РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 29 септември 2010 година
относно схема за държавна помощ C 4/09 (ex N 679/97), приведена в действие от Франция в полза на радиоразпространението
(нотифицирано под номер C(2010) 6483)
(само текстът на френски е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2011/147/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него (1),
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него (2),
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочените по-горе разпоредби (3),
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
С писмо от 2 октомври 1997 г. Френската република уведоми Комисията за схемата за помощи N 679/97 - проект на наредба за изменение на вече съществуваща схема за помощи за радиоразпространението (4). С решение от 10 ноември 1997 г. (5) Комисията одобри подновяването на тази схема за подпомагане на радиоразпространението за срок от десет години.
(2)
С решение от 28 юли 2003 г. (6) е позволено изменение на разглежданата схема за помощ. Предложеното от френските власти изменение се отнася, наред с другото, до промяна в условията за финансиране на схемата за помощи (7). В горепосоченото решение Комисията заключи, че изменената схема за помощи е съвместима с вътрешния пазар по смисъла на член 107, параграф 3, буква в) от Договора за функционирането на Европейския съюз (наричан по-долу „ДФЕС“). Тази промяна влиза в сила от 1 януари 2003 г. за период от десет години.
(3)
На 22 декември 2008 г. Съдът на Европейския съюз обяви за невалидно решението на Комисията от 10 ноември 1997 г., отнасящо се за периода 1997-2002 г. Поради това Комисията предприе всички необходими мерки за поправяне на установената неправомерност и за преразглеждане на предоставената от френските власти информация (за подробно описание на тази процедура вж. раздел 3 „Основания за откриване на процедурата“).
(4)
С писмо от 11 февруари 2009 г. Комисията уведоми Френската република за решението си да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от ДФЕС, по отношение на тази помощ.
(5)
Решението на Комисията да открие горепосочената процедура бе публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (8). Комисията прикани заинтересованите страни да представят мненията си относно разглежданата помощ.
(6)
С писмо от 23 април 2009 г. Френската република представи мнението си относно мярката.
(7)
Комисията не получи други мнения по този въпрос от трети заинтересовани страни.
2. ПОДРОБНО ОПИСАНИЕ НА ПОМОЩТА
(8)
Въпросната мярка се изразява в схема за помощ за подпомагане на малките местни радиостанции във Франция, които изпълняват функция за социално общуване на местно равнище и чиито търговски приходи от реклама и спонсорство не надвишават 20 % от оборота.
(9)
Помощта се финансира чрез постъпленията от парафискална такса, начислявана върху приходите от реклама, която се разпространява чрез радиоразпръскване и телевизионно радиоразпръскване.
(10)
Компетентният орган, а именно Фондът за подпомагане на радиоразпространението (FSER), може да отпуска три вида помощи:
а)
субсидия за започване на дейност по радиоразпръскване на равнище сдружения (radios associatives), с новоиздадена лицензия от Висшия съвет по аудиовизия, която не може да надвишава определен по скала таван;
б)
субсидия за осъществяване на дейност в размер, определен по възходяща, а впоследствие по низходяща скала, определена от комисията, отговаряща за отпускането на субсидии, като субсидията може да се увеличава в определените граници и се вземат предвид положените от службата усилия в областта на вътрешното управление и дейностите в областите на образованието, сдруженията, културата или социалното общуване на местно равнище;
в)
помощ за оборудване, която допринася за увеличение с 50 % на финансирането за обновяване на оборудването на допустими радиостанции, която се отпуска на всеки пет години и не може да надвишава определения в скалата таван.
(11)
Схемата е въведена от 1989 г. и е претърпяла определен брой промени, като Комисията е уведомена за всички тях и те са одобрени от нея през 1990, 1992, 1997 и 2003 г.
2.1. Бенефициери на схемата за помощи
(12)
С проекта, предмет на уведомлението от френските власти, се прилага схемата за помощи, предвидена в член 80 от Закон № 86-1067 от 30 септември 1986 г. за свободата на съобщенията, изменен с член 25 от Закон № 89-25 от 17 януари 1989 г. и член 27 от Закон № 90-1170 от 29 декември 1990 г., който предвижда:
„Службите за звуково радиоразпръскване по ефирен път, чиито търговски приходи, произлизащи от излъчвани съобщения, имащи характер на търговска реклама или спонсорство, са по-малко от 20 % от общия им оборот, подлежат на подпомагане съгласно условия, определени с наредба на Държавния съвет.
Средствата за тази помощ се осигуряват чрез такса, начислявана върху приходите от реклама, излъчвана чрез радиоразпръскване и телевизионно радиоразпръскване.
Възнаграждението, получавано от службите за звуково радиоразпръскване по ефирен път при излъчване на съобщения с цел да се подпомогнат колективни действия или действия от общ интерес, не се взема предвид при определяне на прага, посочен в първата алинея от настоящия член.“
2.2. Режим на финансиране на схемата за помощ
(13)
Що се отнася до финансовата част на схемата за помощи, проектът, за който френските власти са подали уведомление на 2 октомври 1997 г., се превръща в Наредба № 97-1263 от 29 декември 1997 г. за създаване на парафискална такса в полза на Фонд за подпомагане на радиоразпространението (9), член 1 от която предвижда:
„Считано от 1 януари 1998 г. и за срок от пет години се установява парафискална такса върху рекламата, излъчвана чрез радиоразпръскване и телевизионно радиоразпръскване (наричана по-нататък „такса върху дейността на рекламните агенции“), която е предназначена да финансира фонд, който да подпомага притежателите на разрешение за предоставяне на услуги за честотно радиоразпръскване, чиито търговски приходи от излъчени в ефир съобщения с характер на реклама на марка или на спонсорство представляват по-малко от 20 % от общия им оборот. С тази такса се цели насърчаване на радиоразпространението.“
Член 2 от същата наредба предвижда:
„Таксата е на база сумите, без включена комисионна на агенцията и без данък добавена стойност, платени от рекламодателите за излъчването на техните рекламни съобщения, предназначени за територията на Франция. и се дължи от рекламните агенти.
Съвместна наредба на министрите, отговорни съответно за бюджета и за съобщенията, определя ставката на таксата, която се променя в зависимост от приходите за тримесечие на задължените да заплащат таксата лица, като се прилагат следните граници:
[…]“
В член 4 от същата наредба се уточнява, че таксата, посочена в член 2 от наредбата, се изчислява, плаща и събира от Главна данъчна дирекция от името на Фонда за подпомагане на радиоразпространението по същите правила, гаранции и санкции като предвидените за данъка върху добавената стойност.
(14)
Тези разпоредби са изменени във връзка с промяната на схемата за помощи, за която Комисията е била уведомена и която е одобрила с решението от 28 юли 2003 г. (10). Според новите правила парафискалната такса се начислява само за дейността на рекламните агенции, установени на френска територия.
3. ОСНОВАНИЯ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ПРОЦЕДУРАТА
(15)
През 1997 г. с решение N 679/97 Комисията одобри промяна в схемата за помощи, която се изразява в механизъм за финансиране чрез парафискална такса, начислявана върху рекламата, разпространявана чрез радиоразпръскване или телевизионно радиоразпръскване. Посоченото решение не съдържа никакъв анализ на метода на финансиране. Решението от 1997 г. беше в сила до 2003 г., когато е заменено от ново решение NN42/03 за одобряване на помощта (11).
(16)
На 3 август 2004 г. Régie Network, рекламно дъщерно дружество на голяма френска верига от радиостанции, а именно NRJ, оспори пред съда в Лион събраната през 2001 г. такса (152 524 EUR). Делото е било предмет на преюдициално запитване пред Съда за преценка на валидността на решението на Комисията от 10 ноември 1997 г. за одобряване на помощта.
(17)
С решение (12) на Съда от 22 декември 2008 г. решението от 1997 г. е обявено за недействително, тъй като Комисията е пропуснала да оцени метода на финансиране на разглежданата мярка.
(18)
Всъщност в точка 89 от решението си Съдът напомня, че когато разглежда дадена мярка за помощ Комисията трябва задължително да отчита и метода на финансиране на помощта, в случай че той е съставна част от мярката за помощ. В точка 99 от решението си Съдът уточнява, че таксата е съставна част от мярката за помощ, когато съществува задължителна връзка по предназначение между таксата и въпросната помощ по силата на разглежданата националната правна уредба, в смисъл че приходът от таксата е предназначен по необходимост за финансирането на помощта и влияе пряко върху размера на последната, а следователно и върху преценката за съвместимостта на тази помощ с вътрешния пазар.
(19)
След като е проверил дали в настоящия случай всички тези условия са изпълнени, в точка 112 от решението си Съдът установи, че таксата върху дейността на рекламните агенции е съставна част от схемата за помощи за радиоразпространението, за чието финансиране е предназначена. Следователно когато разглежда въпросната мярка за помощ, Комисията трябва задължително да вземе под внимание посочената такса, което тя е пропуснала да направи в решение NN 42/03.
(20)
След решението на Съда за обявяване на решението ѝ от 10 ноември 1997 г. за недействително Комисията предприе всички необходими мерки за поправяне на установената неправомерност и за преразглеждане на предоставената от френските власти информация. Вследствие това на 11 февруари 2009 г. Комисията откри официална процедура по разследване съгласно член 108, параграф 2 от ДФЕС под номер на процедурата C4/2009 (13).
4. МНЕНИЕ НА ФРАНЦИЯ
(21)
С писмо от 23 април 2009 г. френските власти изпратиха на Комисията следното мнение:
а)
Размерът на събраните и изплатени средства за съответния период годишно е средно 20 милиона EUR, разпределени между повече от 500 бенефициери.
б)
Не се оспорва фактът, че чуждестранни оператори, предоставящи услуги по радиоразпръскване във Франция от радиостанции или рекламни агенции, намиращи се в други държави-членки, също са платили тази парафискална такса, но не е възможно те да бъдат определени.
в)
Помощта не подлежи на възстановяване основно по две причини: първо, Комисията неколкократно е била уведомена за и е одобрила схемата за помощи, което е породило оправдани правни очаквания от страна на бенефициерите. Второ, поради финансовото състояние на бенефициерите в настоящияте условия за френските власти би било невъзможно да възстановят платените суми.
5. ОЦЕНКА НА ПОМОЩТА
5.1. Правно основание за оценката
(22)
Оценката на въпросната схема за помощи се основава на член 107, параграф 3 от ДФЕС.
5.2. Наличие на помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС
(23)
Член 107, параграф 1 от ДФЕС гласи, че:
„Освен когато е предвидено друго в Договорите, всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар.“
(24)
Анализ на настоящия случай от гледна точка на условията, посочени в член 107, параграф 1 от ДФЕС.
а) Помощ, предоставена от държавата чрез държавни ресурси
Схемата за помощ се финансира посредством ресурси, произлизащи от парафискална такса, предвидена от законодателни и нормативни разпоредби, събирана от данъчната администрация и начислявана върху рекламата, излъчвана чрез радиоразпръскване и телевизионно радиоразпръскване.
Следователно помощите са отпускани посредством публични ресурси на френската държава.
б) Нарушаване или заплаха от нарушаване на конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки
Схемата за помощи е в полза само на службите за предоставяне на услуги за звуково радиоразпръскване в ефира. Бенефициери на схемата за помощи са доставчиците на услуги, чиито приходи от реклами съставляват по-малко от 20 % от общия им оборот. Тези служби са в положение на конкуренция по отношение на привличането на слушатели и приходите от реклама, по-специално с други служби за звуково радиоразпръскване на френска територия, чиито търговски приходи надвишават прага и които не се ползват от публично подпомагане по схемата за помощи.
Въпросните помощи нарушават или поне заплашват да нарушат конкуренцията между доставчиците на услуги, които са бенефицери на посочените помощи, и онези доставчици, които не получават такива помощи.
в) Засягане на търговията между държавите-членки
Службите за звуково радиоразпръскване по ефирен път от френска територия, и по-специално бенефициерите по схемата за помощи, могат да бъдат приемани и в други държави-членки, макар и само в трансгранични зони. Освен това, изглежда че предвидената от законодателните и нормативните разпоредби парафискална такса, предмет на уведомлението, може да бъде в ущърб и спрямо рекламните приходи от услуги, предоставяни от други държави-членки към френска територия.
Поради това съществува риск търговията между държавите-членки да бъде засегната от схемата за помощи, предмет на уведомлението.
г) Заключение относно наличието на помощ
При тези обстоятелства Комисията счита, че схемата за помощи за радиоразпространението, предмет на уведомлението от френските власти, попада в обхвата на разпоредбите на член 107, параграф 1 от ДФЕС. Доколкото посочената схема представлява държавна помощ, Комисията следва да анализира нейната съвместимост с вътрешния пазар. В съответствие с горепосоченото решение по дело Régie Networks, таксата върху дейността на рекламните агенции, с която се финансира разглежданата помощ, следва да бъде взета предвид при разглеждането на съвместимостта на тази схема.
5.3. Съвместимост на помощта от гледна точка на член 107, параграфи 2 и 3 от ДФЕС
(25)
От гледна точка на нейния предмет и приложното ѝ поле мярката за помощ, предмет на уведомлението, очевидно не изпълнява условията, предвидени в член 107, параграф 2 от ДФЕС, и член 107, параграф 3, букви а) и б) от ДФЕС.
(26)
Поради целта си за насърчаване на радиостанциите, предоставящи услуги за звуково радиоразпръскване по ефирен път на френска територия, и по-специално чрез подпомагане на тези, чиито рекламни приходи са по-ниски, схемата за помощ има за цел да гарантира многообразието на медиите на френска територия, което е легитимна цел от общ интерес. Поради това разглеждането на тази част на помощта за бенефициерите може да се извършва спрямо условията, посочени в член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС. В него се предвижда, че: „За съвместими с вътрешния пазар могат да се приемат: (…) помощите, които имат за цел да улеснят развитието на някои икономически дейности или на някои икономически региони, доколкото тези помощи не засягат по неблагоприятен начин условията на търговия до степен, която противоречи на общия интерес (…)“. В този случай Комисията трябва да прецени положителните ефекти на мярката спрямо отрицателните ѝ ефекти.
(27)
В предходните се решения Комисията е заключила, че въпросната схема за помощи има положителни ефекти и е съвместима с вътрешния пазар, по-специално поради факта, че тази схема за помощи допринася за ясно определена цел от общ интерес. Всъщност предназначението ѝ е да насърчи многообразието на радиостанциите, предоставящи услуги за звуково радиоразпръскване по ефирен път на френска територия. Подпомагането на малките радиостанции с местна аудитория, като се отчитат социалните, културните и местните интереси, представлява легитимна цел от общ интерес. Освен това евентуалното нарушаване на конкуренцията вследствие на схемата за помощи в полза на тези радиостанции за социално общуване е незначително и не се отразява отрицателно върху условията за търговия до степен, която противоречи на общия интерес. Предвид мисията и размера на посочените радиостанции нарушаването на конкуренцията между тях и доставчиците на същите видове услуги от друга държава-членка е изключително ограничено. Поради това вследствие на тази схема търговията е засегната изключително слабо.
(28)
При все това при разглеждането на членове 3 и 6 от Наредба № 97-1263 става ясно, че методът на финансиране на схемата за помощи посредством въпросната парафискална такса представлява съставна част от мярката, както вече е установил Съдът в решението си по дело Régie Networks (точки 99-112).
(29)
Всъщност, както се напомня в точка 89 от решението по дело Régie Networks: „Методът на финансиране на дадена държавна помощ може да доведе до несъвместимост на цялата финансирана по този начин схема за помощи с общия пазар. Ето защо дадена помощ не може да бъде разгледана без да се вземат предвид последиците от метода на финансирането ѝ. Напротив, когато разглежда дадена мярка за помощ Комисията трябва задължително да отчита и метода на финансиране на помощта, в случай че той е съставна част от мярката за помощ (вж. в тази връзка, а именно постановленията van Calster и др., горепосочената точка 49, както и от 15 юли 2004 г., Pearle и др., C-345/02, Recueil, стр. I-7139, точка 29)“.
(30)
В резултат от това Комисията следва да вземе предвид посочената по-горе такса при проучването на съвместимостта на схемата за помощи с вътрешния пазар. В това отношение таксата върху дейността на въпросните рекламни агенции е в противоречие с общия принцип, редовно утвърждаван от Комисията и потвърден от Съда в решението му от 25 юни 1970 г. по дело France/Commission (47/69, Сборник съдебна практика, стр. 487), според което внасяните продукти и услуги трябва да бъдат освободени от всякаква парафискална такса, предназначена за финансиране на схема за помощи, от които се ползват само националните предприятия. Съдът се позовава на този анализ в точка 115 от решението му по дело Régie Networks.
(31)
Комисията счита, че липсата на освобождаване на услуги за звуково радиоразпръскване по ефирен път, предоставяни във Франция от намиращи се в други държави-членки радиостанции, и които не могат да се ползват от помощи, отпуснати по схемата, предмет на уведомлението, нарушава условията на търговия до степен, която противоречи на общия интерес. Дори ако общата цел на такава помощ за бенефициерите, предвидена по схемата, предмет на уведомлението, е легитимна и може да бъде счетена за съвместима с вътрешния пазар, това не се отнася и за метода на финансиране на посочената схема.
6. ЗАКЛЮЧЕНИЯ
(32)
При тези обстоятелства Комисията заключава, че схемата за помощи може да бъде обявена за съвместима с вътрешния пазар, по-специално спрямо критериите, посочени в член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС. Комисията обаче не може да одобри метода на финансиране на схемата.
(33)
В тази връзка Комисията отбелязва твърдението на френските власти в тяхното писмо от 23 април 2009 г., че е невъзможно да бъдат определени (измежду платците на парафискална такса за финансиране на схемата за помощи) чуждестранните оператори, предоставящи услуги за радиоразпръскване във Франция от радиостанции или рекламни агенции, разположени в други държави-членки по време на периода, обхванат от въпросната схема за помощи. Комисията може да приеме наличието на административни затруднения, които възпрепятстват определянето на тези оператори, като се има предвид, че фактите са се случили отдавна. Все пак въз основа на предоставени обяснения от страна на френските власти изтичането на определен период от време само по себе си не представлява непреодолимо препятствие за определянето на платците на таксата. От друга страна френските власти са посочили, че невинаги е възможно от данните, с които разполагат, да се определи дали платците са агенции, разпространяващи рекламни съобщения от френска територия или от друга държава-членка. В такъв случай френските власти са длъжни лично да информират платеца на таксата в срок от шест месеца, считано от датата на уведомлението за настоящото решение, за неговото специално право на възстановяване на платена такса, ако е излъчвал към Франция от друга държава-членка. Администрацията следва да използва всички налични средства за установяване на платците на таксата. При все това, тъй като не е сигурно, че френските власти могат да установят сами всички платци на тази такса, ще се наложи също така да се предприеме подходящо разгласяване на мерките за възстановяване на платени такси, така че засегнатите оператори да се отзоват на поканата.
(34)
В действителност няма пречка Франция да накара тези неизвестни оператори да упражнят правото си на възстановяване на неоснователно платени такси за периода 1997-2002 г. Франция би могла да поправи несъвместимостта на метода на финансиране на схемата за помощи чрез възстановяване на сумата на таксите, които са несъвместими с вътрешния пазар, като спази следните условия:
-
Франция отправя покана към засегнатите оператори и лично ги уведомява за специалното им право на възстановяване всеки път, когато френските власти могат да ги определят и посредством подходящо разгласяване, по-специално чрез публикации в специализирани списания в целия Европейски съюз (14);
-
платците разполагат със срок от 3 години, считано от подходящото разгласяване, за да подадат искане за възстановяване (15);
-
възстановяването се извършва в рамките на максимален срок от 6 месеца, считано от датата на подаване на искането (16);
-
възстановените суми се увеличават с действително начислените лихви, считано от датата на събиране на сумите до датата на действителното им възстановяване, изчислени с натрупване, въз основа на референтната целева ставка, сходна на съдържащата се в член 9 от Регламент (ЕО) № 794/2004 на Комисията от 21 април 2004 година за прилагането от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета относно определянето на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за създаване на Европейската общност (17);
-
френските власти приемат всяко разумно доказателство, предоставено от въпросните оператори, с което се доказва плащането на таксата;
-
правото на възстановяване не може да бъде предмет на други условия;
-
считано от датата на уведомлението за настоящото решение, френските власти изпращат до Комисията на всеки 6 месеца редовни доклади относно състоянието на процедурата по възстановяване,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Схемата за помощи, приведена в действие от Франция, е съвместима с вътрешния пазар съгласно предвидените в член 2 условия.
Член 2
С цел премахване на дискриминацията на чуждестранните разпространители, които са заплатили на френската държава такси върху дейността на рекламните агенции, без да се ползват от схемата за помощи, френските власти възстановяват парафискалните такси, платени от чуждестранни оператори за периода 1997-2002 г. В срок от шест месеца, считано от датата на уведомлението за настоящото решение, те информират всички подлежащи на облагане с таксите оператори за възстановяването при всеки случай, в който те могат да ги определят и отправят покана чрез подходящо разгласяване, с цел засегнатите оператори да се отзоват на поканата в срок от три години за подаване на искане за възстановяване на такси (18). След тази покана и въз основа на предоставени от въпросните оператори доказателства, Франция, в максимален срок от 6 месеца, считано от датата на подаване на искането за възстановяване, възстановява сумата на таксите, които са несъвместими с вътрешния пазар, увеличени с действително начислени лихви, изчислени с натрупване, въз основа на референтната целева ставка, сходна на съдържащата се в член 9 от Регламент (ЕО) № 794/2004.
Член 3
Франция уведомява Комисията в срок от два месеца от датата на уведомлението за настоящото решение за мерките, предприети за неговото спазване.
Тя изпраща до Комисията на всеки шест месеца редовни доклади относно състоянието на процедурата по възстановяване, считано от датата на уведомлението за настоящото решение, относно състоянието на предвидената в член 2 процедура по възстановяване, до изтичане на срока от три години, считано от най-скорошните мерки за подходящо разгласяване, посочени в член 2.
Член 4
Адресат на настоящото решение е Френската република.
Съставено в Брюксел на 29 септември 2010 година.
KOMISSION PÄÄTÖS,
annettu 29 päivänä syyskuuta 2010,
tukiohjelmasta C 4/09 (ex N 679/97), jota Ranska on toteuttanut radioviestinnän hyväksi
(tiedoksiannettu numerolla K(2010) 6483)
(Ainoastaan ranskankielinen teksti on todistusvoimainen)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(2011/147/EU)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 108 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan (1),
ottaa huomioon sopimuksen Euroopan talousalueesta (2) ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,
on mainittujen artiklojen mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa (3),
sekä katsoo seuraavaa:
1. MENETTELY
(1)
Ranskan tasavalta ilmoitti 2 päivänä lokakuuta 1997 päivätyllä kirjeellä komissiolle tukiohjelmasta N 679/1997, toisin sanoen asetusluonnoksesta, jolla oli tarkoitus muuttaa jo olemassa olevaa radioviestinnän tukiohjelmaa (4). Komissio hyväksyi 10 päivänä marraskuuta 1997 tekemällään päätöksellä (5) kyseisen radioviestinnän tukiohjelman voimassaolon jatkamisen kymmeneksi vuodeksi.
(2)
Komissio hyväksyi 28 heinäkuuta 2003 tekemällään päätöksellä tukiohjelman muuttamisen (6). Ranskan viranomaisten ehdottamassa muutoksessa oli kyse muun muassa tukiohjelman rahoituksen muuttamisesta (7). Komissio totesi mainitussa päätöksessä, että ehdotetulla tavalla muutettu tukiohjelma soveltui sisämarkkinoille Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti. Kyseinen muutos tuli voimaan 1 päivänä tammikuuta 2003 kymmeneksi vuodeksi.
(3)
Euroopan unionin tuomioistuimen 22 päivänä joulukuuta 2008 antamassa tuomiossa todettiin 10 päivänä marraskuuta 1997 tehty komission päätös pätemättömäksi vuosien 1997-2002 osalta. Komissio on sen jälkeen toteuttanut tarvittavat toimenpiteet todetun lainvastaisuuden poistamiseksi ja tutkinut Ranskan viranomaisten toimittamat tiedot uudelleen (josta yksityiskohtainen kuvaus kohdassa 3 ”Menettelyn aloittamisen syyt”).
(4)
Komissio ilmoitti Ranskan tasavallalle 11 päivänä helmikuuta 2009 päivätyllä kirjeellä päätöksestään aloittaa SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely tästä tuesta.
(5)
Komission päätös menettelyn aloittamisesta julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä (8). Komissio on pyytänyt asianomaisia esittämään huomautuksensa kyseisestä tuesta.
(6)
Ranskan tasavalta toimitti huomautuksensa toimenpiteestä 23 päivänä huhtikuuta 2009 päivätyllä kirjeellä.
(7)
Komissio ei ole saanut huomautuksia muilta asianomaisilta.
2. TUEN YKSITYISKOHTAINEN KUVAUS
(8)
Kyseessä on tukiohjelma sellaisten pienten ranskalaisten paikallisradioasemien hyväksi, jotka täyttävät lähialuetta käsittelevää yhteiskunnallista viestintää koskevaa tehtäväänsä ja joiden liikevaihdosta enintään 20 prosenttia on peräisin mainos- tai sponsorointiviesteistä saadusta liiketulosta.
(9)
Tuki rahoitettiin varoilla, jotka saatiin radio- ja televisiolähetyksissä esitetyistä mainoksista kannetusta veronluonteisesta maksusta.
(10)
Toimivaltainen viranomainen eli radioviestinnän tukirahasto (Fonds de soutien à l'expression radiophonique, FSER) voi myöntää kolmenlaista tukea:
a)
Ranskan audiovisuaalialan neuvoston (Conseil supérieur de l'audiovisuel) valtuuttama, paikallisradioasemille myönnettävä perustamistuki, jonka enimmäismäärä on vahvistettu maksutaulukossa,
b)
yritystuki, jonka määrä vahvistetaan tukien myöntämisestä vastaavan tukirahaston lautakunnan laatiman (nousevan ja myöhemmin alenevan) maksutaulukon perusteella ja jota voidaan korottaa määritetyissä rajoissa ottaen huomioon palvelun ansiot aputoimien alalla, koulutus-, yhdistys- ja kulttuuritoiminnassa tai lähialuetta käsittelevässä yhteiskunnallisessa viestinnässä,
c)
investointituki, joka ei saa ylittää 50:tä prosenttia tukikelpoisen radioaseman laitteiden uudistamiseen käytetystä summasta ja jota voi myöntää vain kerran viidessä vuodessa ja jonka enimmäismäärä on vahvistettu maksutaulukossa.
(11)
Tukiohjelma otettiin käyttöön vuonna 1989, ja sitä on muutettu useita kertoja. Tukiohjelman muuttamisesta on aina ilmoitettu komissiolle, joka on hyväksynyt muutokset vuosina 1990, 1992, 1997 ja 2003.
2.1 Tukiohjelman edunsaajat
(12)
Ranskan viranomaisten ilmoittamalla luonnoksella pannaan täytäntöön tukiohjelma, josta säädetään viestinnän vapaudesta 30 päivänä syyskuuta 1986 annetun lain nro 86-1067 80 §:ssä, sellaisena kuin se on muutettuna 17 päivänä tammikuuta 1989 annetun lain nro 89-25 25 §:llä ja 29 päivänä joulukuuta 1990 annetun lain nro 90-1170 27 §:llä. Kyseisessä pykälässä säädetään seuraavaa:
”Radiolähetystoiminnalle, jonka kokonaisliikevaihdosta enintään 20 prosenttia on peräisin radiossa esitetyistä mainos- tai sponsorointiviesteistä saadusta liiketulosta, myönnetään tukea Conseil d'Étatn asetuksessa vahvistettujen edellytysten mukaisesti.
Tämä tuki rahoitetaan radio- ja televisiomainonnasta saatavista tuloista kannettavalla maksulla.
Korvauksia, joita radiolähetystoiminta saa kollektiivisia tai yhteisen edun mukaisia toimenpiteitä tukevien viestien esittämisen johdosta, ei oteta huomioon tämän pykälän 1 momentissa asetetun enimmäismäärän määrittämisessä.”
2.2 Tukiohjelman rahoitustapa
(13)
Ranskan viranomaisten 2 päivänä lokakuuta 1997 ilmoittama tukiohjelman rahoitusta koskeva asetusluonnos hyväksyttiin 29 päivänä joulukuuta 1997 asetukseksi nro 97-1263, joka koskee veronluonteisen maksun käyttöönottoa radioviestinnän tukirahaston hyväksi (9). Kyseisen asetuksen 1 §:ssä säädetään seuraavaa:
”Radio- ja televisiolähetyksissä esitetyistä mainoksista kannetaan 1 päivästä tammikuuta 1998 alkaen viiden vuoden ajan veronluonteista maksua [jäljempänä mainosvero], jolla rahoitetaan sellaisten radiopalvelujen lähetysluvanhaltijoiden tukirahastoa, joiden kokonaisliikevaihdosta enintään 20 prosenttia on peräisin radiossa esitetyistä mainos- tai sponsorointiviesteistä saadusta liiketulosta. Tämän maksun tavoitteena on radioviestinnän edistäminen.”
Saman asetuksen 2 §:ssä säädetään seuraavaa:
”Maksun määrä lasketaan niiden summien perusteella, joita mainostajat maksavat mainostensa lähettämisestä Ranskan alueelle, lukuun ottamatta provisiota ja arvonlisäveroa.
Maksuvelvollisia ovat mainosajan myynnistä vastaavat henkilöt.
Maksun määrä määritellään valtiovarain- ja viestintäministerien yhteisessä asetuksessa tulotasoittain maksuvelvollisten mainosajan myyjien neljännesvuosittain saamien tulojen perusteella seuraavien rajojen mukaisesti:
[…]”
Saman asetuksen 4 §:ssä säädetään, että verohallinto määrittää, panee maksuun ja perii 2 §:ssä mainitun veron radioviestinnän tukirahaston lukuun noudattamalla samoja sääntöjä, takuita ja seuraamuksia kuin arvonlisäveron osalta.
(14)
Näitä säännöksiä muokattiin komissiolle ilmoitetun tukiohjelman muuttamisen yhteydessä. Komissio hyväksyi tukiohjelman muuttamisen 28 päivänä heinäkuuta 2003 antamallaan päätöksellä (10). Uusien sääntöjen mukaan kyseinen veronluonteinen maksu kohdistuu vain Ranskan alueelle sijoittautuneisiin mainosajan myyjiin.
3. MENETTELYN ALOITTAMISEN SYYT
(15)
Komissio hyväksyi vuonna 1997 antamallaan päätöksellä N 679/1997 tukiohjelman muuttamisen. Tukiohjelmaa rahoitetaan radiossa ja televisiossa esitetyistä mainoksista kannettavalla veronluonteisella maksulla. Kyseisessä päätöksessä ei arvioida rahoitusmenettelyä. Vuoden 1997 päätös oli voimassa vuoteen 2003, jolloin se korvattiin uudella päätöksellä NN42/2003 (11).
(16)
Régie Networks, suuren ranskalaisen radioaseman NRJ:n mainostoimintaan keskittynyt tytäryhtiö, nosti 3 päivänä elokuuta 2004 kanteen lyonilaisessa tuomioistuimessa vuonna 2001 suorittamastaan maksusta (152 524 euroa). Kyseessä on tuomioistuimelle jätetty ennakkoratkaisupyyntö, joka koskee tuen hyväksymisestä 10 päivänä marraskuuta 1997 tehdyn komission päätöksen pätevyyttä.
(17)
Yhteisöjen tuomioistuimen 22 päivänä joulukuuta 2008 antamassa tuomiossa (12) vuoden 1997 päätös todettiin pätemättömäksi, koska komissio ei ollut arvioinut kyseisen tukiohjelman rahoitustapaa.
(18)
Tuomioistuin muistuttaa antamansa päätöksen 89 kohdassa, että komission suorittamassa tukitoimen arvioinnissa on välttämättä otettava huomioon tuen rahoitustapa silloin, kun se kuuluu erottamattomasti toimenpiteeseen. Tuomioistuin täsmentää antamansa tuomion 99 kohdassa, että maksu on erottamaton osa tukitoimenpidettä silloin, kun maksun ja tuen välillä on sovellettavassa kansallisessa lainsäädännössä säädetty varojen osoittamista koskeva sellainen sitova yhteys, jonka mukaisesti maksun tuotto osoitetaan väistämättä tuen rahoittamiseen ja se vaikuttaa suoraan tuen suuruuteen ja tämän seurauksena arviointiin tuen soveltuvuudesta sisämarkkinoille.
(19)
Varmistettuaan, että kaikki nämä ehdot täyttyvät, tuomioistuin toteaa antamansa tuomion 112 kohdassa, että mainosvero on erottamaton osa radioviestinnän tukiohjelmaa, joka kyseisellä verolla on tarkoitus rahoittaa. Komission on siis välttämättä otettava huomioon tuen rahoitustapa kyseistä tukiohjelmaa koskevassa arvioinnissa. Komissio ei tehnyt sitä asiassa N:o NN 42/03 antamassaan päätöksessä.
(20)
Sen jälkeen, kun tuomiossa todettiin 10 päivänä marraskuuta 1997 tehty komission päätös pätemättömäksi, komissio on toteuttanut tarvittavat toimenpiteet todetun lainvastaisuuden poistamiseksi ja tutkinut Ranskan viranomaisten toimittamat tiedot uudelleen. Siitä seurasi, että komissio aloitti SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun muodollisen tutkintamenettelyn 11 päivänä helmikuuta 2009 numerolla C4/2009 (13).
4. RANSKAN HUOMAUTUKSET
(21)
Ranskan viranomaiset toimittivat komissiolle 23 päivänä huhtikuuta 2009 päivätyllä kirjeellä seuraavat huomautukset:
a)
Kyseisenä aikana kerättyjen ja maksettujen varojen määrä on vuosittain keskimäärin 20 miljoonaa euroa, joka jaetaan yli 500 tuensaajalle.
b)
Viranomaiset eivät kiistä sitä, että ulkomaiset operaattorit, jotka harjoittavat radiolähetystoimintaa Ranskassa muissa jäsenvaltioissa sijaitsevilta radioasemilta tai äänitarkkaamoista käsin, ovat myös maksaneet kyseisen veronluonteisen maksun, mutta kyseisiä operaattoreita ei pystytä tunnistamaan.
c)
Tukea ei voida periä takaisin kahdesta syystä. Ensinnäkin tuesta on ilmoitettu asianmukaisesti, ja komissio on sen hyväksynyt useaan otteeseen, mistä tuensaajille on syntynyt siihen perusteltu luottamus. Toiseksi Ranskan viranomaisten olisi mahdotonta periä maksetut summat takaisin tuensaajilta niiden tämänhetkisen taloudellisen tilanteen vuoksi.
4. TUEN ARVIOINTI
4.1 Tuen arvioinnin oikeusperusta
(22)
Tukiohjelman arviointi perustuu SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohtaan.
4.2 SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valtiontuki
(23)
SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa määrätään seuraavaa:
”Jollei perussopimuksissa toisin määrätä, jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu sisämarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.”
(24)
Tapausta arvioidaan SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa esitettyjen edellytysten perusteella.
a) Valtion myöntämä tai valtion varoista myönnetty tuki
Tukiohjelma rahoitetaan varoilla, joita saadaan lainsäädännössä säädetystä veronluonteisesta maksusta, jonka veroviranomaiset perivät ja joka kannetaan radio- ja televisiolähetyksissä esitetyistä mainoksista.
Tuki on siis myönnetty Ranskan valtion varoista.
b) Kilpailun vääristyminen tai uhkaava vääristyminen jonkin yrityksen tai tuotannonalan suosimisen vuoksi
Tukiohjelma koskee ainoastaan radiolähetystoimintaa. Tukiohjelmasta saavat tukea toimijat, joiden kokonaisliikevaihdosta mainostulojen osuus on enintään 20 prosenttia. Nämä palvelut kilpailevat kuulijamääristä ja mainostuloista erityisesti Ranskan alueella toimivien sellaisten muiden radioasemien kanssa, joiden liiketulot ylittävät tukikynnyksen ja jotka eivät saa valtiontukea tukiohjelmasta.
Tuki siis vääristää tai ainakin uhkaa vääristää tukea saavien palveluntarjoajien ja sellaisten palveluntarjoajien, jotka eivät kyseistä tukea saa, välistä kilpailua.
c) Vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan
Tukiohjelmasta tukea saavien toimijoiden Ranskan alueella lähettämät radiolähetykset voidaan kuulla myös muissa jäsenvaltioissa, tosin vain raja-alueilla. Joka tapauksessa näyttää siltä, että lainsäädännössä säädetty ja ilmoitettu veronluonteinen maksu kannetaan myös muista jäsenvaltioista Ranskan alueelle lähetettyjen radiolähetysten mainostuloista.
Siitä seuraa, että ilmoitettu tukiohjelma vaikuttaa tai uhkaa vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
d) Päätelmä valtiontuesta
Edellä esitetyn perusteella komissio arvioi, että Ranskan viranomaisten ilmoittama radioviestinnän tukiohjelma kuuluu SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan määräysten soveltamisalaan. Siltä osin kuin kyseinen tukiohjelma on valtiontukea komission on arvioitava sen soveltuvuutta sisämarkkinoille. Edellä mainitun Régie Networksiä koskevan tuomion mukaisesti mainosvero, jolla kyseistä tukea rahoitetaan, on otettava huomioon arvioitaessa kyseisen tukiohjelman soveltuvuutta sisämarkkinoille.
4.3 Tuen soveltuvuus sisämarkkinoille SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 ja 3 kohdan nojalla
(25)
Ilmoitetun tukitoimenpiteen tavoite ja soveltamisala eivät selvästikään täytä SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 kohdassa eivätkä SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan a ja b alakohdassa mainittuja edellytyksiä.
(26)
Tukiohjelman tavoitteena on tukea Ranskan alueella radiolähetyksiä lähettäviä radioasemia tukemalla erityisesti sellaisia radioasemia, joiden mainostulot ovat heikoimmat. Näin tukiohjelmalla pyritään takaamaan tiedotusvälineiden monimuotoisuus Ranskan alueella, mikä on oikeutettu yleinen tavoite. Tuensaajien saamaa tukea voitaisiin siis arvioida SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla. Siinä määrätään seuraavaa: ”Sisämarkkinoille soveltuvana voidaan pitää: … tukea tietyn taloudellisen toiminnan tai talousalueen kehityksen edistämiseen, jos tuki ei muuta kaupankäynnin ja kilpailun edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla …”. Tässä tapauksessa komission on tasapainotettava toimenpiteen myönteiset ja kielteiset vaikutukset.
(27)
Aikaisemmissa päätöksissään komissio on todennut kyseisen tukiohjelman vaikutukset myönteisiksi ja todennut sen soveltuvan sisämarkkinoille lähinnä sen vuoksi, että tukiohjelmalla edistetään tarkoin määritetyn yhteisen edun tavoitetta. Sillä pyritään tukemaan Ranskan alueella radiolähetyksiä lähettävien radioasemien monimuotoisuutta. Tukiohjelmasta tuetaan pieniä radioasemia, joilla on paikallinen kuulijakunta, ja siinä otetaan huomioon yhteiskunnalliset, kulttuuriset ja paikalliset edut, jotka muodostavat oikeutetun yleisen tavoitteen. Lisäksi paikallisia radioasemia suosivan tukiohjelman mahdollisesti aiheuttama kilpailun vääristyminen on pientä eikä muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla. Kun otetaan huomioon näiden radioasemien koko, kilpailun vääristyminen niiden ja toisessa jäsenvaltiossa vastaavia palveluja tarjoavien välillä on erityisen vähäistä. Sen vuoksi tukiohjelman vaikutus kaupankäyntiin on hyvin pieni.
(28)
Asetuksen nro 97-1263 3 ja 6 §:n tarkastelusta käy kuitenkin ilmi, että tukiohjelman rahoittaminen veronluonteisella maksulla on erottamaton osa toimenpidettä, kuten tuomioistuin totesi asiassa Régie Networks antamassaan tuomiossa (99-112 kohta).
(29)
Tuomioistuin muistuttaa asiassa Régie Networks antamansa tuomion 89 kohdassa seuraavaa: ”… tuen rahoitustapa voi tehdä koko tukiohjelman, joka sillä on tarkoitus rahoittaa, yhteismarkkinoille soveltumattomaksi. Näin ollen tukea ei voida tarkastella erillään sen rahoitustavan vaikutuksista. Päinvastoin komission suorittamassa tukitoimenpiteen arvioinnissa on välttämättä otettava huomioon tuen rahoitustapa silloin, kun se kuuluu erottamattomasti toimenpiteeseen (ks. vastaavasti mm. em. yhdistetyt asiat van Calster ym., tuomion 49 kohta ja asia C-345/02, Pearle ym., tuomio 15.7.2004, Kok. 2004, s. I-7139, 29 kohta).”
(30)
Tämän seurauksena komission on otettava edellä mainittu maksu huomioon tutkiessaan tukiohjelman soveltuvuutta sisämarkkinoille. Tältä osin mainosajan myyjiltä perittävä maksu näyttää olevan ristiriidassa sen komission säännöllisesti soveltaman ja yhteisöjen tuomioistuimen asiassa 47/69, Ranska vastaan komissio (Kok. 1970, s. 487), 25 päivänä kesäkuuta 1970 vahvistaman yleisperiaatteen kanssa, jonka mukaan maahan tuotavat tavarat ja palvelut on vapautettava kaikista veronluonteisista maksuista, joilla on tarkoitus rahoittaa tukiohjelmaa, josta hyötyvät vain kotimaiset yritykset. Tuomioistuin totesi tämän asiassa Régie Networks antamansa tuomion 115 kohdassa.
(31)
Komission mukaan se, että muista jäsenvaltioista Ranskan alueella analogisia radiolähetyksiä lähettäviä radioasemia ei ole vapautettu kyseisestä maksusta, ja se, että ne eivät voi saada ilmoitetusta tukiohjelmasta myönnettyä tukea, muuttavat kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla. Vaikka ilmoitetun tukiohjelman tuen yleinen tavoite olisi oikeutettu ja tukiohjelman voitaisiin katsoa soveltuvan sisämarkkinoille, samaa ei voida sanoa sen rahoitustavasta.
5. PÄÄTELMÄT
(32)
Näistä syistä komissio päättelee, että kyseinen tukiohjelma voidaan todeta sisämarkkinoille soveltuvaksi erityisesti SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla. Sitä vastoin komissio ei voi hyväksyä tukiohjelman rahoitustapaa.
(33)
Komissio ottaa huomioon, että Ranskan viranomaiset väittävät 23 päivänä huhtikuuta 2009 päivätyssä kirjeessään, että on mahdotonta tunnistaa (tukiohjelmaa rahoittavien veronluonteisen maksun suorittajien joukosta) niitä ulkomaisia operaattoreita, jotka ovat harjoittaneet radiolähetystoimintaa Ranskassa muissa jäsenvaltioissa sijaitsevilta radioasemilta tai äänitarkkaamoista käsin kyseisen tukiohjelman kattaman ajanjakson aikana. Komissio myöntää, että niiden tunnistaminen saattaa olla vaikeaa hallinnollisista syistä, koska tapahtumat ovat vanhoja. Ranskan viranomaisten toimittamien selvitysten perusteella ajan kuluminen ei kuitenkaan tässä tapauksessa näyttäisi olevan ylivoimainen este maksuvelvollisten tunnistamiselle. Sitä vastoin Ranskan viranomaiset ovat todenneet, ettei ole aina mahdollista määrittää niiden hallussa olevien tietojen perusteella, toimivatko maksuvelvolliset Ranskan alueelta vai toisesta jäsenvaltiosta käsin. Tällaisessa tapauksessa viranomaisten on ilmoitettava kuuden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta jokaiselle maksun maksaneelle erikseen erityisoikeudesta saada korvausta siinä tapauksessa, että tämä on lähettänyt ohjelmaa Ranskaan toisesta jäsenvaltiosta käsin. Viranomaisten on hyödynnettävä kaikkia käytettävissään olevia keinoja maksuvelvollisten tunnistamiseksi. Koska ei kuitenkaan ole varmaa, että Ranskan viranomaiset pystyvät tunnistamaan kaikki maksuvelvolliset operaattorit, heidän on myös julkaistava ilmoituksia korvaustoimenpiteistä, jotta asianomaiset operaattorit voivat ilmoittautua.
(34)
Mikään ei estä Ranskaa huolehtimasta siitä, että tuntemattomat operaattorit voivat käyttää oikeuttaan saada korvaus perusteettomasti vuosina 1997-2002 maksetuista maksuista. Ranska voi korjata tukiohjelman rahoitustavan ristiriidan korvaamalla sisämarkkinoille soveltumattomien maksujen määrän seuraavia edellytyksiä noudattaen:
-
Ranskan on ilmoitettava erityisoikeudesta saada korvausta jokaiselle asianomaiselle operaattorille erikseen, silloin kun Ranskan viranomaiset pystyvät ne tunnistamaan, sekä laitettava ilmoituksia alan lehtiin Euroopan unionin alueella (14),
-
maksuvelvollisilla on oltava ilmoituksen julkaisemisesta kolme vuotta aikaa tehdä korvaushakemus (15),
-
korvaus on suoritettava viimeistään kuuden kuukauden kuluessa hakemuksen jättämispäivästä (16),
-
korvattaviin määriin on lisättävä korot, jotka lasketaan maksun perimispäivästä korvauksen varsinaiseen maksamispäivään ja joiden laskennassa käytetään Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 täytäntöönpanosta 21 päivänä huhtikuuta 2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 794/2004 9 artiklassa tarkoitettua korkoa (17),
-
Ranskan viranomaisten on hyväksyttävä kaikki kohtuulliset todisteet, jotka operaattorit toimittavat osoitukseksi maksun maksamisesta,
-
oikeuteen saada korvausta ei voida liittää muita ehtoja,
-
Ranskan viranomaiset lähettävät komissiolle säännöllisesti kertomuksen korvausmenettelyn edistymisestä joka kuudes kuukausi tämän päätöksen tiedoksiantamispäivästä,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Ranskan toteuttama tukiohjelma soveltuu sisämarkkinoille, edellyttäen, että 2 artiklassa säädetyt ehdot täytetään.
2 artikla
Poistaakseen syrjinnän, joka on kohdistunut ulkomaisiin radio-ohjelmien lähettäjiin näiden jouduttua maksamaan mainosveroa Ranskan valtiolle tukiohjelmasta hyötymättä, Ranskan viranomaisten on korvattava ulkomaisille operaattoreille niiltä perityt veronluonteiset maksut vuosina 1997-2002. Viranomaisten on ilmoitettava korvausmahdollisuudesta kuuden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamispäivästä kaikille maksuvelvollisille operaattoreille, silloin kun operaattorit pystytään tunnistamaan, ja julkaistava ilmoituksia, jotta asianomaiset operaattorit voivat ilmoittautua, sekä annettava kolmen vuoden määräaika korvaushakemuksen tekemiselle (18). Tämän jälkeen Ranskan on viimeistään kuuden kuukauden kuluessa korvaushakemuksen jättämisestä korvattava operaattoreille niiden toimittamien todisteiden perusteella sisämarkkinoille soveltumattomien maksujen määrä lisättynä koroilla, joiden laskennassa käytetään Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 täytäntöönpanosta 21 päivänä huhtikuuta 2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 794/2004 9 artiklassa tarkoitettua korkoa.
3 artikla
Ranskan on ilmoitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamispäivästä sen noudattamiseksi toteuttamansa toimenpiteet.
Ranskan on lähetettävä komissiolle säännöllisesti kertomus 2 artiklassa tarkoitetun korvausmenettelyn edistymisestä joka kuudes kuukausi tämän päätöksen tiedoksiantamispäivästä kolmen vuoden määräajan päättymiseen asti 2 artiklassa mainittujen viimeisten ilmoitusten julkaisemisesta.
4 artikla
Tämä päätös on osoitettu Ranskan tasavallalle.
Tehty Brysselissä 29 päivänä syyskuuta 2010.