РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) № 498/2012 НА КОМИСИЯТА
от 12 юни 2012 година
за разпределение на тарифните квоти, приложими към износа на дървен материал от Руската федерация към Европейския съюз
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
Като взе предвид Решение 2012/105/ЕС на Съвета от 14 декември 2011 г. за подписване от името на Съюза и временно прилагане на Споразумението под формата на размяна на писма между Европейския съюз и Руската федерация за управлението на тарифните квоти, прилагани по отношение на износа на дървен материал от Руската федерация за Европейския съюз, и на Протокола между Европейския съюз и правителството на Руската федерация относно техническите условия и ред по посоченото споразумение (1), и по-специално член 4 от него,
като има предвид, че:
(1)
Като отчита икономическото значение, което вносът на необработен дървен материал има за Европейския съюз, както и значимостта на Руската федерация като доставчик на необработен дървен материал за Европейския съюз, Комисията договори с Руската федерация последната да поеме ангажименти за намаляване или премахване на прилаганите понастоящем от нея износни мита, включително по отношение на необработения дървен материал.
(2)
Тези ангажименти, които ще станат част от списъка на отстъпките на Руската федерация в рамките на Световната търговска организация (СТО) при присъединяването ѝ към СТО, включват тарифни квоти за износа на определени видове иглолистен дървен материал, дял от които е разпределен за износ за Съюза.
(3)
В контекста на преговорите за присъединяването на Руската федерация към СТО Комисията договори с Руската федерация от името на Съюза Споразумение под формата на размяна на писма за управлението на тези тарифни квоти, прилагани по отношение на износа на някои видове иглолистен дървен материал от Руската федерация за Съюза (наричано по-нататък „споразумението“).
(4)
Както е предвидено в споразумението, Съюзът и Руската федерация договориха подробни технически условия и ред за управлението на тарифните квоти, които са включени в споразумение под формата на протокол, договорен между Съюза и правителството на Руската федерация (наричан по-нататък „протоколът“).
(5)
В изпълнение на споразумението и протокола следва да се установят методи на разпределение на тарифните квоти в зависимост от датата на подаване на заявление от вносителите, както и правила и методи за определянето на правата на традиционните вносители за всеки квотен период и за всяка продуктова група.
(6)
Следва да се установят правила за непрекъснатостта на дейността с цел да се определи дали вносител, който претендира за статута на традиционен вносител, е същото физическо или юридическо лице, което е внесло обхванатите продукти през референтните периоди, посочени в настоящия регламент.
(7)
Следва да бъдат определени правила и процедури във връзка с неизползваните разрешения за квоти.
(8)
Преходните правила, приложими през първите три квотни периода от прилагането на настоящия регламент, следва да бъдат установени във връзка с избора на референтни периоди за изчисляване на таваните на разрешенията за квоти за традиционните вносители.
(9)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището от Комитета по дървения материал, създаден с Решение 2012/105/ЕС,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА 1
ПРИЛОЖНО ПОЛЕ И ОПРЕДЕЛЕНИЯ
Член 1
С настоящия регламент се определят подробни правила за разпределението на разрешенията за квота в съответствие с член 5, параграф 2 от протокола и се установяват други разпоредби, необходими за управлението от страна на Съюза на количествата по тарифните квоти, разпределени за износ за Съюза в изпълнение на споразумението и на протокола.
Член 2
За целите на настоящия регламент се прилагат определенията, установени в член 1, параграф 3, член 2 и член 5, параграфи 3 и 4 от протокола.
Освен това се прилага и следното определение: „продуктова група“ е всяка от двете категории на обхванатите продукти в съответствие с класификацията на такива продукти съгласно тарифната и статистическа номенклатура, прилагана в Руската федерация, а именно смърч (тарифни позиции 4403 20 110 и 4403 20 190) и бор (тарифни позиции 4403 20 310 и 4403 20 390). Съответните тарифни кодове, прилагани в Руската федерация, и съответните кодове по Комбинираната номенклатура (2) („КН“) и кодове по ТАРИК са включени в приложение I.
ГЛАВА 2
ПРИНЦИПИ НА РАЗПРЕДЕЛЕНИЕ
Член 3
Методът на разпределение на тарифните квоти зависи от датата на подаване на заявлението от вносителя, както следва:
а)
за всяко заявление, подадено до 31 юли на всяка година (период, наричан по-нататък „първата част от квотния период“), Комисията разпределя тарифните квоти в съответствие с „традиционните“ или „новите“ категории вносители съгласно член 5, параграф 2, буква б) от протокола; и
б)
за всяко заявление, подадено от 1 август (период, наричан по-нататък „втората част от квотния период“), Комисията разпределя оставащите количества от тарифните квоти според хронологичния ред на получаване от Комисията на уведомленията от компетентните органи на държавите членки (наричани по-нататък „служба(и) по издаване на разрешения“) за заявленията, подадени от отделните вносители в съответствие с член 5, параграф 2, буква а) от протокола.
Член 4
1. През първата част от квотния период:
а)
70 % от всяка тарифна квота за всяка продуктова група се разпределя за традиционните вносители (наричана по-нататък „квота за традиционни вносители“); и
б)
30 % от всяка тарифна квота за всяка продуктова група се разпределя за новите вносители (наричана по-нататък „квота за нови вносители“).
2. Квотата за новите вносители се разпределя според хронологичния ред на получаване от Комисията на уведомленията от службите по издаване на разрешения за подадените от тези вносители заявления за разрешение за квоти.
3. На всеки нов вносител се предоставят максимум 1,5 % от количеството на тарифната квота за всяка продуктова група в съответствие с процедурата за разпределение, посочена в параграф 2.
Член 5
През втората част от квотния период на всеки вносител се предоставят максимум 5 % от останалата част от тарифната квота за всяка продуктова група.
Член 6
1. През първата част от квотния период всеки традиционен вносител има право да поиска само разрешения за квота за определен дял от квотата за традиционни вносители за всяка продуктова група (наричан по-нататък „таван“), изчислен в съответствие с параграф 2. Всички разрешения за квота, предоставени на даден традиционен вносител през първата част от квотния период, се приспадат от таваните, приложими за този вносител.
2. Таванът за всяка продуктова група за даден традиционен вносител, приложим през определен квотен период (наричан по-нататък „квотен период n + 1“), се изчислява в съответствие със средната стойност за действителния внос на този вносител на обхванатите продукти през двата квотни периода, предшестващи годината на изчисляване на този таван, въз основа на следната формула:
Ci = T * (Īi/ ΣĪi)
където:
„Ci“ представлява таванът за съответната продуктова група (смърч или бор) за вносител i през квотен период n + 1;
„T“ представлява квотата за традиционни вносители, налична за съответната продуктова група през годината на изчисляване на тавана (наричана по-нататък „квотен период n“);
„Īi“ представлява средната стойност на действителния внос на традиционен вносител i от съответната продуктова група през двата квотни периода, предхождащи изчислението (наричани по-нататък съответно „квотен период n-2“ и „квотен период n-1“), както следва:
[(действителният внос на вносител i през квотен период n-2) + (действителният внос на вносител i през квотен период n-1)]/2
„ΣĪi“ представлява сумата от средната стойност на вноса на всички традиционни вносители Īi за съответната продуктова група.
Член 7
1. Всяка година Комисията изчислява таваните, приложими спрямо всеки традиционен вносител за следващия квотен период, в съответствие с метода, установен в член 6, параграф 2.
2. За целите на това изчисление службите по издаване на разрешения предоставят на Комисията най-късно до 31 март на квотен период n обобщение на действителния внос на обхванатите продукти през квотен период n-1, съобщен им в съответствие с член 11, параграф 1. Това обобщение се представят под формата на електронна таблица в съответствие с образеца, посочен в приложение IV.
3. Комисията уведомява службите по издаване на разрешения за актуализираните тавани в резултат на изчисленията, направени в съответствие с член 6, параграф 2, най-късно до 30 април от квотен период n.
ГЛАВА 3
НЕПРЕКЪСНАТОСТ НА ДЕЙНОСТТА
Член 8
1. Когато вносител, който претендира за статута на традиционен вносител съгласно член 5, параграф 4 от протокола (наричан по-нататък „заявителят“), не предостави задоволителни доказателства, че е същото физическо или юридическо лице, което е внесло обхванатите продукти през референтния период, определен в съответствие с член 17, параграф 2 (наричано по-нататък „предшественикът“), той предоставя на службата по издаване на разрешения необходимите доказателства, че е налице непрекъснатост между неговата дейност и дейността на предшественика.
2. Счита се, че е налице непрекъснатост на дейността, както е посочено в параграф 1, когато:
а)
заявителят и предшественикът са под контрола на едно и също юридическо лице по смисъла на Регламент (ЕО) № 139/2004 на Съвета (3); или
б)
икономическата дейност на предшественика по отношение на обхванатите продукти е законно прехвърлена на заявителя, например в резултат на сливане или придобиване по смисъла на Регламент (ЕО) № 139/2004.
3. Вносители, които не предоставят доказателства за непрекъснатост на дейността, се считат за нови вносители.
Член 9
Разпоредбите на член 8 се прилагат mutatis mutandis, когато вносител претендира за статута на традиционен вносител съгласно член 5, параграф 3 от протокола.
ГЛАВА 4
ЗАЯВЛЕНИЯ ЗА РАЗРЕШЕНИЯ ЗА КВОТА
Член 10
1. Заявленията за разрешенията за квота се подават в съответствие с формуляра, установен в приложение II. Ако предоставената в заявлението информация бъде счетена за неподходяща, службата по издаване на разрешения може да поиска допълнителни уточнения от заявителя.
2. Предоставянето на разрешения за квоти подлежи на изискването съответните продукти да претърпят обработка в рамките на митническата територия на Съюза, което означава, че тези продукти са с произход от Съюза в съответствие с член 24 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета (4).
3. Заявленията за разрешения за квота следва да бъдат придружени от клетвена декларация от заявителя, съдържаща ангажимент за:
а)
определяне на съответните продукти за предвидената обработка в срок от една година от датата, на която митническата декларация за допускане за свободно обращение, съдържаща точно описание на стоките и кодовете по ТАРИК, е приета от компетентните митнически органи;
б)
водене на надлежни регистри в държавата членка, където е предоставено разрешението, така че на службата по издаване на разрешения да се предостави възможност да извършва всякакви проверки, които счита за необходими, за да се гарантира, че продуктите действително са определени за предвидената обработка, и съхраняването на тези регистри; за целите на настоящата буква „регистри“ са данните, съдържащи цялата необходима информация и технически детайли, независимо на какъв носител, предоставящи възможност на службите по издаване на разрешения да извършват операции по надзор и контрол;
в)
предоставяне на възможност на службата по издаване на разрешения да проследи по удовлетворителен за нея начин съответните продукти в помещенията на съответното предприятие в процеса на тяхната обработка;
г)
уведомяване на службата по издаване на разрешения за всички фактори, които могат да повлияят на разрешението.
4. Когато съответните продукти бъдат прехвърлени, заявителят следва да предостави достатъчно доказателства за тяхното определяне за предвидената обработка в съответствие с параграф 3, буква а).
5. Прилага се член 308г от Регламент (ЕИО) 2454/93 на Комисията (5).
6. Неспазването на задължението, посочено в параграф 3 от настоящия член, от вносителя или от всяко физическо или юридическо лице, на което вносителят впоследствие прехвърля такива продукти, се смята за еквивалентно на неизползвано разрешение за квота в съответствие с член 13 за съответното количество на продуктите.
7. Комисията публикува списък на службите по издаване на разрешения в Официален вестник на Европейския съюз и ако е необходимо, го актуализира.
ГЛАВА 5
ДОКАЗВАНЕ НА ДЕЙСТВИТЕЛНО ОСЪЩЕСТВЕНИЯ ВНОС
Член 11
1. Не по-късно от 15 календарни дни след края на всеки трети месец вносителите уведомяват службата по издаване на разрешения на държавата членка, от която са получили разрешение за квота, за действително извършените от тях операции по внос на обхванатите продукти в тази държава членка през последните три месеца. За тази цел вносителят предоставя на службата по издаване на разрешения копие от митническите декларации за разглеждания внос.
2. Когато количеството, записано в митническата декларация, се измерва без кората, а количеството, посочено в графа 9 от формуляра за разрешение за квота включва кората, вносителят представя на службата по издаване на разрешение в допълнение към информацията, предвидена в параграф 1, и в рамките на същия срок, правилна информация за количествата на вноса за всяка митническа декларация, при което се взема предвид и кората. Точните количества се установяват чрез прилагане на коефициентите за корекция, определени в приложение III.
ГЛАВА 6
НЕИЗПОЛЗВАНИ РАЗРЕШЕНИЯ ЗА КВОТА
Член 12
1. Когато дадено разрешение за квота остане неизползвано след изтичането на 6 месеца от датата на издаването му, вносителят следва или да го върне на службата по издаване на разрешения, или да уведоми службата по издаване на разрешения за намерението си да го използва през останалата част от квотния период. Когато дадено разрешение за квота е било издадено преди началото на квотния период в съответствие с член 4 от протокола, 6-месечният срок се брои от 1 януари на годината, която съответства на квотния период.
2. Службите по издаване на разрешения незабавно уведомяват Комисията за всяко разрешение за квота, върнато от вносителите в съответствие с параграф 1. Остатъкът от таваните на традиционните вносители, налични за съответната продуктова група, следва да бъдат променени за съответното количество.
Член 13
1. Когато действителният внос от даден традиционен вносител на обхванатите продукти през квотен период n-1 е по-малко от 85 % от количествата, обхванати от всички разрешения за квоти, предоставени на този вносител през същия квотен период, таваните на вносителя и за двете продуктови групи през квотен период n + 1 се намаляват с размер, пропорционален на размера на липсващия действителен внос.
2. Намалението, посочено в параграф 1, се изчислява, както следва:
ri = (0,85 * ΣΑi - Ii)/ΣΑi
където:
„ri“ представлява намалението, приложимо по отношение на таваните за внос на вносител i, за двете продуктови групи през квотен период n + 1;
„ΣΑi“ представлява сумата на разрешенията за квоти, издадени на традиционен вносител i през квотен период n-1;
„Ii“ представлява действителният внос на обхванатите продукти на вносител i през квотен период n-1.
Член 14
1. Когато дадено разрешение за квота, което не е било върнато след изтичането на 6 месеца от издаването му съгласно член 12, остане неизползвано в края на квотен период n-1, таваните за внос на вносителя за двете продуктови групи през квотен период n + 1 се намаляват с два пъти сумата, пропорционална на размера на неизползваното разрешение за квота.
2. Намалението, посочено в параграф 1, се изчислява, както следва:
Ri = 2 * (ΣUi/ΣΑi)
където:
„Ri“ представлява намалението, приложимо по отношение на тавана за внос на вносител i, за двете продуктови групи през квотен период n + 1;
„ΣUi“ представлява сумата от неизползваните разрешения за квоти, предоставени на вносител i през квотен период n-1;
„ΣΑi“ представлява сумата на разрешенията за квоти, предоставени на вносител i, за двете продуктови групи през квотен период n-1.
Член 15
Ако едновременно са изпълнени условията за намаляване на таваните на внос, предвидени в член 13 и в член 14, се прилага само по-голямото намаление (Ri или ri).
ГЛАВА 7
ПРЕХОДНИ МЕРКИ, ПРИЛОЖИМИ ПРЕЗ ПЪРВИТЕ ТРИ КВОТНИ ПЕРИОДА
Член 16
1. Методът на разпределение, посочен в член 4 от настоящия регламент, се прилага за целия първи квотен период от прилагането на настоящия регламент. През този квотен период не се прилагат разпоредбите на глава 6.
2. Членове 17-19 се прилагат през първите три квотни периода на прилагане на настоящия регламент.
Член 17
1. Референтният период, предвиден в член 5, параграф 4 от протокола, е, по избор на вносителя, 2004 г., 2007 г. или комбинация от двете години.
2. Вносителите, които претендират за статута на традиционен вносител, трябва да уточнят кой от трите варианта, предвидени в параграф 1, се използва за изчисляване на техните тавани в съответствие с член 6, не по-късно от 20 календарни дни след влизането в сила на настоящия регламент.
3. Референтният период, използван от всеки вносител в съответствие с параграф 2, се прилага за всеки от първите три квотни периода от прилагането на настоящия регламент.
Член 18
1. Вносителите, които претендират за статута на традиционен вносител, уведомяват службата(ите) по издаване на разрешения на държавата(ите) членка(и), от която(които) те възнамеряват да поискат разрешения за квоти, не по-късно от 20 календарни дни след влизането в сила на настоящия регламент, за действително извършените от тях операции по внос на обхванатите продукти в тази(тези) държава(и) членка(и) през референтния период, определен в съответствие с член 17, параграф 2. С цел да обоснове тези твърдения за действително извършен внос вносителят представя на службата по издаване на разрешения копие от митническите декларации за разглеждания внос.
2. Службите по издаване на разрешения предоставят на Комисията, не по-късно от 35 календарни дни след влизането в сила на настоящия регламент, обобщение за действителния внос на обхванатите продукти, за който са уведомени в съответствие с параграф 1 от настоящия член. Това обобщение се представят под формата на електронна таблица в съответствие с образеца, посочен в приложение V.
Член 19
1. Когато само една година е определена в съответствие с член 17, параграф 2, променливата Īi, посочена в член 6, параграф 2, представлява действителният внос на вносителя за съответната продуктова група през тази година.
2. Когато комбинацията от двете години - 2004-та и 2007-ма, е определена в съответствие с член 17, параграф 2, променливата Īi, посочена в член 6, параграф 2, представлява средната стойност на действителния внос на вносителя за съответната продуктова група за годините 2004-та и 2007-ма, изчислен, както следва:
[(действителният внос през 2004 г.) + (действителният внос през 2007 г.)]/2.
3. Комисията уведомява службите по издаване на разрешения за таваните, получени в резултат на изчисленията, направени в съответствие с член 6, параграф 2, не по-късно от 65 календарни дни след влизането в сила на настоящия регламент.
4. В случай че таваните, посочени в член 6, не са били изчислени до временното прилагане на споразумението и протокола, тарифните квоти по продуктови групи се разпределят за всички вносители в съответствие с процедурата за разпределение, посочена в член 3, буква б), докато Комисията уведоми службата по издаване на разрешения, че таваните са били установени и че процедурата за разпределение, посочена в член 3, буква б), е приключила. За целите на настоящия параграф на всеки вносител се предоставят максимум 2,5 % от тарифната квота за всяка продуктова група.
ГЛАВА 8
Член 20
Настоящият регламент влиза в сила в деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той престава да се прилага от датата, на която приключи временното прилагане на протокола.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 12 юни 2012 година.
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) N:o 498/2012,
annettu 12 päivänä kesäkuuta 2012,
puun vientiin Venäjän federaatiosta Euroopan unioniin sovellettavien tariffikiintiöiden kohdentamisesta
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon puun viennissä Venäjän federaatiosta Euroopan unioniin sovellettavien tariffikiintiöiden hallinnointia koskevan Euroopan unionin ja Venäjän federaation välisen kirjeenvaihtona tehdyn sopimuksen sekä kyseisessä sopimuksessa tarkoitettuja teknisiä sääntöjä koskevan Euroopan unionin ja Venäjän federaation hallituksen välisen pöytäkirjan allekirjoittamisesta Euroopan unionin puolesta sekä niiden väliaikaisesta soveltamisesta 14 päivänä joulukuuta 2011 annetun neuvoston päätöksen 2012/105/EU (1) ja erityisesti sen 4 artiklan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Koska raakapuun tuonti on taloudellisesti tärkeää Euroopan unionille ja koska Venäjän federaatio on unionin tärkeä raakapuun toimittaja, komissio on neuvotellut Venäjän federaation kanssa Venäjän federaation sitoumuksista alentaa sen tällä hetkellä soveltamia vientitulleja tai poistaa ne, myös raakapuun osalta.
(2)
Nämä sitoumukset, joista tulee osa Maailman kauppajärjestön (WTO) laatimaa Venäjän federaation myönnytysluetteloa maan liittyessä WTO:hon, sisältävät tiettyjen havupuulajien vientiä koskevat tariffikiintiöt, joista on kohdennettu osuus unioniin vientiä varten.
(3)
Venäjän federaation WTO:hon liittymistä koskevien neuvottelujen yhteydessä komissio on neuvotellut unionin puolesta Venäjän federaation kanssa kirjeenvaihtona sopimuksen tiettyjen havupuiden viennissä Venäjän federaatiosta unioniin sovellettavien tariffikiintiöiden hallinnoinnista, jäljempänä ’sopimus’.
(4)
Unioni ja Venäjän federaatio ovat sopimuksen mukaisesti neuvotelleet tariffikiintiöiden hallinnointia koskevat yksityiskohtaiset tekniset säännöt, jotka sisältyvät unionin ja Venäjän federaation hallituksen väliseen pöytäkirjan muodossa tehtyyn sopimukseen, jäljempänä ’pöytäkirja’.
(5)
Sopimuksen ja pöytäkirjan täytäntöönpanoa varten olisi luotava menettelyt tariffikiintiöiden kohdentamiseksi tuojien tekemien hakemusten jättöpäivän perusteella sekä vahvistettava säännöt ja menettelyt perinteisten tuojien oikeuksien määrittämiseksi kunkin kiintiöjakson ja kunkin tuoteryhmän osalta.
(6)
Olisi vahvistettava toiminnan jatkuvuutta koskevat säännöt sen määrittämiseen, onko perinteisen tuojan asemaa hakeva tuoja sama luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö, joka on tuonut soveltamisalaan kuuluvat tuotteet tässä asetuksessa määriteltyinä viitejaksoina.
(7)
Olisi vahvistettava käyttämättömiä kiintiölupia koskevat säännöt ja menettelyt.
(8)
Siirtymäsäännöt, jotka ovat voimassa tämän asetuksen soveltamisajan kolmena ensimmäisenä kiintiöjaksona, olisi vahvistettava samalla, kun valitaan perinteisille tuojille myönnettävien kiintiölupien enimmäismäärien laskemisessa käytettävät viitejaksot.
(9)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat päätöksellä 2012/105/EU perustetun puukomitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 LUKU
SOVELTAMISALA JA MÄÄRITELMÄT
1 artikla
Tässä asetuksessa vahvistetaan yksityiskohtaiset säännöt kiintiölupien myöntämiseen pöytäkirjan 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti ja muut säännökset, jotka ovat tarpeen unionin hallinnoidessa unioniin suuntautuvaan vientiin kohdennettuja tariffikiintiömääriä osana sopimuksen ja pöytäkirjan täytäntöönpanoa.
2 artikla
Tässä asetuksessa sovelletaan pöytäkirjan 1 artiklan 3 kohdassa, 2 artiklassa ja 5 artiklan 3 ja 4 kohdassa annettuja määritelmiä.
Lisäksi sovelletaan seuraavaa määritelmää: ’tuoteryhmällä’ tarkoitetaan soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden kumpaakin ryhmää Venäjän federaatiossa sovellettavan tariffi- ja tilastonimikkeistön tuoteluokittelun mukaisesti eli kuusta (tullinimikenumerot 4403 20 110 ja 4403 20 190) ja mäntyä (tullinimikenumerot 4403 20 310 ja 4403 20 390). Asianomaiset Venäjän federaatiossa sovellettavat tariffikoodit ja niitä vastaavat yhdistetyn nimikkeistön (2) (CN) koodit ja Taric-koodit luetellaan liitteessä I.
2 LUKU
KOHDENTAMISPERIAATTEET
3 artikla
Tariffikiintiöt kohdennetaan tuojien tekemien hakemusten jättöpäivän perusteella seuraavasti:
a)
kunkin vuoden 31 päivään heinäkuuta mennessä, jäljempänä ’kiintiöjakson ensimmäinen osa’, jätettyjen hakemusten osalta komissio kohdentaa tariffikiintiöt pöytäkirjan 5 artiklan 2 kohdan b alakohdan nojalla tuojaluokkien ”perinteiset tuojat” tai ”uudet tuojat” mukaisesti; ja
b)
elokuun 1 päivästä alkaen, jäljempänä ’kiintiöjakson toinen osa’, jätettyjen hakemusten osalta komissio kohdentaa jäljellä olevat tariffikiintiömäärät pöytäkirjan 5 artiklan 2 kohdan a alakohdan nojalla siinä järjestyksessä, jossa se on vastaanottanut jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten, jäljempänä ’lisenssitoimisto(t)’, toimittamat ilmoitukset yksittäisten tuojien hakemuksista.
4 artikla
1. Kiintiöjakson ensimmäisen osan aikana
a)
70 prosenttia kustakin tuoteryhmäkohtaisesta tariffikiintiöstä kohdennetaan perinteisille tuojille, jäljempänä ’perinteisten tuojien kiintiö’; ja
b)
30 prosenttia kustakin tuoteryhmäkohtaisesta tariffikiintiöstä kohdennetaan uusille tuojille, jäljempänä ’uusien tuojien kiintiö’.
2. Uusien tuojien kiintiö kohdennetaan siinä järjestyksessä, jossa komissio on vastaanottanut lisenssitoimistojen toimittamat ilmoitukset uusien tuojien kiintiölupahakemuksista.
3. Kullekin uudelle tuojalle myönnetään enintään 1,5 prosenttia kunkin tuoteryhmän tariffikiintiöstä 2 kohdassa esitetyn menettelyn mukaisesti.
5 artikla
Kiintiöjakson toisen osan aikana kullekin tuojalle myönnetään enintään 5 prosenttia kunkin tuoteryhmän jäljellä olevasta tariffikiintiöstä.
6 artikla
1. Kiintiöjakson ensimmäisen osan aikana kukin perinteinen tuoja saa hakea kiintiölupia ainoastaan tiettyyn, 2 kohdan mukaisesti laskettavaan osuuteen tuoteryhmäkohtaisesta perinteisten tuojien kiintiöstä, jäljempänä ’enimmäismäärä’. Perinteiselle tuojalle kiintiöjakson ensimmäisen osan aikana myönnettävät kiintiöluvat eivät voi ylittää tätä enimmäismäärää.
2. Perinteiseen tuojaan kiintiöjaksolla, jäljempänä ’kiintiöjakso n + 1’, kunkin tuoteryhmän osalta sovellettava enimmäismäärä lasketaan tuojan enimmäismäärän laskentavuotta edeltävinä kahtena kiintiöjaksona tosiasiallisesti tuomien, soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden keskimäärän perusteella seuraavaa kaavaa käyttäen:
Ci = T * (Īi/ΣĪi)
jossa
Ci tarkoittaa tuojalle i kiintiöjaksolle n + 1 vahvistettua asianomaisen tuoteryhmän (kuusi tai mänty) enimmäismäärää;
T tarkoittaa perinteisten tuojien käytettävissä olevaa asianomaisen tuoteryhmän kiintiötä enimmäismäärän laskentavuonna, jäljempänä ’kiintiöjakso n’;
Īi tarkoittaa perinteisen tuojan i laskentaa edeltävinä kahtena kiintiöjaksona, jäljempänä ’kiintiöjakso n-2’ ja ’kiintiöjakso n-1’, tosiasiallisesti tuomien, asianomaisen tuoteryhmän tuotteiden keskimäärää seuraavasti:
[(tuojan i tosiasiallinen tuonti kiintiöjaksolla n-2) + (tuojan i tosiasiallinen tuonti kiintiöjaksolla n-1)]/2
ΣĪi tarkoittaa kaikkien perinteisten tuojien tuomien asianomaisen tuoteryhmän tuotteiden keskimäärän Īi yhteismäärää.
7 artikla
1. Komissio laskee vuosittain 6 artiklan 2 kohdassa esitetyllä tavalla enimmäismäärät, joita sovelletaan kuhunkin perinteiseen tuojaan seuraavalla kiintiöjaksolla.
2. Laskentaa varten lisenssitoimistojen on toimitettava komissiolle kiintiöjakson n 31 päivään maaliskuuta mennessä yhteenveto niille 11 artiklan 1 kohdan mukaisesti ilmoitetusta, soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden tosiasiallisesta tuonnista kiintiöjaksolla n-1. Yhteenveto on toimitettava sähköisenä taulukkona, joka noudattaa liitteessä IV esitettyä mallia.
3. Komissio ilmoittaa lisenssitoimistoille viimeistään kiintiöjakson n 30 päivänä huhtikuuta enimmäismäärät, jotka on saatettu ajan tasalle 6 artiklan 2 kohdan mukaisesti tehtyjen laskelmien perusteella.
3 LUKU
TOIMINNAN JATKUVUUS
8 artikla
1. Jos pöytäkirjan 5 artiklan 4 kohdan mukaisen perinteisen tuojan asemaa hakeva tuoja, jäljempänä ’hakija’, ei pysty tyydyttävällä tavalla osoittamaan olevansa sama luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö, joka on tuonut soveltamisalaan kuuluvat tuotteet 17 artiklan 2 kohdan mukaisesti valitulla viitejaksolla, jäljempänä ’edeltäjä’, sen on esitettävä lisenssitoimistolle tarvittava näyttö siitä, että se jatkaa edeltäjänsä toimintaa.
2. Toiminnan katsotaan jatkuvan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla, kun
a)
hakija ja edeltäjä ovat saman oikeushenkilön määräysvallassa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 139/2004 (3) tarkoitetulla tavalla; tai
b)
edeltäjän taloudellinen toiminta on soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden osalta siirretty laillisesti hakijalle esimerkiksi sulautuman tai yrityskaupan tuloksena asetuksessa (EY) N:o 139/2004 tarkoitetulla tavalla.
3. Tuojat, jotka eivät esitä näyttöä toiminnan jatkuvuudesta, katsotaan uusiksi tuojiksi.
9 artikla
Edellä olevan 8 artiklan säännöksiä sovelletaan soveltuvin osin tuojan hakiessa perinteisen tuojan asemaa pöytäkirjan 5 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
4 LUKU
KIINTIÖLUPAHAKEMUKSET
10 artikla
1. Kiintiölupahakemusten on noudatettava liitteessä II esitettyä mallia. Jos hakemuksen tiedot katsotaan riittämättömiksi, lisenssitoimisto voi pyytää hakijalta lisätietoja.
2. Kiintiöluvan myöntämisen ehtona on, että luvanalaisia tuotteita käsitellään unionin tullialueella, jolloin ne muuttuvat unionista peräisin oleviksi tuotteiksi neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (4) 24 artiklan mukaisesti.
3. Hakijan on liitettävä kiintiölupahakemukseen vakuutus, jossa se sitoutuu
a)
asettamaan asianomaiset tuotteet ennalta ilmoitettuun käsittelyyn vuoden kuluessa päivästä, jona toimivaltaiset tulliviranomaiset ovat hyväksyneet vapaaseen liikkeeseen luovuttamista koskevan, tavaroiden tarkan kuvauksen ja Taric-koodit sisältävän tulli-ilmoituksen;
b)
pitämään riittävää kirjanpitoa luvan myöntäneessä jäsenvaltiossa, jotta lisenssitoimisto voi tehdä tarpeellisina pitämänsä tarkastukset sen varmistamiseksi, että tuotteet on tosiasiallisesti asetettu ennalta ilmoitettuun käsittelyyn, ja säilyttämään kyseisen kirjanpidon; tätä alakohtaa sovellettaessa ’kirjanpidolla’ tarkoitetaan kaikkia niitä missä tahansa muodossa olevia tietoja ja teknisiä yksityiskohtia, joita lisenssitoimistot tarvitsevat toiminnan valvomiseen ja tarkastamiseen;
c)
antamaan lisenssitoimistolle mahdollisuuden tuotteiden jäljittämiseen asianomaisen yrityksen tiloissa ja käsittelyn kaikissa vaiheissa lisenssitoimiston asettamin ehdoin;
d)
ilmoittamaan lisenssitoimistolle kaikista luvansaantiin mahdollisesti vaikuttavista tekijöistä.
4. Mikäli asianomaiset tuotteet siirretään, hakijan on esitettävä riittävä näyttö niiden asettamisesta ennalta ilmoitettuun käsittelyyn 3 kohdan a alakohdan mukaisesti.
5. Asiassa sovelletaan komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93 (5) 308 d artiklaa.
6. Jos tuoja taikka kuka tahansa luonnollinen henkilö tai mikä tahansa oikeushenkilö, jolle tuoja siirtää tässä tarkoitettuja tuotteita, ei noudata tämän artiklan 3 kohdassa tarkoitettua sitoumusta, laiminlyönti katsotaan 13 artiklan mukaisesti käyttämättömäksi kiintiöluvaksi asianomaisen tuotemäärän osalta.
7. Komissio julkaisee lisenssitoimistojen luettelon Euroopan unionin virallisessa lehdessä ja päivittää sitä tarpeen mukaan.
5 LUKU
NÄYTTÖ TOSIASIALLISESTA TUONNISTA
11 artikla
1. Tuojien on joka kolmannen kuukauden jälkeisten 15 vuorokauden kuluessa ilmoitettava kiintiöluvan myöntäneen jäsenvaltion lisenssitoimistolle kyseiseen jäsenvaltioon viimeisten kolmen kuukauden aikana suuntautunut, soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden tosiasiallinen tuontinsa. Tuojan on sitä varten esitettävä lisenssitoimistolle jäljennös asianomaisen tuonnin tulli-ilmoituksista.
2. Jos tulli-ilmoitukseen merkitty määrä on mitattu kuorettomana ja kiintiöluvan 9 kohtaan merkitty määrä sisältää kuoren, tuojan on esitettävä lisenssitoimistolle 1 kohdassa tarkoitettujen tietojen lisäksi ja samassa määräajassa kunkin tulli-ilmoituksen osalta oikea, kuoren sisältävä tuontimäärä. Oikeat määrät lasketaan soveltamalla liitteessä III vahvistettuja korjauskertoimia.
6 LUKU
KÄYTTÄMÄTTÖMÄT KIINTIÖLUVAT
12 artikla
1. Jos kiintiölupa on käyttämättä vielä kuusi kuukautta sen myöntämisen jälkeen, tuojan on joko palautettava se lisenssitoimistolle tai ilmoitettava sille aikeestaan käyttää se jäljellä olevan kiintiöjakson puitteissa. Jos kiintiölupa on myönnetty ennen kiintiöjakson alkamista pöytäkirjan 4 artiklan mukaisesti, kuuden kuukauden määräaika lasketaan alkavaksi kiintiöjaksoa vastaavan vuoden 1 päivästä tammikuuta.
2. Lisenssitoimistojen on ilmoitettava komissiolle viipymättä tuojien 1 kohdan mukaisesti palauttamista kiintiöluvista. Perinteisten tuojien asianomaista tuoteryhmää varten käytettävissä olevien enimmäismäärien jäljellä olevaa osuutta muutetaan vastaavalla määrällä.
13 artikla
1. Jos perinteisen tuojan tosiasiallinen soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden tuonti kiintiöjaksolla n-1 on alle 85 prosenttia kaikkien tuojalle kyseistä kiintiöjaksoa varten myönnettyjen kiintiölupien kohteena olevista määristä, tuojalle n kiintiöjaksolla n + 1 vahvistettuja tuoteryhmäkohtaisia enimmäismääriä vähennetään tosiasiallisen tuonnin puuttuvaan osuuteen suhteutetulla määrällä.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu vähennys lasketaan seuraavasti:
ri = (0,85 * ΣΑi - Ii)/ΣΑi
jossa
ri tarkoittaa tuojan i enimmäismääriin molempien tuoteryhmien osalta sovellettavaa vähennystä kiintiöjaksolla n + 1;
ΣΑi tarkoittaa perinteiselle tuojalle i kiintiöjaksolla n-1 myönnettyjen kiintiölupien yhteismäärää;
Ii tarkoittaa tuojan i tosiasiallista soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden tuontia kiintiöjaksolla n-1.
14 artikla
1. Jos kiintiölupa, jota ei ole 12 artiklan mukaisesti palautettu kuuden kuukauden kuluttua sen myöntämisestä, on kiintiöjakson n-1 päättyessä edelleen käyttämättä, tuojalle kiintiöjaksolla n + 1 vahvistettuja enimmäismääriä vähennetään molempien tuoteryhmien osalta määrällä, joka on kaksinkertainen käyttämättömän kiintiöluvan määrään suhteutettuna.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu vähennys lasketaan seuraavasti:
Ri = 2 * (ΣUi/ΣΑi)
jossa
Ri tarkoittaa tuojan i enimmäismäärään molempien tuoteryhmien osalta sovellettavaa vähennystä kiintiöjaksolla n + 1;
ΣUi tarkoittaa tuojalle i kiintiöjaksolla n-1 myönnettyjen käyttämättömien kiintiölupien yhteismäärää;
ΣΑi tarkoittaa tuojalle i molempien tuoteryhmien osalta kiintiöjaksolla n-1 myönnettyjen kiintiölupien yhteismäärää.
15 artikla
Jos molemmat 13 ja 14 artiklassa tarkoitetut enimmäismäärien vähentämisedellytykset täyttyvät samanaikaisesti, vain suurempaa vähennystä (Ri tai ri) sovelletaan.
7 LUKU
KOLMEEN ENSIMMÄISEEN KIINTIÖJAKSOON SOVELLETTAVAT SIIRTYMÄTOIMENPITEET
16 artikla
1. Tämän asetuksen 4 artiklassa säädettyä kohdentamismenetelmää sovelletaan tämän asetuksen soveltamisajan koko ensimmäisenä kiintiöjaksona. Kyseisenä kiintiöjaksona ei sovelleta 6 luvun säännöksiä.
2. Tämän asetuksen 17-19 artiklaa sovelletaan tämän asetuksen soveltamisajan kolmena ensimmäisenä kiintiöjaksona.
17 artikla
1. Pöytäkirjan 5 artiklan 4 kohdassa tarkoitettu viitejakso on tuojan valinnan mukaan vuosi 2004, vuosi 2007 tai niiden yhdistelmä.
2. Perinteisen tuojan asemaa hakevien tuojien on ilmoitettava 20 vuorokauden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta, minkä 1 kohdassa annetuista kolmesta vaihtoehdosta ne valitsevat niihin sovellettavien enimmäismäärien laskemiseen 6 artiklan mukaisesti.
3. Kunkin tuojan 2 kohdan mukaisesti valitsemaa viitejaksoa sovelletaan tämän asetuksen soveltamisajan kolmeen ensimmäiseen kiintiöjaksoon.
18 artikla
1. Perinteisen tuojan asemaa hakevien tuojien on 20 vuorokauden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta ilmoitettava sen jäsenvaltion (niiden jäsenvaltioiden), jo(i)lta ne aikovat hakea kiintiölupia, lisenssitoimisto(i)lle soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden tosiasiallinen tuontinsa kyseiseen jäsenvaltioon (kyseisiin jäsenvaltioihin) 17 artiklan 2 kohdan mukaisesti valitulla viitejaksolla. Tuojan on tosiasiallista tuontiaan koskevien tietojen tueksi esitettävä lisenssitoimistolle jäljennös asianomaisen tuonnin tulli-ilmoituksista.
2. Lisenssitoimistojen on toimitettava komissiolle 35 vuorokauden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta yhteenveto niille 1 kohdan mukaisesti ilmoitettujen soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden tosiasiallisesta tuonnista. Yhteenveto on toimitettava sähköisenä taulukkona, joka noudattaa liitteessä V esitettyä mallia.
19 artikla
1. Jos viitejaksoksi valitaan 17 artiklan 2 kohdan mukaisesti yksi ainoa vuosi, 6 artiklan 2 kohdassa mainittu muuttuja Īi tarkoittaa tuojan asianomaisen tuoteryhmän tuotteiden tosiasiallista tuontia kyseisenä vuonna.
2. Jos viitejaksoksi valitaan 17 artiklan 2 kohdan mukaisesti vuosien 2004 ja 2007 yhdistelmä, 6 artiklan 2 kohdassa mainittu muuttuja Īi tarkoittaa tuojan asianomaisen tuoteryhmän tuotteiden tosiasiallisen tuonnin keskimäärää vuosina 2004 ja 2007 laskettuna seuraavasti:
[(tosiasiallinen tuonti v. 2004) + (tosiasiallinen tuonti v. 2007)]/2.
3. Komissio ilmoittaa lisenssitoimistoille 65 vuorokauden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta enimmäismäärät, jotka ovat tulosta 6 artiklan 2 kohdan mukaisesti tehdyistä laskelmista.
4. Jos 6 artiklassa tarkoitettuja enimmäismääriä ei ole laskettu siihen mennessä, kun sopimusta ja pöytäkirjaa aletaan soveltaa väliaikaisesti, tuoteryhmäkohtaiset tariffikiintiöt kohdennetaan kaikille tuojille 3 artiklan b alakohdassa säädetyn menettelyn mukaisesti, kunnes komissio on ilmoittanut lisenssitoimistoille, että enimmäismäärät on vahvistettu ja että 3 artiklan b alakohdan mukainen kohdentamismenettely on päätetty. Tätä kohtaa sovellettaessa kukin tuoja saa enintään 2,5 prosenttia tuoteryhmäkohtaisesta tariffikiintiöstä.
8 LUKU
20 artikla
Tämä asetus tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sen soveltaminen loppuu päivänä, jona pöytäkirjan väliaikainen soveltaminen päättyy.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 12 päivänä kesäkuuta 2012.