициране на въздухоплавателни средства.
(13)
Еднородното прилагане на специфични процедури във въздушното пространство на Единното европейско небе е от изключително значение за постигането на оперативна съвместимост и непрекъснатост на работата.
(14)
Всички промени в съоръжения и услуги вследствие прилагането на настоящия регламент, следва да бъдат отразени от държавите-членки в Европейския план за въздухоплаване на ИКАО чрез обичайната процедура за изменения.
(15)
Настоящият регламент не следва да обхваща военните операции и учения, посочени в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 549/2004.
(16)
С оглед на поддържането или повишаването на съществуващите равнища на безопасност на операциите от държавите-членки следва да се изисква да гарантират, че заинтересованите страни извършват оценка на безопасността, включваща процеси за определяне на опасностите и за оценка и намаляване на риска. Хармонизираното прилагане на тези процеси спрямо системите, обхванати от настоящия регламент, налага определянето на конкретни изисквания за безопасност по отношение на всички изисквания за оперативна съвместимост и експлоатационни характеристики.
(17)
В съответствие с Регламент (ЕО) № 552/2004 правилата за въвеждане на оперативната съвместимост следва да описват конкретните процедури за оценка на съответствието, които се прилагат за оценка на съответствието или на годността за използване на компонентите, както и за проверка на системите.
(18)
Когато обслужването на въздушното движение се предоставя предимно на въздухоплавателни средства, опериращи като общ въздушен трафик под военно наблюдение, е възможно ограничения, свързани с възлагането на поръчки, да попречат на спазването на настоящия регламент.
(19)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета за единно небе,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет
Настоящият регламент определя изискванията относно системите, подпомагащи предоставянето на информация за наблюдение, техните компоненти и свързаните с тях процедури, с цел осигуряване на еднозначна и непрекъсната индивидуална идентификация на въздухоплавателни средства в рамките на ЕМУВД.
Член 2
Приложно поле
1. Настоящият регламент се прилага за верига за наблюдение, състояща се от:
а)
бордови компоненти на системи за наблюдение, както и свързаните с тях процедури;
б)
наземни системи за наблюдение, техните компоненти и свързаните с тях процедури;
в)
системи и процедури за обслужване на въздушното движение и по-специално системи за обработка на полетни данни, системи за обработка на данни от наблюдения и системи за взаимодействие човек-машина;
г)
комуникационни системи земя-земя, въздух-земя, техните компоненти и свързаните с тях процедури, използвани за разпространението на данните от наблюдението.
2. Настоящият регламент се прилага за всички полети, изпълнявани като общо въздушно движение съгласно правилата за полети по прибори в рамките на въздушното пространство, определено в член 1, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 551/2004 на Европейския парламент и на Съвета (3).
Член 3
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат определенията от член 2 от Регламент (ЕО) № 549/2004.
Прилагат се също и следните определения:
1.
„идентификация на въздухоплавателното средство“ означава група от букви, цифри или комбинация от тях, която или е идентична на или е кодираният еквивалент на позивната на въздухоплавателното средство, която трябва да се употребява в комуникацията въздух-земя и която се използва, за да се идентифицира въздухоплавателното средство в комуникациите земя-земя по обслужването на въздушното движение;
2.
„SSR код“ означава един от 4 096 кода за идентифициране на вторични обзорни РЛС, който може да бъде предаван от бордови компоненти на системи за наблюдение;
3.
„дискретен SSR код“ означава четирицифрен код за идентифициране на вторична обзорна РЛС, чиито две последни цифри не са „00“;
4.
„идентификация въздух-земя на въздухоплавателни средства“ означава идентификацията на въздухоплавателно средство, която се предава от бордови компоненти на системите за наблюдение посредством система за наблюдение въздух-земя;
5.
„идентификационен код“ означава индивидуален SSR код, предоставен със специално предназначение;
6.
„прелитане“ означава полет, който навлиза в даден участък от въздушното пространство, идвайки от прилежащ участък, преминава през дадения участък и го напуска, навлизайки в съседен участък;
7.
„пристигащ полет“ означава полет, който навлиза в даден участък от въздушното пространство, идвайки от прилежащ участък, преминава през дадения участък и се приземява в точка, намираща се в този участък;
8.
„заминаващ полет“ означава полет, който започва на летище в даден участък от въздушното пространство, преминава през този участък, след което или се приземява на летище в същия участък или го напуска, навлизайки в съседен участък;
9.
„оператор“ означава лице, организация или предприятие, осъществяващо или предлагащо услуги по експлоатация на въздухоплавателни средства;
10.
„списък за разпределяне на кодове“ означава документ, в който е описано общото разпределение на SSR кодовете по държави-членки и органи за обслужване на въздушното движение, които са съгласувани между държавите-членки и публикувани в аеронавигационен план на ИКАО за европейския регион.
11.
„верига за съвместно наблюдение“ означава верига на наблюдение, изискваща както наземни, така и бордови компоненти за определяне на елементите на данните от наблюдението;
12.
„интегрирана система за обработка на начални полетни планове“ означава система в Европейската мрежа за управление на въздушното движение, посредством която се предоставя централизирана услуга за полетно планиране и разпространение и която се занимава с приемане, потвърждаване и разпространение на полетни планове във въздушното пространство, попадащо в обхвата на настоящия регламент;
Член 4
Изисквания относно експлоатационните характеристики
1. Държавите-членки, отговорни за предоставяне на обслужване на въздушното движение във въздушното пространство, определено в приложение I, гарантират, че е създадена възможност за използване на индивидуална идентификация на въздухоплавателни средства с помощта на технологията за идентифициране въздух-земя при:
а)
поне 50 % от всички прелитания на определения участък от въздушното пространство на дадената държава-членка; и
б)
поне 50 % от общия брой на всички пристигащи и заминаващи полети в рамките на определения участък от въздушното пространство на дадената държава-членка.
2. Доставчиците на аеронавигационно обслужване гарантират, че най-късно до 2 януари 2020 г. съвместната верига за наблюдение ще разполага с необходимите функционални възможности, позволяващи на доставчиците да прилагат индивидуална идентификация на въздухоплавателни средства с помощта на технологията въздух-земя за идентифициране на въздухоплавателни средства.
3. Доставчиците на аеронавигационно обслужване, използващи индивидуална идентификация на въздухоплавателни средства с помощта на технологията въздух-земя за идентифициране на въздухоплавателни средства, гарантират, че спазват изискванията, определени в приложение II.
4. Доставчиците на аеронавигационно обслужване, ползващи индивидуална идентификация на въздухоплавателни средства с помощта на дискретни SSR кодове извън въздушното пространство, определено в приложение I, гарантират, че спазват изискванията, определени в приложение III.
5. Доставчиците на аеронавигационно обслужване гарантират, че:
а)
са инсталирани системите, посочени в член 2, параграф 1, букви б), в) и г), доколкото това е необходимо за спазване на изискванията, определени в параграфи 3 и 4 от настоящия член;
б)
са инсталирани системите или са въведени процедурите, посочени в член 2, параграф 1, букви б), в) и г), доколкото това е необходимо, за да бъдат информирани контрольорите, когато е налице непреднамерено повторно предоставяне на SSR кодове.
6. Държавите-членки гарантират, че:
а)
частите от въздушното пространство, посочени в точка 1 от приложение II, са декларирани пред службата за централизирано планиране на полети и разпределение, с цел подкрепа на изискванията на параграфи 1 и 2 от настоящия член и буква б) от настоящия параграф;
б)
интегрираната система за обработка на начални полетни планове информира всички заинтересовани доставчици на аеронавигационно обслужване за полетите, които отговарят на условията за ползване на идентификационния код, посочен в буква в);
в)
даден идентификационен код се съгласува между всички държави-членки и се координира с трети европейски държави с цел определянето му само на въздухоплавателни средства, при които индивидуалната идентификация се извършва с помощта на технологията въздух-земя за идентифициране на въздухоплавателни средства.
Член 5
Изисквания за безопасност
1. Държавите-членки гарантират, че всички промени в съществуващите системи, посочени в член 2, параграф 1, букви б), в) и г), или въвеждането на нови системи, се предхождат от оценка на безопасността, включително определяне на заплахите, оценка на риска и възможностите за намаляването му, извършвана от заинтересованите страни.
2. За целите на оценката на безопасността, посочена в параграф 1, се спазват най-малко изискванията, определени в приложение IV.
Член 6
Съответствие или годност за използване на компонентите
Преди издаването на декларацията на ЕО за съответствие или годност за използване, предвидена в член 5 от Регламент (ЕО) № 552/2004, производителите на компоненти за системите, посочени в член 2, параграф 1 от настоящия регламент, или техните упълномощени представители, установени в Съюза, оценяват съответствието или годността за използване на тези компоненти в съответствие с изискванията, определени в приложение V.
Въпреки това, процедурите за сертифициране, които съответстват на Регламент (ЕО) № 216/2008 на Европейския парламент и на Съвета (4), се считат също за приемливи процедури за оценката на съответствието на компонентите, ако в рамките на тези процедури се доказва съответствие с приложимите изисквания относно експлоатационните характеристики и безопасността, предвидени в настоящия регламент.
Член 7
Проверка на системите
1. Доставчиците на аеронавигационно обслужване, които могат да докажат или са доказали, че изпълняват условията, посочени в приложение VI, провеждат проверка на системите, посочени в член 2, параграф 1, букви б), в) и г), съгласно изискванията, изложени в приложение VII, част А.
2. Доставчиците на аеронавигационно обслужване, които не могат да докажат, че изпълняват условията, посочени в приложение VI, възлагат на нотифициран орган проверката на системите, посочени в член 2, параграф 1, букви б), в) и г). Тази проверка се провежда в съответствие с изискванията, изложени в приложение VII, част Б.
3. Процесите на сертифициране, отговарящи на изискванията на Регламент (ЕО) № 216/2008, се считат за приемливи процедури за проверка на системите, ако в рамките на тези процеси се доказва съответствие с приложимите изисквания относно експлоатационните характеристики и безопасността, предвидени в настоящия регламент.
Член 8
Допълнителни изисквания за доставчиците на аеронавигационно обслужване
1. Доставчиците на аеронавигационно обслужване гарантират, че всички техни ангажирани в тази област служители, са надлежно запознати с изискванията, определени в настоящия регламент и са подходящо обучени за служебните си задължения.
2. Доставчиците на аеронавигационно обслужване:
а)
изготвят и поддържат работни наръчници, съдържащи необходимите инструкции и информация, позволяващи на съответните служители да прилагат настоящия регламент;
б)
гарантират, че наръчниците, посочени в буква а), са достъпни и актуални, като актуализацията и разпространението им са обект на съответно управление на качеството и на конфигуриране на документацията;
в)
гарантират, че работните методи и оперативните процедури са в съответствие с настоящия регламент.
Член 9
Допълнителни изисквания за операторите
1. Операторите предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че персоналът, експлоатиращ и поддържащ оборудване за наблюдение, е надлежно запознат със съответните разпоредби на настоящия регламент, че е подходящо обучен за служебните си задължения, както и че в пилотската кабина са на разположение инструкции за използване на това оборудване.
2. Операторите предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че идентификация по технологията въздух-земя за идентифициране на въздухоплавателни средства е предоставена на въздухоплавателно средство, когато това се изисква оперативно, както е посочено в член 4, параграфи 1 и 2.
3. Операторите гарантират, че настройките за идентифициране на въздухоплавателното средство по технологията въздух-земя, посочена в параграф 4, са в съответствие с точка 7 „идентификация на въздухоплавателното средство“ на полетния план, посочена в точка 2 от приложението към Регламент (ЕО) № 1033/2006 на Комисията (5).
4. Операторите на въздухоплавателните средства, които могат да променят по време на полета своята идентификация по технологията въздух-земя, посочена в параграф 2, гарантират, че тази идентификация не се променя по време на полета, освен ако това не бъде изискано от доставчика на аеронавигационно обслужване.
Член 10
Допълнителни изисквания за държавите-членки
Държавите-членки гарантират спазването на настоящия регламент, включително публикуването на съответната информация в националните сборници за публикуване на аеронавигационна информация.
Член 11
Изключения
1. В специалния случай на участъци, в които обслужването на въздушното движение се извършва от военни единици или под военен надзор и когато ограничения, свързани с възлагането на поръчки, препятстват спазването на член 4, параграф 2, държавите-членки съобщават на Комисията най-късно до 31 декември 2017 г. датата за постигане на съвместимост с технологията въздух-земя за идентифициране на въздухоплавателни средства, която не може да бъде по-късно от 2 януари 2025 г.
2. След консултация с управителния орган на мрежата и не по-късно от 31 декември 2018 г., Комисията може да направи преглед на изключенията, съобщени по параграф 1, които могат да се отразят значително на ЕМУВД.
Член 12
Влизане в сила и прилагане
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 9 февруари 2012 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 22 ноември 2011 година.
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) N:o 1206/2011,
annettu 22 päivänä marraskuuta 2011,
ilma-alusten tunnistamista koskevista vaatimuksista yhtenäisen eurooppalaisen ilmatilan valvomiseksi
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon eurooppalaisen ilmaliikenteen hallintaverkon yhteentoimivuudesta 10 päivänä maaliskuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 552/2004 (yhteentoimivuusasetus) (1) ja erityisesti sen 3 artiklan 5 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Komissio on antanut Eurocontrolille toimeksiannon kehittää valvonnan suorituskyky- ja yhteentoimivuusvaatimuksia eurooppalaisessa ilmaliikenteen hallintaverkossa yhtenäisen eurooppalaisen ilmatilan toteuttamisen puitteista (puiteasetus) 10 päivänä maaliskuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 549/2004 (2) 8 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Tämä asetus perustuu 9 päivänä heinäkuuta 2010 julkistettuun toimeksiantokertomukseen.
(2)
Ennen kuin ilma-alukselle annetaan ilmaliikennepalveluja valvontajärjestelmää käyttäen, olisi huolehdittava ilma-aluksen yksilöllisen tunnistamisen käyttöönotosta Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön, jäljempänä ’ICAO’, menettelyjen mukaisesti.
(3)
Saumaton toiminta edellyttää yleisessä ilmaliikenteessä mittarilentosääntöjen mukaisesti liikennöivän yksittäisen ilma-aluksen yksiselitteistä ja jatkuvaa tunnistamista kaikkialla yhtenäisessä eurooppalaisessa ilmatilassa.
(4)
Tällä hetkellä ilma-aluksen yksilöllinen tunnistaminen tapahtuu ICAO:n menettelyjen ja Euroopan aluetta koskevan lennonvarmistussuunnitelman mukaisesti osoitettujen erillisten toisiotutkavastaimen koodien, jäljempänä ’SSR-koodit’, perusteella.
(5)
Liikenteen kasvusta viime vuosikymmenen kuluessa on seurannut, etteivät saatavilla olevat erilliset SSR-koodit yleensä riitä ruuhkahuippujen aikaiseen kysyntään, eikä ilma-aluksen yksilöllistä tunnistamista Euroopan ilmatilassa näin ollen voida nykyään taata.
(6)
Alustava operatiivinen valmius käyttää ilma-aluksen valvontajärjestelmälle lähettämää tunnistetta olisi taattava yhdenmukaisesti yhtenäisen eurooppalaisen ilmatilan määritellyllä alueella, jotta voitaisiin vähentää yleistä tarvetta osoittaa erillisiä SSR-koodeja ilma-alusten yksilölliseksi tunnistamiseksi.
(7)
Erillisten SSR-koodien saatavuuden optimoimiseksi niiden lennonvarmistuspalvelun tarjoajien, joilla ei ole valmiuksia ilma-aluksen valvontajärjestelmälle lähettämän tunnisteen käyttöön, olisi käytettävä parannettua ja yhtenäistä järjestelmää, jossa SSR-koodit osoitetaan ilma-aluksille automaattisesti.
(8)
Valmius käyttää ilma-aluksen valvontajärjestelmälle lähettämää tunnistetta olisi varmistettava kaikkialla yhtenäisessä eurooppalaisessa ilmatilassa, jotta mittarilentosääntöjen mukaisen yleisen ilmaliikenteen tunnistamiseen ei enää tarvittaisi erillisiä SSR-koodeja.
(9)
Mahdollisuus vähentää erillisten SSR-koodien tarvetta käytettäessä ilma-aluksen valvontajärjestelmälle lähettämää tunnistetta edellyttää integroitua alustavien lentosuunnitelmien käsittelyjärjestelmää, joka tunnistaa ne lennot, joille voidaan osoittaa sovittu näkyvyyskoodi, ja sitä, että lennonvarmistuspalvelun tarjoajat osoittavat kyseisille lennoille sovitun näkyvyyskoodin silloin, kun ilma-alus voidaan tunnistaa käyttämällä ilma-aluksen valvontajärjestelmälle lähettämää tunnistetta.
(10)
Ilma-aluksen valvontajärjestelmän lähettämän tunnisteen käyttäminen ilma-aluksen yksilölliseen tunnistamiseen edellyttää, että lennonvarmistuspalvelun tarjoajilla on käytössään asianmukaiset valvonta-anturit sekä järjestelmät, joissa on tarvittavat toiminnot valvontatietojen käsittelyä ja jakelua, lentotietojen käsittelyä, ilma-aluksen ja maa-aseman välistä viestintää, maa-asemien välistä viestintää ja lennonjohdon näyttöä varten, sekä tarvittavat menetelmät ja henkilöstön koulutus.
(11)
Se, missä määrin lennonvarmistuspalvelun tarjoajat voivat tosiasiallisesti vähentää erillisten SSR-koodien tarvetta käyttämällä ilma-aluksen valvontajärjestelmälle lähettämää tunnistetta, on sidoksissa siihen, kuinka hyvin ilma-alus on varustettu hyödyntämään tätä tunnistamismahdollisuutta, siihen, missä määrin kyseisen valmiuden tarjoavat järjestelmät kattavat kyseisten ilma-alusten reitit, sekä laaja-alaiseen tarpeeseen varmistaa tehokas ja turvallinen toiminta.
(12)
Ilma-alusten tunnistusvirheiden välttämiseksi lennonjohtajille olisi annettava varoitus tilanteissa, joissa sama SSR-koodi saattaa olla tahattomasti osoitettu useammalle kuin yhdelle ilma-alukselle.
(13)
Yhteentoimivuuden ja saumattoman toiminnan saavuttamiseksi olisi äärimmäisen tärkeää, että yhtenäisessä eurooppalaisessa ilmatilassa noudatetaan tiettyjä menettelyjä yhtenäisesti.
(14)
Jäsenvaltioiden olisi sisällytettävä kaikki tämän asetuksen täytäntöönpanoon liittyvät järjestelyjä ja palveluja koskevat muutokset Euroopan aluetta koskevaan ICAO:n lennonvarmistussuunnitelmaan tavanomaisen muutosesitysmenettelyn mukaisesti.
(15)
Tämän asetuksen ei tulisi koskea asetuksen (EY) N:o 549/2004 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja sotilasoperaatioita tai -koulutusta.
(16)
Vallitsevan turvallisuustason säilyttämiseksi ja parantamiseksi jäsenvaltiot olisi velvoitettava varmistamaan, että ne osapuolet, joita asia koskee, toteuttavat turvallisuusarvioinnin, johon sisältyy vaaratekijöiden tunnistaminen, riskinarviointi ja riskien vähentäminen. Näiden menettelyjen yhdenmukainen soveltaminen tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluviin järjestelmiin edellyttää, että kaikkia yhteentoimivuus- ja suorituskykyvaatimuksia varten on yksilöitävä erityiset turvallisuusvaatimukset.
(17)
Asetuksen (EY) N:o 552/2004 mukaan yhteentoimivuutta koskevissa täytäntöönpanosäännöissä olisi kuvailtava erityiset vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyt, joita on käytettävä arvioitaessa joko rakenneosien vaatimustenmukaisuutta tai käyttöön soveltuvuutta, sekä järjestelmien todentaminen.
(18)
Kun ilmaliikennepalveluja tarjotaan ensisijaisesti ilma-aluksille, joiden lennot suoritetaan osana yleistä ilmaliikennettä sotilaallisessa valvonnassa, hankintoihin liittyvät rajoitukset saattavat estää tämän asetuksen noudattamisen.
(19)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat yhtenäisen ilmatilan komitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Kohde
Tässä asetuksessa säädetään vaatimuksista, jotka koskevat valvontatietojen tarjoamista edistäviä järjestelmiä, niiden rakenneosia ja niihin liittyviä menettelyjä, joiden tarkoituksena on varmistaa ilma-aluksen yksiselitteinen ja jatkuva yksilöllinen tunnistaminen eurooppalaisessa ilmaliikenteen hallintaverkossa.
2 artikla
Soveltamisala
1. Tätä asetusta sovelletaan valvontaketjuun, joka koostuu:
a)
ilma-aluksiin asennetuista valvontajärjestelmien rakenneosista ja niihin liittyvistä menetelmistä;
b)
maassa toimivista valvontajärjestelmistä, niiden rakenneosista ja niihin liittyvistä menetelmistä;
c)
ilmaliikennepalvelujärjestelmistä ja -menetelmistä, erityisesti lentotietojen käsittelyjärjestelmistä, valvontatietojen käsittelyjärjestelmistä ja käyttöliittymäjärjestelmistä;
d)
viestintäjärjestelmistä maa-asemien välistä viestintää ja ilma-aluksen ja maa-aseman välistä viestintää varten, kyseisten järjestelmien rakenneosista ja niihin liittyvistä menetelmistä, joita käytetään valvontatietojen jakeluun.
2. Tätä asetusta sovelletaan kaikkiin lentoihin, jotka suoritetaan yleisenä ilmaliikenteenä mittarilentosääntöjen mukaisesti Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 551/2004 (3) 1 artiklan 3 kohdassa määritellyssä ilmatilassa.
3 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa sovelletaan asetuksen (EY) N:o 549/2004 2 artiklassa vahvistettuja määritelmiä.
Lisäksi tässä asetuksessa tarkoitetaan:
1.
’ilma-aluksen tunnuksella’ kirjainten tai numeroiden muodostamaa sarjaa tai niiden yhdistelmää, joka on joko sama kuin ilma-aluksen ja maa-aseman välisessä viestinnässä käytettävä kutsumerkki tai sen koodattu vastine ja jota käytetään ilma-aluksen tunnistamiseen maa-asemien välisessä ilmaliikennepalvelun viestinnässä;
2.
’SSR-koodilla’ yhtä ilma-aluksiin asennettujen valvontajärjestelmien rakenneosien lähettämistä toisiovalvontatutkan 4 096 tunnuskoodista;
3.
’erillisellä SSR-koodilla’ nelinumeroista toisiovalvontatutkan tunnuskoodia, jonka kaksi viimeistä numeroa eivät ole ”00”;
4.
’ilma-aluksen valvontajärjestelmälle lähettämällä tunnisteella’ ilma-aluksen tunnistetta, jonka ilma-aluksiin asennetut valvontajärjestelmien rakenneosat välittävät ilma-aluksen ja maa-aseman väliseen viestintään perustuvan valvontajärjestelmän kautta;
5.
’näkyvyyskoodilla’ erityiskäyttöön tarkoitettua yksilöllistä SSR-koodia;
6.
’ylilennolla’ lentoa, joka saapuu määriteltyyn ilmatilaan viereisestä sektorista, kulkee määritellyn ilmatilan kautta ja poistuu määritellystä ilmatilasta viereiseen ulkopuoliseen sektoriin;
7.
’saapuvalla lennolla’ lentoa, joka saapuu määriteltyyn ilmatilaan viereisestä sektorista, kulkee määritellyn ilmatilan kautta ja laskeutuu määritellyssä ilmatilassa sijaitsevaan määräpaikkaan;
8.
’lähtevällä lennolla’ lentoa, joka lähtee määritellyssä ilmatilassa sijaitsevalta lentopaikalta, kulkee määritellyn ilmatilan kautta ja joko laskeutuu määritellyssä ilmatilassa sijaitsevalle lentopaikalle tai poistuu määritellystä ilmatilasta viereiseen, ulkopuoliseen sektoriin;
9.
’lentotoiminnan harjoittajalla’ henkilöä, organisaatiota tai yritystä, joka harjoittaa tai tarjoutuu harjoittamaan ilma-aluksilla lentotoimintaa;
10.
’koodinjakolistalla’ jäsenvaltioiden hyväksymää ja Euroopan aluetta koskevassa ICAO:n lennonvarmistussuunnitelmassa julkaistua asiakirjaa, jossa eritellään SSR-koodien yleinen jakaminen jäsenvaltioille ja ilmaliikennepalveluyksikölle;
11.
’yhteistoiminnallisella valvontaketjulla’ valvontaketjua, joka tarvitsee sekä maa-asemilla että ilma-aluksissa toimivia rakenneosia valvontatietojen määrittämiseen;
12.
’integroidulla alustavien lentosuunnitelmien käsittelyjärjestelmällä’ eurooppalaiseen ilmaliikenteen hallintaverkkoon kuuluvaa järjestelmää, jonka välityksellä tarjotaan keskitettyä lentosuunnitelmien käsittely- ja jakelupalvelua lentosuunnitelmien vastaanottamiseksi, hyväksymiseksi ja jakamiseksi tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvassa ilmatilassa.
4 artikla
Suorituskykyä koskevat vaatimukset
1. Jäsenvaltioiden, joiden vastuulle kuuluu ilmaliikennepalvelun tarjoaminen liitteessä I määritellyssä ilmatilassa, on varmistettava valmius käyttää ilma-aluksen valvontajärjestelmälle lähettämää tunnistetta ilma-aluksen yksilölliseen tunnistamiseen:
a)
vähintään 50 prosentissa kaikista yksittäisen jäsenvaltion määritellyn ilmatilan ylilennoista; ja
b)
vähintään 50 prosentissa yksittäisen jäsenvaltion määritellyn ilmatilan saapuvien ja lähtevien lentojen kokonaismäärästä.
2. Lennonvarmistuspalvelun tarjoajien on varmistettava, että yhteistoiminnallisella valvontaketjulla on viimeistään 2 päivänä tammikuuta 2020 valmius käyttää ilma-aluksen valvontajärjestelmälle lähettämää tunnistetta ilma-aluksen yksilölliseen tunnistamiseen.
3. Lennonvarmistuspalvelun tarjoajien, jotka käyttävät ilma-aluksen yksilölliseen tunnistamiseen ilma-aluksen valvontajärjestelmälle lähettämää tunnistetta, on varmistettava liitteessä II säädettyjen vaatimusten noudattaminen.
4. Lennonvarmistuspalvelun tarjoajien, jotka käyttävät ilma-aluksen yksilölliseen tunnistamiseen liitteessä I määritellyn ilmatilan ulkopuolella erillisiä SSR-koodeja, on varmistettava liitteessä III säädettyjen vaatimusten noudattaminen.
5. Lennonvarmistuspalvelun tarjoajien on varmistettava, että
a)
edellä 2 artiklan 1 kohdan b, c ja d alakohdassa tarkoitettuja järjestelmiä käytetään tarvittaessa tämän artiklan 3 ja 4 kohdassa säädettyjen vaatimusten tukemiseksi;
b)
edellä 2 artiklan 1 kohdan b, c ja d alakohdassa tarkoitettuja järjestelmiä tai menetelmiä käytetään tarvittaessa, kun ilmoitetaan lennonjohtajille, että sama SSR-koodi on tahattomasti osoitettu kahdelle tai useammalle ilma-alukselle.
6. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että
a)
ilmatilan osat ilmoitetaan liitteessä II olevassa 1 kohdassa tarkoitetulle keskitetylle lentosuunnitelmien käsittely- ja jakeluyksikölle tämän artiklan 1 ja 2 kohdan sekä tämän kohdan b alakohdan vaatimusten tukemiseksi;
b)
integroitu alustavien lentosuunnitelmien käsittelyjärjestelmä välittää kaikille lennonvarmistuspalvelun tarjoajille, joita asia koskee, tiedon niistä lennoista, joilla voidaan käyttää c alakohdassa tarkoitettua näkyvyyskoodia;
c)
kaikki jäsenvaltiot hyväksyvät yksinomaan sellaisille ilma-aluksille, joiden yksilöllinen tunnistaminen perustuu ilma-aluksen valvontajärjestelmälle lähettämään tunnisteeseen, osoitettavan yhtenäisen näkyvyyskoodin, joka koordinoidaan Euroopassa sijaitsevien kolmansien maiden kanssa.
5 artikla
Turvallisuusvaatimukset
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 2 artiklan 1 kohdan b, c ja d kohdassa tarkoitettuihin nykyisiin järjestelmiin tehtäviä muutoksia tai uusien järjestelmien käyttöönottoa edeltää asianomaisten osapuolten toteuttama turvallisuusarviointi, johon sisältyy vaaratekijöiden tunnistaminen, riskinarviointi ja riskien vähentäminen.
2. Tehtäessä 1 kohdassa tarkoitettuja arviointeja on otettava huomioon vähintään liitteessä IV vahvistetut vaatimukset.
6 artikla
Rakenneosien vaatimustenmukaisuus tai käyttöönsoveltuvuus
Edellä 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen järjestelmien rakenneosien valmistajien tai niiden unionin alueelle sijoittautuneiden valtuutettujen edustajien on ennen asetuksen (EY) N:o 552/2004 5 artiklassa säädetyn EY-vaatimustenmukaisuus- tai -käyttöönsoveltuvuusvakuutuksen antamista arvioitava kyseisten rakenneosien vaatimustenmukaisuus ja käyttöönsoveltuvuus noudattaen liitteessä V vahvistettuja vaatimuksia.
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 216/2008 (4) mukaisia sertifiointimenettelyjä on kuitenkin pidettävä hyväksyttävinä menettelyinä rakenneosien vaatimustenmukaisuuden arviointia varten, jos niihin sisältyy tässä asetuksessa säädettyjen sovellettavien suorituskyky- ja turvallisuusvaatimusten noudattamisen osoittaminen.
7 artikla
Järjestelmien todentaminen
1. Lennonvarmistuspalvelun tarjoajien, jotka voivat osoittaa tai ovat osoittaneet täyttävänsä liitteessä VI vahvistetut edellytykset, on suoritettava 2 artiklan 1 kohdan b, c ja d alakohdassa tarkoitettujen järjestelmien todentaminen liitteessä VII olevassa A osassa vahvistettujen vaatimusten mukaisesti.
2. Lennonvarmistuspalvelun tarjoajien, jotka eivät voi osoittaa täyttävänsä liitteessä VI vahvistettuja edellytyksiä, on teetettävä 2 artiklan 1 kohdan b, c ja d alakohdassa tarkoitettujen järjestelmien todentaminen alihankintana ilmoitetuilla laitoksilla. Todentaminen on suoritettava liitteessä VII olevassa B osassa vahvistettujen vaatimusten mukaisesti.
3. Asetuksen (EY) N:o 216/2008 mukaisia sertifiointimenettelyjä on pidettävä hyväksyttävinä menettelyinä järjestelmien todentamista varten, jos niihin sisältyy tässä asetuksessa säädettyjen sovellettavien suorituskyky- ja turvallisuusvaatimusten noudattamisen osoittaminen.
8 artikla
Lennonvarmistuspalvelun tarjoajia koskevat lisävaatimukset
1. Lennonvarmistuspalvelun tarjoajien on varmistettava, että kaikki asiaan liittyvä henkilöstö saatetaan asianmukaisella tavalla tietoiseksi tässä asetuksessa säädetyistä vaatimuksista ja että sillä on riittävä koulutus työtehtäviinsä.
2. Lennonvarmistuspalvelun tarjoajien on:
a)
laadittava ja pidettävä yllä toimintakäsikirjat, jotka sisältävät riittävät ohjeet ja tiedot, joiden perusteella asiaan liittyvä henkilöstö pystyy soveltamaan tätä asetusta;
b)
varmistettava, että a alakohdassa tarkoitetut käsikirjat ovat saatavilla ja ajan tasalla ja että niiden ajantasaistaminen ja jakelu toteutetaan laadunhallinnan ja asiakirjahallinnan kannalta asianmukaisesti;
c)
varmistettava, että työmenetelmät ja toimintaohjeet ovat tämän asetuksen mukaiset.
9 artikla
Lentotoiminnan harjoittajia koskevat lisävaatimukset
1. Lentotoiminnan harjoittajien on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että valvontalaitteita käyttävä ja ylläpitävä henkilöstö saatetaan tietoiseksi tämän asetuksen asiaa koskevista säännöksistä, sillä on riittävä koulutus työtehtäviinsä ja ohjaamossa on saatavilla kyseisten laitteiden käyttöohjeet.
2. Lentotoiminnan harjoittajien on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että ilma-aluksen valvontajärjestelmälle lähettämä tunniste annetaan silloin, kun se on tarpeen 4 artiklan 1 ja 2 kohdassa vahvistetuista operatiivisista syistä.
3. Lentotoiminnan harjoittajien on varmistettava, että 4 kohdassa tarkoitettu ilma-aluksen valvontajärjestelmälle lähettämä tunniste on komission asetuksen (EY) N:o 1033/2006 (5) liitteessä olevassa 2 kohdassa tarkoitetun lentosuunnitelman 7 kohdan ilma-aluksen tunnuksen mukainen.
4. Ilma-alusten, joiden 2 kohdassa tarkoitettua valvontajärjestelmälle lähetettävää tunnistetta voidaan muuttaa ilmassa, käyttäjien on varmistettava, ettei ilma-aluksen valvontajärjestelmälle lähettämää tunnistetta muuteta lennon aikana muutoin kuin lennonvarmistuspalvelun tarjoajan pyynnöstä.
10 artikla
Jäsenvaltioita koskevat lisävaatimukset
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tätä asetusta noudatetaan ja asiaa koskevat tiedot julkaistaan kansallisissa ilmailukäsikirjoissa.
11 artikla
Poikkeukset
1. Niiden lähestymisalueiden osalta, joissa ilmaliikennepalvelua tarjoavat sotilasyksiköt tai joissa sitä tarjotaan sotilaallisessa valvonnassa, ja kun hankintoihin liittyvät rajoitukset estävät noudattamasta 4 artiklan 2 kohtaa, jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2017 se päivä, josta alkaen ilma-aluksen valvontajärjestelmälle lähettämää tunnistetta koskevia säännöksiä noudatetaan ja joka on viimeistään 2 päivä tammikuuta 2025.
2. Verkon hallinnoijan lausunnon perusteella komissio voi viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2018 tarkastella 1 kohdan mukaisesti ilmoitettuja poikkeuksia, joilla saattaa olla merkittävä vaikutus eurooppalaiseen ilmaliikenteen hallintaverkkoon.
12 artikla
Voimaantulo ja soveltaminen
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 9 päivästä helmikuuta 2012.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 22 päivänä marraskuuta 2011.