РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 24 май 2011 година
относно държавна помощ C 88/97, приведена в действие от Френската република в полза на Crédit Mutuel
(нотифицирано под номер C(2011) 3436)
(само текстът на френски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2011/747/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочените разпоредби (1) и като взе предвид техните мнения,
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
На 25 януари 1991 г. френската асоциация на банките (наричана по-долу „AFB“), синдикалната камара на популярните банки и Crédit Agricole подадоха жалба, в която твърдят, че Франция е предоставила държавна помощ на Crédit Mutuel.
(2)
Първото искане на информация относно т. нар. „синя книжка“ (Livret bleu) е формулирано от Комисията с писмо от 27 май 1991 г.
(3)
С писмо от 6 февруари 1998 г. Комисията информира френските органи за решението си да открие процедурата, предвидена в член 88, параграф 2 от Договора за ЕО (понастоящем член 108, параграф 2 от ДФЕС), във връзка с евентуалните мерки за предоставяне на държавна помощ, съдържащи се в механизма на спестяване по „синята книжка“ (2).
(4)
На 8 април 1998 г. френските органи отговориха на въпросите, повдигнати от Комисията в решението ѝ за откриване на процедурата.
(5)
На 18 юни 1998 г. Crédit Mutuel изпрати до Комисията писмо с аргументи, целящи да бъде отхвърлена квалификацията като държавна помощ на мерките, които са предмет на решението за откриване на процедурата, както и досие с аналитични счетоводни отчети относно продукта „синя книжка“. Голям брой заинтересовани страни също изпратиха мненията си до Комисията (вж. раздели 3 и 4, съображения 48-59), която ги предаде на френските органи на 3 септември 1998 г.
(6)
Жалбоподателите изпратиха на Комисията четири допълнителни финансови отчета с писма от 29 октомври 1999 г., 16 май 2000 г., 16 октомври 2000 г. и 19 януари 2001 г., които Комисията предаде на френските органи на 21 февруари 2000 г. и 3 ноември 2000 г.
(7)
На 5 февруари 2001 г. Комисията предаде на френските органи документите, получени от AFB.
(8)
От ноември 1998 г. до декември 1999 г. по искане на Комисията консултант (3) (наричан по-долу „консултантът на Комисията“) извърши одит на аналитичното счетоводство за продукта „синя книжка“. Докладът на консултанта беше предаден за разглеждане на френските органи и на Crédit Mutuel на 10 януари 2000 г. На 7 февруари 2000 г. беше организирана работна среща между службите на Комисията, придружавани от техния консултант, френските органи и Crédit Mutuel за съгласуване на мненията по доклада.
(9)
С писмо от 14 септември 1999 г. службите на Комисията поискаха от френските органи да уточнят задачите от общ интерес, с които е натоварена Crédit Mutuel. На 21 февруари 2000 г., 3 ноември 2000 г. и 5 февруари 2001 г. службите на Комисията предадоха на френските органи различни документи (4), предоставени по делото от жалбоподателите и отнасящи се до евентуалния „притегателен ефект“ на продукта „синя книжка“ (вж. подраздел 7.2.3, съображения 110-118). Френските органи представиха своите мнения на 1 февруари 2001 г.
(10)
На 11 април 2000 г. Комисията беше сезирана с жалба от страна на Европейската банкова федерация (FBE) относно помощите, предоставени от френската държава на Crédit Mutuel под формата на изключителни права за разпространение на продукта „синя книжка“.
(11)
През май 2000 г. Confédération nationale du Crédit Mutuel („Националната конфедерация на Crédit Mutuel“) упълномощи одиторското бюро Arthur Andersen да извърши преглед на методологията на аналитичното счетоводство на Crédit Mutuel и да изготви сметката за формиране на дохода на продукта „синя книжка“. Задачата приключи през септември 2000 г. с представянето на подробен доклад относно сметката за формиране на дохода на продукта „синя книжка“, в който резултатът от аналитичното счетоводство на продукта „синя книжка“ преди облагане с данъци се оценява като загуба в размер на 498 млн. FRF. Това заключение се основава на отчитането на „корективи“. На 2 февруари 2001 г. във връзка с доклада беше организирана среща между Комисията и Crédit Mutuel. Във връзка с изразените от страна на Комисията мнения Crédit Mutuel възложи на Arthur Andersen да изпрати обяснителна бележка на 8 февруари 2001 г., с която да обоснове използвания метод, наречен „корекция на свръхкомпенсирането на дейността IARD [дейност по застраховане на щети (5) на Crédit Mutuel]“, който именно беше обект на критика от страна на службите на Комисията.
(12)
През април 2001 г. Комисията възложи на своя консултант да открие различията между изготвения от него доклад и този на Arthur Andersen и да определи фактологичните или методологични промени, които могат евентуално да бъдат направени по отношение на предходния доклад на консултанта. На 23 юли 2001 г. консултантът на Комисията предаде нов окончателен доклад. В него резултатът от аналитичното счетоводство на продукта „синя книжка“ се оценява като натрупана некапитализирана печалба в размер на 1,074 млрд. FRF (1,637 млн. EUR). Този доклад е предаден още същия ден на френските органи. По време на среща, проведена на 26 юли 2001 г. между Комисията, френските органи, Crédit Mutuel и Arthur Andersen, Crédit Mutuel и Arthur Andersen изразиха несъгласието си с окончателните заключения на консултанта на Комисията. Arthur Andersen потвърди предишните си заключения в документ от 13 септември 2001 г., предаден като приложение към бележка, изпратена от френските органи на 15 септември 2001 г. Френските органи изпратиха на Комисията нова бележка от 26 октомври 2001 г., съдържаща правен анализ на продукта „синя книжка“ по отношение на общностното право в областта на конкуренцията, както и обяснителна бележка от 7 януари 2002 г. относно разходите, свързани със задачата за обществена услуга, като в обяснителната бележка се повтарят, без никакви нови елементи, цифровите данни, представени вече от Crédit Mutuel.
(13)
В обяснителната бележка, изпратена на 26 октомври 2001 г. от френските органи до Комисията, се разяснява защо според тях i) схемата на продукта „синя книжка“ не представлява държавна помощ, ii) ако Комисията счете мярката за държавна помощ, може да става въпрос само за съществуваща помощ и iii) във всички случаи помощта е съвместима.
(14)
С решение от 15 януари 2002 г. (6) (наричано по-долу „отмененото решение“) Комисията определи държавната помощ, приведена в действие от Френската република в полза на Crédit Mutuel, като несъвместима с вътрешния пазар.
(15)
Решението от 15 януари 2002 г. беше отменено с решение на Първоинстанционния съд от 18 януари 2005 г. (7).
(16)
Комисията не обжалва решението за отмяна на Първоинстанционния съд. Съгласно член 266, параграф 1 от ДФЕС Комисията е длъжна да предприеме мерките в изпълнение на това решение. При делата, свързани с държавна помощ, това означава, че в резултат от решението за отмяна процедурата следва да се върне в етапа на официалното разследване.
(17)
С решение от 7 юни 2006 г. (8) (наричано по-долу „решението за разширяване“) Комисията разшири обхвата на официалната процедура по разследване и разясни основанията си за оценката на мярката като предполагаема държавна помощ.
(18)
Франция изпрати на Комисията своите мнения относно решението за разширяване с писма от 1 септември 2006 г. и 7 септември 2006 г.
(19)
На 19 септември 2006 г. в Европейската комисия беше получена жалба от „Асоциация на ощетените от Crédit Mutuel“ („Association des Victimes du Crédit Mutuel“).
(20)
Комисията получи мненията на Crédit Mutuel с писмо от 13 октомври 2006 г.
(21)
Комисията предаде на френските органи мненията на Crédit Mutuel с писмо от 31 октомври 2006 г.
(22)
В отговор на две искания за допълнителна информация от страна на Комисията от 22 септември 2006 г. и 28 ноември 2006 г. Франция представи допълнителни мнения с писма от 8 ноември 2006 г. и 28 февруари 2007 г.
(23)
Комисията проведе среща с френските органи на 19 декември 2006 г., а с Crédit Mutuel - на 15 януари 2007 г.
(24)
На 10 май 2007 г. Комисията прие решение в съответствие с член 86, параграф 3, от Договора за ЕО (понастоящем член 106, параграф 3, от ДФЕС) във връзка с член 43 и член 49 от Договора за ЕО (понастоящем член 49 и член 56 от ДФЕС), по силата на което Франция трябваше да прекрати специалните права (9) на Crédit Mutuel, на Caisses d’Épargne и на Banque Populaire за разпространение на продукта „синя книжка“ (Crédit Mutuel) и на продукта „книжка A“ (Livret A) (Caisses d’Épargne и La Poste) (10).
(25)
Тъй като Франция не прекрати специалните права за разпространение на продуктите „книжка A“ и „синя книжка“ в срока от 9 месеца, определен в решението от 10 май 2007 г., Комисията откри процедура за нарушение съгласно член 226 от Договора за ЕО (понастоящем член 258 от ДФЕС), като на 5 юни 2008 г. изпрати на Франция предупредително писмо за неспазване на решението.
(26)
На 19 септември 2009 г. Комисията отправи до Франция ново искане за информация, на което получи отговор на 13 октомври 2009 г.
(27)
На 8 октомври 2009 г. Комисията прекрати процедурата за нарушение, тъй като с приемането на реформата от 1 януари 2009 г. за либерализиране на разпространението на продуктите „книжка A“ и „синя книжка“ (11) Франция изпълни задължението си да прекрати специалните права за разпространение на тези продукти (12).
(28)
През 2010 г. Комисията изпрати на Crédit Mutuel няколко въпроса по електронната поща, на които последната отговори също по електронната поща.
(29)
В съответствие с член 13 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора (13) с настоящото решение се закрива процедурата във връзка с предполагаеми елементи на държавна помощ в механизма на продукта „синя книжка“.
2. ОПИСАНИЕ НА МЕХАНИЗМА НА ПРОДУКТА „СИНЯ КНИЖКА“
2.1. Описание на Crédit Mutuel
(30)
Crédit Mutuel е децентрализирана банково-застрахователна група, състояща се от национална мрежа от банки със статут на кооперативни дружества с променлив капитал. Crédit Mutuel осъществява дейността си съгласно закон от 10 септември 1947 г., в който са определени принципите на кооперациите. Тя е структурирана на три нива: местно, регионално и национално.
(31)
Група Crédit Mutuel, с две наименования (Crédit Mutuel и Crédit Industriel et Commercial (наричана по-долу „CIC“), включва близо 6 000 пункта за продажба и повече от 72 000 служители. Местните каси на Crédit Mutuel са обединени в 18 регионални федерации, членуващи в Confédération nationale du Crédit Mutuel, централен орган на мрежата. CIC обединява 6 регионални банки и специализирани филиали, както във Франция, така и в чужбина.
(32)
От друга страна Crédit Mutuel е група с единно ръководство и обща политика. Групата поддържа вътрешна финансова солидарност на ниво конфедерация, осигуряваща ликвидността на регионалните федерации. Групата притежава характеристиките на единно предприятие с оглед правото в областта на конкуренция, тъй като притежава единен център за вземане на решения на централно ниво.
2.2. Описание на продукта „синя книжка“
(33)
„Синя книжка“ е спестовен продукт, регулиран от държавата, разпространяван изключително от Crédit Mutuel.
(34)
В съответствие със Закона за изменение на Закона за финансите за 1975 г. (14) по отношение на този продукт са били разрешени частични данъчни облекчения. От данък са били освободени две трети от лихвата, изплащана по депозираните от вложителите суми. Държавата е определяла брутния лихвен процент за вложителите по продукта „синя книжка“ така, че след облагане с данъци (15) нетният лихвен процент да бъде равен на този по продукта „книжка А“, който е изцяло освободен от данък.
(35)
Държавата е определяла брутния лихвен процент по продукта „синя книжка“ на ниво, надвишаващо процента на инфлация, индексиран на паричния пазар. Последният нетен лихвен процент по продукта „синя книжка“, преди той да бъде прекратен с реформата от 1 януари 2009 г. (вж. съображение 41), е бил 4 % (16). Максималната сума, която вложителите са можели да внесат по продукта „синя книжка“, е била 15 300 EUR. Привлечените средства по продукта са нараснали от 13 млрд. EUR (85 млрд. FRF) през 1991 г. до 22 млрд. EUR през 2008 г.
(36)
Характеристиките на продукта „синя книжка“ - незабавно разполагане със средствата, минимална разрешена вноска от 15 EUR, липса на разходи (по-специално при откриване на сметката), и т.н. - са предполагали висока ликвидност. Освен това продуктът е давал възможност за директни плащания към държавния бюджет или към държавни предприятия като EDF или France Télécom. Следователно продуктът „синя книжка“, спестовен продукт за физически лица, е бил до известна степен подобен на разплащателна сметка.
(37)
С течение на времето задълженията, свързани с използването на привлечените по инструмента „синя книжка“ средства, са се променили.
(38)
В началото Crédit Mutuel е била задължена да заделя 50 % от средствата (този дял е нараснал през 1983 г. (17) на 65 % от средствата и 80 % от новопостъпилите суми) „с предназначение от общ интерес“ (по-специално финансиране на местните общности и други публични органи), а остатъкът е бил на разположение на банката (наричан по-долу „средствата със свободно предназначение“).
(39)
Тази система е била реформирана значително с постановление от 27 септември 1991 г. (18) за уеднаквяване на продукта „синя книжка“ с продукта „книжка А“. Действително, след въпросното постановление всички новопривлечени средства (19) са били насочвани към Caisse des Dépôts et Consignation (наричана по-долу „CDC“), която от своя страна е изплащала на Crédit Mutuel комисиона за посредничество. Комисионата, определена първоначално в размер на 1,3 % от средствата, привлечени по продукта „синя книжка“ и внесени по сметката на CDC, е била променена на 1,2 % от 1 януари 2005 г., а по-късно на 1,1 % от 1 ноември 2005 г. CDC използва привлечените от Crédit Mutuel средства основно за финансиране на социални жилища.
(40)
Освен това тази съществена реформа на системата е довела до постепенна промяна в предназначението и на съществуващите привлечени средства (20). След постановлението от 27 септември 1991 г. и до средата на 1999 г. делът на съществуващите „средства с предназначение от общ интерес“ и на тези със „свободно предназначение“ е намаляло, докато накрая целият размер на привлечените средства започва да се прехвърля по сметка на CDC.
В млрд FRF, %
1991 г.
1992 г.
1993 г.
1994 г.
1995 г.
1996 г.
1997 г.
1998 г.
1999 г.
Средногодишен размер на привлечените средства
85,5
83
80,2
83,4
88,7
91,5
92,7
98,1
98,7
Средства, предназначени за прехвърляне към CDC
1 %
7 %
12 %
24 %
39 %
46 %
51 %
69 %
100 %
Средства с предназначение от общ интерес
67 %
54 %
46 %
35 %
27 %
20 %
15 %
10 %
0 %
Средства със свободно предназначение
32 %
39 %
42 %
41 %
35 %
34 %
34 %
21 %
0 %
Източник: Littlejohn Fraser
(41)
На 1 януари 2009 г. влиза в сила реформа на продуктите „книжка А“ и „синя книжка“, с която се предоставя възможност на всички банки да разпространяват продукта „книжка А“ и се премахва разликата между двата продукта. След 1 януари 2009 г. продуктът „синя книжка“ на Crédit Mutuel е фактически „книжка А“, продавана под друго име. На тази дата е прекратено съществуването на продукта „синя книжка“ и следователно изключителното право на разпространение на Crédit Mutuel.
2.3. Описание на основанията за откриване/разширяване на процедурата
(42)
Както е посочено в решението за разширяване (21), Комисията е преценила, че комисионата за посредничество, изплащана на Crédit Mutuel, би могла да бъде разглеждана като държавна помощ, предоставена от Франция.
(43)
От съдебната практика по делото Altmark става ясно, че компенсациите за обществени услуги не са държавна помощ по смисъла на член 107 от ДФЕС, ако изпълняват определени кумулативни условия, посочени в решението Altmark от 24 юли 2003 г. (22).
(44)
В решението за разширяване Комисията е преценила, че при разглежданата мярка вероятно не е изпълнено четвъртото условие от съдебната практика по делото Altmark, тъй като в случая държавата не е възложила задача за обществена услуга за привличане на депозити, предназначени за социални жилища под наем, на предложилия най-ниска цена в рамките на процедура за възлагане на обществена поръчка, а чрез директни преговори с Crédit Mutuel, което a priori не дава никаква гаранция, че изплащаната на Crédit Mutuel комисиона не е по-висока от тази, която би поискало едно добре управлявано предприятие. Освен това Комисията е приела, че френските органи не са доказали, че нивото на компенсация е било определено чрез сравняване с разходите на добре управлявано средно предприятие от банковия сектор. Твърдението на френските органи, че Crédit Mutuel е добре управлявано предприятие, не е достатъчно, за да се приеме, че нивото на компенсация е било определено въз основа на анализ на разходите, които би понесло едно добре управлявано предприятие по смисъла на съдебната практика по делото Altmark.
(45)
Според Комисията средствата за изплащане на комисионата за посредничество са държавни средства, с които евентуално избирателно се предоставя предимство, водещо до нарушаване на конкуренцията и засягащо търговията между държавите-членки, и за което Комисията не е била уведомена. Следователно комисионата за посредничество би могла да съдържа елементи на неправомерна помощ.
(46)
В решението за разширяване Комисията приема, че е възможно тази мярка да не е съвместима с член 86, параграф 2 от Договора за ЕО (понастоящем член 106, параграф 2 от ДФЕС) и заключава, че вероятно не би могла да бъде приложена нито една от дерогациите съгласно член 87, параграфи 2 и 3 от Договора за ЕО (понастоящем член 107, параграфи 2 и 3 от ДФЕС).
(47)
Въз основа на изчисленията на своя консултант Комисията счита, че е възможно размерът на компенсацията да надхвърля сумата, необходима за покриване на разходите за изпълнение на задължението за обществена услуга (привличане на депозити, предназначени за социални жилища под наем) предвид свързаните с тях приходи, както и предвид разумната печалба от изпълнението на това задължение. Като припомня, че размерът на компенсацията следва да включва всички предимства, предоставяни от държавата или с държавни средства, под каквато и да е форма, при изчисляването на компенсацията Комисията е отчела не само нетната цена на привличането на депозити, прехвърляни към CDC, а и нетния резултат (разход или печалба) от средствата с предназначение от общ интерес и от тези със свободно предназначение. Докладът на консултанта на Комисията е показал свръхкомпенсиране на Crédit Mutuel за 1991 г., 1992 г., 1993 г. и 1998 г.
3. АРГУМЕНТИ НА ЖАЛБОПОДАТЕЛИТЕ
(48)
Аргументите на жалбоподателите бяха представени от Комисията в решението от 6 февруари 1998 г. за откриване на процедурата по член 88, параграф 2 от Договора за ЕО (понастоящем член 108, параграф 2 от ДФЕС). В допълнения към жалбата, предадени по-късно, се съдържат нови аргументи, които са разгледани по-долу.
(49)
В обяснителна бележка на AFB (актуализирана в края на февруари 1999 г. и представена на Комисията през октомври 1999 г.) относно притегателния ефект на продукта „синя книжка“ нетният банков приход, генериран в резултат на притегателния ефект на продукта, е оценен на 17 млрд. FRF (2,6 млрд. EUR), като се предполага, че нарастването на пазарните дялове на Crédit Mutuel във всички сегменти за периода 1986-1997 г. се дължи изключително на разпространението на продукта „синя книжка“.
(50)
В проучване, осъществено от Caisse Nationale du Crédit Agricole и представено през май 2000 г., се анализира промяната на броя на гишетата на Crédit Mutuel. Вижда се, че общият брой на постоянните гишета е намалял в периода 1991-1994 г., след което прогресивно е нараствал, а през 1998 г. е намалял до нивото от 1990 г. Промяната е била различна в различните региони: броят на постоянните, а след това и на временните гишета, е намалял в регионите с традиционно силно присъствие на Crédit Mutuel (поречието на р. Лоара, Британия, Елзас), а е нараснал в останалите региони. Следователно е възможно Crédit Mutuel да е намалила присъствието си в селските райони, за да го засили в градските райони. Горепосочените данни са в противоречие с твърденията на Crédit Mutuel, според които банката е била принудена да поддържа силно присъствие в селските райони през 90-те години. Тези данни показват също, че Crédit Mutuel е в състояние да поддържа изключително гъста клонова мрежа дори след премахването на контрола от страна на държавата.
(51)
В писмо от 4 юни 1998 г., изпратено до Комисията, AFB твърди, че комисионата от 1,3 % върху привлечените средства по продукта „синя книжка“, които са били прехвърляни на CDC, е била по-висока от необходимото, предвид това, че Caisses d’Épargne и la Poste са получавали през същия период от CDC съответно 1,20 % и 1,5 % от средствата по „книжка A“, които също са били прехвърляни на CDC. AFB посочва, че през 1997 г. е предложила на френските органи да осигурят привличането на депозити по продукта „синя книжка“ чрез комисиона от едва 1 %, но правителството не е отговорило на това предложение. AFB подчертава по-специално, че в доклада от месец април 1998 г. на г-н Douyère, депутат, относно модернизацията на Caisses d’Épargne се посочва, че разходите за привличане на депозити от една средна по размер Caisses d’épargne, като тази в Бургундия, са 0,96 % от привлечените от касата средства и че няма причина разходите за управление на Crédit Mutuel да бъдат по-високи.
(52)
В обяснителна бележка от адвокатската кантора Glais от август 2000 г., предадена по искане на AFB, се представят статистически данни за пазарното предимство, което изключителното право за разпространение на продукта „синя книжка“ евентуално е предоставило на Crédit Mutuel. Прегледът на динамичните редове показва, че привлечените депозити по продукта „синя книжка“, както и средствата по останалите депозити, са регистрирали силен ръст преди обрата в периода 1985-1987 г. След тази дата нарастват кредитите за домакинствата, а при Crédit Mutuel те остават на по-високо ниво от това на нейните основни конкуренти. Въз основа на тези данни експертът от Glais заключи, че „ефектът на продукта „синя книжка“ вероятно се е състоял в неговата притегателна сила за клиентите, а от средата на 80-те години положителният ефект вероятно е продължил да действа, но без нарастване на депозитите. Следователно, след този период експанзионистичната стратегия на Crédit Mutuel вероятно е била поддържана от първоначално привлечените клиенти“. Именно въз основата на индекс за устойчивост на случайни икономически шокове върху променливите параметри на икономическата дейност и чрез моделиране на просто уравнение за търсенето на кредити експертът достига до извода, че дейността на Crédit Mutuel (основно кредитиране) вероятно е била откъсната от пазарното развитие на банковия сектор. Експертът обяснява този феномен с факта, че клиентите на Crédit Mutuel вероятно са били лоялни в по-висока степен, например заради продукта „синя книжка“, отколкото клиентите на останалите банкови мрежи.
(53)
В друга обяснителна бележка (декември 2000 г.) Glais предлага нов иконометричен анализ относно степента на привличане на клиентите при отделните банкови мрежи. Според експерта резултатите от анализа потвърждават хипотезата, че Crédit Mutuel и Caisses d’Épargne разполагат с инструменти, които им позволяват да запазват своите клиенти в много по-висока степен от останалите банки. Но не е възможно да се определи дали предлагането на освободен от данъчно облагане спестовен продукт или наличието на гъста клонова мрежа в отделни райони (два инструмента, с които тези мрежи разполагат) са в основата на тази по-висока степен на лоялност на клиентите.
(54)
Извън рамките на настоящата процедура Комисията получи допълнителна обяснителна бележка от жалбоподателите, в която се твърди, че придобиването от Crédit Mutuel през април 1997 г. на CIC, при приватизацията на тази банкова институция, чийто предишен собственик е била държавната застрахователна група GAN, е станало възможно благодарение на помощите, които банката е получила по продукта „синя книжка“ и които са довели до увеличаване на пазарния ѝ дял в сектора на банковите депозити от 2 % през 1969 г. до близо 6,9 % през 1997 г. Според жалбоподателите собственият капитал на предприятието е нараснал бързо благодарение на въпросните помощи, като от 650 млн. FRF (99 млн. EUR) през 1974 г. е достигнал 47,3 млрд. FRF (7,2 млрд. EUR) през 1997 г.
(55)
Накрая, жалбата на „Асоциация на ощетените от Crédit Mutuel“ от 19 септември 2006 г. съдържа просто едно твърдение за „отклоняване на публични спестявания за частни търговски цели […] в ущърб на вложителите и на френската икономика“, което не е подкрепено с никакви реални аргументи или доказателства, свързани с наличието на евентуална неправомерна държавна помощ.
4. МНЕНИЯ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИ ТРЕТИ СТРАНИ
(56)
След публикуването на решението за откриване на процедурата от 6 февруари 1998 г. Комисията получи коментарите на голям брой заинтересовани трети страни.
(57)
Някои от конкурентите на Crédit Mutuel споделиха мнението, че са понесли щети вследствие на предоставянето на Crédit Mutuel на изключителното право за разпространение на продукта „синя книжка“. Повечето от тези банки изтъкват, че притегателният ефект на продукта „синя книжка“ е станал причина те да загубят клиенти в полза на Crédit Mutuel, и поискаха прекратяване на това изключително право. Следните банкови институции изпратиха до Комисията подобни коментари:
Banque Dupuy de Parseval
Banque Natexis
Banque de Picardie
Banque Populaire de Bourgogne
Banque Populaire Bretagne Atlantique
Banque Populaire du Centre
Banque Populaire Centre-Atlantique
Banque Populaire de Champagne
Banque Populaire de la Côte d’Azur
Banque Populaire du Dauphiné et des Alpes du Sud
Banque Populaire de Franche-Comté, du Maconnais et de l’Ain
Banque Populaire du Haut-Rhin
Banque Populaire de La Loire
Banque Populaire de Lorraine
Banque Populaire de Lyon
Banque Populaire du Midi
Banque Populaire du Massif Central
Banque Populaire de l’Ouest
Banque Populaire Provençale et Corse
Banque Populaire des Pyrénées Orientales, de l’Aude et de l’Ariège
Banque Populaire du Quercy et de l’Agenais
Banque Populaire Savoisienne
Banque Populaire de la Région Économique de Strasbourg
Banque Populaire du Sud-Ouest
Banque Populaire du Tarn et de l’Aveyron
B.P.ROP Banque Populaire
Banque de Savoie
Crédit Commercial de France
Crédit Commercial du Sud-Ouest
Crédit Lyonnais
Société Générale
Union des Banques à Paris.
(58)
От друга страна, освен мненията в защита на Crédit Mutuel, представени в раздел 4, Комисията получи мнения в подкрепа на механизма на продукта „синя книжка“ от следните трети страни:
г-н Bertholet, депутат от департамент Дром
г-н Blondel, член на Генералния съвет на департамент Нор
г-н Cabot, директор на Регионален младежки информационен център на град Тулуза
г-н Cormorèche, кмет на Монтюел
г-н Cornelis, член на Генералния съвет, департамент Нор
г-н Chavannes, кмет на Ангулем
г-н Crépeau, депутат от департамент Шарант-Маритим
г-н Debavelaere, сенатор от департамент Па-дьо-Кале
г-н Decool, кмет на Брукерк
г-н Delevoye, сенатор от департамент Па-дьо-Кале
г-н Delnatte, депутат от департамент Нор
г-н Dolez, депутат от департамент Нор
г-н Ewald, регионален делегат на Асоциация за право на икономическа инициатива („Association pour le Droit à l’Initiative Economique“)
г-н Fronton, Съюз на фамилните асоциации на департамент От-Гарон („Union Départementale des Associations Familiales de Haute-Garonne“)
г-н Foy, сенатор от департамент Нор
г-н Galiègue, президент на Caisse de Crédit Mutuel de Solesmes
г-жа Gournay, кмет на Каестр
г-жа Armelle Guinebertière, депутат в Европейския парламент
г-н Hervé, кмет на Рен
г-н Humez, председател на Комитета за борба срещу муковисцидозата на департамент Па-дьо-Кале („Comité départemental de lutte contre la mucoviscidose du Pas-de-Calais“)
г-жа Ingelaere, председател на Flandr’action
г-н Juppé, депутат, кмет на Бордо
г-н Lapalu, председател на асоциация Създаване и управление на частни организации („Animation et gestion d’organismes privés“)
г-н Lazaro, депутат от департамент Нор
г-н Lebreton, председател на Генералния съвет на департамент Кот д’Армор
г-н Ledieu, кмет на Като-Камбрези
г-н Leleu, управител на Crédit Mutuel Nord
г-н Maille, председател на Градската общност на Брест („Communauté Urbaine de Brest“)
г-н Masclet, член на Регионалния съвет на департамент Нор Па-дьо-Кале
г-н Méhaignerie, председател на Генералния съвет на департамент Ил-и-Вилен
г-н Mio, член на Регионалния съвет на департамент Нор Па-дьо-Кале
г-жа Novak, председател на Асоциацията за правото на икономическа инициатива („Association pour le Droit à l’Initiative Economique“)
г-жа Permuy, член на Регионалния съвет на департамент Нор Па-дьо-Кале
г-н Albert Rivaux, член на Регионалния съвет на департамент Па-дьо-Кале
г-н de Rohan, председател на Регионалния съвет на район Бретан
г-н Valla, член на Генералния съвет на департамент Ардеш
г-н Vanlerenberghe, кмет на Арас
г-н Villain, кмет на Камбре
г-н de Villiers, депутат от департамент Ванде.
(59)
Голяма част от третите страни изтъкнаха ролята, по-специално на регионално ниво, на Crédit Mutuel за финансирането на социалната икономика, и по-специално на сдруженията с нестопанска цел. Те подчертаха също така подкрепящата роля на Crédit Mutuel за средната класа, към която принадлежи голяма част от клиентите на банката. Няколко местни депутати подчертаха ролята на Crédit Mutuel в създаването на предприятия и работни места, както и за развитието на местните инициативи, свързани с местните общности. Други изтъкнаха, че Crédit Mutuel чрез своите децентрализирани структури отговаря по-добре в сравнение с централизираните банкови институции на местните нужди и на необходимостта от устойчиво развитие на териториите.
5. МНЕНИЕ НА CRÉDIT MUTUEL
(60)
Crédit Mutuel упреква Комисията за проточилото се прекалено дълго разглеждане на делото.
(61)
Освен това според банката решението на Съда е касаело не само липсата на мотиви, но е съдържало и критики относно логиката на Комисията, които не са били взети предвид в решението за разширяване, по-специално във връзка с изчисляването на евентуалната свръхкомпенсация. В тази връзка Crédit Mutuel упреква Комисията за това, че е сумирала положителните годишни салда без от тях да приспадне салдата от годините с отрицателна стойност, в противоречие с метода, препоръчан в рамката на Общността за държавна помощ под формата на компенсации за обществени услуги (наричана по-долу „рамката на Общността от 2005 г.“) (23).
(62)
Според банката комисионата за посредничество отговаря на четирите условия от съдебната практика по делото Altmark:
а)
що се отнася до първото условие, твърди се, че Crédit Mutuel е придобила правата за осъществяване на две услуги от общ икономически интерес, състоящи се съответно в поддържането на значителен брой банкови гишета в селски райони по причини, свързани с териториалното устройство, и в привличането на депозити, предназначени за финансиране на социални жилища. По въпроса за поддържането на гишета в селските райони, банката оспорва заключението на Комисията, че френските законови и нормативни текстове са твърде неясни, за да се приеме, че с тях се предоставя на Crédit Mutuel подобна задача и следователно, че е изпълнено първото условие от съдебната практика по делото Altmark. Според Crédit Mutuel Комисията вероятно прави това заключение въз основа на факта, че въпросните текстове не налагат специфични ограничения на банката, тъй като се прилагат за банковия сектор като цяло. Crédit Mutuel счита също, че Комисията се опитва да ѝ наложи да доказва, че е изпълнено първото условие от съдебната практика по делото Altmark, което въпросната съдебна практика не предвижда;
б)
що се отнася до второто условие, Crédit Mutuel подчертава, че комисионата за посредничество е била въведена едновременно със задължението за прехвърляне на средствата към CDC и че начините за изчисляване на тази комисиона са били определени обективно и прозрачно;
в)
що се отнася до третото условие, банката счита, че възнаграждението не е достатъчно за покриване на разходите за привличането на депозити, тъй като дейността, свързана със средствата, предназначени за прехвърляне към CDC, би довела да отрицателно салдо за периода 1991-2005 г.;
г)
Crédit Mutuel счита, че четвъртото условие също е изпълнено. Според банката, размерът на комисионата за посредничество е определен в съответствие с реално направените от нея разходи за разпространението на продукта „синя книжка“. Тя твърди, че е добре управлявано предприятие по смисъла на съдебната практика по делото Altmark, тъй като разходите ѝ за управление са едни от най-ниските и че Комисията е признала този факт в решението си за разширяване (24). Според банката Комисията не е представила подробно причините, поради които счита, че въпросното условие не е изпълнено.
(63)
Във всички случаи Crédit Mutuel счита, че мярката е съвместима с вътрешния пазар въз основа на член 106, параграф 2 от ДФЕС. Crédit Mutuel критикува по-специално метода за изчисляване на свръхкомпенсацията, използван в решението за разширяване. Според банката Комисията най-напред е допуснала грешки при изчисляване на общия счетоводен резултат от сметката за формиране на дохода „синя книжка“, като е използвала погрешните заключения на своя консултант въпреки неотстранените различия между консултанта на Комисията и този на Crédit Mutuel (25).
(64)
На следващо място Crédit Mutuel оспорва възприетия годишен подход на Комисията за оценка (а именно отчитането само на размера на компенсацията в годините със свръхкомпенсиране, без да бъде приспаднат съответният размер на компенсацията в годините с недостатъчно компенсиране), който противоречи на някои предишни, подобни на отмененото решение случаи, както и, по мнение на банката, на рамката на Общността от 2005 г. (26) Комисията би трябвало да възприеме глобален подход (т. е да отчита както годините със свръхкомпенсиране, така и тези с недостатъчно компенсиране) за периода 1991-1998 г. от една страна, както и за периода, започнал през 1999 г.
(65)
Също така в решението си за разширяване Комисията не е отчела правилно разумната печалба. Оценката ѝ относно разумната печалба се основава на разходите за регулаторен собствен капитал, оценени на 6 %, при положение че те представляват разход в контекста на аналитичното счетоводство, а не марж. Комисията е трябвало да вземе предвид процента на възвръщаемост на собствения капитал, както препоръчва Arthur Andersen (27). Освен това по този начин Комисията е изчислила разумната печалба въз основа на сума, която става нулева, след като започне прехвърлянето на всички привлечени по депозитите средства към CDC, тъй като те не изискват никакви разходи за регулаторен собствен капитал. Crédit Mutuel подчертава, че възприетият от Комисията показател води до лишаване на банката от какъвто и да е нормален марж по продукта „синя книжка“. Според Crédit Mutuel всяка банка, дори по отношение на средства, предназначени за прехвърляне, които не изискват никакви разходи за собствен капитал в тесния нормативен смисъл на понятието коефициент на платежоспособност, трябва да може да реализира нормален марж.
(66)
Комисията не е отчела правилно и разходите, наложени от другата услуга от общ интерес, която Crédit Mutuel счита, че изпълнява, а именно поддържането на банкови гишета в селските райони с цел насърчаване на спестяванията по цялата територия чрез създаване на възможно най-лесен достъп до банката.
(67)
Накрая, Crédit Mutuel отрича съществуването на евентуален притегателен ефект. Тя припомня, че в отмененото от нея решение Комисията е признала, че този притегателен ефект не би могъл да бъде доказан официално, и счита, че оттогава няма нови данни по въпроса.
(68)
Що се отнася до процедурата, Crédit Mutuel изтъква няколко общи принципа на общностното право, за да отрече получаването на каквато и да е евентуална помощ, и по-специално принципа за оправданите правни очаквания и за спазването на разумен срок.
6. МНЕНИЯ НА ФРАНЦИЯ
(69)
Франция счита, че условията от съдебната практика по делото Altmark са изпълнени:
а)
по отношение на първото условие тя подчертава, че Комисията е признала, че на Crédit Mutuel е била възложена услуга от общ икономически интерес, състояща се в привличането на депозити, предназначени за финансиране на социални жилища. Франция припомня, че в решението си за разширяване Комисията е посочила, че поддържането на банкови гишета в селските райони по причини, свързани с териториалното устройство, може също да се разглежда като услуга от общ икономически интерес (28), но не отговаря на аргументите, изложени от Комисията в решението ѝ за разширяване, според които първото условие от съдебната практика по делото Altmark не е изпълнено, тъй като не съществуват национални закони или разпоредби, налагащи достатъчно ясно задача по смисъла на член 106, параграф 2 от ДФЕС (29);
б)
по отношение на второто условие Франция счита, че параметрите на компенсацията са били предварително определени по обективен и прозрачен начин;
в)
по отношение на третото условие Франция изтъква, че размерът на компенсацията (комисионата за посредничество) не надвишава необходимия за покриване на разходите на системата размер, като препраща към отчета за аналитичния резултат на продукта „синя книжка“ на Crédit Mutuel за периода 1999-2005 г.;
г)
според Франция четвъртото условие също е изпълнено, тъй като тя твърди, че управлението на Crédit Mutuel отговаря на критериите за ефективност (30).
(70)
Що се отнася до условията, свързани с наличието на държавна помощ, Франция припомня аргументите, представени преди отмяната на решението от 2002 г.:
а)
условието за държавни ресурси не е изпълнено, тъй като печалбата на Crédit Mutuel от привлечените средства, които не са били прехвърляни на CDC (средства със свободно предназначение и средства с предназначение от общ интерес), е с произход от частни средства (депозирани от вложителите) и не е била на разположение на публичните органи;
б)
търговията между държавите-членки не би могла да бъде засегната преди цялостното изграждане на единния пазар на банковите и финансови дейности на 1 януари 1993 г. след приемането на Директива 89/646/ЕИО на Съвета от 15 декември 1989 г. относно координирането на законодателните, нормативни и административни разпоредби относно достъпа до дейността на кредитните институции и упражняването ѝ и за изменение на Директива 77/780/ЕИО (наречена по-долу „втората банкова директива“) (31). След тази дата френските органи са приели, че поради липсата на европейски статут на кооперативните дружества и поради наложените от това ограничения по отношение на задграничната експанзия на кооперативните дружества, каквото е Crédit Mutuel, касите на банката не са развивали дейност извън националните граници. Освен това сметките по продукта „синя книжка“, открити на чуждестранни лица, са съставлявали по-малко от 0,1 % от привлечените средства. Френските органи са счели също, че чуждестранните банкови институции във Франция са били насочени към твърде различен пазар от този на Crédit Mutuel;
в)
комисионата за посредничество, изплащана от CDC на Crédit Mutuel за прехвърляните средства, привлечени по продукта „синя книжка“, не би могла да представлява държавна помощ, а само възнаграждение за услуга, осъществявана от страна на банката на цена, договорена през 1991 г. в размер на 1,3 %. Френските органи подчертават значителния размер на разходите за управление, свързани с продукта „синя книжка“, поради големия брой книжки със салда под 5 000 FRF (762 EUR). Френските органи се позовават на аналитично счетоводство, осъществено от Crédit Mutuel (след въвеждането на разглежданата мярка), и заключават, че така определеният размер на възнаграждението е напълно оправдан. Според тях цялото евентуално предимство, което продуктът „синя книжка“ е предоставил на Crédit Mutuel, следва за бъде разглеждано с оглед на разходите, свързани с определена цел от общ икономически интерес. В тази връзка френските органи обърнаха внимание на Комисията върху нарастването на дела на привлечените по продукта „синя книжка“ финансови средства с предназначение от общ икономически интерес, който от 50 % от средствата, привлечени по продукта „синя книжка“ в периода 1975-1983 г., е достигнал 65 % в периода 1983-1991 г. и 100 % през 1998 г., когато всички средства са били прехвърляни на CDC;
г)
наличието на предполагаема държавна помощ би била във всички случаи вече съществуваща, тъй като схемата на продукта „синя книжка“ е била учредена преди либерализирането на банковия пазар на 1 януари 1993 г. (изтичане срока за транспониране на втората банкова директива).
(71)
В обяснителна бележка от 26 октомври 2001 г. френските органи посочват причината, поради която, в случай че Комисията приеме квалификацията за държавна помощ, във всички случаи ще става въпрос за помощ, съвместима с вътрешния пазар по силата на член 106, параграф 3 от ДФЕС. Френските органи упрекват Комисията за допуснати от нея грешки при изчисляването на общия финансов резултат по сметката за формиране на дохода на продукта „синя книжка“ поради това, че не са приложили метода, препоръчан от консултанта на Crédit Mutuel (32). Френските органи изтъкват още, че Комисията трябва да вземе предвид определена разумна печалба, която според тях е […] (33).
(72)
В мненията си относно решението за разширяване френските органи упрекват Комисията още и за това, че е проявила „едностранчивост в съжденията“, като не е приспаднала от сумите за годините със свръхкомпенсиране (1991, 1992, 1993 и 1998 г.) сумите за годините с недостатъчно компенсиране (1994-1997 г.) и в приложение 1 към решението е възприела изцяло заключенията на своя консултант относно трите спорни точки между Франция и Комисията. Франция уточнява, че в рамките на целия период 1999-2005 г. схемата, свързана с продукта „синя книжка“, не е била компенсирана достатъчно от страна на държавата. Следователно размерът на комисионата за посредничество не е надвишавал необходимия за покриване разходите за разпространение на спестовния продукт, така както са отразени в аналитичното счетоводство на продукта „синя книжка“, осъществено съвместно с Комисията (с изключение на две изменения (34)) и отговарящо на изискванията на Директива 80/723/ЕИО на Комисията от 25 юни 1980 г. относно прозрачността на финансовите отношения между държавите-членки и публичните предприятия, както и относно финансовата прозрачност в рамките на някои предприятия (35). Франция обясни още, че неотдавнашното намаляване на комисионата за посредничество отговаря главно на нуждите на икономическите оператори в областта на финансирането на социални жилища (36).
(73)
Френските органи уточняват, че след 1999 г. съществува механизъм за възстановяване при евентуална свръхкомпенсация.
(74)
Франция изтъква също така, че ликвидният риск в рамките на един месец е бил покриван от самата банка, а след един месец е бил покриван от CDC. Франция уточнява, че при сумите, привлечени по продукта „синя книжка“, процентът на рисковите тегла при изчисляване на нуждите от собствен капитал, необходим за поддържане на маржа на платежоспособност, е бил нула. Тя допълва, че процентът на рисковите тегла при изчисляване на нуждите от собствен капитал на Crédit Mutuel за други спестовни продукти и други ресурси извън продукта „синя книжка“ е варирал от […] до […] % в периода 1999-2005 г. Френските органи уточняват, че предвид липсата на основание да се прилага европейският коефициент на платежоспособност, при положение че банката е започнала да прехвърля всички привлечени по продукта средства към CDC през 1999 г., за да изчисли разумната печалба, съответстваща на продукта „синя книжка“, Crédit Mutuel е включила разходи за собствен капитал, получени чрез сравняване със съответните разходи при останалите спестовни продукти и други ресурси, като просто е ограничила размера им (от […] на […] % в периода 1999-2005 г.). По искане на Комисията Франция е предоставила уточнения и относно маржа на компенсиране, свързан със създаването на задължителен резерв към Централната банка на Франция.
7. ОЦЕНКА
7.1. Наличие на държавна помощ
(75)
В решението за разширяване Комисията посочва, че от разглежданите мерки единствено комисионата за посредничество, изплащана на Crédit Mutuel от CDC, би могла да съдържа елементи на държавна помощ (37).
(76)
Комисионата за посредничество, която евентуално съдържа елементи на държавна помощ, е била въведена на 27 септември 1991 г. с постановление от същата дата, а в рамките на настоящото решение се анализира за периода до либерализирането на продукта „книжка А“ и хармонизирането с нея на продукта „синя книжка“ от 1 януари 2009 г. (38).
7.1.1. Условията от съдебната практика по делото Altmark не са изпълнени
(77)
Следва да се изтъкне, че съгласно съдебната практика по делото Altmark (39) компенсациите, изплащани за изпълнението на обществени услуги, не са държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, ако са изпълнени четири кумулативни условия.
(78)
В мненията си, изразени в отговор на решението за разширяване, френските органи и Crédit Mutuel изтъкват съществуването на две услуги от общ икономически интерес, състоящи се, от една страна, в поддържането на голям брой банкови гишета в селските райони по причини, свързани с териториалното устройство, а от друга, в привличането на депозити, предназначени за финансиране на социални жилища.
(79)
И преди въвеждането на разглежданата мярка обаче Crédit Mutuel не е имала задължението да поддържа банкови гишета в селските райони, тъй като законът за разкриването и закриването на банкови клонове е бил отменен през 1987 г. и режимът на контрол (който за Crédit Mutuel е бил поддържан в периода 1987-1991 г.) е бил премахнат на 1 юли 1991 г. (40). Освен това френските органи и Crédit Mutuel не оспориха заключението в решението за разширяване, според което „след 1991 г. [т.е. към 1 юли 1991 г.] не съществува никакъв документ, доказващ, че на Crédit Mutuel е била възложена, по смисъла на член 86 от ЕО [понастоящем член 106 от ДФЕС], задачата, посочена в точка 24, подточка iii) по-горе [поддържане на банкови гишета в селските райони по причини, свързани с териториалното устройство]“ (41).
(80)
Следователно проверката за изпълнение на условията от съдебната практика по делото Altmark следва да се извърши само по отношение на задачата за привличане на депозити с цел финансирането на социални жилища.
(81)
Комисията припомня, че държавите-членки разполагат с широки правомощия за оценка относно естеството на услугите, които биха могли да бъдат квалифицирани като услуги от общ икономически интерес. Тя счита, че с декретите за прилагане на разпоредбите на член 9 от Закона за изменение на Закона за финансите за 1975 г. (42) и на член 24 от Закона за изменение на Закона за финансите за 1982 г. (43), по-специално с постановлението от 27 септември 1991 г., ясно се възлага на Crédit Mutuel задачата (така, както е определена в член R 323-10 и член R 331-14 от кодекса на строителството и жилищата) за привличане на финансови средства с цел прехвърлянето им на CDC, което ще позволи да бъдат финансирани социални жилища. Комисията счита, че с квалифицирането на тази задача като услуга от общ икономически интерес Франция не е допуснала явна грешка в оценката.
(82)
По силата на четвъртото условие от съдебната практика по делото Altmark„когато изборът на предприятие, на което в конкретен случай да се възложи изпълнението на задълженията за обществена услуга, не е извършен в рамките на процедура за обществена поръчка, която създава условия за избор на кандидата, способен да предостави тези услуги при най-ниски разходи за съответната общност, необходимото ниво на компенсация трябва да бъде определено въз основа на анализ на разходите, които едно средно предприятие, добре ръководено […] за изпълнение на изискванията за предоставяне на обществена услуга би направило за изпълнение на тези задължения, като се отчитат свързаните с това приходи, както и една разумна печалба във връзка с изпълнение на тези задължения“ (44).
(83)
Комисията счита, че четвъртото условие не е изпълнено, що се отнася до задачата за привличане на депозити, прехвърляни към CDC с цел финансирането на социални жилища. Следва да се отбележи, че държавата не е възложила тази задача на предложилия най-добрата оферта в рамките на обществена тръжна процедура, а чрез директни преговори с Crédit Mutuel. Размерът на комисионата за посредничество не е бил определен въз основа на разходите за изпълнение на услуга от общ икономически интерес, които би направило едно средно предприятие с добро управление. Размерът на комисионата за посредничество от 1,3 % не би могъл да се основава на реалните разходи, направени от Crédit Mutuel за изпълнението на услугата от общ икономически интерес, тъй като през септември 1991 г. не е съществувало отделно счетоводство за продукта „синя книжка“, благодарение на което да бъдат установени разходите специално за продукта „синя книжка“, фигуриращи в счетоводните отчети на банката. Отделното счетоводство за продукта „синя книжка“ е било въведено няколко години по-късно и е реконструирано със задна дата за годините преди 1991 г. Следователно не съществува индикация, че размерът на комисионата за посредничество е бил определен въз основа на разходите на едно средно предприятие с добро управление за изпълнението на въпросната услуга от общ икономически интерес. Френските органи изтъкват, че като цяло Crédit Mutuel е добре управлявано предприятие. Въпреки това те не доказват достатъчно добре това свое твърдение, като се позовават основно на съображение 13 от решението за разширяване, в което Комисията посочва само общите финансови резултати (размер на баланса, нетен финансов резултат, съотношение между разходи и приходи, собствен капитал и коефициент на платежоспособност) на Crédit Mutuel през 2004 г. Във всички случаи, ако държавата-членка е определила нивото на компенсиране въз основа на анализ на разходите на средно предприятие с добро управление, не би следвало да ѝ бъде трудно да го докаже пред Комисията и да изложи следваната методология, което Франция в случая не е направила. Накрая, фактът, че след либерализирането на продуктите „книжка А“ и „синя книжка“ от 1 януари 2009 г. комисионата за посредничество на Crédit Mutuel е намаляла от 1,1 % на 0,6 %, показва, че нивото на компенсиране е било по-високо от това, което би било определено въз основа на разходите на едно средно предприятие с добро управление, изпълняващо същата задача от общ интерес.
(84)
Тъй като условията от съдебната практика по делото Altmark са кумулативни, при неизпълнение на което и да е от тях съдебната практика не може да бъде приложена и разглежданата мярка би могла да представлява държавна помощ. От горепосочените съображения следва, че разглежданата мярка не изпълнява четвъртото условие от съдебната практика по делото Altmark. Следователно съдебната практика по това дело е неприложима и следва да се провери дали действително мярката е държавна помощ (45) (46).
7.1.2. Изпълнени са условията за наличие на държавна помощ
(85)
Съгласно член 107, параграф 1 от ДФЕС всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар.
7.1.2.1. Приписване на държавата и на ресурси на държавата
(86)
Комисионата за посредничество е била изплащана ежегодно (47) на Crédit Mutuel от CDC по силата на договор между държавата и Crédit Mutuel, с който са били определени условията за прилагане на постановлението от 27 септември 1991 г. Размерът на комисионата за посредничество е бил определен от държавата с цел компенсиране на задължението за изпълнение на обществена услуга. Освен това CDC е държавно предприятие и действията му следва да бъдат приписани на държавата (48). От това следва, че е изпълнено условието за приписване на държавата и за използване на държавни ресурси.
7.1.2.2. Селективност
(87)
Комисионата за посредничество е била предоставена единствено на Crédit Mutuel в отговор на задължението за привличане на спестявания, прехвърляни на CDC с цел финансиране на социални жилища, което е било осъществявано чрез продукта „синя книжка“, за разпространението на който Crédit Mutuel е имала изключителното право. От това следва, че мярката има селективен характер.
7.1.2.3. Условията от съдебната практика по делото Altmark не са изпълнени, разследване за наличие на предимство, нарушаващо конкуренцията
(88)
Тъй като представлява прехвърляне на държавни ресурси в полза единствено на Crédit Mutuel, комисионата за посредничество е подобрила конкурентното положение на тази банка в сравнение с това на нейните конкуренти. Съгласно практиката на Съда подобряването на конкурентното положение на дадено предприятие чрез предоставяне на държавна помощ най-общо е доказателство, че е нарушена конкуренцията спрямо останалите предприятия, които не са получили подобна помощ (49).
7.1.2.4. Засягане на търговията между държавите-членки
(89)
Освен това, съгласно обичайната практика на Съда търговията между държавите-членки е засегната тогава, когато предприятието получател упражнява дейността си в сфера, отворена за конкуренцията, и тази дейност включва търговия между държави-членки (50). Впрочем след 1979 г. пазарният дял на чуждестранните банки е достигал 8 % при кредитните дейности (4 % за банковите клонове, нерегистрирани като юридически лица, 4 % за дъщерните дружества, регистрирани като юридически лица съгласно френското законодателство), 4,5 % при депозитните дейности (съответно 2 % и 2,5 %). Делът на европейските банки, без тези от Франция, по отношение на общия брой на чуждестранните банки е бил 50 % при кредитите, 70 % при депозитите. Следователно още през 70-те години Crédit Mutuel е работила в условията на конкуренция с чуждестранни банкови мрежи на територията на Франция. Освен това пазарът на ликвидни спестовни продукти, част от който е спестовният продукт „синя книжка“ и който включва също така продуктите Codevi, LEP („популярна спестовна книжка“), „жълта книжка“, банковите сметки по обикновени спестовни книжки и CEL („жилищна спестовна сметка“) (51), по време на разглеждания период вече е бил отворен за конкуренцията.
(90)
Въз основа на горепосоченото Комисията заключава, че са изпълнени четирите условия за наличие на държавна помощ.
7.1.2.5. Неправомерност на мярката за помощ
(91)
Накрая, мярката за помощ е неправомерна, тъй като за нея не е било отправено уведомление до Комисията в съответствие с член 108, параграф 3 от ДФЕС и е била приведена в действие след влизането в сила във Франция на Договора за създаването на Европейската икономическа общност.
(92)
В отговор на аргумента на френските органи, според който държавната помощ е била вече съществуваща поради това, че е била приета преди изтичането на срока за транспониране, 1 януари 1993 г., на втората банкова директива, Комисията подчертава, че целта на тази директива е била изграждане на вътрешния пазар в сектора на кредитните институции с оглед свобода на установяване и свободно предоставяне на услуги. От това не следва, че въпросният пазар е бил затворен за конкуренцията преди въвеждането на комисионата за посредничество, а само че все още са съществували определени пречки пред свободата на установяване и свободното предоставяне на услуги в банковия сектор. От решението от 10 май 2007 г. става ясно, че продуктът „синя книжка“ е част от „пазара“ на ликвидни спестовни продукти, което предполага отвореност на въпросната дейност за конкуренцията и по никакъв начин не потвърждава аргумента на френските органи, според който въпросната дейност е била отворена за конкуренцията едва през 1993 г. Точно обратното, в решението се посочва съществуването на „зрял“ пазар (52).
7.2. Съвместимост на помощта с вътрешния пазар
(93)
Тъй като разглежданата мярка съдържа елементи на държавна помощ, Комисията трябва да анализира съвместимостта ѝ с вътрешния пазар.
(94)
Съгласно член 106, параграф 2 от ДФЕС: „предприятията, които са натоварени с функцията да оказват услуги от общ икономически интерес […] се подчиняват на разпоредбите, съдържащи се в Договорите, и в частност на правилата на конкуренцията, доколкото прилагането на тези правила не препятства фактически или юридически изпълнението на специфичните задачи, които са им възложени. Развитието на търговията не трябва да се засяга до степен, която би била в противоречие с интересите на Съюза“.
(95)
Съгласно практиката на Съда, практиката на Комисията и рамката на Общността от 2005 г. значението на член 106, параграф 2 от ДФЕС е, че държавна помощ, предоставена на предприятие, което е натоварено с задачата да оказва услуги от общ икономически интерес, може да бъде обявена за съвместима с вътрешния пазар, ако мярката за помощ отговаря на следните условия:
а)
предоставяната услуга има характеристиките на услуга от общ икономически интерес;
б)
предприятието действително е било натоварено от страна на държавата с изпълнението на тази услуга от общ икономически интерес чрез един или няколко официални акта;
в)
спазени са принципите за необходимост и пропорционалност, и
г)
развитието на търговията не е засегнато до степен, която би била в противоречие с интересите на Съюза.
(96)
Условия a) и б) са изпълнени по причините, изложени в съображение 81.
(97)
Що се отнася до условие г), Комисията не разполага с данни, че търговията между държавите-членки е засегната до такава степен, че помощта да не отговаря на това условие. По-специално с решението от 10 май 2007 г. се иска прекратяване на изключителното право за разпространение на продукта „синя книжка“, тъй като специалните права, свързани с разпространението на този спестовен продукт, представляват ограничение за свободното предоставяне на услуги в рамките на Общността (53). Въпреки това, доколкото комисионата за посредничество не е представлявала свръхкомпенсиране на задачата за осъществяване на услугата от общ икономически интерес, възложена на Crédit Mutuel, тя не може да бъде разглеждана като засягаща развитието на търговията до степен, която би била в противоречие с интересите на Съюза.
(98)
Поради това по-долу Комисията проверява дали са били спазени принципите за необходимост и пропорционалност, т.е. дали размерът на компенсацията, каквато е комисионата за посредничество, не е надвишавал това, което е необходимо за покриване на разходите, понесени при изпълнение на задълженията за обществена услуга, като се отчитат съответните постъпления и една разумна печалба за изпълнение на тези задължения (54).
(99)
При проверката за евентуална липса на свръхкомпенсация (вж. подраздел 7.2.5) Комисията следва - за периода от 27 септември 1991 г. (вж. подраздел 7.2.1) до 31 декември 2005 г. - глобален подход (вж. подраздел 7.2.2). Тя отчита всички предимства, свързани с продукта „синя книжка“, без обаче да включва евентуален притегателен ефект, чийто обхват не е било възможно да бъде определен (вж. подраздел 7.2.3). Отчетена е определена разумна печалба (вж. подраздел 7.2.4), включително за привлечените средства, които са били прехвърляни на CDC.
7.2.1. Начало на разглеждания период (27 септември 1991 г.)
(100)
В решението за разширяване изчисляването на нетния финансов резултат от продукта „синя книжка“ с цел да бъде направена оценка относно съществуването на евентуална свръхкомпенсация е включвало приходите за цялата 1991 г. (55) С други думи нетният финансов резултат от средствата със свободно предназначение и от тези с предназначение от общ икономически интерес е бил отчетен, считано от 1 януари 1991 г.
(101)
Както беше посочено в съображения 75 и 76, единствената мярка, която се разследва в рамките на настоящия случай, е комисионата за посредничество, въведена на 27 септември 1991 г., в момента, когато Crédit Mutuel е била задължена да прехвърля привлечените от нея средства към CDC с цел финансиране на социални жилища. Преди тази дата не са съществували нито комисионата за посредничество, нито прехвърлянето на средства към CDC. От това следва, че Комисията трябва да започне оценката си относно пропорционалността на помощта след тази дата.
(102)
Следователно разходите и приходите, свързани с изпълнението на услугата от общ икономически интерес, не могат да се отнасят за периода преди 27 септември 1991 г. С други думи, едва след въвеждането на разглежданата мярка за помощ (комисионата за посредничество) мога да бъдат отчитани разходите и приходите, свързани с изпълнението на услуга от общ икономически интерес, финансирана от тази мярка. В заключение Комисията счита, че в решението ѝ за разширяване на процедурата е имало известна непоследователност, тъй като мярката за помощ е била ограничена единствено до въведената на 27 септември 1991 г. комисиона за посредничество, но е било запазено отчитането на нетния финансов резултат от продукта „синя книжка“ за периода 1 януари 1991 г.-27 септември 1991 г.
(103)
Тъй като Crédit Mutuel може да предостави данни за нетния финансов резултат от средствата с предназначение от общ икономически интерес и тези с общо предназначение само на годишна база, Комисията счита, че за 1991 г. следва да се вземе предвид само нетният резултат, съответстващ на периода от 27 септември 1991 г. до 31 декември 1991 г., и нетният резултат за цялата 1991 година се изчисли пропорционално на съответния брой дни, т.е. 96/365. Нетният финансов резултат от средствата, които са били прехвърлени към CDC през 1991 г., може да бъде взет предвид изцяло, тъй като, както беше посочено в съображение 101, въпросното прехвърляне е било въведено именно след 27 септември 1991 г., така че, по същество нито една част от този резултат не се отнася за периода от 1 януари 1991 г. до 27 септември 1991 г.
7.2.2. Глобален подход до края на 2005 г. и подход по години след това
(104)
В решението си за разширяване Комисията препоръча възприемането на подход по години, за да се прецени дали е налице евентуално свръхкомпенсиране. Този подход произтича от рамката на Общността от 2005 г. и се различава от предишната практика на Комисията. Когато преди приемането на рамката на Общността от 2005 г. Комисията трябваше да направи оценка за съществуването на евентуално свръхкомпенсиране, тя следваше подход, който би могъл да бъде определен като „глобален“, при който размерът на компенсацията в годините със свръхкомпенсиране можеше, без ограничение, да бъде намален с размера на компенсацията в годините на недостатъчно компенсиране (56).
(105)
По силата на точка 26 от рамката на Общността от 2005 г. Комисията ще прилага разпоредбите на тази рамка спрямо помощи, за които не е отправено уведомление, ако помощта е била отпусната след публикуването на рамката в Официален вестник на Европейския съюз, а в останалите случаи - разпоредбите, които са в сила в момента на отпускането на помощта. Разглежданата помощ е отпускана ежегодно (57) и за нея не е било отправено уведомление. Публикуването на рамката на Общността от 2005 г. в Официален вестник на Европейския съюз е станало на 29 ноември 2005 г. Следователно за периода преди 2006 г. следва да се прилагат правилата, които са в сила в момента на отпускането на помощта, а за периода от 1 януари 2006 г. до края на срока на помощта - 31 декември 2008 г. - рамката на Общността от 2005 г.
(106)
С рамката на Общността от 2005 г. се въвежда „годишен“ подход, доколкото изчисляването на евентуална свръхкомпенсация трябва да се извършва по години, без размерът на годишна свръхкомпенсация да може да се прехвърля в следващата година, освен когато този размер не надвишава 10 % от размера на годишната компенсация (58).
(107)
За разлика от това, преди приемането на рамката на Общността от 2005 г., когато Комисията проверяваше дали дадено предприятие не е било свръхкомпенсирано за изпълнението на задачата за услуга от общ икономически интерес, тя следваше „глобален“ подход (вж. съображение 104) (59).
(108)
При глобалния подход нетният резултат за всяка година, натрупан година по година, се актуализира чрез прилагане на референтния лихвен процент за Франция към 1 януари на всяка година (60).
7.2.3. Предимства, които са взети предвид
(109)
Съгласно точка 17, първо изречение от рамката на Общността от 2005 г. „приходите, които трябва да бъдат взети предвид, включват като минимум всички приходи, реализирани от услугата от общ икономически интерес“. Следователно при проверката за липса на евентуално свръхкомпенсиране следва да се взема предвид нетният резултат от средствата с предназначение от общ икономически интерес и този от средствата със свободно предназначение през разследвания период. Комисията счита, че тези резултати са приходи, въведени от Франция от 27 септември 1991 г. в полза на Crédit Mutuel в рамките на изпълнението от страна на последната на услугата от общ икономически интерес за финансиране на социални жилища посредством CDC. Тези средства се основават, с оглед на аналитичното счетоводство, на специфичен ресурс - депозитите, привлечени благодарение на разпространението на продукта „синя книжка“. В условията на пазарна конкуренция (без специални права за разпространение на освободен от данъчно облагане спестовен продукт) Crédit Mutuel не би могла да си осигури този ресурс на същата цена, така че съответните средства и ресурси трябва да бъдат взети предвид в контекста на цялостната икономическа структура на продукта „синя книжка“. Освен това самата Франция потвърди наличието на връзка между тези средства, продукта „синя книжка“ и задачата за финансиране на социални жилища чрез прехвърляне на средствата по този продукт към CDC след 1991 г. (61). С други думи, като възлага на Crédit Mutuel на 27 септември 1991 г. услугата от общ икономически интерес за привличане на депозити, прехвърляни към CDC и предназначени за финансиране на социални жилища, Франция потвърждава, че е предоставила на банката правото да разпространява спестовния продукт „синя книжка“. Следователно печалбата в резултат на използването на средствата по тези депозити следва да бъде разглеждана, считано от тази дата, като приход, предоставян на Crédit Mutuel за изпълнението на услугата от общ икономически интерес.
(110)
Жалбоподателят и други институции или организации (Съветът по конкуренцията и докладите на парламентаристи или научни организации (62)) считат, че изключителното право за разпространение на продукта „синя книжка“ е предизвикало „притегателен ефект“, като с това е позволило на Crédit Mutuel да привлече и задържи клиенти, на които е продала и други банкови продукти освен продукта „синя книжка“. В решението си за разширяване на процедурата Комисията не изключва продуктът „синя книжка“ да е довел до генерирането на индиректни приходи, дължащи се на притегателния ефект (63), но припомня, че досега не е съществувала възможност за количествено определяне на подобни приходи (64).
(111)
В края на настоящото разследване Комисията констатира, че макар че не може да се изключи наличието на притегателен ефект, данните, които е събрала по случая, не ѝ позволяват с достатъчна достоверност да даде количествено определение на евентуалния притегателен ефект.
(112)
Предоставените от жалбоподателите документи съдържат предположения за съществуването на притегателен ефект, но не го доказват официално и още по-малко дават точна оценка на финансовото отражение на този ефект.
(113)
Що се отнася до проучването на Glais (вж. съображения 52 и 53), Комисията счита, че Crédit Mutuel има пълното право да твърди, че тези статистически анализи не предоставят никакво сигурно доказателство за количествено определим притегателен ефект.
(114)
В съображенията на жалбоподателите са предложени три субективни оценки. Най-напред, предвид факта, че другите банки са предложили да разпространяват продукта „синя книжка“ с комисиона от 1 %, жалбоподателите предлагат приблизителна оценка на притегателния ефект чрез изчисляване на разликата между размера на получаваната от Crédit Mutuel комисиона и този размер от 1 %, т.е. 0,3 %, което съответства на около 300 млн. FRF годишно. Във всички случаи обаче е невъзможно да се докаже дали конкурентите на Crédit Mutuel биха могли през разглеждания период да изпълнят тази задача при същите условия при това ниво на възнаграждението от 1 %. Освен това този първи аргумент не доказва притегателния ефект, а изглежда потвърждава тезата, че Crédit Mutuel е била свръхкомпенсирана, което, както ще бъде доказано, не е отговаря на истината. Нищо не доказва, че притегателният ефект съответства на разликата между комисионата за посредничество и най-ниската хипотетична комисиона, която конкурентите на Crédit Mutuel са предлагали да получават в замяна на разпространението на продукта „синя книжка“.
(115)
Съгласно втория метод, предложен от жалбоподателите, притегателният ефект би могъл да бъде измерен в зависимост от нарастването на пазарните дялове на Crédit Mutuel. Този метод на оценка е неприемлив, тъй като се основава на твърдението, че нарастването на пазарния дял се дължи единствено на продукта „синя книжка“, в потвърждение на което не съществуват никакви обективни доказателства.
(116)
Третата оценка на изключителното право за разпространение се основава на загубата на данъчни приходи вследствие на освобождаването от данъчно облагане на продукта „синя книжка“. Ако Crédit Mutuel е искала да разпространява спестовен продукт без данъчно освобождаване, като предлага, независимо от данъчното положение на вложителите, същата нетна възвръщаемост като тази на продукта „синя книжка“, тя щеше да понесе разходи за пропуснати ползи, равни на размера на условния данък, (потенциално) платен от вложителите. Според жалбоподателите натрупаното данъчно предимство в размер на 4,5 млрд. FRF за периода 1991-1997 г. трябва да се разглежда като предимство в същия размер, предоставено на Crédit Mutuel. Този начин на разсъждение е неприемлив, тъй като Crédit Mutuel най-вероятно не би могла да разпространява продукта „синя книжка“ при същите условия, ако трябваше да поеме изцяло разходите за освобождаването от данъчно облагане, което облагодетелства пряко членовете на дружеството.
(117)
Евентуалните предимства в разглеждания случай трудно могат да бъдат доказани и определени количествено. Прякото икономическо предимство от продукта „синя книжка“ може лесно да бъде установено от счетоводните сметки за продукта. За разлика от него икономическото предимство, дължащо се на продажбата на други продукти или услуги на клиенти, които са останали лоялни благодарение на продукта „синя книжка“, би могло да се установи в аналитичното счетоводство за съответните продукти, ако още на момента е било възможно да се разграничи продаденото на клиенти, лоялни на Crédit Mutuel или привлечени от нея благодарение на продукта „синя книжка“, от това, което е било продадено на клиенти, избрали Crédit Mutuel по друга причина, което в случая е невъзможно. Поради тази причина консултантът на Комисията не е могъл да направи оценка на евентуалния притегателен ефект с помощта на приложения счетоводен модел за оценка на преките икономически предимства, дължащи се на продукта „синя книжка“.
(118)
Останалите по-комплексни опити за оценка на притегателния ефект от страна на консултанта на Комисията не доведоха до успех. По тази причина Комисията счита, че при изчислението, свързано с проверката за липса на евентуална свръхкомпенсация, не може да вземе предвид евентуалното предимство, дължащо се на притегателния ефект.
7.2.4. Изчисляване на разумната печалба
(119)
При проверката за липса на свръхкомпенсация на предприятието, натоварено с изпълнението на услуга от общ икономически интерес, следва да се вземе предвид определена разумна печалба (65). В рамката на Общността от 2005 г. се уточнява, че „ „разумната печалба“ следва да се разбира като коефициент на възвращаемост на собствения капитал с отчитане на риска - или липсата на риск - за предприятието […]. По принцип този коефициент не трябва да надвишава средния коефициент за съответния сектор през последните години“ (66).
(120)
В решението за разширяване (67) Комисията е счела, че спрямо привлечените средства с предназначение от общ икономически интерес и тези с общо предназначение би следвало да бъде приложена определена разумна печалба, достигаща средно 6 % от собствения капитал. Този процент, различен за всяка година и достигащ средна стойност от 6 %, съответства на процента на възвръщаемост, първоначално препоръчан от Crédit Mutuel: Crédit Mutuel е приела като разход за собствен капитал размера на реално разпределения дивидент през разглежданата година. В настоящото решение, когато става въпрос за вземането предвид на определена разумна печалба при проверката за липса на евентуална свръхкомпенсация, Комисията не се отдалечава, по отношение на привлечените средства с общо предназначение и тези с предназначение от общ икономически интерес, от вече възприетия подход в решението за разширяване, описан в раздел 7.2.5.
(121)
Въпреки това в решението си за разширяване (68) Комисията считаше, че няма да е необходимо да прилага тази разумна печалба спрямо депозитите, прехвърляни на CDC, доколкото последните не налагат разходи за собствен капитал с оглед на пруденциалното регулиране, тъй като тези депозити не са инвестирани от Crédit Mutuel, а само са предназначени за прехвърляне към CDC. От пруденциална гледна точка кредитният риск, свързан с привлечените средства, които се прехвърлят на CDC, се разглежда като равен на експозицията по отношение на държавата (Френската република), т.е. с рисково тегло, равно на нула, и следователно като неизискващ собствен капитал.
(122)
Отказът от разумна печалба от привлечените средства, които се прехвърлят на CDC, би довел до намаляване на общата разумна печалба (от една страна свързаната с привлечените средства с предназначение от общ икономически интерес и тези с общо предназначение, и от друга страна, разумната печалба, свързана с привлечените средства, които се прехвърлят на CDC) в периода 1991-1999 г. и до пълното ѝ изчезване след 2000 г., след като всички привлечени средства през 1999 г. се прехвърлят към CDC (69).
(123)
В писмото си от 1 септември 2006 г., с което представят съображенията си в отговор на решението за разширяване, френските органи потвърдиха, че прехвърляните към CDC средства не са изисквали регулаторен собствен капитал. Въпреки това според френските органи „предвид липсата на основание да се прилага европейският коефициент на платежоспособност от момента, в който Crédit Mutuel е започнала да прехвърля всички привлечени средства към CDC през 1999 г., Crédit Mutuel [предлага] при изчисляването на разумната печалба, съответстваща на продукта „синя книжка“, [да се включи] включва разходи за собствен капитал, получени чрез сравнение с този при останалите спестовни продукти и други ресурси“. Комисията не може да приеме подобен подход, тъй като с него спрямо прехвърляните към CDC средства изкуствено се налага нуждата от регулиран собствен капитал, определяна въз основа на средната нужда от капитал за другите активи на Crédit Mutuel, които са напълно независими от продукта „синя книжка“.
(124)
Липсата на нужда от регулаторен собствен капитал показва липсата на риск от кредитна загуба, какъвто е случаят със средствата, прехвърляни на CDC. Дейността по привличане на депозити от името на CDC не носи и ликвиден риск (с изключение на риска в рамките на месеца), нито падежна трансформация, тъй като размерът на средствата, предназначени за прехвърляне към CDC, се определя ежемесечно в зависимост от постъпилите депозити, а лихвеният процент, изплащан от CDC, се прехвърля незабавно към вложителите. Следователно е ясно, че тази услуга от общ икономически интерес носи ниско ниво на риск за Crédit Mutuel. Въпреки това съществуват някои други видове риск, като оперативен, икономически (риск от възможността размерът на възнаграждението да не покрива понесените разходи), правен риск и риск за репутацията на банката. Освен това има и други банкови дейности, като например предлагането на взаимни фондове, управлението на имущество или продажбата на финансови продукти (като акции и облигации), които не изискват регулаторен собствен капитал, но това не ги прави по-малко печеливши. Следователно не съществува пряка връзка между разходите за регулаторен собствен капитал - изчислен въз основа на пруденциални правила, чиято специфична цел по никакъв начин не е да се прави оценка на рентабилността на дадена дейност - и очакваната печалба от дадена дейност.
(125)
Въпреки това се налага констатацията, че в настоящия случай, макар че Комисията разрешава на Crédit Mutuel да реализира разумна печалба от привлечените средства, които се прехвърлят на CDC, тя признава, че определянето на адекватно ниво на тази печалба изисква комплексна икономическа оценка. Продуктът „синя книжка“ е нетипичен банков продукт със смесени характеристики на спестовен продукт и текуща сметка, като привлечените по него средства се прехвърлят на публична институция. Следователно не съществуват непосредствено сравними продукти, въз основа на които би могла да бъде определена разумната печалба от подобна дейност.
(126)
Поради липсата на продукт, сравним в достатъчно голяма степен с продукта „синя книжка“, Комисията счита, че в случая може да използва два показателя, позволяващи да се направи оценка дали, по отношение на прехвърляните към CDC средства, дадена печалба може да се счита за разумна. Тези два показателя са следните:
а)
маржът на печалбата в банковия сектор във Франция, т. е. нетните приходи преди облагане с данъци, разделени на оборота (в случая оборотът на банките са техните оперативни резултати). Въз основа на данните за банковия сектор във Франция за разглеждания период (от 27 септември 1991 г. до края на 2008 г.), маржът на печалбата е средно 23 % годишно;
б)
процентът на възвръщаемост в банковия сектор във Франция, т.е. нетните приходи преди облагане с данъци, разделени на размера на активите. Средният размер на годишния процент на възвръщаемост за целия разглеждан период е 45 основни пункта (0,45 %).
(127)
В долната таблица (70) са представени маржът на печалбата и процентът на възвръщаемост в банковия сектор във Франция за периода 1993-2008 г. (не са налични данни за периода преди 1993 г.):
1993 г.
1994 г.
1995 г.
1996 г.
1997 г.
1998 г.
1999 г.
2000 г.
2001 г.
2002 г.
2003 г.
2004 г.
2005 г.
2006 г.
2007 г.
2008 г. (72)
Нетни приходи преди облагане с данъци (71)
15,2
2,7
25,0
41,0
67,5
14,4
19,8
22,5
24,6
23,5
23,4
29,6
31,3
46,2
34,3
-4,4
Оперативен резултат (71)
362,4
335,4
345,6
356,1
375,3
60,8
64,6
70,5
74,9
77,0
80,6
83,5
89,5
104,1
98,0
79,1
Марж на печалбата
4,2 %
0,8 %
7,2 %
11,5 %
18 %
23,7 %
30,6 %
31,9 %
32,8 %
30,6 %
29,0 %
35,5 %
35,0 %
44,4 %
35,1 %
-5,6 %
Среден марж на печалбата
22,8 %
Активи (71)
Няма данни
16 333
17 216
18 291
19 894
3 052
3 394
3 452
3 783
3 793
3 960
4 390
5 275
6 041
7 061
7 699
Процент на възвръщаемост
Няма данни
0,02 %
0,15 %
0,22 %
0,34 %
0,47 %
0,58 %
0,65 %
0,65 %
0,62 %
0,59 %
0,68 %
0,59 %
0,77 %
0,49 %
-0,05 %
Среден процент на възвръща-емост
0,45 %
(128)
За да изчисли маржа на печалбата и процента на възвръщаемост на Crédit Mutuel по отношение на дейността по привличане на депозити, прехвърляни към CDC, Комисията използва следните стойности:
а)
за делител на маржа на печалбата - приходите, получени за дейността по привличане на депозити, прехвърляни към CDC, т.е. годишния размер на комисионата за посредничество;
б)
за делител на процента на възвръщаемост - депозитите, прехвърлени на CDC;
в)
за числител, т.е. резултата преди облагане с данъци, Комисията счита, че ако се приеме като разумна печалба марж от 4,2 % по отношение на дейността по привличане на депозити, прехвърляни на CDC, т.е. резултат преди облагане с данъци, представляващи 4,2 % от получената от CDC комисиона за посредничество, Crédit Mutuel не получава свръхкомпенсация (вж. таблицата в съображение 132).
(129)
Що се отнася до втория показател (процента на възвръщаемост), Комисията отбелязва, че ако процент на възвръщаемост от 5 базисни пункта е взет предвид като разумна печалба от дейността по привличане на депозити, прехвърляни на CDC, т.е. ако се вземе предвид резултат преди облагане с данъци, представляващ 0,05 % от общата сума на депозитите, прехвърлени на CDC, от това следва, че Crédit Mutuel не е получила свръхкомпенсация за управлението на продукта „синя книжка“ през разглеждания период.
(130)
Съгласно рамката на Общността от 2005 г. разумната печалба не трябва да надхвърля средния процент, установен в съответния сектор за разглеждания период. Ако бъде разрешен марж на печалбата от 4,2 %, той ще представлява по-малко от една пета от средния марж на печалбата в банковия сектор (22,8 %). Предвид на това, че, както беше посочено в съображение 124, дейността по привличане на депозити, които се прехвърлят на CDC, е дейност с нисък риск и следователно с ниска възвръщаемост, Комисията счита, че марж на печалбата от 4,2 % не е прекомерно висок и в случая може да се приеме за разумна печалба.
(131)
По същия начин Комисията счита, че ако бъде приета печалба от 5 базисни пункта за привлечените средства, прехвърляни на CDC, тя ще бъде разумна предвид средния процент на възвръщаемост от 45 базисни пункта в банковия сектор във Франция за разглеждания период и ще представлява нисък и консервативен праг на това, което може да се приеме за разумна печалба в конкретния случай. Също така това ниско ниво на печалбата отразява ясно нивото на риска, който поема Crédit Mutuel по отношение на дейността си за привличане на депозити за сметка на CDC, който, както беше посочено в съображение 124, е нисък.
7.2.5. Проверка за липсата на свръхкомпенсация
(132)
Въз основа на горепосоченото Комисията извърши проверка - представена в долната таблица - за липсата на свръхкомпенсация по метода, изложен в подраздели 7.2.1-7.2.4 (73):
(в млн. евро)
КОМПЕНСАЦИЯ
СВРЪХКОМПЕНСИРАНЕ ИЛИ НЕДОСТАТЪЧНО КОМПЕНСИРАНЕ
Година
Комисиона за посредничество
(годишна)
Глобален подход (74)
(до края на 2005 г.)
Годишен подход (75)
(след 2006 г.)
1991 г. (27.9.1991 г.-31.12.1991 г.)
1,5
43,8
неприложимо
(глобалният подход се прилага до 2005 г., вж. подраздел 7.2.2)
1992 г.
9,1
125,1
1993 г.
16,8
184,0
1994 г.
36,6
127,3
1995 г.
59,5
114,5
1996 г.
74,7
107,8
1997 г.
82,3
88,4
1998 г.
118,9
92,0
1999 г.
188,9
98,3
2000 г.
188,2
106,3
2001 г.
181,9
91,3
2002 г.
187,8
76,3
2003 г.
197,7
61,2
2004 г.
204,4
45,7
2005 г.
196,7
15,0
2006 г.
[…]
-39,1
2007 г.
[…]
-24,3
2008 г.
[…]
-6,1
(133)
Вижда се, че свръхкомпенсацията в края на 2005 г. (15 млн. EUR) е по-малко от 10 % от компенсацията за 2005 г. (196,7 млн. EUR). По силата на точка 21 от рамката на Общността от 2005 г. тази сума може да бъде пренесена в следващата година. Крайният резултат е недостатъчно компенсиране в размер на -6,1 млн. EUR в края на 2008 г. за целия разглеждан период.
(134)
Следователно Комисията може да заключи, че Crédit Mutuel не е била свръхкомпенсирана с комисионата за посредничество за възложената ѝ услуга от общ икономически интерес, считано от 27 септември 1991 г. до края на 2008 г.
8. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(135)
Заключението на Комисията е, че Френската република неправомерно е привела в действие разглежданата мярка в нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС. Въпреки това помощта може да се счита за съвместима с вътрешния пазар по силата на член 106, параграф 2 от ДФЕС, тъй като компенсацията, изплащана от страна на държавата, не е надвишавала необходимото за покриване на разходите, понесени при изпълнение на задълженията за обществена услуга, като се отчитат съответните постъпления и една разумна печалба за изпълнение на тези задължения,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Държавната помощ, приведена в действие от Френската република в полза на Crédit Mutuel с постановлението от 27 септември 1991 г. за определяне на средствата с предназначение от общ интерес на Crédit Mutuel, е съвместима с вътрешния пазар.
Член 2
Адресат на настоящото решение е Френската република.
Съставено в Брюксел на 24 май 2011 година.
KOMISSION PÄÄTÖS,
annettu 24 päivänä toukokuuta 2011,
Valtiontuesta C 88/97, jonka Ranskan tasavalta on toteuttanut Crédit Mutuelin hyväksi
(tiedoksiannettu numerolla K(2011) 3436)
(Ainoastaan ranskankielinen teksti on todistusvoimainen)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(2011/747/EU)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 108 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,
ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,
on mainitun artiklan mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa (1) ja ottanut huomioon nämä huomautukset,
sekä katsoo seuraavaa:
1. MENETTELY
(1)
Ranskan pankkiyhdistys (Association française des banques, AFB), talletuspankkien ammattiyhdistys (Chambre syndicale des banques populaires) ja Crédit Agricole tekivät 25 päivänä tammikuuta 1991 kantelun, jossa ne väittivät Ranskan valtion myöntäneen Crédit Mutuelille valtiontukea.
(2)
Komissio esitti ensimmäisen Livret bleu -säästötilijärjestelmää koskevan tietopyynnön 27 päivänä toukokuuta 1991 päivätyssä kirjeessä.
(3)
Komissio ilmoitti 6 päivänä helmikuuta 1998 päivätyllä kirjeellä Ranskan viranomaisille päätöksestään aloittaa EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdan (nykyään Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, 108 artiklan 2 kohta) mukainen menettely, joka koskee Livret bleu (2) -säästötilijärjestelmään mahdollisesti sisältyviä tukitoimenpiteitä.
(4)
Ranskan viranomaiset vastasivat 8 päivänä huhtikuuta 1998 kysymyksiin, jotka komissio oli esittänyt menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessään.
(5)
Crédit Mutuel esitti komissiolle 18 päivänä kesäkuuta 1998 lähettämässään kirjeessä väitteitä, joilla se pyrki torjumaan menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä tarkoitettujen toimenpiteiden luonnehtimisen valtiontueksi. Lisäksi se toimitti komissiolle aineistoa, joka käsitteli Livret bleu -säästötileihin liittyvää sisäistä laskentatoimea. Myös useat asianomaiset ovat toimittaneet komissiolle huomautuksensa (ks. 3 ja 4 jakso, johdanto-osan 48-59 kappale). Komissio toimitti huomautukset Ranskan viranomaisille 3 päivänä syyskuuta 1998.
(6)
Kantelijat lähettivät komissiolle neljä täydentävää kirjelmää, jotka on päivätty 29 päivänä lokakuuta 1999, 16 päivänä toukokuuta 2000, 16 päivänä lokakuuta 2000 ja 19 päivänä tammikuuta 2001. Komissio toimitti nämä kirjeet Ranskan viranomaisille 21 päivänä helmikuuta 2000 ja 3 päivänä marraskuuta 2000.
(7)
Helmikuun 5 päivänä 2001 komissio toimitti Ranskan viranomaisille AFB:ltä saamansa asiakirjat.
(8)
Komission pyynnöstä ulkopuolinen konsultti (3) (jäljempänä ’komission konsultti’) tarkasti marraskuun 1998 ja joulukuun 1999 välisenä aikana Livret bleun sisäisen laskentatoimen. Konsultin kertomus annettiin Ranskan viranomaisten ja Crédit Mutuelin tarkasteltavaksi 10 päivänä tammikuuta 2000. Tilintarkastuskertomuksesta järjestettiin 7 päivänä helmikuuta 2000 komission yksiköiden ja niitä avustavan konsultin sekä Ranskan viranomaisten ja Crédit Mutuelin kesken tekninen neuvottelukokous.
(9)
Komissio pyysi 14 päivänä syyskuuta 1999 päivätyllä kirjeellä Ranskan viranomaisia tarkentamaan ne julkisen palvelun velvoitteet, joista Crédit Mutuel vastaa. Komission yksiköt toimittivat 21 päivänä helmikuuta 2000, 3 päivänä marraskuuta 2000 ja 5 päivänä helmikuuta 2001 huomautuksia varten Ranskan viranomaisille erilaisia asiakirjoja (4), joita kantelijat olivat liittäneet asiakirjakokonaisuuteen ja jotka koskivat Livret bleun väitettyä kannustinvaikutusta (ks. 7.2.3 kohta, johdanto-osan 110-118 kappale). Ranskan viranomaiset esittivät huomautuksensa 1 päivänä helmikuuta 2001.
(10)
Huhtikuun 11 päivänä 2000 Euroopan pankkiyhdistysten liitto teki komissiolle kantelun tuista, joita Ranskan valtio myönsi Crédit Mutuelille Livret bleun tarjontaa koskevan yksinoikeuden muodossa.
(11)
Toukokuussa 2000 Crédit Mutuelin keskuselin Confédération nationale du Crédit Mutuel antoi tilintarkastustoimisto Arthur Andersenille toimeksiannon, johon kuului Crédit Mutuelin sisäisen laskentatoimen menetelmien tarkistaminen ja Livret bleun tuloslaskelman tekeminen. Tehtävän päättyessä syyskuussa 2000 annettiin yksityiskohtainen kertomus Livret bleun tuloslaskelmasta, ja siinä arvioitiin Livret bleun tulokseksi 498 miljoonan Ranskan frangin tappio ennen veroja. Päätelmä perustuu oikaisujen huomioimiseen. Komissio ja Crédit Mutuel käsittelivät kertomusta kokouksessa 2 päivänä helmikuuta 2001. Komission yksiköiden esittämien huomautusten johdosta Crédit Mutuel pyysi Arthur Andersenia toimittamaan 8 päivänä helmikuuta 2001 päivätyn kirjeen, jossa perustellaan käytettyä menetelmää eli niin sanottua ”vahinkovakuutustoiminnan (5) virheellisen painottamisen oikaisumenetelmää”, jota komission yksiköt olivat erityisesti kritisoineet.
(12)
Komissio pyysi huhtikuussa 2001 konsulttiaan määrittelemään oman kertomuksensa ja Arthur Andersenin raportin erot sekä tietojen tai menetelmien muutokset, jotka voitaisiin tarvittaessa sisällyttää aiempaan arviointiin. Komission konsultin uusi loppukertomus toimitettiin 23 päivänä heinäkuuta 2001. Siinä arvioidaan Livret bleun sisäisen laskentatoimen tulokseksi 1,074 miljardin Ranskan frangin (163,7 miljoonan euron) kumulatiivinen voitto, jota ei ole kirjattu omaan pääomaan. Kertomus toimitettiin samana päivänä Ranskan viranomaisille. Komission, Ranskan viranomaisten, Crédit Mutuelin ja Arthur Andersenin välisessä kokouksessa 26 päivänä heinäkuuta 2001 Crédit Mutuel ja Arthur Andersen esittivät eriävän mielipiteensä komission konsultin lopullisista päätelmistä. Arthur Andersen pitäytyi aiemmissa päätelmissään 13 päivänä syyskuuta 2001 päivätyssä asiakirjassa, joka toimitettiin Ranskan viranomaisten 15 päivänä syyskuuta 2001 lähettämän kirjeen liitteenä. Ranskan viranomaiset toimittivat komissiolle 26 päivänä lokakuuta 2001 uuden kirjeen yhteisön kilpailuoikeuden kannalta tehdystä Livret bleun oikeudellisesta analyysista samoin kuin 7 päivänä tammikuuta 2002 päivätyn kirjeen julkisen palvelun velvoitteen kustannuksista. Jälkimmäisessä toistetaan mitään uutta lisäämättä Crédit Mutuelin jo aiemmin esittämät luvut.
(13)
Ranskan viranomaisten 26 päivänä lokakuuta 2001 komissiolle lähettämässä kirjeessä selitettiin, miksi viranomaisten mukaan i) Livret bleu -järjestelmässä ei ollut kyse tuesta, ii) jos komissio kuitenkin katsoisi sen tueksi, kyse olisi ehdottomasti olemassa olevasta tuesta, ja iii) joka tapauksessa tuki soveltuisi sisämarkkinoille.
(14)
Komissio ilmoitti 15 päivänä tammikuuta 2002 tekemällään päätöksellä (6) (jäljempänä ’kumottu päätös’), että Ranskan tasavallan Crédit Mutuelin hyväksi toteuttama valtiontuki ei sovellu sisämarkkinoille.
(15)
Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumosi 15 päivänä tammikuuta 2002 tehdyn päätöksen 18 päivänä tammikuuta 2005 antamassaan tuomiossa (7).
(16)
Komissio ei ole valittanut ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomiosta. SEUT-sopimuksen 266 artiklan 1 kohdan mukaisesti komission on toteutettava kyseisen tuomion täytäntöönpanemiseksi tarvittavat toimenpiteet. Valtiontuen osalta tämä tarkoittaa sitä, että päätöksen kumoamisen jälkeen menettely palautuu jälleen virallisen tutkintamenettelyn asteelle.
(17)
Komissio teki 7 päivänä kesäkuuta 2006 päätöksen muodollisen tutkintamenettelyn laajentamisesta (8) (jäljempänä ’menettelyn laajentamista koskeva päätös’) ja selkeytti samalla mahdollista tukea koskevan arviointinsa tarkoitusta.
(18)
Ranska toimitti komissiolle huomautuksensa menettelyn laajentamista koskevasta päätöksestä 1 päivänä syyskuuta 2006 ja 7 päivänä syyskuuta 2006 päivätyissä kirjeissään.
(19)
Komissio vastaanotti 19 päivänä syyskuuta 2006 kantelun Association des Victimes du Crédit Mutuel -järjestöltä.
(20)
Komissio vastaanotti Crédit Mutuelin huomautukset 13 päivänä lokakuuta 2006 päivätyssä kirjeessä.
(21)
Komissio toimitti Crédit Mutuelin huomautukset Ranskan viranomaisille 31 päivänä lokakuuta 2006 päivätyssä kirjeessä.
(22)
Komissio pyysi 22 päivänä syyskuuta 2006 ja 28 päivänä marraskuuta 2006 vielä lisätietoja, ja Ranska esitti täydentäviä huomautuksia 8 päivänä marraskuuta 2006 ja 28 päivänä helmikuuta 2007 päivätyissä kirjeissä.
(23)
Komissio tapasi Ranskan viranomaiset 19 päivänä joulukuuta 2006 ja Crédit Mutuelin 15 päivänä tammikuuta 2007.
(24)
Toukokuun 10 päivänä 2007 komissio teki EY:n perustamissopimuksen 86 artiklan 3 kohdan (nykyinen SEUT-sopimuksen 106 artiklan 3 kohta) sekä EY:n perustamissopimuksen 43 ja 49 artiklan (nykyinen SEUT-sopimuksen 49 ja 56 artikla) nojalla päätöksen, jossa Ranska määrättiin lakkauttamaan Crédit Mutuelin, Caisses d’Épargnen ja Banque Populairen erioikeudet (9) Livret bleu -järjestelmään (Crédit Mutuel) ja Livret A -järjestelmään (Caisses d’Épargne ja La Poste) (10).
(25)
Koska Ranska ei lakkauttanut Livret A- ja Livret bleu -järjestelmiä koskevia erioikeuksia 10 päivänä toukokuuta 2007 tehdyssä päätöksessä asetetussa yhdeksän kuukauden määräajassa, komissio aloitti EY:n perustamissopimuksen 226 artiklassa (nykyinen SEUT-sopimuksen 258 artikla) tarkoitetun rikkomusmenettelyn ja lähetti Ranskalle 5 päivänä kesäkuuta 2008 virallisen ilmoituksen, koska se ei ollut noudattanut päätöstä.
(26)
Komissio pyysi 19 päivänä syyskuuta 2009 Ranskalta lisätietoja, ja Ranska vastasi 13 päivänä lokakuuta 2009.
(27)
Komissio lopetti rikkomusmenettelyn 8 päivänä lokakuuta 2009, sillä Ranska oli hyväksynyt 1 päivänä tammikuuta 2009 uudistuksen, jolla vapautettiin Livret A- ja Livret bleu -säästötilien myöntäminen (11). Ranska siis noudatti sille asetettua velvoitetta lakkauttaa kyseisiä säästötilijärjestelmiä koskevat erioikeudet (12).
(28)
Komissio esitti vuoden 2010 aikana Crédit Mutuelille useita kysymyksiä sähköpostitse, ja se sai vastaukset myös sähköpostitse.
(29)
Tällä päätöksellä lopetetaan Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (13) 13 artiklan mukaisesti menettely, joka koskee Livret bleu -säästötilijärjestelmään mahdollisesti sisältyviä tukielementtejä.
2. LIVRET BLEU -JÄRJESTELMÄN KUVAUS
2.1. Crédit Mutuelin kuvaus
(30)
Crédit Mutuel on hajautettu pankki- ja vakuutuskonserni, joka koostuu avointen osuuspankkimuotoisten konttoreiden kansallisesta verkostosta. Crédit Mutuelin toimintaa sääntelee 10 päivänä syyskuuta 1947 annettu laki, jossa määritellään yhteistyön periaatteet. Sen hallinnossa on kolme tasoa: paikallinen, alueellinen ja kansallinen.
(31)
Crédit Mutuel -konserni toimii kahden nimen alla: Crédit Mutuel ja Crédit Industriel et Commercial (jäljempänä ’CIC’). Konsernilla on lähes 6 000 myyntipistettä ja yli 72 000 työntekijää. Crédit Mutuelin paikalliskonttorit kuuluvat johonkin 18 aluepankista, ja nämä puolestaan kuuluvat valtakunnalliseen Confédération nationale du Crédit Mutueliin, joka on verkoston keskuselin. CIC:n alaisuudessa toimii kuusi alueellista pankkia sekä erityisaloihin keskittyviä tytäryhtiöitä Ranskassa ja ulkomailla.
(32)
Koko Crédit Mutuel -konsernilla on yksi ainoa johtoelin, joka soveltaa kokonaisvaltaista lähestymistapaa. Sillä on valtakunnallisen keskuspankin tasolla sisäinen taloudellinen yhteisvastuu, joka takaa aluepankkien maksuvalmiuden. Konserni täyttää kilpailuoikeuden kannalta yhden ainoan yrityksen ominaispiirteet, sillä kaikki sen päätökset tehdään keskitetysti.
2.2. Livret bleu -järjestelmän kuvaus
(33)
Livret bleu oli valtion sääntelemä säästötuote, jota ainoastaan Crédit Mutuelilla oli oikeus tarjota.
(34)
Tuotteelle myönnettiin osittainen verovapaus vuoden 1975 lisätalousarviosta annetulla lailla (14). Kaksi kolmasosaa koroista, joita säästäjien talletuksille maksettiin, oli vapautettu veroista. Valtio määritti säästäjien Livret bleu -säästötileiltä saaman bruttokoron siten, että nettokorko verojen jälkeen (15) oli sama kuin Livret A:sta maksettava korko, joka oli kokonaan verovapaata.
(35)
Valtion Livret bleu -tileille määrittämä korko oli suurempi kuin inflaatio, ja se oli sidottu rahoitusmarkkinoiden kehitykseen. Ennen kuin kyseinen säästötuote lakkautettiin 1 päivänä tammikuuta 2009 hyväksytyllä uudistuksella (ks. johdanto-osan 41 kappale), Livret bleun nettokorko oli 4 prosenttia (16). Suurin määrä, minkä säästäjä voi tallettaa Livret bleu -säästötilille, oli 15 300 euroa. Livret bleu -tileillä oleva talletuskanta kasvoi 13 miljardista eurosta (85 miljardista Ranskan frangista) vuonna 1991 yhteensä 22 miljardiin euroon vuonna 2008.
(36)
Livret bleu -säästötileillä oli tiettyjä ominaisuuksia, kuten varojen välitön käyttöön saanti, 15 euron vähimmäistalletusraja ja kuluttomuus (esim. tilinavauksesta ei peritty kuluja), joiden ansiosta tili oli hyvin likvidi. Lisäksi Livret bleu -säästötililtä oli mahdollista tehdä suoraveloituksia valtionkassaan tai valtionyrityksille, kuten EDF:lle tai France Télécomille. Yksityishenkilöille tarkoitettu Livret bleu -säästötili oli siis eräiltä osin hyvin lähellä käyttötiliä.
(37)
Livret bleu -tilien kautta kerättyjen varojen käyttöä koskevat velvoitteet muuttuivat ajan mittaan.
(38)
Alussa Crédit Mutuelin oli kohdennettava 50 prosenttia varoista (vuonna 1983 (17) osuus korotettiin 65 prosenttiin varoista ja 80 prosenttiin uusista talletuksista) niin sanottuihin yleisen edun mukaisiin käyttötarkoituksiin (etenkin paikallisyhteisöjen ja muiden julkisten organisaatioiden rahoittaminen). Loppusumman pankki sai käyttää vapaasti (jäljempänä ’vapaat käyttötarkoitukset’).
(39)
Järjestelmää muutettiin huomattavasti 27 päivänä syyskuuta 1991 tehdyllä päätöksellä (18), jolla Livret bleu -säästötilejä mukautettiin vastaamaan Livret A -järjestelmää. Itse asiassa kyseisestä päätöksestä lähtien kaikki uudet talletukset (19) keskitettiin CDC-säästö- ja talletuskassaan (Caisse des Dépôts et Consignations, jäljempänä ’CDC’), joka maksoi siitä hyvästä Crédit Mutuelille välityspalkkiota. Välityspalkkio oli alun perin 1,3 prosenttia CDC:hen keskitetystä Livret bleun talletuskannasta. Palkkio vähennettiin 1,2 prosenttiin 1 päivänä tammikuuta 2005 ja 1,1 prosenttiin 1 päivänä marraskuuta 2005. CDC käyttää Crédit Mutuelin keräämiä varoja lähinnä sosiaalisen asuntotuotannon rahoittamiseen.
(40)
Järjestelmän perusteellisen uudistuksen yhteydessä myös olemassa oleva talletuskanta oli tarkoitus siirtää vähitellen CDC:hen (20). Syyskuun 27 päivänä 1991 tehdystä päätöksestä vuoden 1999 alkupuoliskon loppuun yleisen edun mukaisiin käyttötarkoituksiin ja vapaisiin käyttötarkoituksiin osoitettu osuus supistui, kunnes kaikki talletukset oli saatu keskitettyä CDC:hen.
miljardia Ranskan frangia ja prosenttia
1991
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
1999
Keskimääräiset vuotuiset talletukset
85,5
83
80,2
83,4
88,7
91,5
92,7
98,1
98,7
CDC:hen keskitetyt käyttötarkoitukset
1 %
7 %
12 %
24 %
39 %
46 %
51 %
69 %
100 %
Yleisen edun mukaiset käyttötarkoitukset
67 %
54 %
46 %
35 %
27 %
20 %
15 %
10 %
0 %
Vapaat käyttötarkoitukset
32 %
39 %
42 %
41 %
35 %
34 %
34 %
21 %
0 %
Lähde: Littlejohn Frazer
(41)
Livret A- ja Livret bleu -tilien uudistus tuli voimaan 1 päivänä tammikuuta 2009, jolloin kaikilla pankeilla oli oikeus tarjota Livret A -tilejä ja näiden kahden tilin erot poistettiin. Tammikuun 1 päivänä 2009 Crédit Mutuelin Livret bleu -säästötilistä tuli itse asiassa pelkkä Livret A -tili, jota markkinoidaan eri nimellä. Livret bleu lakkautettiin ja Crédit Mutuelin yksinoikeus tarjota kyseistä säästötuotetta päättyi kyseisenä päivänä.
2.3. Kuvaus menettelyn aloittamiseen/laajentamiseen johtaneista syistä
(42)
Kuten menettelyn laajentamista koskevassa päätöksessä todetaan (21), komissio katsoi, että Ranska on saattanut antaa Crédit Mutuelille tukea välityspalkkion muodossa.
(43)
Yhteisöjen tuomioistuimen 24 päivänä heinäkuuta 2003 asiassa Altmark antamassa tuomiossa todetaan, että korvaukset, joita maksetaan julkisen palvelun velvoitteiden täyttämisestä, eivät ole SEUT-sopimuksen 107 artiklassa tarkoitettua valtiontukea, jos ne täyttävät tietyt kyseisessä tuomiossa esitetyt kumulatiiviset edellytykset (22).
(44)
Komissio katsoi menettelyn laajentamista koskevassa päätöksessään, että Altmark-tuomiossa esitetty neljäs edellytys ei välttämättä täyty, sillä valtio ei antanut julkisen palvelun tehtävää eli talletusten keräämistä sosiaalista vuokra-asuntotuotantoa varten parhaalle ehdokkaalle julkisia hankintoja koskevassa menettelyssä, vaan se kävi neuvotteluja suoraan Crédit Mutuelin kanssa. Sen vuoksi ei ollut mitään takeita siitä, että Crédit Mutuelille myönnetty korvaus ei ollut suurempi kuin hyvin johdetun yrityksen pyytämä korvaus. Lisäksi komission mukaan Ranskan viranomaiset eivät olleet osoittaneet, että korvauksen taso olisi määritetty tarkastelemalla sellaisia kustannuksia, joita keskisuurelle, hyvin johdetulle pankkialan yritykselle aiheutuu kyseisten velvoitteiden täyttämisestä. Vaikka Ranskan viranomaiset korostavat, että Crédit Mutuel on hyvin johdettu yritys, tämä ei riitä osoittamaan, että korvauksen taso on määritetty tarkastelemalla sellaisia kustannuksia, joita Altmark-tuomiossa tarkoitetulle hyvin johdetulle yritykselle aiheutuisi.
(45)
Komission mukaan välityspalkkio oli myönnetty valtion varoista, ja siitä saattoi aiheutua valikoivaa etua, joka voi vääristää kilpailua ja vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Välityspalkkiosta ei myöskään ollut ilmoitettu komissiolle. Välityspalkkioon saattoi siis sisältyä sääntöjenvastaista valtiontukea.
(46)
Komissio katsoi menettelyn laajentamista koskevassa päätöksessään, että toimenpide ei välttämättä ole yhteensopivaa EY:n perustamissopimuksen 86 artiklan 2 kohdan (nykyinen SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohta) kanssa, ja arvioi, että toimenpiteeseen ei voitu soveltaa mitään EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 2 ja 3 kohdassa (nykyinen SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 ja 3 kohta) luetelluista poikkeuksista.
(47)
Itse asiassa komissio piti mahdollisena konsultin laskelmien perusteella, että korvauksen määrä ylitti sen, mikä oli välttämätöntä julkisen palvelun velvoitteen (talletusten kerääminen sosiaalista vuokra-asuntotuotantoa varten) suorittamisesta aiheutuneiden kustannusten korvaamiseksi ottaen huomioon siitä saatavat tulot sekä velvoitteen suorittamisesta saatava kohtuullinen tuotto. Komissio muistutti, että korvauksen määrään oli sisällytettävä kaikki valtion myöntämät tai valtion varoista peräisin olevat edut niiden muodosta riippumatta, ja otti huomioon korvauksen laskennassa CDC:hen keskitettyjen talletusten keräämisestä aiheutuvien nettokustannusten lisäksi myös yleisen edun mukaisten käyttötarkoitusten ja vapaiden käyttötarkoitusten nettotuloksen (kustannukset tai tuoton). Komission konsultin raportissa esitettiin, että Crédit Mutuel oli saanut liikaa korvauksia vuosilta 1991, 1992, 1993 ja 1998.
3. KANTELIJOIDEN VÄITTEET
(48)
Komissio esitti kantelijoiden väitteet 6 päivänä helmikuuta 1998 tekemässään päätöksessä menettelyn aloittamisesta EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdan (nykyinen SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohta) nojalla. Sen jälkeen toimitetuissa täydentävissä kirjelmissä on esitetty seuraavat uudet väitteet.
(49)
Livret bleun kannustinvaikusta koskevassa AFB:n kirjeessä (saatettu ajan tasalle helmikuun 1999 lopulla ja toimitettu komissiolle lokakuussa 1999) arvioitiin Livret bleun kannustinvaikutuksella aikaansaaduksi nettotuotoksi 17 miljardia Ranskan frangia (2,6 miljardia euroa) olettaen, että Crédit Mutuelin markkinaosuuksien kasvu kaikilla aloilla vuosina 1986-1997 oli peräisin ainoastaan Livret bleu -säästötilien tarjoamisesta.
(50)
Caisse Nationale du Crédit Agricolen toteuttamassa ja toukokuussa 2000 julkaistussa tutkimuksessa analysoitiin Crédit Mutuelin konttoreiden määrän kehitystä. Tutkimuksesta ilmenee, että pysyvien konttoreiden kokonaismäärä väheni vuosina 1991-1994 ja sen jälkeen kasvoi asteittain palaten vuonna 1998 vuoden 1990 tasolle. Kehitys oli erilaista eri alueilla: pysyvien ja myöhemmin tilapäisten konttoreiden määrä laski alueilla, joilla Crédit Mutuel on toiminut pitkään (Pays de Loire, Bretagne, Alsace), ja se kasvoi muilla alueilla. Crédit Mutuel siis todennäköisesti vähensi konttoreitaan maaseutualueilla vahvistaakseen edustustaan kaupungeissa. Tiedot vaikuttavat kumoavan Crédit Mutuelin väitteet, joiden mukaan se on joutunut 1990-luvulla ylläpitämään vahvaa edustusta maaseutualueilla. Ne osoittavat myös, että Crédit Mutuel pystyy ylläpitämään poikkeuksellisen tiheää verkostoa vielä kaiken julkisen vallan valvonnan poistuttua.
(51)
AFB esitti 4 päivänä kesäkuuta 1998 komissiolle lähettämässään kirjeessä, että CDC:hen keskitettyjen Livret bleu -säästötilien varoista maksettu 1,3 prosentin palkkio oli liian suuri, sillä Caisses d’Épargne sai samalla ajanjaksolla CDC:ltä 1,20 prosentin palkkion ja La Poste 1,50 prosentin palkkion CDC:hen keskitetyistä Livret A -säästötileillä olevista varoista. AFB ilmoitti kirjeessä ehdottaneensa Ranskan viranomaisille vuonna 1997, että 1 prosentin palkkio olisi riittänyt sille Livret bleun talletusten keruun varmistamiseksi, mutta hallitus ei ollut vastannut sen ehdotukseen. AFB korosti muun muassa, että kansanedustaja Douyèren huhtikuussa 1998 julkaisemassa raportissa Caisse d’épargne -säästöpankkien nykyaikaistamisesta esitettiin, että keskiverto Caisse d’épargnen, kuten Bourgognen Caisse d’épargnen, keräyskulut olivat 0,96 prosenttia talletuskannasta, eikä ollut mitään syytä, miksi Crédit Mutuelin hoitokulut olisivat olleet korkeammat.
(52)
AFB:n pyynnöstä esitetyssä Glais’n konsulttitoimiston muistiossa elokuulta 2000 esitettiin tilastotietoja, jotka koskivat Crédit Mutuelin saamaa kilpailuetua yksinoikeudesta tarjota Livret bleu -säästötiliä. Aikasarjojen tarkastelussa ilmenee, että Livret bleu -säästötileille tehdyt talletukset samoin kuin muut talletukset kasvoivat voimakkaasti vuosiin 1985-1987 asti. Kotitalousluottojen kasvu jatkuu vielä tuon jälkeen ja on Crédit Mutuelilla voimakkaampi kuin sen suurimmilla kilpailijoilla. Glais’n konsulttitoimiston asiantuntija päätteli tästä, että ”Livret bleu vaikuttaa siis houkutelleen asiakkaita, ja 1980-luvun puolivälistä lähtien myönteinen vaikutus vaikuttaa voimistuneen ilman, että talletusten määrä olisi lisääntynyt. Alun perin sitoutettu asiakaskunta vaikuttaa siis tukeneen Crédit Mutuelin kasvustrategiaa tuosta ajanjaksosta lähtien.” Asiantuntija katsoi, että Crédit Mutuelin toiminta (etenkin luottotoiminta) vaikutti eroavan pankkialan markkinoiden keskimääräisestä kehityksestä, mikä osoitettiin rakentamalla satunnaisten taloudellisten häiriöiden jatkuvuuden indikaattori toiminnan muuttujille ja mallintamalla yksinkertainen luotonkysynnän yhtälö. Asiantuntija selittää tätä ilmiötä sillä, että Crédit Mutuelin asiakaskunta on sitoutettu muun muassa Livret bleun avulla voimakkaammin kuin muiden pankkiverkostojen asiakaskunta.
(53)
Glais’n konsulttitoimiston toisessa muistiossa (joulukuulta 2000) esitettiin uusi ekonometrinen analyysi kunkin pankkiverkoston asiakaskunnan sitoutumisasteesta. Tulokset tukivat asiantuntijan mukaan olettamusta, että Crédit Mutuel ja Caisses d’Épargne voivat sitouttaa asiakkaitaan paljon paremmin kuin muut pankit. On kuitenkin mahdotonta päätellä, onko asiakaskunnan voimakkaamman sitouttamisen taustalla verottoman säästötilin tarjoaminen vai tiheä sivukonttoriverkosto erilaisilla alueilla (molemmilla verkostoilla on käytössään nämä kaksi välinettä).
(54)
Tämän menettelyn ohella komissio on vastaanottanut täydentävän kirjeen kantelijoilta. Ne katsoivat, että Crédit Mutuel kykeni ostamaan julkisen GAN-vakuutuskonsernin aiemmin omistaman CIC-pankin huhtikuussa 1997 niiden tukien ansiosta, joita se sai Livret bleun nojalla ja joiden avulla se kasvatti markkinaosuuttaan talletusten alalla 2 prosentista vuonna 1969 noin 6,9 prosenttiin vuonna 1997. Kantelijoiden mukaan yhtiön oma pääoma kasvoi kyseisten tukien ansiosta nopeasti: 650 miljoonasta Ranskan frangista (99 miljoonasta eurosta) vuonna 1974 peräti 47,3 miljardiin Ranskan frangiin (7,2 miljardiin euroon) vuonna 1997.
(55)
Association des Victimes du Crédit Mutuel -järjestön 19 päivänä syyskuuta 2006 esittämässä kantelussa väitettiin, että julkisia talletuksia oli käytetty […] yksityisiin ja kaupallisiin tarkoituksiin sijoittajien ja Ranskan talouden haitaksi. Järjestö ei kuitenkaan esittänyt todellisia perusteluja tai todisteita mahdollisesta sääntöjenvastaisesta valtiontuesta.
4. KOLMANSIEN HUOMAUTUKSET
(56)
Sen jälkeen, kun 6 päivänä helmikuuta 1998 tehty päätös menettelyn aloittamisesta julkaistiin, komissio vastaanotti huomautuksia useilta asianomaisilta osapuolilta.
(57)
Eräät Crédit Mutuelin kilpailijat korostivat haittaa, jonka ne katsoivat itselleen aiheutuneen siitä, että Crédit Mutuelille oli annettu yksinoikeus Livret bleun tarjoamiseen. Nämä pankit väittivät yleensä, että Livret bleun kannustinvaikutuksen takia ne olivat menettäneet asiakkaita Crédit Mutuelille. Sen vuoksi ne pyysivät lakkauttamaan kyseisen yksinoikeuden. Tällaisia huomautuksia osoittivat komissiolle seuraavat liikelaitokset:
Banque Dupuy de Parseval
Banque Natexis
Banque de Picardie
Banque Populaire de Bourgogne
Banque Populaire Bretagne Atlantique
Banque Populaire du Centre
Banque Populaire Centre-Atlantique
Banque Populaire de Champagne
Banque Populaire de la Côte d’Azur
Banque Populaire du Dauphiné et des Alpes du Sud
Banque Populaire de Franche-Comté, du Maconnais et de l’Ain
Banque Populaire du Haut-Rhin
Banque Populaire de La Loire
Banque Populaire de Lorraine
Banque Populaire de Lyon
Banque Populaire du Midi
Banque Populaire du Massif Central
Banque Populaire de l’Ouest
Banque Populaire Provençale et Corse
Banque Populaire des Pyrénées Orientales, de l’Aude et de l’Ariège
Banque Populaire du Quercy et de l’Agenais
Banque Populaire Savoisienne
Banque Populaire de la Région Économique de Strasbourg
Banque Populaire du Sud-Ouest
Banque Populaire du Tarn et de l’Aveyron
B.P.ROP Banque Populaire
Banque de Savoie
Crédit Commercial de France
Crédit Commercial du Sud-Ouest
Crédit Lyonnais
Société Générale
Union des Banques à Paris.
(58)
Sen lisäksi, että komissiolle toimitettiin Crédit Mutuelia puolustavia huomautuksia, jotka esitetään 4 jaksossa, komissio on vastaanottanut seuraavien kolmansien Livret bleu -järjestelmää puoltavat huomautukset:
Kansanedustaja Bertholet, Drôme
Departementin valtuuston jäsen Blondel, Nord
Johtaja Cabot, Centre Régional Information Jeunesse de Toulouse
Pormestari Cormorèche, Montuel
Departementin valtuuston jäsen Cornelis, Nord
Pormestari Chavannes, Angoulême
Kansanedustaja Crépeau, Charente-Maritime
Senaattori Debavelaere, Pas-de-Calais
Pormestari Decool, Brouckerque
Senaattori Delevoye, Pas-de-Calais
Departementin valtuuston jäsen Delnatte, Nord
Departementin valtuuston jäsen Dolez, Nord
Alueellinen edustaja Ewald, Association pour le Droit à l’Initiative Economique
Edustaja Fronton, Union Départementale des Associations Familiales de Haute-Garonne
Senaattori Foy, Nord
Johtaja Galiègue, Caisse de Crédit Mutuel, Solesmes
Pormestari Gournay, Caestre
Euroopan parlamentin jäsen Armelle Guinebertière
Pormestari Hervé, Rennes
Puheenjohtaja Humez, Comité départemental de lutte contre la mucoviscidose du Pas-de-Calais
Puheenjohtaja Ingelaere, Flandr’action
Varapormestari Juppé, Bordeaux
Puheenjohtaja Lapalu, Association Animation et Gestion d’Organismes Privés
Kansanedustaja Lazaro, Nord
Departementin valtuuston puheenjohtaja Lebreton, Côtes d’Armor
Pormestari Ledieu, Cateau-Cambrésis
Hallituksen jäsen Leleu, Crédit Mutuel Nord
Puheenjohtaja Maille, Communauté Urbaine de Brest
Aluevaltuuston jäsen Masclet, Nord-Pas-de-Calais
Departementin valtuuston puheenjohtaja Méhaignerie, Ille et Villaine
Aluevaltuuston jäsen Mio, Nord-Pas-de-Calais
Puheenjohtaja Novak, Association pour le Droit à l’Initiative Economique
Aluevaltuuston jäsen Permuy, Nord-Pas-de-Calais
Departementin valtuuston jäsen Albert Rivaux, Pas de Calais
Aluevaltuuston puheenjohtaja de Rohan, Bretagne
Departementin valtuuston jäsen Valla, Ardèche
Pormestari Vanlerenberghe, Arras
Pormestari Villain, Cambrai
Kansanedustaja de Villiers, Vendée.
(59)
Suuri enemmistö kolmansista korosti Crédit Mutuelin alueellisella tasolla merkittävää tehtävää yhteisötalouden ja etenkin voittoa tavoittelemattomien järjestöjen rahoittamisessa. He korostivat myös Crédit Mutuelin asemaa työväenluokan tukemisessa, sillä suuri osa sen asiakaskunnasta kuuluu kyseiseen luokkaan. Useat paikallisen tason valtuutetut korostivat Crédit Mutuelin asemaa uusien yritysten ja työpaikkojen luomisessa sekä alueellisten aloitteiden kehittämisessä yhdessä paikallisyhteisöjen kanssa. Toisten mielestä Crédit Mutuel vastaa hajautetun rakenteensa ansiosta keskitettyjä liikelaitoksia paremmin paikallisiin tarpeisiin ja alueen tasapainoisen kehittämisen tarpeeseen.
5. CRÉDIT MUTUELIN HUOMAUTUKSET
(60)
Crédit Mutuel moittii komissiota asian käsittelyn huomattavasta pitkittymisestä.
(61)
Crédit Mutuel esittää lisäksi, että yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio ei koskenut pelkästään perustelujen puuttumista, vaan tuomiossa myös kritisoitiin komission päätelmiä. Crédit Mutuelin mukaan komissio ei ottanut kritiikkiä huomioon menettelyn laajentamista koskevassa päätöksessään varsinkaan laskiessaan mahdollisia liian suuria korvauksia. Crédit Mutuel moitti komissiota siitä, että se laski yhteen vuotuiset ylijäämät, mutta ei vähentänyt niistä vuotuisia alijäämiä, vaikka tällainen menetelmä esitetään julkisen palvelun velvoitteesta maksettavana korvauksena myönnettävää valtiontukea koskevissa yhteisön puitteissa (jäljempänä ’vuoden 2005 yhteisön puitteet’) (23).
(62)
Pankin mukaan välityspalkkio täytti kaikki Altmark-tuomiossa esitetyt neljä edellytystä:
a)
Ensimmäisen edellytyksen osalta Crédit Mutuel katsoi saaneensa tehtäväksi kaksi yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvää palvelua: merkittävän konttoriverkoston ylläpito maaseudulla aluesuunnitteluun liittyvistä syistä ja talletusten kerääminen sosiaalista vuokra-asuntotuotantoa varten. Se kiistää konttoriverkoston ylläpitoa maaseudulla koskevan komission päätelmän, jonka mukaan Ranskan säädökset ja asetukset ovat liian epämääräisiä, jotta Crédit Mutuelilla voitaisiin katsoa olevan tällainen tehtävä ja jotta Altmark-tuomiossa esitetty ensimmäinen edellytys täyttyisi. Crédit Mutuelin mukaan komission päätelmä perustuu siihen, että kyseisissä säännöksissä ei säädetä erityisistä Crédit Mutueliin kohdistuvista velvoitteista vaan koko pankkialaa koskevista velvoitteista. Lisäksi Crédit Mutuel katsoo, että komissio pyrkii siirtämään pankille todistustaakan eli pankin olisi osoitettava, että ensimmäinen Altmark-tuomiossa esitetty edellytys täyttyy. Tämä ei kuitenkaan ole kyseisen oikeuskäytännön mukaista.
b)
Toisen edellytyksen osalta Crédit Mutuel korostaa sitä, että välityspalkkio otettiin käyttöön samaan aikaan kuin velvoite keskittää varoja CDC:hen ja että palkkion laskentamenetelmä oli objektiivinen ja läpinäkyvä.
c)
Kolmannen edellytyksen osalta pankki arvioi, että korvaus ei riitä kattamaan talletusten keräämisestä aiheutuvia kustannuksia, sillä CDC:hen keskitettyihin käyttötarkoituksiin liittyvä toiminta oli alijäämäistä vuosina 1991-2005.
d)
Crédit Mutuel katsoo, että myös neljäs edellytys täyttyy. Sen mukaan välityspalkkion määrä vahvistettiin niiden kustannusten pohjalta, joita sille todellisuudessa aiheutui Livret bleun tarjoamisesta. Crédit Mutuel katsoo olevansa Altmark-tuomiossa tarkoitettu hyvin johdettu yritys, koska sen hallintokustannukset ovat pienimpiä alalla. Se myös väittää, että komissio myönsi tämän seikan päätöksessään menettelyn laajentamisesta (24). Crédit Mutuelin mukaan komissio ei ole perustellut riittävästi sitä, miksi se katsoo, että tämä edellytys ei täyty.
(63)
Joka tapauksessa Crédit Mutuel katsoo, että toimenpide soveltuu sisämarkkinoille SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdan nojalla. Crédit Mutuel arvostelee erityisesti menetelmää, jolla liian suuret korvaukset on laskettu ja joka esitetään menettelyn laajentamista koskevassa päätöksessä. Sen mukaan komissio on ensinnäkin syyllistynyt virheisiin Livret bleun tuloslaskelman kokonaistuloksen laskemisessa, sillä se on ottanut pohjaksi konsulttinsa virheelliset laskelmat siitä huolimatta, että komission konsultti ja Crédit Mutuelin konsultti eivät päässeet niistä kaikilta osin yhteisymmärrykseen (25).
(64)
Crédit Mutuel kiistää myös komission soveltaman vuotuisen lähestymistavan (huomioon on otettu vain ylijäämäisiä vuosia koskevat määrät, eikä niistä ole vähennetty alijäämäisiä vuosia koskevia määriä), jonka se katsoo olevan vastoin useita ennakkopäätöksiä, kumottua päätöstä sekä vuoden 2005 yhteisön puitteita (26). Komission olisi sen mielestä noudatettava kokonaisvaltaista lähestymistapaa (eli vähennettävä alijäämäisiä vuosia koskevat määrät ylijäämäisiä vuosia koskevista määristä) toisaalta koko ajanjaksolta 1991-1998 ja toisaalta vuonna 1999 alkavalta jaksolta.
(65)
Lisäksi komissio ei ole ottanut menettelyn laajentamista koskevassa päätöksessään asianmukaisesti huomioon kohtuullista tuottoa. Komission arvio kohtuullisesta tuotosta perustuu lakisääteisestä omasta pääomasta aiheutuviin kustannuksiin, joiden arvioidaan olevan 6 prosenttia, vaikka näissä kustannuksissa on kyse sisäisen laskentatoimen kustannuksesta eikä katteesta. Komission olisi pitänyt ottaa huomioon Arthur Andersenin esittämä omien varojen tuottoaste (27). Lisäksi kohtuullisen tuoton laskemisessa on käytetty jatkuvasti pienenevää perustaa, josta tulee nolla siinä vaiheessa kun kaikki talletukset on keskitetty CDC:hen, sillä kyseisistä talletuksista ei aiheudu minkäänlaisia kustannuksia lakisääteiselle omalle pääomalle. Crédit Mutuel korostaa sitä, että komission käyttämän indikaattorin seurauksena pankilla ei voi olla minkäänlaista normaalia katetta Livret bleu -tileistä. Sen mukaan kaikille pankeille on kuitenkin sallittava tavanomainen voittomarginaali, myös silloin kun on kyse keskitetystä käyttötarkoituksesta, josta ei aiheudu omalle pääomalle minkäänlaisia kustannuksia eli joka ei vaikuta laissa tarkoitettuun vakavaraisuussuhteeseen.
(66)
Crédit Mutuelin mukaan komissio ei myöskään ole ottanut asianmukaisesti huomioon kustannuksia, joita aiheutuu Crédit Mutuelin väittämästä toisesta yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvästä velvoitteesta eli konttoriverkoston ylläpidosta maaseudulla. Velvoitteen tarkoituksena oli kannustaa kansalaisia säästämiseen koko Ranskan alueella turvaamalla mahdollisimman laaja konttoriverkosto.
(67)
Lopuksi Crédit Mutuel kiistää mahdollisen kannustinvaikutuksen. Se muistuttaa komission myöntäneen kumotussa päätöksessään, että kannustinvaikutusta ei virallisesti näytetty toteen, ja katsoo, ettei sen jälkeen ole esitetty uusia todisteita.
(68)
Crédit Mutuel vetoaa menettelyn osalta useisiin unionin oikeuden yleisperiaatteisiin kiistääkseen mahdollisen tuen takaisinperinnän. Se vetoaa erityisesti luottamuksensuojan periaatteeseen ja kohtuullisen käsittelyajan noudattamiseen.
6. RANSKAN HUOMAUTUKSET
(69)
Ranska katsoo, että Altmark-tuomiossa esitetyt edellytykset täyttyvät:
a)
Ensimmäisen edellytyksen osalta se korostaa komission myöntäneen, että Crédit Mutuelille oli asetettu yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvä velvoite kerätä talletuksia sosiaalisen asuntotuotannon rahoittamista varten. Ranska huomauttaa komission ilmoittaneen menettelyn laajentamista koskevassa päätöksessään, että konttoriverkoston ylläpitäminen maaseudulla aluesuunnitteluun liittyvistä syistä voidaan myös katsoa yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyväksi palveluksi (28). Se ei kuitenkaan vastaa menettelyn laajentamista koskevassa komission päätöksessä oleviin väitteisiin, joiden mukaan Altmark-tuomiossa esitetty ensimmäinen edellytys ei täyty, koska Ranskassa ei ole annettu säännöksiä, joissa säädettäisiin riittävän selkeästi julkisen palvelun velvoitteen antamisesta SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla (29).
b)
Toisen edellytyksen osalta Ranska arvioi, että korvaukseen sovellettavat parametrit on määritetty etukäteen objektiivisesti ja avoimesti.
c)
Kolmannen edellytyksen osalta se arvioi, että korvauksen (välityspalkkion) määrä ei ylittänyt sitä, mikä oli tarpeen järjestelmästä aiheutuvien kustannusten kattamiseksi, ja viittaa Crédit Mutuelin Livret bleun tuloslaskelmaan vuosilta 1999-2005.
d)
Ranska katsoo myös neljännen edellytyksen täyttyvän, sillä sen mukaan Crédit Mutuelin johto täyttää tehokkuusvaatimukset (30).
(70)
Tuen olemassaolon edellytysten osalta Ranska viittaa väitteisiin, jotka esitettiin ennen vuoden 2002 päätöksen kumoamista:
a)
Toimenpide ei ole peräisin valtion varoista, koska Crédit Mutuelin muista kuin CDC:hen keskitetyistä talletuksista (vapaat käyttötarkoitukset ja yleisen edun mukaiset käyttötarkoitukset) saamat tuotot olivat peräisin yksityisistä lähteistä (sijoittajien tallettamista varoista) eikä niitä asetettu viranomaisten käyttöön.
b)
Toimenpiteellä ei voinut olla vaikutusta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ennen pankki- ja rahoitustoiminnan sisämarkkinoiden toteutumista eli ennen tammikuun 1 päivää 1993. Kyseiset sisämarkkinat perustuivat luottolaitosten liiketoiminnan aloittamiseen ja harjoittamiseen liittyvien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta ja direktiivin 77/780/ETY muuttamisesta 15 päivänä joulukuuta 1989 annettuun neuvoston toiseen direktiiviin 89/646/ETY (jäljempänä ’toinen pankkidirektiivi’) (31). Lisäksi Ranskan viranomaiset katsoivat kyseisestä päivämäärästä lähtien, että koska osuuskuntia koskevia eurooppalaisia sääntöjä ei ollut olemassa ja koska tilanne rajoitti osuuskuntamuotoisten yhtiöiden, kuten Crédit Mutuelin, laajentumista rajojen yli, Crédit Mutuelin konttorit eivät harjoittaneet liiketoimintaa Ranskan rajojen ulkopuolella. Lisäksi Ranskan ulkopuolella asuville henkilöille avattujen Livret bleu -säästötilien osuus oli alle 0,1 prosentti koko talletuskannasta. Ranskan viranomaiset katsoivat myös, että Ranskassa toimivien ulkomaisten pankkilaitosten toiminta kohdistui aivan eri markkinoille kuin Crédit Mutuelin.
c)
CDC:n Crédit Mutuelille Livret bleun keskitetystä talletuskannasta maksama välityspalkkio ei voinut olla tukea, vaan kyseessä oli pelkästään korvaus pankin toteuttamasta palvelusta, jonka hinnaksi vahvistettiin vuonna 1991 tehdyssä sopimuksessa 1,3 prosenttia. Ranskan viranomaiset korostivat Livret bleun korkeita hoitokuluja, sillä useille säästötileille oli talletettu alle 5 000 Ranskan frangia (762 euroa). Ne viittasivat sisäistä laskentatoimea koskeviin laskelmiin, jotka Crédit Mutuel oli laatinut (toimenpiteen käyttöönoton jälkeen), ja totesivat, että korvauksen määrä oli täysin perusteltu. Ne arvioivat, että kaikkea Livret bleun Crédit Mutuelille mahdollisesti tuomaa etua olisi tarkasteltava suhteessa niihin kustannuksiin, joita yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän tavoitteen toteuttamisesta aiheutuu. Ne huomauttivat komissiolle tältä osin, että säästötilien talletuskanta kohdistettiin yhä enemmän yleisen edun mukaisiin käyttötarkoituksiin: CDC:hen keskitettyjen talletusten osuus Livret bleun koko talletuskannasta oli 50 prosenttia vuosina 1975-1983, ja se nousi 65 prosenttiin vuosina 1983-1991 ja 100 prosenttiin vuonna 1998.
d)
Jos kuitenkin katsotaan, että toimenpide sisälsi valtiontukea, kyse oli joka tapauksessa olemassa olevasta tuesta, sillä Livret bleu -järjestelmä otettiin käyttöön ennen 1 päivänä tammikuuta 1993 toteutettua pankkimarkkinoiden vapauttamista (määräpäivä toisen pankkidirektiivin saattamiselle osaksi kansallista lainsäädäntöä).
(71)
Ranskan viranomaiset esittivät 26 päivänä lokakuuta 2001 lähettämässään kirjeessä perustelut sille, miksi kyse on SEUT-sopimuksen 106 artiklan 3 kohdassa tarkoitetusta sisämarkkinoille soveltuvasta tuesta, jos komissio katsoo toimenpiteen tueksi. Ne väittivät komission syyllistyneen virheisiin Livret bleun tuloslaskelman kokonaistuloksen laskemisessa, koska se ei ollut ottanut pohjaksi Crédit Mutuelin konsultin esittämää menetelmää. (32) Lisäksi ne katsoivat, että komission on otettava huomioon kohtuullinen tuotto, jonka suuruudeksi ne arvioivat […] (33).
(72)
Lisäksi Ranskan viranomaiset moittivat menettelyn laajentamista koskevasta päätöksestä esittämissään huomautuksissa komissiota siitä, että se on käyttänyt epäsymmetristä päättelytapaa eikä ole vähentänyt niitä vuosia koskevia määriä, jolloin korvausta maksettiin liian vähän (1994-1997), niitä vuosia koskevista määristä, jolloin korvauksia maksettiin liikaa (1991, 1992, 1993 ja 1998). Lisäksi ne valittivat sitä, että komissio on ottanut sellaisenaan menettelyn laajentamista koskevan päätöksen liitteeseen 1 konsulttinsa päätelmät niistä kolmesta kohdasta, joista Ranska ja komissio olivat eri mieltä. Ranska täsmensi, että valtio maksoi liian vähän korvausta Livret bleu -järjestelmästä koko ajanjaksolta 1999-2005. Näin ollen välityspalkkion määrä ei ylittänyt sitä, mikä oli tarpeen Livret bleu -säästötilien tarjonnasta aiheutuneiden kustannusten kattamiseksi sellaisina kuin ne esitetään Livret bleun sisäisessä laskentatoimessa, joka laadittiin yhdessä komission kanssa (lukuun ottamatta kahta muutosta (34)). Lisäksi välityspalkkio täyttää jäsenvaltioiden ja julkisten yritysten välisten taloudellisten suhteiden avoimuudesta sekä tiettyjen yritysten taloudellisen toiminnan avoimuudesta 25 päivänä kesäkuuta 1980 annetussa komission direktiivissä 80/723/ETY (35) esitetyt vaatimukset. Ranska on myös esittänyt, että välityspalkkion alentaminen useampaan otteeseen johtui lähinnä sosiaalisen asuntotuotannon rahoittajien tarpeista (36).
(73)
Ranskan viranomaiset esittivät, että järjestelmä mahdollisesti liian suurten korvausten takaisin perimiseksi otettiin käyttöön jo vuonna 1999.
(74)
Ranska on esittänyt myös, että Crédit Mutuel vastasi likviditeettiriskistä kuukauden ajalta ja CDC sitä pidemmältä ajalta. Se ilmoitti, että Livret bleu -säästötileille talletettujen määrien osalta käytettiin solvenssimarginaalin kannalta välttämättömän oman pääoman tarpeen laskennassa riskipainotusta nolla. Ranska ilmoitti, että muiden säästötuotteiden ja muilla kuin Livret bleu -säästötileillä olevien varojen osalta Crédit Mutuelin oman pääoman tarpeen laskemisessa käytetty riskipainotus oli […]-[…] prosenttia vuosina 1999-2005. Ranskan viranomaiset tarkensivat, että koska eurooppalaista solvenssimarginaalia ei kannattanut soveltaa siinä vaiheessa kun koko talletuskanta oli keskitetty CDC:hen vuonna 1999, Crédit Mutuel käytti Livret bleu -säästötileistä saatavaa kohtuullista tuottoa laskiessaan oman pääoman kustannuksina muihin säästötuotteisiin ja muihin varoihin liittyviä oman pääoman kustannuksia, rajoittaen niitä kuitenkin jossain määrin ([…]-[…] prosenttia vuosina 1999-2005). Lisäksi Ranska esitti komission pyynnöstä tarkempia tietoja sen korvauksen suuruudesta, jota maksettiin pakollisen vararahaston muodostamisesta Ranskan keskuspankkiin.
7. ARVIOINTI
7.1. Tuen olemassaolo
(75)
Komissio katsoi menettelyn laajentamista koskevassa päätöksessään, että ainoa valtiontukea mahdollisesti sisältävä toimenpide oli CDC:n Crédit Mutuelille maksama välityspalkkio (37).
(76)
Välityspalkkioon mahdollisesti sisältyvä tuki luotiin 27 päivänä syyskuuta 1991 tehdyllä päätöksellä. Nyt annetussa päätöksessä mahdollista tukea analysoidaan Livret A:n tarjonnan vapautumiseen sekä Livret A:n ja Livret bleun 1 päivänä tammikuuta 2009 toteutuneeseen yhdenmukaistamiseen saakka (38).
7.1.1. Altmark-tuomion edellytykset eivät täyty
(77)
Altmark-tuomiossa (39) todetaan, että julkisen palvelun velvoitteista maksettavat korvaukset eivät ole SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, jos ne täyttävät neljä kumulatiivista edellytystä.
(78)
Menettelyn laajentamista koskevaan päätökseen esittämissään huomautuksissa Ranskan viranomaiset ja Crédit Mutuel tuovat esiin kaksi yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvää palvelua: merkittävän konttoriverkoston ylläpito maaseudulla aluesuunnitteluun liittyvistä syistä ja talletusten kerääminen sosiaalista vuokra-asuntotuotantoa varten.
(79)
Crédit Mutuelin velvollisuus ylläpitää konttoreita maaseudulla kuitenkin lakkasi jo ennen toimenpiteen käyttöönottoa, sillä pankkikonttorien avaamista ja sulkemista koskeva laki oli kumottu jo vuonna 1987 ja valvontajärjestelmä (jota oli edelleen sovellettu Crédit Mutueliin vuosina 1987-1991) lakkautettiin 1 päivänä heinäkuuta 1991. (40) Ranskan viranomaiset ja Crédit Mutuel eivät myöskään ole kiistäneet menettelyn laajentamista koskevassa päätöksessä esitettyä päätelmää, jonka mukaan vuoden 1991 jälkeen [eli heinäkuun 1 päivän 1991 jälkeen] Ranskassa ei ollut voimassa yhtään lakia tai säädöstä, jonka pohjalta Crédit Mutuelilla olisi ollut EY:n perustamissopimuksen 86 artiklan [nykyinen SEUT-sopimuksen 106 artikla] mukainen, päätöksen 24 kohdan iii alakohdassa tarkoitettu tehtävä [konttoreiden ylläpisto maaseudulla aluesuunnitteluun liittyvistä syistä] (41).
(80)
Sen vuoksi Altmark-tuomion soveltuvuutta on tarkasteltava pelkästään toisen velvoitteen osalta, joka on talletusten kerääminen sosiaalisen asuntotuotannon rahoittamista varten.
(81)
Komissio muistuttaa, että jäsenvaltioille on jätetty laaja harkintavalta yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen määrittelyssä. Se katsoo, että vuoden 1975 lisätalousarviosta annetun lain (42) 9 artiklan ja vuoden 1982 lisätalousarviosta annetun lain (43) 24 artiklan soveltamista koskevissa säännöksissä ja erityisesti 27 päivänä syyskuuta 1991 tehdyssä päätöksessä annetaan selvästi Crédit Mutuelille tehtäväksi (sellaisena kuin se on määritelty rakennus- ja asuinalan lain R323-10 ja R 331-14 §:ssä) kerätä varoja siirrettäväksi CDC:hen, jotta tämä voi rahoittaa sosiaalista asuntotuotantoa. Komissio katsoo, että määritellessään tämän yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelutehtävän Ranska ei ole syyllistynyt selkeään arviointivirheeseen.
(82)
Altmark-tuomiossa mainitun neljännen edellytyksen mukaan ”silloin, kun julkisen palvelun velvoitteiden täyttämisestä vastaavaa yritystä ei tietyssä konkreettisessa tapauksessa valita sellaisessa julkisia hankintoja koskevassa menettelyssä, jossa on mahdollista valita se ehdokas, joka kykenee tuottamaan kyseiset palvelut julkisyhteisön kannalta vähäisimmin kustannuksin, tarvittavan korvauksen taso on määritettävä tarkastelemalla sellaisia kustannuksia, joita hyvin johdetulle ja asetettujen julkisen palvelun velvoitteiden täyttämisen kannalta […] varustetulle keskivertoyritykselle aiheutuisi kyseisten velvoitteiden täyttämisestä, kun otetaan huomioon toiminnasta saadut tulot ja kyseisten velvoitteiden täyttämisestä saatava kohtuullinen tuotto” (44).
(83)
Komissio arvioi, että neljäs edellytys ei täyty, kun on kyse talletusten keräämisestä ja keskittämisestä CDC:hen sosiaalisen asuntotuotannon rahoittamista varten. On huomattava, että valtio ei ollut antanut tätä tehtävää parhaalle ehdokkaalle julkisia hankintoja koskevassa menettelyssä, vaan se neuvotteli suoraan Crédit Mutuelin kanssa. Välityspalkkion suuruutta ei määritetty niiden kustannusten perusteella, joita hyvin johdetulle keskivertoyritykselle aiheutuu yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun toteuttamisesta. Itse asiassa 1,3 prosentin välityspalkkio ei voinut perustua niihin kustannuksiin, joita Crédit Mutuelille todellisuudessa aiheutui yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun toteuttamisesta, sillä syyskuussa 1991 ei vielä ollut olemassa erillistä Livret bleun kirjanpitoa, jonka avulla olisi voitu jäljittää nimenomaan kyseisiin säästötileihin liittyvät kustannukset pankin kirjanpidossa. Livret bleun erillinen kirjanpito otettiin käyttöön vasta useita vuosia myöhemmin, ja se laadittiin takautuvasti ajalta ennen vuotta 1991. Mikään ei siis viittaa siihen, että välityspalkkion suuruus olisi määräytynyt yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän tehtävän suorittamisesta hyvin johdetulle keskivertoyritykselle aiheutuvien kustannusten perusteella. Ranskan viranomaisten mukaan Crédit Mutuel on yleisesti ottaen hyvin johdettu yritys. Ne eivät varsinaisesti kuitenkaan perustele tätä väitettä, vaan viittaavat lähinnä menettelyn laajentamista koskevan päätöksen johdanto-osan 13 kappaleeseen, jossa komissio mainitsee Crédit Mutuelin taloudellisen tuloksen vuonna 2004 (taseen loppusumma, nettotulos, kustannus-tuottosuhde, omat varat ja vakavaraisuusaste). Jos jäsenvaltio on määritellyt korvauksen suuruuden analysoimalla hyvin johdetun keskivertoyrityksen kustannuksia, sen pitäisi kyetä osoittamaan tämä helposti komissiolle sekä esittelemään käytetty menetelmä. Ranska ei kuitenkaan ole tehnyt näin tässä tapauksessa. Myös se seikka, että heti kun Livret A- ja Livret bleu -säästötilien tarjoaminen vapautettiin 1 päivänä tammikuuta 2009, Crédit Mutuelin välityspalkkio laski 1,1 prosentista 0,6 prosenttiin, näyttää osoittavan, että palkkio oli suurempi kuin samaa yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvää tehtävää hoitavan, hyvin johdetun keskivertoyrityksen kustannusten perusteella määräytyvä taso.
(84)
Koska Altmark-tuomiossa esitetyt edellytykset ovat kumulatiiviset, riittää, että yksi ehdoista ei täyty, jotta tuomiota ei sovelleta ja tarkasteltavana oleva toimenpide saattaa sisältää valtiontukea. Edellä esitetyn pohjalta voidaan todeta, että tarkasteltavana oleva toimenpide ei siis täytä Altmark-tuomiossa esitettyä neljättä edellytystä. Sen vuoksi Altmark-tuomiota ei sovelleta, ja on tutkittava, onko toimenpiteessä kyse valtiontuesta. (45), (46)
7.1.2. Tuen olemassaoloa koskevat edellytykset täyttyvät
(85)
SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa määrätään, että ”jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu sisämarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan”.
7.1.2.1. Valtion toiminta ja valtion varat
(86)
CDC maksoi Crédit Mutuelille välityspalkkion vuosittain (47) valtion ja Crédit Mutuelin välisen sopimuksen nojalla, jossa määriteltiin 27 päivänä syyskuuta 1991 tehdyn päätöksen täytäntöönpanoa koskevat yksityiskohtaiset säännöt. Välityspalkkion suuruudesta päättää valtio korvatakseen julkisen palvelun velvoitteesta aiheutuvat kustannukset. Lisäksi CDC on julkinen yritys, jonka toiminta voidaan katsoa valtion toiminnaksi (48). Sen vuoksi edellytys, joka koskee valtion toimintaa ja valtion varoja, täyttyy.
7.1.2.2. Valikoivuus
(87)
Välityspalkkio myönnettiin pelkästään Crédit Mutuelille korvauksena talletusten keräämisestä keskitetysti CDC:hen sosiaalisen asuntotuotannon rahoittamista varten. Talletukset kerättiin Livret bleu -säästötilien kautta, ja Crédit Mutuelilla oli yksinoikeus tarjota kyseistä tiliä. Kyse oli siis valikoivasta toimenpiteestä.
7.1.2.3. Koska Altmark-tuomiossa esitettyjä edellytyksiä ei sovelleta, tutkitaan kilpailua vääristävän edun olemassaolo
(88)
Koska välityspalkkiossa oli kyse valtion varojen siirrosta pelkästään Crédit Mutuelin hyväksi, sillä parannettiin pankin kilpailuasemaa sen kilpailijoihin nähden. Unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä todetaan, että yrityksen kilpailuaseman paraneminen valtiontuen johdosta on yleisesti ottaen todiste siitä, että kilpailu on vääristynyt suhteessa muihin yrityksiin, jotka eivät ole hyötyneet vastaavasta tuesta (49).
7.1.2.4. Vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan
(89)
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan toimenpide vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, jos tukea saava yritys toimii alalla, jolla käydään kilpailua ja jolla jäsenvaltiot käyvät keskenään kauppaa (50). Jo vuonna 1979 ulkomaisten pankkien markkinaosuus oli luottotoiminnan alalla 8 prosenttia (4 prosenttia näistä oli sivukonttoreita, joilla ei ole oikeushenkilöllisyyttä, ja 4 prosenttia tytäryhtiöitä, jotka ovat yhtiömuodoltaan ranskalaisia) ja talletustoiminnan alalla 4,5 prosenttia (vastaavasti 2 prosenttia ja 2,5 prosenttia). Muiden eurooppalaisten pankkien kuin ranskalaisten osuus kaikista ulkomaisista pankeista oli 50 prosenttia luottojen alalla ja 70 prosenttia talletusten alalla. Crédit Mutuel on siis joutunut kilpailemaan Ranskassa ulkomaisten pankkiverkostojen kanssa 1970-luvulta lähtien. Lisäksi likvidien säästötalletusten markkinat, joihin myös Livret bleu kuului, oli jo avattu kilpailulle kyseisellä ajanjaksolla. Kyseiset markkinat kattoivat myös CODEVI-säästötilit, LEP-säästötilit, nuorten säästötilit, tavalliset säästötilit sekä CEL-tilit (51).
(90)
Komissio katsoo siis, että tuen olemassaololle asetetut neljä edellytystä täyttyvät.
7.1.2.5. Tukitoimenpiteen sääntöjenvastaisuus
(91)
Tukitoimenpide on sääntöjenvastainen, sillä sitä ei ole ilmoitettu komissiolle SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesti ja se on pantu täytäntöön sen jälkeen kun Euroopan talousyhteisön perustamissopimus tuli voimaan Ranskassa.
(92)
Vastauksena Ranskan viranomaisten väitteeseen, jonka mukaan tuki on katsottava olemassa olevaksi, koska se hyväksyttiin ennen toisen pankkidirektiivin täytäntöönpanolle asetettua määräaikaa eli tammikuun 1 päivää 1993, komissio korostaa sitä, että kyseisellä direktiivillä pyrittiin luomaan sisämarkkinat luottolaitosten alalle sijoittautumisvapauden ja vapaan palvelujen tarjoamisen osalta. Se ei tarkoita sitä, että kyseisiä markkinoita ei olisi avattu kilpailulle ennen välityspalkkion käyttöönottoa, vaan yksinkertaisesti sitä, että pankkisektorilla oli edelleen eräitä vapaan sijoittautumisoikeuden ja palveluiden vapaan tarjonnan esteitä. Toukokuun 10 päivänä 2007 tehdystä päätöksestä ilmenee, että Livret bleu oli osa likvidien säästötalletusten markkinoita, mikä tarkoittaa, että kyseinen toiminta oli jo avointa kilpailulle. Se ei millään tavoin tue Ranskan viranomaisten väitettä, jonka mukaan kyseistä toimintaa ei ollut avattu kilpailulle ennen vuotta 1993. Päinvastoin päätöksessä viitataan kypsiin markkinoihin (52).
7.2. Tuen soveltuvuus sisämarkkinoille
(93)
Koska tarkasteltavana oleva toimenpide sisältää valtiontukea, komission on arvioitava toimenpiteen soveltuvuutta sisämarkkinoille.
(94)
SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdassa todetaan seuraavaa: ”Yrityksiin, jotka tuottavat yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja, […] sovelletaan tämän sopimuksen määräyksiä ja varsinkin kilpailusääntöjä siltä osin kuin ne eivät oikeudellisesti tai tosiasiallisesti estä yrityksiä hoitamasta niille uskottuja erityistehtäviä. Kaupan kehitykseen ei saa vaikuttaa tavalla, joka olisi ristiriidassa unionin etujen kanssa”.
(95)
Euroopan unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön, komission käytännön ja vuoden 2005 yhteisön puitteiden mukaisesti SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohta tarkoittaa sitä, että yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvää palvelua tuottavalle yritykselle myönnetty valtiontuki voidaan katsoa sisämarkkinoille soveltuvaksi, jos tukitoimenpide täyttää seuraavat edellytykset:
a)
palvelu voidaan katsoa yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyväksi palveluksi;
b)
valtio on antanut yritykselle vastuun yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun tuottamisesta yhdellä tai useammalla virallisella asiakirjalla;
c)
välttämättömyyden periaatetta ja suhteellisuusperiaatetta on noudatettu;
d)
toimenpide ei vaikuta kaupan kehitykseen tavalla, joka olisi ristiriidassa unionin etujen kanssa.
(96)
Edellä a ja b kohdassa esitetyt edellytykset täyttyvät johdanto-osan 81 kappaleessa kuvatuista syistä.
(97)
Edellytyksen d osalta komissiolla ei ole käytettävissään tietoja, joiden mukaan toimenpide olisi vaikuttanut yhteisön sisäiseen kauppaan siinä määrin, että tuki ei täyttäisi tätä edellytystä. Erityisesti 10 päivänä toukokuuta 2007 tehdyssä päätöksessä vaadittiin lakkauttamaan yksinoikeus Livret bleu -säästötilien tarjoamiseen, sillä kyseisten tilien tarjoamiseen liittyvät erioikeudet rajoittivat palvelujen vapaata tarjontaa yhteisön sisällä (53). Sen sijaan välityspalkkion ei voida katsoa vaikuttaneen kaupan kehitykseen tavalla, joka olisi ristiriidassa unionin etujen kanssa, ellei se ollut liian suuri suhteessa Crédit Mutuelille osoitettuun yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvään tehtävään.
(98)
Komissio tarkastelee sen vuoksi jäljempänä, onko välttämättömyyden periaatetta ja suhteellisuusperiaatetta noudatettu eli onko korvauksena maksetun välityspalkkion määrä ylittänyt sen, mikä on tarpeen julkisen palvelun velvoitteista aiheutuvien kustannusten korvaamiseksi, kun otetaan huomioon tähän liittyvät tulot ja kyseisen velvoitteen täyttämisestä saatava kohtuullinen tuotto (54).
(99)
Tarkistaessaan, onko korvausta mahdollisesti maksettu liikaa (ks. 7.2.5 kohta), komissio noudattaa 27 päivänä syyskuuta 1991 (ks. 7.2.1 kohta) alkavan ja 31 päivänä joulukuuta 2005 päättyvän ajanjakson osalta kokonaisvaltaista lähestymistapaa (ks. 7.2.2 kohta). Se ottaa huomioon kaikki Livret bleu -järjestelmään liittyvät edut ilman mahdollista kannustinvaikutusta, jonka suuruutta ei ole voitu määrittää (ks. 7.2.3 kohta). Lisäksi otetaan huomioon kohtuullinen tuotto (ks. 7.2.4 kohta), myös CDC:hen keskitettyjen talletusten osalta.
7.2.1. Tarkasteltavana olevan ajanjakson alku: 27 päivä syyskuuta 1991
(100)
Menettelyn laajentamista koskevassa päätöksessä laskettiin Livret bleun nettotulokset, jotta voitiin arvioida mahdollisten liian suurten korvausten olemassaoloa, ja laskennassa otettiin huomioon tulokset koko vuoden 1991 osalta (55). Toisin sanoen vapaista käyttötarkoituksista ja yleisen edun mukaisista käyttötarkoituksista saadut nettotulot otettiin huomioon 1 päivästä tammikuuta 1991.
(101)
Kuten johdanto-osan 75 ja 76 kappaleessa todettiin, ainoa toimenpide tässä asiassa on välityspalkkio, jota koskeva periaate otettiin käyttöön 27 päivänä syyskuuta 1991, samalla kun Crédit Mutuelille annettiin tehtäväksi keskittää talletukset CDC:hen sosiaalisen asuntotuotannon rahoittamista varten. Ennen tätä päivämäärää välityspalkkiota tai talletusten keskittämistä CDC:hen ei ollut olemassa. Sen vuoksi komission on arvioitava tuen oikeasuhtaisuutta kyseisestä päivämäärästä lähtien.
(102)
Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun toteuttamiseen liittyviä kustannuksia ja tuloja ei siis ole voinut kertyä ajalta ennen syyskuun 27 päivää 1991. Toisin sanoen tuella rahoitetun yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun toteutuksesta aiheutuvat kulut ja siitä saatavat tulot voidaan ottaa huomioon vasta kyseisen tukitoimenpiteen (välityspalkkion) luomisesta lähtien. Komissio katsoo sen vuoksi, että sen tekemä päätös menettelyn laajentamisesta oli epäjohdonmukainen, sillä tukitoimenpide rajoitettiin pelkästään 27 päivänä syyskuuta 1991 luotuun välityspalkkioon, mutta Livret bleu -säästötileistä saadut nettotulot otettiin huomioon 1 päivän tammikuuta 1991 ja 27 päivän syyskuuta 1991 väliseltä ajanjaksolta.
(103)
Koska Crédit Mutuel voi kuitenkin toimittaa yleisen edun mukaisten käyttötarkoitusten ja vapaiden käyttötarkoitusten osalta nettotulokset vain vuosikohtaisesti, komissio katsoo, että vuoden 1991 osalta olisi otettava huomioon pelkästään syyskuun 27 päivän ja joulukuun 31 päivän välistä ajanjaksoa koskevat nettotulokset. Tämä tehdään suhteuttamalla koko vuoden 1991 nettotulokset edellä mainitun ajanjakson sisältämien päivien lukumäärään eli 96/365. Sen sijaan CDC:hen keskitettyjen talletusten osalta voidaan nettotulokset ottaa huomion koko vuodelta 1991, sillä kuten johdanto-osan 101 kappaleessa todettiin, keskittäminen aloitettiin vasta syyskuun 27 päivänä 1991, joten mikään osuus näistä tuloksista ei koske tammikuun 1 päivän 1991 ja syyskuun 27 päivän 1991 välistä ajanjaksoa.
7.2.2. Kokonaisvaltainen lähestymistapa vuoden 2005 loppuun ja vuotuinen lähestymistapa siitä lähtien
(104)
Komissio ehdotti menettelyn laajentamista koskevassa päätöksessään, että mahdollisten liian suurten korvausten olemassaoloa voitaisiin arvioida vuotuisen lähestymistavan avulla. Tämä lähestymistapa perustuu vuoden 2005 yhteisön puitteisiin, ja se poikkeaa komission aiemmin soveltamasta käytännöstä. Kun komission piti arvioida liian suurten korvausten olemassaoloa ennen vuoden 2005 yhteisön puitteiden voimaantuloa, se sovelsi lähestymistapaa, jota voitaisiin kuvailla kokonaisvaltaiseksi. Sen mukaan niitä vuosia koskevat määrät, jolloin korvauksia maksettiin liian vähän, voitiin vähentää rajoituksetta niitä vuosia koskevista määristä, jolloin korvauksia maksettiin liikaa (56).
(105)
Vuoden 2005 yhteisön puitteiden 26 kohdan mukaan komissio soveltaa puitteiden määräyksiä ilmoittamattomiin tukiin, jos tuki on myönnetty sen jälkeen, kun puitteet julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä, ja muissa tapauksissa sovelletaan tuen myöntämishetkellä voimassa olleita määräyksiä ja säännöksiä. Tarkasteltavana oleva tuki myönnetään vuosittain (57), eikä sitä ole ilmoitettu. Vuoden 2005 yhteisön puitteet julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä29 päivänä marraskuuta 2005. Sen vuoksi tukeen sovelletaan vuotta 2006 edeltävältä ajalta tuen myöntämishetkellä voimassa olleita sääntöjä ja tammikuun 1 päivän 2006 ja tukitoimenpiteen päättymisen eli joulukuun 31 päivän 2008 väliseltä ajalta vuoden 2005 yhteisön puitteita.
(106)
Vuoden 2005 yhteisön puitteissa suositellaan vuotuista lähestymistapaa siltä osin kuin mahdolliset liian suuret korvaukset on laskettava vuosittain eikä vuoden aikana liikaa maksetun korvauksen määrää voida siirtää seuraavalle vuodelle, paitsi jos kyseinen määrä on enintään 10 prosenttia korvauksen vuotuisesta kokonaismäärästä (58).
(107)
Sen vuoksi komissio sovelsi ennen vuoden 2005 yhteisön puitteiden antamista kokonaisvaltaista lähestymistapaa arvioidessaan, oliko yritys saanut liikaa korvausta julkisen palvelun tehtävän toteuttamisesta (ks. johdanto-osan 104 kappale) (59).
(108)
Kokonaisvaltaisessa lähestymistavassa kunkin vuoden nettotulokset, jotka kumuloituvat vuosi vuodelta, diskontataan käyttäen Ranskaan 1 päivänä tammikuuta kunakin vuonna sovellettavaa viitekorkoa (60).
7.2.3. Huomioon otetut edut
(109)
Vuoden 2005 yhteisön puitteiden 17 kohdan ensimmäisessä virkkeessä todetaan seuraavaa: ”Tuloina on otettava huomioon vähintään kaikki yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvistä palveluista saatavat tulot”. Varmistettaessa, ettei korvausta ole maksettu liikaa, on siis otettava huomioon yleisen edun mukaisten käyttötarkoitusten ja vapaiden käyttötarkoitusten nettotulos kyseisellä ajanjaksolla. Komissio katsoo itse asiassa, että näitä tuloksia ovat ne tulot, joita Crédit Mutuel sai Ranskalta 27 päivästä syyskuuta 1991 lähtien ja jotka perustuivat siihen, että pankki toteutti yleishyödyllistä palvelua eli sosiaalisen asuntotuotannon rahoittamista CDC:n kautta. Nämä käyttötarkoitukset perustuvat kuitenkin sisäisessä laskentatoimessa erityisiin varoihin eli talletuksiin, jotka on kerätty Livret bleun tarjonnan kautta. Markkinoiden kilpailuoloissa (ilman erityisoikeutta tarjota verottomia säästötuotteita) Crédit Mutuel ei ehkä olisi pystynyt keräämään näitä varoja samoilla kustannuksilla, ja näin ollen nämä käyttötarkoitukset ja niitä vastaavat varat on otettava huomioon Livret bleu -järjestelmän kokonaislaskelmissa. Lisäksi Ranska on itse vahvistanut, että näiden käyttötarkoitusten, Livret bleun ja sosiaalisen asuntotuotannon rahoittamista koskevan tehtävän välillä oli yhteys, kun se kohdensi näitä käyttötarkoituksia koskevat talletukset CDC:hen vuodesta 1991 lähtien (61). Toisin sanoen antaessaan 27 päivänä syyskuuta 1991 Crédit Mutuelin toteutettavaksi yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun kerätä CDC:hen keskitettäviä talletuksia, jotka oli tarkoitettu sosiaalisen asuntotuotannon rahoittamiseen, Ranska vahvisti, että Livret bleun tarjoaminen oli Crédit Mutuelin tehtävä. Näille säästötileille talletettujen varojen käytöstä aiheutuva tuotto on siis katsottava kyseisestä päivästä lähtien tuloiksi, jotka on ohjattu Crédit Mutuelille korvauksena yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun tuottamisesta.
(110)
Kantelija ja muut viranomaiset tai elimet (kilpailuneuvosto, parlamentin jäsenet lausunnoissaan sekä tutkimuslaitokset (62)) katsovat, että yksinoikeus tarjota Livret bleu -säästötilejä aiheutti kannustinvaikutuksen, sillä sen ansiosta Crédit Mutuel saattoi kerätä uskollisen asiakaskunnan, jolle se myi myös muita pankkituotteita. Komissio ei menettelyn laajentamista koskevassa päätöksessään sulkenut pois sitä mahdollisuutta, että Livret bleu on kannustinvaikutuksen ansiosta voinut tuottaa epäsuoria tuloja (63), mutta se muistutti, että toistaiseksi tällaisia tuloja ei ole kyetty kvantifioimaan (64).
(111)
Komissio toteaa tämän asian tutkinnan kannalta, että vaikka kannustinvaikutuksen olemassaoloa ei voida sulkea pois, se ei voi keräämiensä tietojen pohjalta määrittää mahdollisen kannustinvaikutuksen arvoa riittävän pitävästi.
(112)
Kantelijoiden esittämissä asiakirjoissa oletetaan, että kannustinvaikutus on olemassa, mutta niissä ei todisteta tätä muodollisesti eikä myöskään kyetä arvioimaan tarkkaan kyseisen vaikutuksen taloudellista merkitystä.
(113)
Glais’n konsulttitoimiston tutkimuksista (ks. johdanto-osan 52 ja 53 kappale) komissio huomauttaa, että Crédit Mutuel voi perustellusti väittää, että näissä tilastoanalyyseissa ei esitetä pitäviä todisteita määrällisesti arvioitavissa olevasta kannustinvaikutuksesta.
(114)
Kantelijoiden huomautuksissa on esitetty kolme subjektiivista arviota. Ensiksi koska muut pankit ilmoittivat voivansa tarjota Livret bleu -säästötiliä yhden prosentin palkkiota vastaan, kantelijat ehdottivat kannustinvaikutuksen suuruudeksi Crédit Mutuelin saaman provision ja kyseisen palkkion erotusta eli 0,3 prosenttia, mikä vastaa noin 300:aa miljoonaa Ranskan frangia vuodessa. Mikään ei kuitenkaan todista, että Crédit Mutuelin kilpailijat olisivat pystyneet hoitamaan tehtävää kyseisellä ajanjaksolla ja samoilla ehdoilla 1 prosentin korvausta vastaan. Lisäksi ensimmäinen väite ei osoita todeksi kannustinvaikutusta, vaan näyttää jälleen viittaavan siihen, että Crédit Mutuel olisi saanut liikaa korvauksia, mikä ei kuitenkaan pidä paikkaansa, kuten myöhemmin esitetään. Mikään ei osoita todeksi sitä, että kannustinvaikutus vastaisi välityspalkkion ja sen pienimmän hypoteettisen palkkion välistä erotusta, jota Crédit Mutuelin kilpailijat ehdottivat vastineeksi Livret bleu -säästötilien tarjoamisesta.
(115)
Kantelijoiden ehdottaman toisen menetelmän mukaan kannustinvaikutusta voitaisiin mitata Crédit Mutuelin markkinaosuuksien kasvun perusteella. Tällaista arviointimenetelmää ei voida kuitenkaan hyväksyä, sillä se perustuu olettamukselle, että markkinaosuuksien kasvu johtuu kokonaisuudessaan Livret bleu -tileistä, eikä tälle olettamukselle ole objektiivisia perusteluja.
(116)
Kolmas arvio tarjonnan yksinoikeudesta perustuu Livret bleun verottomuudesta aiheutuvaan verotulojen menetykseen. Jos Crédit Mutuel olisi halunnut tarjota verollisen säästötilin, jolla olisi ollut säästäjien verotusasemasta riippumatta sama nettotuotto kuin Livret bleu -tilillä, sille olisi aiheutunut säästäjien (mahdollisesti) maksamaa nimellistä veroa vastaavat vaihtoehtokustannukset. Kantelijoiden mukaan vuosina 1991-1997 kertyneen noin 4,5 miljardin Ranskan frangin veroedun on katsottava tuoneen Crédit Mutuelille yhtä suuret välilliset edut. Tätä päättelytapaa ei kuitenkaan voida soveltaa, sillä Crédit Mutuel tuskin olisi tarjonnut Livret bleu -säästötilejä samoilla ehdoilla, jos se olisi joutunut maksamaan kokonaisuudessaan kustannukset verovapaudesta, joka lisäksi hyödyttää suoraan osakkaita.
(117)
Nämä mahdolliset edut on vaikea osoittaa todeksi, ja niiden arvoa on hankala määrittää. Livret bleun tarjonnasta saatava suora taloudellinen etu voidaan laskea suoraan Livret bleun tilinpidosta. Muiden tuotteiden tai palvelujen myynnistä Livret bleun kautta sitoutetuille asiakkaille saatu taloudellinen etu voitaisiin sitä vastoin havaita muiden tuotteiden sisäisessä laskentatoimessa, jos voitaisiin erottaa toisistaan se, mikä on myyty Livret bleun kautta sitoutetuille tai houkutelluille Crédit Mutuelin asiakkaille, siitä, mikä on myyty Crédit Mutuelin asiakkaiksi muista syistä tulleille henkilöille. Tämä ei kuitenkaan ole mahdollista. Näin ollen komission konsultti ei voinut arvioida mahdollista kannustinvaikutusta käyttämällä kirjanpitomenetelmää, jolla arvioidaan kaikkia Livret bleu -järjestelmästä saatuja suoria taloudellisia etuja.
(118)
Komission konsultin monimutkaisemmat kannustinvaikutuksen arviointiyritykset eivät johtaneet tuloksiin. Sen vuoksi komissio katsoo, että se ei voi ottaa huomioon kannustinvaikutuksesta mahdollisesti aiheutuvaa etua laskiessaan, onko korvauksia maksettu liikaa.
7.2.4. Kohtuullisen tuoton laskeminen
(119)
Kun tutkitaan, onko yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvää palvelua hoitavalle yritykselle mahdollisesti maksettu liikaa korvausta, on otettava huomioon kohtuullinen tuotto (65). Vuoden 2005 yhteisön puitteissa tarkennetaan, että ”kohtuullisella tuotolla olisi katsottava tarkoitettavan omalle pääomalle saatavaa tuottoa, jossa otetaan huomioon riski […] yritykselle tai vastaavasti tämän riskin puuttuminen. Tämä tuotto ei yleensä saa ylittää kulloisellakin alalla viime vuosina saatua keskimääräistä tuottoa” (66).
(120)
Komissio katsoi menettelyn laajentamista koskevassa päätöksessään (67), että yleisen edun mukaisiin käyttötarkoituksiin ja vapaisiin käyttötarkoituksiin oli syytä soveltaa kohtuullista tuottoa, joka oli näiden käyttötarkoitusten osalta keskimäärin 6 prosenttia omista varoista. Tämä prosenttiosuus, joka vaihtelee vuosittain ja on keskimäärin 6 prosenttia, vastaa Crédit Mutuelin alun perin esittämää kannattavuusastetta: Crédit Mutuel oli laskenut oman pääoman kustannuksiksi tosiasiassa jaettujen osinkojen määrän kyseisenä vuonna. Tässä päätöksessä komissio pitää mahdollisena soveltaa kohtuullisen tuoton laskemisessa mahdollisia liian suuria korvauksia koskevan tarkistuksen yhteydessä menettelyn laajentamista koskevassa päätöksessä noudatettua lähestymistapaa, jota on kuvattu 7.2.5 kohdassa, sekä vapaiden käyttötarkoitusten että yleisen edun mukaisten käyttötarkoitusten osalta.
(121)
Komissio arvioi menettelyn laajentamista koskevassa päätöksessään (68) kuitenkin, ettei kohtuullista tuottoa tarvitse soveltaa CDC:hen keskitettyihin talletuksiin siltä osin kuin niihin ei liity minkäänlaisia oman pääoman kustannuksia vakavaraisuuden valvontaa koskevien säännösten nojalla, sillä Crédit Mutuel ei ollut sijoittanut näitä varoja, vaan pelkästään siirtänyt ne CDC:hen. Vakavaraisuuden kannalta katsottuna CDC:hen keskitettyihin talletuksiin liittyvän luottoriskin katsotaan vastaavan valtiolle (Ranskan tasavallalle) aiheutuvaa riskiä eli riskipainotusta nolla, joka ei siis edellyttänyt omia varoja.
(122)
Jos CDC:hen keskitetystä talletuskannasta ei katsota aiheutuvan lainkaan kohtuullista tuottoa, yhteenlaskettu kohtuullinen tuotto (toisaalta yleisen edun mukaisiin käyttötarkoituksiin ja vapaisiin käyttötarkoituksiin liittyvä kohtuullinen tuotto ja toisaalta CDC:hen keskitettyjä talletuksia koskeva kohtuullinen tuotto) pieneni vuodesta 1991 vuoteen 1999 ja poistui kokonaan vuodesta 2000 alkaen, koska kaikki talletukset keskitettiin CDC:hen vuonna 1999 (69).
(123)
Ranskan viranomaiset vahvistivat 1 päivänä syyskuuta 2006 lähettämässään kirjeessä, jossa ne esittivät huomautuksensa menettelyn laajentamista koskevaan päätökseen, että CDC:hen keskitettyihin varoihin ei kuulunut lakisääteisiä omia varoja. Ranskan viranomaiset kuitenkin tarkensivat, että koska eurooppalaista solvenssimarginaalia ei kannattanut soveltaa siinä vaiheessa kun koko talletuskanta oli keskitetty CDC:hen vuonna 1999, Crédit Mutuel ehdottaa ottavansa Livret bleu -säästötileistä aiheutuvan kohtuullisen tuoton laskennassa huomioon oman pääoman kustannuksina muihin säästötuotteisiin ja muihin varoihin liittyvät omat pääoman kustannukset. Komissio ei pidä tällaista lähestymistapaa tyydyttävänä, sillä se johtaa siihen, että CDC:hen keskitettyihin varoihin sovelletaan keinotekoisesti lakisääteistä vähimmäispääomavaatimusta, joka riippuu Crédit Mutuelin muiden varojen keskimääräisestä pääomavaatimuksesta, vaikka kyseiset varat ovat täysin riippumattomia Livret bleu -säästötileistä.
(124)
Jos lakisääteistä omaa pääomaa ei edellytetä, se merkitsee sitä, ettei asiaan liity luottotappioriskiä. Tämä pitää paikkansa CDC:hen keskitettyjen talletusten kohdalla. Talletusten keräämiseen CDC:n puolesta ei myöskään liity likviditeettiriskiä (lukuun ottamatta alle yhden kuukauden riskiä) eikä maturiteettitransformaatiota, sillä CDC:hen siirretty määrä muuttuu kuukausittain talletusten kehityksestä riippuen ja CDC:n maksama korko siirretään välittömästi tallettajille. Sen vuoksi on varmaa, että tästä yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvästä palvelusta aiheutuu Crédit Mutuelille hyvin pieni riski. Sen sijaan on olemassa eräitä muuntyyppisiä riskejä, kuten operatiivinen riski, taloudellinen riski (riski siitä, että korvauksen määrä ei kata aiheutuneita kustannuksia), oikeudellinen riski sekä maineeseen liittyvä riski. Lisäksi eräät muut pankkitoiminnot, kuten yhdistettyjen rahastojen tarjoaminen, varallisuuden hoito tai rahoitustuotteiden (esim. osakkeiden ja obligaatioiden) myynti, eivät myöskään edellytä lakisääteisiä omia varoja, mutta ne voivat silti olla yhtä tuottoisia. Lakisääteisten omien varojen tarpeen (laskettu vakavaraisuussääntöjen pohjalta, joiden tarkoituksena ei ole erityisesti arvioida toiminnan kannattavuutta) ja toiminnasta odotetun tuoton välillä ei siis ole suoraa yhteyttä.
(125)
Vaikka komissio tässä tapauksessa sallii Crédit Mutuelille kohtuullisen tuoton CDC:hen keskitetyistä talletuksista, se toteaa, että riittävän tuottotason määrittely edellyttää monimutkaista taloudellista arviointia. Itse asiassa Livret bleu on epätyypillinen pankkituote, joka muistuttaa osin säästötuotetta ja osin käyttötiliä. Lisäksi Livret bleu -tileille kerätyt talletukset keskitetään julkiseen viranomaiseen. Ei siis ole olemassa siihen suoraan verrattavia tuotteita, joiden pohjalta voitaisiin päätellä vastaavasta toiminnasta saatava kohtuullinen tuotto.
(126)
Koska ei ole olemassa Livret bleu -säästötiliä riittävästi muistuttavaa tuotetta, komissio katsoo, että se voi tässä tapauksessa käyttää kahta indikaattoria, joiden pohjalta on mahdollista arvioida, voidaanko tiettyä tuottoa pitää kohtuullisena CDC:hen keskitettyjen talletusten osalta. Nämä kaksi indikaattoria ovat seuraavat:
a)
Ranskan pankkialan voittomarginaali eli tulos ennen veroja jaettuna liikevaihdolla (tässä tapauksessa pankkien liikevaihtoa kuvaa niiden liikevoitto). Jos käytetään Ranskan pankkialaa koskevia lukuja kyseiseltä ajanjaksolta (syyskuun 27 päivästä 1991 vuoden 2008 loppuun), saadaan voittomarginaaliksi keskimäärin 23 prosenttia vuodessa;
b)
Ranskan pankkialan tuottoaste eli tulos ennen veroja jaettuna varojen määrällä. Vuotuinen tuottoaste koko tarkasteltavana olevalla ajanjaksolla oli keskimäärin 45 peruspistettä (0,45 %).
(127)
Seuraavassa taulukossa (70) esitetään Ranskan pankkisektorin voittomarginaali ja tuottoaste ajanjaksolla 1993-2008 (ajalta ennen vuotta 1993 ei ole käytettävissä tietoja):
1993
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008 (72)
Tulos ennen veroja (71)
15,2
2,7
25,0
41,0
67,5
14,4
19,8
22,5
24,6
23,5
23,4
29,6
31,3
46,2
34,3
-4,4
Liikevoitto (71)
362,4
335,4
345,6
356,1
375,3
60,8
64,6
70,5
74,9
77,0
80,6
83,5
89,5
104,1
98,0
79,1
Voittomarginaali
4,2 %
0,8 %
7,2 %
11,5 %
18 %
23,7 %
30,6 %
31,9 %
32,8 %
30,6 %
29,0 %
35,5 %
35,0 %
44,4 %
35,1 %
-5,6 %
Keskimäär. Voittomarginaali
22,8 %
Varat (71)
Ei tiedossa
16 333
17 216
18 291
19 894
3 052
3 394
3 452
3 783
3 793
3 960
4 390
5 275
6 041
7 061
7 699
Tuottoaste
Ei tiedossa
0,02 %
0,15 %
0,22 %
0,34 %
0,47 %
0,58 %
0,65 %
0,65 %
0,62 %
0,59 %
0,68 %
0,59 %
0,77 %
0,49 %
-0,05 %
Keskim. tuottoaste
0,45 %
(128)
Laskiessaan Crédit Mutuelin voittomarginaalia ja tuottoastetta CDC:hen keskitettyjen talletusten keräämisen osalta komissio on käyttänyt seuraavia arvoja:
a)
voittomarginaalin nimittäjänä tuloja, jotka saatiin talletusten keräämisestä keskitetysti CDC:hen, eli välityspalkkion vuotuista määrää;
b)
tuottoasteen nimittäjänä CDC:hen siirrettyjä talletuksia;
c)
osoittajan osalta, jolla tarkoitetaan tulosta ennen veroja, komissio arvioi, että jos kohtuullisena tuottona talletusten keskittämisestä CDC:hen pidetään 4,2 prosentin marginaalia eli tuotto ennen veroja on 4,2 prosenttia CDC:ltä saadusta välityspalkkiosta, Crédit Mutuelille ei ole maksettu liikaa korvauksia (ks. taulukko johdanto-osan 132 kappaleessa).
(129)
Toisen indikaattorin (tuottoasteen) osalta komissio huomauttaa, että jos 5 peruspisteen tuottoastetta pidetään kohtuullisena tuottona CDC:hen keskitettyjen talletusten keräämisestä eli jos tulos ennen veroja on 0,05 prosenttia kaikista CDC:hen siirretyistä talletuksista, Crédit Mutuel ei ole saanut liikaa korvausta Livret bleu -järjestelmän hallinnoinnista kyseisellä ajanjaksolla.
(130)
Vuoden 2005 yhteisön puitteiden mukaan kohtuullinen tuotto ei saa ylittää kyseisen sektorin keskimääräistä tuottoa samalla ajanjaksolla. 4,2 prosentin voittomarginaali on alle viidesosa pankkialan keskimääräisestä voittomarginaalista (22,8 %). Kuten johdanto-osan 124 kappaleessa on todettu, talletusten keräämiseen keskitetysti CDC:hen ei juuri liity riskejä, joten se ei myöskään ole erityisen tuottoisaa. Sen vuoksi komissio katsoo, että 4,2 prosentin voittomarginaali ei selvästikään ole liian suuri, vaan sitä voidaan pitää tässä tapauksessa kohtuullisena tuottona.
(131)
Lisäksi komissio arvioi, että viiden peruspisteen tuotto CDC:hen keskitetyille talletuksille on kohtuullinen verrattuna Ranskan pankkisektorin keskimääräiseen 45 peruspisteen tuottoasteeseen kyseisellä ajanjaksolla. Lisäksi se on matala ja varovainen arvio tuotolle, joka ei selvästikään ole kohtuuton tässä tapauksessa. Lisäksi tämä matala tuottotaso vastaa asianmukaisesti riskiä, joka Crédit Mutuelille aiheutui talletusten keräämisestä CDC:hen. Kuten johdanto-osan 124 kappaleessa todettiin, riski oli vähäinen.
7.2.5. Sen varmistaminen, ettei korvauksia maksettu liikaa
(132)
Komissio on edellä esitettyjen havaintojen pohjalta tarkastanut alla olevassa taulukossa kuvatulla tavalla, ettei Crédit Mutuelille maksettu liikaa korvausta. Se sovelsi 7.2.1-7.2.4 kohdassa kuvattua menettelyä (73):
(miljoonaa euroa)
KORVAUS
LIIAN PIENI TAI LIIAN SUURI KORVAUS
Vuosi
(vuotuinen)
välityspalkkio
Kokonaisvaltainen lähestymistapa (74)
(vuoden 2005 loppuun
Vuotuinen lähestymistapa (75)
(vuodesta 2006)
1991 (27.9.1991-31.12.1991)
1,5
43,8
Ei sovelleta
(kokonaisvaltaista lähestymistapaa sovellettiin vuoteen 2005, ks. 7.2.2 kohta)
1992
9,1
125,1
1993
16,8
184,0
1994
36,6
127,3
1995
59,5
114,5
1996
74,7
107,8
1997
82,3
88,4
1998
118,9
92,0
1999
188,9
98,3
2000
188,2
106,3
2001
181,9
91,3
2002
187,8
76,3
2003
197,7
61,2
2004
204,4
45,7
2005
196,7
15,0
2006
(…)
-39,1
2007
(…)
-24,3
2008
(…)
-6,1
(133)
Taulukosta voidaan nähdä, että vuoden 2005 lopussa liikaa maksettujen korvausten määrä (15 miljoonaa euroa) oli vähemmän kuin 10 prosenttia vuoden 2005 korvausten kokonaismäärästä (196,7 miljoonaa euroa). Vuoden 2005 yhteisön puitteiden 21 kohdan nojalla kyseinen määrä voidaan siirtää seuraavalle vuodelle. Lopputulos on, että vuoden 2008 lopussa korvauksia oli maksettu koko ajanjaksolta 6,1 miljoonaa euroa liian vähän.
(134)
Komissio toteaa lopuksi, että Crédit Mutuelille ei maksettu välityspalkkion avulla liian suurta korvausta yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvästä palvelusta, joka sille oli annettu tehtäväksi syyskuun 27 päivästä 1991 vuoden 2008 loppuun.
8. PÄÄTELMÄT
(135)
Komissio toteaa, että Ranskan tasavalta on toteuttanut kyseisen toimenpiteen sääntöjenvastaisesti ja rikkonut siten SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohtaa. Tuen voidaan kuitenkin katsoa soveltuvan sisämarkkinoille SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdan nojalla, sillä valtion maksama korvaus ei ylittänyt sitä, mikä oli tarpeen julkisen palvelun velvoitteen toteuttamisesta aiheutuvien kustannusten kattamiseksi, ottaen huomioon siihen liittyvät tulot ja kyseisen velvoitteen täyttämisestä saatava kohtuullinen tuotto,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Valtiontuki, jonka Ranskan tasavalta on toteuttanut Crédit Mutuelin hyväksi Crédit Mutuelin yleisen edun mukaisista käyttötarkoituksista 27 päivänä syyskuuta 1991 tehdyllä päätöksellä, soveltuu sisämarkkinoille.
2 artikla
Tämä päätös on osoitettu Ranskan tasavallalle.
Tehty Brysselissä 24 päivänä toukokuuta 2011.