РЕШЕНИЕ № 1080/2011/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 25 октомври 2011 година
за предоставяне на гаранция от ЕС на Европейската инвестиционна банка за загуби по заеми и гаранции по заеми за проекти, осъществявани извън Съюза и за отмяна на Решение № 633/2009/ЕО
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално членове 209 и 212 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (1),
като имат предвид, че:
(1)
В допълнение към основната си мисия за финансиране на инвестиции в Европейския съюз, от 1963 г. насам Европейската инвестиционна банка (ЕИБ) осъществява операции по финансиране извън Съюза в подкрепа на външните политики на Съюза. Това позволява бюджетните средства на Съюза, предназначени за външни региони, да бъдат допълвани от финансовата сила на ЕИБ в полза на държавите бенефициери. Като извършва такива операции по финансиране, ЕИБ допринася за общите ръководни принципи и политически цели на Съюза, включително за развитието на трети държави и за просперитета на Съюза в условията на променената икономическа обстановка в световен мащаб. Операциите по финансиране на ЕИБ в подкрепа на външните политики на Съюза следва да продължават да се извършват в съответствие с принципите на разумната банкова практика.
(2)
Член 209, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) във връзка с член 208 от него предвижда, че ЕИБ дава своя принос при условията, посочени в нейния устав, за прилагането на необходимите мерки за постигане на целите на политиката на Съюза за сътрудничество за развитие.
(3)
Съгласно член 19 от Устава на ЕИБ, искания, отправени директно към ЕИБ относно операции на ЕИБ по финансиране, които да бъдат извършвани съгласно настоящото решение, се внасят в Комисията за становище („искане на ЕИБ за финансиране“).
(4)
За да се подпомага външната дейност на Съюза и за да е в състояние ЕИБ да финансира инвестиции извън Съюза, без това да се отразява на кредитния рейтинг на ЕИБ, по-голямата част от нейните операции във външни региони се ползват с бюджетна гаранция от ЕС („гаранция от ЕС”), предоставяна от Комисията.
(5)
Гаранцията от ЕС е учредена за периода 2007-2011 г. с Решение № 633/2009/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 г. за предоставяне на гаранция от Общността на Европейската инвестиционна банка за загуби по заеми и гаранции по заеми за проекти, осъществявани извън Общността (2).
(6)
Гаранционният фонд за външни дейности („Гаранционен фонд“), създаден с Регламент (ЕО, Евратом) № 480/2009 на Съвета от 25 май 2009 г. относно създаване на Гаранционен фонд за външни дейности (3), осигурява ликвиден резерв за бюджета на Съюза в случай на загуби, претърпени при операции на ЕИБ по финансиране и при други външни дейности на Съюза.
(7)
В съответствие с Решение № 633/2009/ЕО Комисията и ЕИБ изготвиха междинен преглед на външното финансиране от ЕИБ въз основа на независима външна оценка, осъществена под надзора на ръководен комитет от „мъдреци“, преглед от външна консултантска компания и специални оценки, изготвени от ЕИБ. На 12 февруари 2010 г. ръководният комитет представи доклад на Европейския парламент, Съвета, Комисията и ЕИБ, съдържащ неговите заключения и препоръки.
(8)
В своя доклад ръководният комитет прави заключението, че гаранцията от ЕС е ефикасен и мощен политически инструмент със силно финансово и политическо въздействие и че тя следва да бъде запазена, за да се покриват политически рискове и рискове, свързани със суверенитета. Някои изменения на Решение № 633/2009/ЕО бяха предложени с цел да се осигури максимална добавена стойност и ефективност на външните операции на ЕИБ.
(9)
Особено важно е да се състави списък на държавите, за които може да бъде допуснато финансиране от ЕИБ с гаранция от ЕС. Също така е подходящо да се разшири списъкът на държавите, чието финансиране от ЕИБ с гаранция от ЕС е допустимо, който в момента се съдържа в приложение I към Решение № 633/2009/ЕО.
(10)
С цел отразяване на значимите нови елементи в политиките на Комисията следва да бъдат делегирани правомощия да приема в съответствие с член 290 ДФЕС актове за изменение на приложение III към настоящото решение. От особено значение е по време на подготвителната си работа Комисията да провежда необходимите консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и съставянето на делегирани актове Комисията следва да осигури едновременното, своевременно и подходящо предаване на съответните документи на Европейския парламент и на Съвета.
(11)
Сумите, покрити от гаранцията от ЕС във всеки регион, следва да продължават да бъдат таваните за финансиране от ЕИБ с гаранция от ЕС, а не цели, които се изисква ЕИБ да изпълни.
(12)
В рамките на подкрепата, оказвана от Съюза на трети държави за справяне със световната икономическа и финансова криза, още през 2009 г. и 2010 г. ЕИБ незабавно осъществи преобладаващата част от дейностите за външно кредитиране по сегашния си мандат, предимно в държавите на предприсъединителен етап и съседните и партньорски държави. Нещо повече, напрежението в Южното Средиземноморие в началото на 2011 г. изисква помощта на Съюза за осигуряване на средствата, с които засегнатите държави да възстановят и модернизират своите икономики. Ето защо за оставащия период от мандата следва общият таван на мандата да бъде преразгледан и увеличен с 1 684 000 000 EUR с цел адаптиране към тези временни и извънредни обстоятелства, без с това да се предопределят таваните за следващата многогодишна финансова рамка.
(13)
Операциите на ЕИБ по финансиране, които произтичат от посоченото по-горе повишаване на тавана на общия мандат с 1 684 000 000 EUR, следва да са в отговор на политическите реформи, предприемани от отделните държави партньори, при оценка от страна на Комисията с участието на Европейската служба за външна дейност (ЕСВД), като се отчитат резолюциите на Европейския парламент и решенията и заключенията на Съвета. В тази оценка следва да бъдат отразени също така прегледът на европейска политика за съседство и подновеният акцент върху диференциацията. В държавите на предприсъединителен етап финансирането от ЕИБ ще продължи да допълва подпомагането от Съюза.
(14)
В допълнение към регионалните тавани факултативният мандат в размер на 2 000 000 000 EUR следва да бъде активиран и разпределен като финансов пакет в подкрепа на операциите на ЕИБ по финансиране в областта на смекчаването на изменението на климата и адаптирането към него в регионите, влизащи в обхвата на мандата. ЕИБ, в тясно сътрудничество с Комисията, би могла да допринесе със своя експертен опит и ресурси за оказване на подкрепа на публичните органи и на частния сектор за справяне с предизвикателствата на изменението на климата, както и за възможно най-оптимално оползотворяване на наличното финансиране. Що се отнася до проектите за смекчаване и адаптиране, ресурсите на ЕИБ следва, когато това е възможно и целесъобразно, да бъдат допълвани, с налични средства от бюджета на Съюза, при облекчени условия, чрез ефикасно и последователно съчетаване на безвъзмездни средства и заеми за финансиране в областта на изменението на климата в контекста на външната помощ на Съюза. В това отношение е целесъобразно годишният доклад на Комисията до Европейския парламент и Съвета да съдържа подробен доклад относно финансовите инструменти, използвани за финансиране на тези проекти, в който да се посочват размерът на финансирането от ЕИБ по факултативния мандат и съответните размери на безвъзмездните средства.
(15)
Допустимостта за получаване на финансиране от страна на ЕИБ за смекчаване на последиците от изменението на климата с гаранцията от ЕС би могла да бъде ограничена съгласно мандата за борба с изменението на климата за държави, за които се счита, че не са се ангажирали с постигане на подходящи цели, свързани с изменението на климата. Всяко такова ограничаване на допустимостта следва да се основава на комплексни и всеобхватни политически оценки. Затова Съветът следва да има правомощието, по предложение на Комисията с участието на ЕСВД, да взема решения за ограничаване на допустимостта на дадена държава да получава финансиране от ЕИБ, предназначено за смекчаване на последиците от изменението на климата, с гаранция от ЕС. Такова ограничение следва да се прилага единствено за операции на ЕИБ по финансиране, за които искането на ЕИБ за финансиране е отправено след влизане в сила на настоящото решение, и които са подписани след 1 януари 2012 г.
(16)
В рамките на мандата за борба с изменението на климата следва да се предвиди известна гъвкавост по отношение на регионалното разпределение, така че да се позволи възможно най-бързо и ефективно усвояване на наличните средства за финансиране през тригодишния период 2011-2013 г, като същевременно се полагат усилия през този период да се гарантира балансираното им разпределение сред регионите въз основа на установените в общия мандат приоритети за външната помощ.
(17)
Средносрочният преглед на изпълнението на външния мандат на ЕИБ, показа, че въпреки че операциите на ЕИБ по финансиране, осъществени в периода, обхванат от оценката (2000-2009 г.), са били като цяло в съответствие с външните политики на Съюза, връзката между политическите цели на Съюза и тяхното оперативно изпълнение от ЕИБ следва да бъде укрепена и по-ясно изразена и структурирана.
(18)
С цел да се повиши последователността на мандата и да се насочи в по-голяма степен външната дейност на ЕИБ за финансиране към подкрепа за политиките на Съюза, както и с оглед да се постигне максимална полза за бенефициерите, настоящото решение следва да определи хоризонтални цели на високо равнище в мандата за операциите на ЕИБ по финансиране във всички допустими региони и държави, на основата на сравнителните предимства на ЕИБ в области, в които има доказани постижения. Ето защо, в регионите, обхванати от настоящото решение, ЕИБ следва да финансира проекти в областта на смекчаването на последиците от изменението на климата и адаптирането към него (включително чрез трансфер на технологии, свързани с нови източници на енергия), на социалната и икономическата инфраструктура (по-специално транспорт, енергетика, включваща енергия от възобновяеми източници, енергийна сигурност, енергийна инфраструктура, на екологичната инфраструктура, включваща водоснабдяване и канализация, както и в областта на информационните и комуникационни технологии) и развитието на местния частен сектор, по-специално в подкрепа на малките и средните предприятия (МСП). Следва да се припомни, че подобряването на достъпа на МСП до финансиране може да изиграе съществена роля за стимулирането на икономическото развитие и борбата с безработицата. В рамките на тези области регионалната интеграция между държавите партньори, включително икономическата интеграция между държавите на предприсъединителен етап, съседните държави и Съюза, следва да бъде основна цел за операциите на ЕИБ по финансиране. ЕИБ следва да разполага с възможността да оказва подкрепа за присъствието на Съюза в държавите партньори чрез преки чуждестранни инвестиции, които да спомагат за насърчаване на трансфера на технологии и познания, или в рамките на гаранцията от ЕС за инвестиции в горепосочените области, или на собствен риск.
(19)
За да съдейства ефективно на МСП, ЕИБ следва да сътрудничи с местните финансови институции посредници в допустимите региони и държави, по-специално за да гарантира, че част от финансовите ползи достига до техните клиенти, и създава добавена стойност в сравнение с други източници на финансиране. Когато е целесъобразно, чрез споразуменията си за сътрудничество с тези финансови институции посредници ЕИБ следва да изисква проектите на техните клиенти да бъдат проверявани за съответствие с договорените критерии съгласно целите на Съюза за развитие, така че да се осигури добавена стойност. Дейностите на финансовите посредници в подкрепа на МСП следва да са напълно прозрачни и да се докладват редовно на ЕИБ.
(20)
Освен това операциите на ЕИБ по финансиране следва да допринасят за общите принципи, ръководещи външната дейност на Съюза, както е посочено в член 21 от Договора за Европейския съюз (ДЕС), за насърчаване и утвърждаване на демокрацията и принципите на правовата държава, на правата на човека и основните свободи, както и за изпълнение на международните екологични споразумения, по които е Съюзът е страна. По-специално по отношение на развиващите се държави, съгласно списъка на получателите на официална помощ за развитие (ОПР), съставен от Организацията за икономическо сътрудничество и развитие (ОИСР), операциите на ЕИБ по финансиране следва да насърчават следното: устойчиво икономическо, социално и екологично развитие в тези държави, по-специално на онези от тях, които се намират в най-неблагоприятно положение; плавното и постепенното им интегриране в световната икономика; кампанията за борба с бедността; както и изпълнението на приетите от Съюза цели в рамките на Организацията на обединените нации и други компетентни международни организации.
(21)
Докато силата на ЕИБ остава в нейната специфика като инвестиционна банка, ЕИБ следва съгласно настоящото решение да определя въздействието на външните си операции върху развитието в тясна координация с Комисията и в рамките на демократичния контрол от страна на Европейския парламент, като следва принципите на Европейския консенсус за развитие и принципите, посочени в член 208 ДФЕС, както и принципите за ефективност на помощта, очертани в Парижката декларация от 2005 г. и Програмата за действие от Акра от 2008 г. Това следва да се реализира чрез редица конкретни мерки, по-специално чрез укрепване на капацитета за оценяване на екологичните, социалните и свързаните с развитието аспекти на проектите, включително правата на човека и свързаните с конфликтите рискове, както и чрез насърчаване на консултациите на местно равнище с публичните органи и гражданското общество. При извършване на надлежна проверка във връзка с проект ЕИБ следва да изисква, когато това е целесъобразно, и в съответствие със социалните и екологичните принципи на Съюза, организаторът на проекта да провежда консултации на местно равнище и да оповестява резултатите от тях на обществеността. Нещо повече, ЕИБ следва да засили фокуса си върху сектори, в които тя има солиден експертен опит от операции по финансиране в рамките на Съюза и които ще спомогнат за по-нататъшното развитие на дадена държава, например върху достъпа до финансиране за МСП и микропредприятията, за екологична инфраструктура, включително водоснабдяване и канализация, устойчив транспорт и смекчаване на последиците от изменението на климата, по-специално в областта на енергията от възобновяеми източници. Финансирането би могло да включва също така проекти в подкрепа на инфраструктурата на здравеопазването и образованието, когато това има очевидна добавена стойност.
(22)
ЕИБ следва постепенно да засили и дейността си в подкрепа на адаптирането към изменението на климата, в сътрудничество, когато това е уместно, с международни финансови институции (МФИ) и с европейски институции за финансиране на двустранна основа (ЕИФДО). Допълнителните изисквания, въведени с настоящото решение, ще изискват достъп до средства при облекчени условия и постепенно адаптиране на човешките ресурси, които следва да се прилагат при постигане на ефикасност, ефективност и взаимодействие. Дейността на ЕИБ също така следва да допълва целите и приоритетите на Съюза по отношение на институционалното изграждане и секторните реформи. Накрая, ЕИБ следва да определи показатели за изпълнение на свързаните с развитието и околната среда аспекти на проектите и техните резултати.
(23)
С влизането в сила на Договора от Лисабон беше създадена длъжността върховен представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност („върховен представител“) с цел да се увеличи въздействието и съгласуваността на външните отношения на Съюза.
(24)
През последните години се наблюдава също така разширяване и укрепване на политиките на Съюза в областта на външните отношения. Такъв е случаят по-специално с предприсъединителната стратегия, европейската политика за съседство, стратегията на Съюза за Централна Азия, подновените партньорства с Латинска Америка и Югоизточна Азия, както и стратегическите партньорства на Съюза с Русия, Китай и Индия. Такъв е и случаят с политики на Съюза за сътрудничество за развитие, които бяха разширени и вече включват всички развиващи се държави. От 2007 г. външните отношения на Съюза се подкрепят и от нови финансови инструменти, а именно Инструмента за предприсъединителна помощ (ИПП), Европейския инструмент за съседство и партньорство (ЕИСП), Инструмента за сътрудничество за развитие (ИСР), Европейския инструмент за демокрация и права на човека (ЕИДПЧ) и Инструмента за стабилност.
(25)
Предвид създаването на ЕСВД, след влизането в сила на настоящото решение Комисията и ЕИБ следва да изменят меморандума за разбирателство, отнасящ се до сътрудничеството и координацията в регионите, посочени в Решение 2006/1016/ЕО на Съвета от 19 декември 2006 г. за предоставяне на гаранция от Общността на Европейската инвестиционна банка в случай на загуби по заеми и гаранции по заеми за проекти, осъществявани извън Общността (4), и по съответния ред и със съгласието на върховния представител, да включат в новия меморандум за разбирателство ЕСВД, по-специално във връзка с редовния и систематичен диалог между Комисията и ЕИБ на стратегическо равнище, в който следва да се включи ЕСВД, както и до други аспекти в рамките на компетентността на ЕСВД.
(26)
Като допринася за изпълнението на мерките, необходими за подпомагане постигането на целите на политиката на Съюза за развитие на сътрудничеството в съответствие с член 209, параграф 3 ДФЕС ЕИБ следва да полага усилия косвено да подкрепя постигането на Целите на хилядолетието за развитие до 2015 г. във всички региони, в които извършва дейност.
(27)
За да се повиши съгласуваността на цялостната подкрепа на Съюза за съответните региони, следва да се намерят възможности за съчетаване на финансиране от ЕИБ с бюджетни ресурси на Съюза, когато и доколкото е целесъобразно, под формата например на гаранции, рисков капитал и лихвени субсидии, съвместно финансиране на инвестиции, наред с техническа помощ за изготвяне и осъществяване на проекти чрез ИПП, ЕИСП, ИСР, ЕИДПЧ и Инструмента за стабилност. Когато е налице подобна комбинация от финансиране от страна на ЕИБ и от друг бюджетен ресурс на Съюза, във всички решения за финансиране следва ясно да се определят ресурсите, които ще бъдат ангажирани. Годишният доклад на Комисията до Европейския парламент и до Съвета относно операциите на ЕИБ по финансиране, извършени съгласно настоящото решение, следва да съдържа подробна разбивка на бюджетните ресурси и финансовите инструменти, използвани в комбинация с финансиране от страна на ЕИБ.
(28)
На всички равнища - от глобалното стратегическо планиране до конкретното разработване на проекти - следва да се гарантира, че външните операции на ЕИБ по финансиране съответстват и са в подкрепа на външните политики на Съюза и целите на високо равнище, посочени в настоящото решение. За да се повиши съгласуваността на външната дейност на Съюза, диалогът между Комисията, ЕСВД и ЕИБ по въпросите на политиката и стратегията следва да се укрепи допълнително. Със същата цел следва да се осъществява засилено сътрудничество и своевременен взаимен обмен на информация на оперативно равнище между Комисията, ЕСВД и ЕИБ. Представителствата на ЕИБ извън Съюза следва да бъдат разположени предимно в делегациите на Съюза, с цел да се засили сътрудничеството и същевременно да се поделят оперативните разходи. От особено значение е своевременният обмен на мнения между Комисията, ЕСВД и ЕИБ в процеса на изготвяне на програмни документи с цел да се постигне максимално взаимодействие между дейностите на тези три органа на Съюза.
(29)
Практическите мерки за обвързване на общите цели на мандата с тяхното осъществяване следва да бъдат определени в регионални технически оперативни насоки. Тези насоки следва да отговарят на една по-широка рамка на регионалната политика на Съюза, установена в настоящото решение. Тези насоки следва да отразяват националните стратегии на Съюза и да си поставят за цел да гарантират, че финансирането от ЕИБ допълва съответните политики, програми и инструменти на Съюза за подпомагане в различните региони.
(30)
ЕИБ следва в консултация с Комисията да изготви примерна многогодишна програма за планирания обем на операциите на ЕИБ по финансиране, за да се гарантира подходящо бюджетно планиране за обезпечаване на гаранционния фонд и да се осигури съгласуваност между размера на прогнозното финансиране от ЕИБ и таваните, установени в настоящото решение. Комисията следва да вземе предвид този план в редовната бюджетна прогноза, което представя на бюджетния орган.
(31)
Следва да се проучи възможността за разработване на „Платформа на Съюза за сътрудничество и развитие“ с цел да се оптимизира функционирането на механизми за съчетаване на безвъзмездните средства и заемите във външните региони. За целта Комисията следва да създаде група от експерти от държавите-членки, ЕСВД и ЕИБ, която да направи оценка на ползите и разходите, свързани с подобна платформа. В процеса на работа тази група следва да се консултира с останалите действащи фактори в тази област, включително с европейските многостранни и двустранни финансови институции. С такава платформа ще продължи насърчаването на взаимодействие и договорености за взаимно доверие на основата на сравнителните предимства на различните институции, като се зачитат ролята и прерогативите на Комисията и на ЕИБ съответно при изпълнение на бюджета на Съюза и отпускане на заеми от ЕИБ. Въз основа на заключенията на групата експерти Комисията следва да докладва на Европейския парламент и на Съвета до средата на 2012 г. и ако е целесъобразно - да направи предложение за платформата.
(32)
ЕИБ следва да бъде насърчавана да разширява операциите си и да разнообразява финансовите си инструменти извън Съюза без да прибягва до гаранция от ЕС, така че използването на гаранцията да може да се насочва към държави и проекти с ограничен достъп до пазара, като се вземат предвид съображения за устойчивост на дълга, при които поради тази причина гаранцията осигурява по-голяма добавена стойност. Следователно, и все така с оглед да се окаже подкрепа за целите на политиката на външните отношения на Съюза, ЕИБ, като отчита собствения си капацитет за покриване на риска, следва да бъде насърчавана да увеличи сумите, които отпуска на собствен риск, включително чрез подкрепата на икономическите интереси на Съюза, по-специално в държавите на предприсъединителен етап и в съседните държави, в държави с инвестиционен рейтинг в други региони, както и в държави с по-високо равнище на кредитен риск, за които ЕИБ разполага с подходящи гаранции от трети страни. В консултации с Комисията ЕИБ следва да разработи политика за вземане на решения за това дали дадени проекти да влязат в рамките на мандата с гаранция от ЕС или да се финансират от ЕИБ на собствен риск. При подобна политика би се отчитала по-специално кредитоспособността на съответните държави и проекти.
(33)
ЕИБ следва да обмисли възможността за увеличаване на операциите си по финансиране, които да бъдат извършвани съгласно настоящото решение на поддържавни публични образувания, когато за такива операции има подходяща оценка на кредитния риск от страна на ЕИБ.
(34)
ЕИБ следва да разшири предлаганата гама от нови и иновативни свои инструменти за финансиране, включително като се насочи, доколкото е възможно, към разработване на гаранционни инструменти, като се отчитат политиките на ЕИБ по отношение на риска. Нещо повече, ЕИБ следва да бъде насърчавана да предоставя заеми в местна валута и да издава облигации на местните пазари, при условие че държавите партньори са осъществили необходимите структурни реформи, по-специално във финансовия сектор, както и други мерки за улесняване на дейностите на ЕИБ.
(35)
За да се гарантира, че ЕИБ изпълнява изискванията на мандата във всички региони и подрегиони, във времето достатъчно човешки и финансови ресурси следва да бъдат отделени за осъществяване на нейните външните дейности. Това следва по-специално да обхваща наличието на достатъчен капацитет за подкрепа на целите на Съюза в сътрудничеството за развитие, за засилване на фокуса върху предварителната оценка на екологичните, социалните и свързаните с развитието аспекти на нейните дейности, както и за ефективно наблюдение на проекти в хода на тяхното изпълнение. Следва да се използват възможностите за по-нататъшно повишаване на ефикасността и ефективността и да се осъществява активно взаимодействие.
(36)
В операциите си по финансиране извън Съюза, които попадат в приложното поле на настоящото решение, ЕИБ следва да полага допълнителни усилия за засилване на координацията и сътрудничеството с МФИ и ЕФИДО, включително, когато е уместно, сътрудничеството по отношение на обвързаността с условия за секторите и взаимната надеждност на процедурите, използването на съвместно съфинансиране и участието в глобални инициативи, като инициативи за насърчаване на координацията и ефективността на помощите. Стремежът при такава координация и сътрудничество следва да бъде да се сведе до минимум евентуалното дублиране на разходи и ненужното припокриване. Тези усилия следва да са основани на реципрочност. Изложените в настоящото решение принципи следва да се прилагат и когато финансирането от ЕИБ се осъществява посредством споразумения за сътрудничество с други МФИ и ЕФИДО.
(37)
По-специално в държавите извън Съюза - предмет на обща интервенция, ЕИБ следва да подобри сътрудничеството си с другите европейски финансови институции чрез споразумения като тристранния Меморандум за разбирателство между Комисията, Групата на ЕИБ и Европейската банка за възстановяване и развитие (ЕБВР) по отношение на сътрудничеството извън Съюза и като се дава възможност на Групата на ЕИБ и на ЕБВР да се допълват в действията си, като всяка от тях разчита на сравнителните си предимства.
(38)
Отчитането и предаването на информация от ЕИБ на Комисията следва да бъде засилено, за да може Комисията да задълбочи годишния си доклад до Европейския парламент и Съвета относно операциите на ЕИБ по финансиране, извършени по силата на настоящото решение. Допълнителните изисквания за отчитане, посочени в настоящото съображение, следва да се прилагат единствено за операции на ЕИБ по финансиране, за които искането на ЕИБ за финансиране е отправено след датата на влизане в сила на настоящото решение и които са подписани след 1 януари 2012 г. В доклада следва по-специално да се направи оценка на съответствието на операциите на ЕИБ по финансиране с настоящото решение, като се вземат под внимание регионалните технически оперативни насоки, и следва да се включат раздели относно следното: добавената стойност на ЕИБ, като подкрепата за външните политики на Съюза, изискванията на мандата, качеството на финансираните операции, прехвърлянето на финансови ползи на клиенти, както и раздели относно сътрудничеството, включително съфинансиране, с Комисията и с други МФИ и донори на двустранна основа. В доклада следва също така да се направи оценка доколко ЕИБ е отчела икономическата, финансовата, екологичната и социалната устойчивост при изготвянето и наблюдението на финансираните проекти. Този доклад следва да съдържа и специален раздел, посветен на обстойна оценка на мерките, предприети от ЕИБ за спазване на текущия мандат, установен с Решение № 633/2009/ЕО, в който да се обърне особено внимание на операциите на ЕИБ по финансиране, при които се използват финансови инструменти в юрисдикции, които не оказват съдействие. В операциите си по финансиране ЕИБ следва да прилага адекватно политиките си по отношение на слабо регулираните юрисдикции или юрисдикциите, които не оказват съдействие, за да даде принос в международната борба срещу данъчните измами и укриването на данъци. Докладът следва също да включва оценка на социалните и свързаните с развитието аспекти на проектите. Той следва да бъде оповестен публично, като това ще даде възможност на гражданското общество и държавите бенефициери да изразят гледните си точки. При необходимост докладът следва да включва позовавания на значителни промени в обстоятелствата, които биха дали основание за допълнителни изменения на мандата преди изтичането му. Този доклад следва по-конкретно да включва разбивка на финансирането от ЕИБ по силата на настоящото решение в съчетание с всички финансови ресурси на Съюза и други донори, като по този начин прави преглед на финансовата експозиция на операциите по финансиране.
(39)
Операциите на ЕИБ по финансиране следва да продължат да бъдат управлявани в съответствие със собствените правила и процедури на ЕИБ, включително с подходящи мерки за контрол и мерки срещу укриването на данъци, както и със съответните правила и процедури относно Европейската сметна палата и Европейската служба за борба с измамите (OLAF).
(40)
Когато представя предложението си за гаранция от ЕС по следващата многогодишна финансова рамка, Комисията следва да бъде приканена по-специално да разгледа - в тясно сътрудничество с ЕИБ и при отчитане на значението на обезпечаването на Гаранционния фонд - таваните за финансиране, покрити от гаранцията от ЕС, списъка на потенциално допустимите държави и възможността ЕИБ да предоставя финансиране за микрокредити и други видове инструменти. Комисията и ЕИБ следва също да проучат възможността да се засили в бъдеще взаимодействието между инструментите за финансиране чрез ИПП, ЕИСП, ИСР, ЕИДПЧ и Инструмента за стабилност и мандата на ЕИБ за външни дейности.
(41)
Настоящото решение не следва да засяга преговорите и решенията относно следващата многогодишна финансова рамка.
(42)
Следователно и с оглед постигането на правна сигурност и яснота Решение № 633/2009/ЕО следва да бъде отменено,
ПРИЕХА НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Гаранция от ЕС
1. Европейският съюз предоставя на Европейската инвестиционна банка (ЕИБ) бюджетна гаранция от ЕС за операции по финансиране, осъществявани извън Съюза („гаранция от ЕС“). Гаранцията от ЕС се предоставя като глобална гаранция по отношение на плащания, които не са получени от ЕИБ, но са дължими към нея, във връзка със заеми и гаранции по заеми за инвестиционни проекти на ЕИБ, които отговарят на условията в съответствие с параграф 2. Дейностите за финансиране от страна на ЕИБ са в съответствие с общите ръководни принципи на външната дейност на Съюза и допринасят за постигане на нейните цели и изпълнение на нейните политики. Една от целите на финансирането от ЕИБ в развиващите се държави, съгласно списъка на получателите на официална помощ за развитие (ОПР), съставен от ОИСР е да допринесе непряко за цели на развитието като намаляване на бедността чрез приобщаващ растеж и устойчиво икономическо и социално развитие.
2. Заемите от ЕИБ и гаранциите по заеми от ЕИБ, които са допустими за обезпечаване с гаранция от ЕС, са тези, предоставени за инвестиционни проекти, осъществявани в държавите, изброени в приложение III, и предоставени в съответствие със собствените правила и процедури на ЕИБ, включващи позицията на ЕИБ за социалните и екологичните стандарти, и в подкрепа на съответните цели на външната политика на Съюза, когато финансирането от ЕИБ е предоставено съгласно подписано споразумение, чийто срок на действие не е изтекъл и което не е прекратено („операции на ЕИБ по финансиране”).
3. Гаранцията от ЕС се ограничава до 65 % от общата сума на отпуснатите кредити и гаранции, предоставени за операции на ЕИБ по финансиране, без възстановените суми, заедно с всички свързани с тях суми.
4. Гаранцията от ЕС покрива операции на ЕИБ по финансиране, подписани през периода между 1 февруари 2007 г. и 31 декември 2013 г. Операции на ЕИБ по финансиране, подписани съгласно Решение 2006/1016/ЕО на Съвета, Решение 2008/847/ЕО (5) на Съвета и съгласно Решение № 633/2009/ЕО, продължават да се ползват от гаранция от ЕС по силата на настоящото решение.
5. Ако при изтичането на срока, посочен в параграф 4, Европейският парламент и Съветът не са приели решение за предоставяне на нова гаранция от ЕС на ЕИБ за операциите по финансиране извън Съюза в съответствие с член 16, този срок автоматично се удължава с шест месеца.
Член 2
Тавани на мандата
1. Максималният таван на обезпечените с гаранция от ЕС операции на ЕИБ по финансиране за периода 2007-2013 г., минус освободените суми, не надхвърля сумата от 29 484 000 000 EUR, разбита на следните две части:
а)
общ мандат в размер на 27 484 000 000 EUR;
б)
мандат за борба срещу изменението на климата в размер на 2 000 000 000 EUR.
2. Общият мандат се разбива на регионални тавани и техни подгрупи, както е посочено в приложение I. В рамките на регионалните тавани ЕИБ прогресивно гарантира балансирано разпределение по държави в рамките на регионите, обхванати от общия мандат.
3. Общият мандат обхваща само операциите на ЕИБ по финансиране, които преследват определените в член 3 цели.
4. Мандатът за борба с изменението на климата обхваща операциите на ЕИБ по финансиране във всички държави, обхванати от настоящото решение, когато тези операции по финансиране подкрепят ключовата политическа цел на Съюза за борба с изменението на климата чрез подпомагане на проекти за смекчаване на последиците от изменението на климата и адаптиране към него, което допринася за цялостната цел на Рамковата конвенция на Организацията на обединените нации за изменение на климата, по-специално чрез предотвратяване или намаляване на емисиите на парникови газове в областта на енергията от възобновяеми източници, енергийната ефективност и устойчивия транспорт, или чрез увеличаване на устойчивостта на неблагоприятните въздействия от изменението на климата върху уязвими държави, сектори и общности. Мандатът за борба с изменението на климата се осъществява в тясно сътрудничество с Комисията, като се съчетават, когато е възможно и целесъобразно, финансирането от ЕИБ и бюджетните средства на Съюза.
Когато е целесъобразно, по предложение на Комисията Съветът може да вземе решение за ограничаване на допустимостта на дадена държава за получаване на финансиране от ЕИБ за смекчаване на последиците от изменението на климата с гаранция от ЕС. Всяко такова ограничение на допустимостта по отношение на мандата за борба с изменението на климата се прилага единствено за онези операции на ЕИБ по финансиране, за които искането за предоставяне на финансиране до ЕИБ е отправено след 30 октомври 2011 г. и които са подписани след 1 януари 2012 г.
5. По време на мандата за борба с изменението на климата ЕИБ се стреми да гарантира балансирано разпределение на операциите по финансиране, подписани за регионите, обхванати от приложение III, до края на периода, посочен в член 1, параграф 4. По-специално ЕИБ гарантира, че регионът, посочен в точка А от приложение III, не получава повече от 40 % от сумата, предназначена за този мандат, регионът, посочен в точка Б - не повече от 50 %, регионът, посочен в точка В - не повече от 30 % и регионът, посочен в точка Г - не повече от 10 %. Като цяло мандатът за борба с изменението на климата се използва за финансиране на проекти, които са тясно свързани с основните правомощия на ЕИБ, добавят стойност и увеличават максимално ефекта за смекчаване на последиците от изменението на климата и адаптирането към него.
6. Както общият мандат, така и мандатът за борба с изменението на климата се управляват в съответствие с принципите на разумните банкови практики.
Член 3
Цели на общия мандат
1. Гаранцията от ЕС се предоставя за операции на ЕИБ по финансиране, които се извършват в подкрепа на която и да е от следните общи цели:
а)
развитие на местния частен сектор, по-специално подкрепа на МСП;
б)
развитие на социалната и икономическата инфраструктура, включително транспорт, енергетика, екологична инфраструктура и информационни и комуникационни технологии;
в)
смекчаване на последиците от изменението на климата и адаптиране към него, съгласно посоченото в член 2, параграф 4;
2. В рамките на основните правомощия, операциите на ЕИБ по финансиране, извършени съгласно настоящото решение допринасят за общите принципи, ръководещи външната дейност на Съюза, посочени в член 21 от ДЕС, както и за прилагането на международните екологични споразумения, по които Съюзът е страна.
3. Регионалната интеграция между държавите партньори, включително икономическата интеграция между държавите на предприсъединителен етап, съседните държави и Съюза, е основна цел на операциите на ЕИБ по финансиране в рамките на областите, обхванати от общите цели, изброени в параграф 1.
4. ЕИБ обмисля възможности за увеличаване на дейностите си в подкрепа на инфраструктурата на здравеопазването и образованието, когато това има очевидна добавена стойност.
Член 4
Обхванати държави
1. Списъкът на държавите, потенциално допустими за финансиране от ЕИБ с гаранция от ЕС, се съдържа в приложение II. Списъкът на държавите, чието финансиране от ЕИБ с гаранция от ЕС е допустимо, се съдържа в приложение III и то включва единствено държави, включени в списъка в приложение II. Допустимостта за финансиране от ЕИБ с гаранция от ЕС на държави, които не са включени в списъка в приложение II, се определя за всеки отделен случай в съответствие с обикновената законодателна процедура.
2. На Комисията се предоставят правомощия да приема в съответствие с член 5 делегирани актове относно изменения на приложение III. Решенията на Комисията се основават на цялостна икономическа и политическа оценка, включително на аспектите, свързани с демокрацията, правата на човека и основните свободи, както и на съответните резолюции на Европейския парламент и на решенията и заключенията на Съвета. Делегираните актове за изменение на приложение III не засягат покритието на гаранцията от ЕС за операции на ЕИБ по финансиране, подписани преди влизането в сила на посочените делегирани актове.
3. Гаранцията от ЕС покрива само операции на ЕИБ по финансиране, извършвани в допустими държави, които са сключили рамково споразумение с ЕИБ, определящо правните условия, в съответствие с които се извършват операциите.
4. Гаранцията от ЕС не покрива операции на ЕИБ по финансиране в конкретна държава, с която споразумението за тези операции е подписано след присъединяването на тази държава към Съюза.
Член 5
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието за приемане на делегирани актове, посочени в член 4, се предоставя на Комисията за неопределен период от време, считано от 30 октомври 2011 г.
3. Делегирането на правомощия, посочено в член 4, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно член 4, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът не са представили възражения в срок от два месеца след нотифицирането на акта на Европейския парламент и Съвета или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този период се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Член 6
Принос на операциите на ЕИБ по финансиране към политиките на Съюза
1. В сътрудничество с ЕИБ Комисията разработва регионални технически оперативни насоки за финансирането от ЕИБ съгласно настоящото решение.
Регионалните технически оперативни насоки, които имат за цел да гарантират подкрепата на операциите на ЕИБ по финансиране на политиките на Съюза, отговарят на по-широката рамка на регионалната политика на Съюза, изложена в приложение IV. По-специално регионалните технически оперативни насоки ще гарантират, че финансирането от ЕИБ съгласно настоящото решение допълва съответните политики, програми и инструменти на Съюза за подпомагане в различните региони.
При изготвянето на тези насоки Комисията и ЕИБ ще се консултират съответно с ЕСВД по въпросите на политиките и вземат под внимание имащите отношение към тях резолюции на Европейския парламент и решения и заключения на Съвета.
Комисията предава на Европейския парламент и на Съвета насоките, както и всичките им актуализирани текстове веднага щом бъдат съставени.
В рамките, зададени от регионалните технически оперативни насоки, ЕИБ определя съответните финансови стратегии и осигурява тяхното изпълнение.
2. Съгласуваността на операциите на ЕИБ по финансиране с целите на външната политика на Съюза, подлежи на наблюдение в съответствие с член 11. За улесняване на това наблюдение ЕИБ разработва показатели за изпълнение за свързаните с развитието, околната среда и правата на човека аспекти на финансираните проекти, като отчита същевременно съответните показатели съгласно Парижката декларация за ефективност на помощите. Показателите за свързаните с околната среда аспекти на проектите следва да включват критерии за „чисти технологии“, които са ориентирани по принцип към енергийна ефективност и технологии за намаляване на емисиите.
3. Операция на ЕИБ по финансиране не се покрива от гаранцията от ЕС, в случай че Комисията даде отрицателно становище за подобна операция в рамките на процедурата, предвидена в член 19 от устава на ЕИБ.
4. В съответствие с целите на Съюза и международните цели в областта на изменението на климата, до 31 декември 2012 г. ЕИБ, в сътрудничество с Комисията, представя стратегия за постепенното и планомерно увеличаване в рамките на външния си мандат на дела на проектите, насърчаващи намаляването на емисиите на CO2, и за поетапното прекратяване на финансирането на проектите, вредящи на постигането на целите на Съюза в областта на климата.
5. Предвид допълнителните изисквания, въведени с настоящото решение, управителните органи на ЕИБ осигуряват постепенното адаптиране на ресурсите на ЕИБ, включително на нейния персонал, с цел да отговарят оптимално на изискванията, изложени в настоящото решение. Следва да се използват възможностите за по-нататъшно повишаване на ефикасността и ефективността и да се осъществява активно взаимодействие.
Член 7
Оценка от ЕИБ на свързаните с развитието аспекти на проектите
1. ЕИБ извършва щателна надлежна проверка и, когато е целесъобразно и в съответствие със социалните и екологични принципи на Съюза, изисква да се проведат подходящи консултации на местно равнище по свързаните с развитието аспекти на проектите, покрити от гаранцията от ЕС.
Правилата и процедурите на ЕИБ включват необходимите разпоредби относно оценяването на екологичните и социални въздействия на проектите, както и на аспекти, свързани с правата на човека, за да се гарантира, че по настоящото решение се подпомагат единствено проекти, които са икономически, финансово, екологично и социално устойчиви.
Комисията включва на съвкупна основа в годишния доклад до Европейския парламент и до Съвета оценка на измерението на развитието на дейностите на ЕИБ, въз основа на извършената надлежна проверка на проекти.
Когато това е уместно, оценката включва заключение за начините, по които капацитетът на бенефициерите на финансиране от ЕИБ може да бъде укрепван чрез техническа помощ в хода на целия цикъл на проекта.
2. В допълнение към предварителната оценка на свързаните с развитието аспекти, ЕИБ изисква от организаторите на проекта да извършват щателно наблюдение на изпълнението на проекта до неговото завършване, inter alia по отношение на въздействието на проекта върху развитието, околната среда и правата на човека. ЕИБ прави оценка на информацията, предоставена от изпълнителите на проекта. Когато е възможно, наблюдението от страна на ЕИБ включва наблюдение на работата на финансовите посредници в подкрепа на МСП. При възможност резултатите от наблюдението се оповестяват.
3. ЕИБ представя на Комисията годишни доклади за оценка на прогнозираното въздействие върху развитието на финансираните през годината операции.
Докладите се основават на показателите за изпълнение на ЕИБ, посочени в член 6, параграф 2. В рамките на годишната процедура за докладване, предвидена в член 11, Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета докладите на ЕИБ за развитието и ги прави достъпни за обществеността, така че заинтересованите страни, включително гражданското общество и държавите бенефициери, също да получат възможност да изразят мнението си по въпроса.
Европейският парламент разисква годишните доклади, като отчита гледните точки на всички заинтересовани страни.
4. Изискванията, посочени в настоящия член, се прилагат единствено за операции на ЕИБ по финансиране, за които искането за финансиране до ЕИБ е отправено след 30 октомври 2011 г., и които са подписани след 1 януари 2012 г.
Член 8
Сътрудничество с Комисията и ЕСВД
1. Съгласуваността на външните дейности на ЕИБ с целите на външната политика на Съюза се укрепва с цел максимално увеличаване на взаимодействието между финансирането от ЕИБ и бюджетните ресурси на Съюза, по-специално чрез установяване на регионалните технически оперативни насоки, посочени в член 6, както и чрез редовен и систематичен диалог и своевременен обмен на информация относно:
а)
стратегически документи, изготвени съответно от Комисията и/или ЕСВД, като национални и регионални стратегически документи, примерни програми, планове за действие и предприсъединителни документи;
б)
стратегически планови документи на ЕИБ и линии за проекти;
в)
други политически и оперативни аспекти.
2. Сътрудничеството се осъществява поотделно за всеки регион, като се взема предвид ролята на ЕИБ, както и политиките на Съюза във всеки регион.
Член 9
Сътрудничество с други публични финансови институции
1. Когато е целесъобразно, операциите на ЕИБ по финансиране се извършват във все по-голяма степен в сътрудничество с други международни финансови институции или европейски институции за финансиране на двустранна основа, с цел максимално да се увеличат взаимодействието, сътрудничеството и ефективността, както и да се осигурят предпазливо и разумно разпределение на риска и съгласувана обвързаност с условия по отношение на проектите и секторите, за да се сведе до минимум евентуалното дублиране на разходи и ненужното припокриване.
2. Посоченото в параграф 1 сътрудничество се улеснява от координацията, извършвана най-вече в контекста на меморандуми за разбирателство или съответно други рамки на Съюза за регионално сътрудничество между Комисията, ЕИБ и основните международни финансови институции и европейски институции за финансиране на двустранна основа, които работят в различните региони, като същевременно се отчитат правомощията на ЕСВД.
Член 10
Покритие и условия на гаранцията от ЕС
1. За операции на ЕИБ по финансиране, които се извършват в дадена държава или са гарантирани от тази държава, и за други операции на ЕИБ по финансиране, които се извършват с регионални или местни органи или с публични предприятия или институции, собственост на държавата и/или контролирани от нея, гаранцията от ЕС покрива всички плащания, които не са получени от ЕИ, но са дължими към нея („цялостна гаранция“), когато тези други операции на ЕИБ по финансиране имат необходимата оценка от ЕИБ за кредитния риск, отчитаща положението с кредитния риск в съответната държава.
2. За целите на параграф 1 Западният бряг и Ивицата Газа се представляват от Палестинската власт, а Косово (6) се представлява от Мисията на Организацията на обединените нации в Косово или от администрация, определена в регионалните технически оперативни насоки, посочени в член 6.
3. За операции на ЕИБ по финансиране, различни от посочените в параграф 1, гаранцията от ЕС покрива всички плащания, които не са получени от ЕИБ, но са дължими към нея, когато неполучаването на плащанията е причинено от настъпването на един от следните политически рискове („гаранция срещу политически рискове“):
а)
непревеждане на парични средства;
б)
отчуждаване;
в)
война или граждански безредици;
г)
отказ на правосъдие при нарушаване на договора.
4. В консултации с Комисията ЕИБ разработва ясна и прозрачна политика на отпускане на средства, чрез която да се вземат решения относно източника на финансиране на операции, които са допустими както за обезпечаване с гаранция от ЕС, така и за финансиране от ЕИБ на собствен риск.
5. Когато бъде поискана гаранцията от ЕС, ЕИБ дава на Съюза съответните правомощия съгласно споразумението, посочено в член 13, параграф 2.
Член 11
Годишни доклади и осчетоводяване
1. Комисията докладва ежегодно на Европейския парламент и на Съвета за операциите на ЕИБ по финансиране, извършени съгласно настоящото решение. Докладът включва оценка на операциите на ЕИБ по финансиране на равнище проект, сектор, държава и регион, както и оценка на приноса на тези операции по финансиране за изпълнение на целите на външната политика и стратегическите цели на Съюза. В доклада се прави обзор на текущите проекти на съвкупна основа.
По-специално в доклада се прави оценка на съответствието на операциите на ЕИБ по финансиране с настоящото решение, като се вземат под внимание регионалните технически оперативни насоки, посочени в член 6, и се включват раздели относно добавената стойност за постигане на целите на политиките на Съюза, относно оценката на прогнозираното въздействие върху развитието на съвкупна основа и степента, в която ЕИБ е отчела екологичната и социалната устойчивост при изготвянето и наблюдението на финансираните проекти, както и относно сътрудничеството с Комисията и с други международни финансови институции и институции на двустранна основа, включително съвместното финансиране.
Този доклад съдържа по-специално разбивка на всички финансови ресурси на Съюза, използвани в комбинация с финансиране от ЕИБ и от други донори, като по този начин се прави преглед на финансовата експозиция на операциите по финансиране, извършвани съгласно настоящото решение. Той съдържа също така специален раздел, посветен на подробната оценка на мерките, предприети от ЕИБ с цел да се спази член 1, параграф 2.
2. ЕИБ продължава да предоставя на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията всичките си независими доклади за оценка, в които се оценяват практическите резултати, постигнати от специфичните дейности на ЕИБ по външните мандати.
3. За целите на параграф 1 ЕИБ предоставя на Комисията ежегодни доклади за операциите си по финансиране, извършвани съгласно настоящото решение на равнище проект, сектор, държава и регион, и за изпълнението на целите на външната политика и стратегическите цели на Съюза, включително сътрудничеството с Комисията, с други международни финансови институции и с институции на двустранна основа, както и доклад за оценка на въздействието върху развитието, съгласно посоченото в член 7. Всеки меморандум за разбирателство между ЕИБ и други международни финансови институции или институции на двустранна основа, отнасящ се до осъществяването на операции по финансиране по настоящото решение, се оповестява, а когато оповестяването му не е възможно, за него се уведомяват Европейският парламент и Съветът в рамките на посочения в параграф 1 от настоящия член годишен доклад на Комисията.
4. ЕИБ предоставя на Комисията статистическа, финансова и счетоводна информация за всяка от операциите си по финансиране, а също и всякаква допълнителна информация, която е необходима за изпълнението на задълженията на Комисията за представяне на доклади или на исканията на Сметната палата и одиторски сертификат за неуредените суми по операциите на ЕИБ по финансиране.
5. За целите на осчетоводяването и представянето от Комисията на доклади относно рисковете, покрити от цялостната гаранция, съгласно определението в член 10, параграф 1, ЕИБ предоставя на Комисията собствена оценка на риска и степенувана информация относно операциите на ЕИБ по финансиране за различни от държави заемополучатели или гарантирани длъжници.
6. ЕИБ предоставя информацията, посочена в параграфи 3, 4 и 5, на собствени разноски.
7. Освен това ЕИБ прави публично достояние информацията, посочена в параграфи 3 и 4, в общи линии и без да включва никакви поверителни сведения.
8. Информация за това дали проектът е обхванат от гаранция от ЕС се включва в „резюмето на проекта“, което се оповестява на уебсайта на ЕИБ след етапа на одобрение.
9. В годишния си доклад ЕИБ включва последваща оценка на функционирането на Меморандума за разбирателство с европейския омбудсман, доколкото Меморандума за разбирателство засяга обхванатите от настоящото решение операции на ЕИБ по финансиране.
10. Когато е подходящо, изискванията, посочени в параграфи 1 и 3, се прилагат единствено за операции на ЕИБ по финансиране, за които искането за предоставяне на финансиране до ЕИБ е отправено след 30 октомври 2011 г. и които са подписани след 1 януари 2012 г.
Член 12
Юрисдикции, които не оказват съдействие
В операциите си по финансиране ЕИБ не толерира никакви действия, извършвани за постигане на незаконни цели, включително пране на пари, финансиране на тероризма, данъчни измами и укриване на данъци. По-конкретно ЕИБ не взема участие в операции по финансиране, извършвани в допустима държава чрез чуждестранна юрисдикция, която не оказва съдействие, идентифицирана като такава от ОИСР, Специалната група за финансови действия или други компетентни международни организации.
Член 13
Възстановяване на плащания, извършени от Комисията
1. Ако Комисията извърши плащане в рамките на гаранцията от ЕС, ЕИБ предприема действия вместо Комисията и от нейно име за възстановяване на платените суми.
2. Не по-късно от датата на сключване на гаранционното споразумение, посочено в член 14, Комисията и ЕИБ сключват споразумение, в което се определят подробни разпоредби и процедури за възстановяване на суми по искове.
3. В интерес на прозрачността Комисията прави публично достояние на своя уебсайт конкретна информация във връзка с всички случаи на възстановяване на суми по гаранционното споразумение, посочено в член 14, освен ако не се налага тази информация да остане поверителна.
Член 14
Гаранционно споразумение
Комисията и ЕИБ сключват гаранционно споразумение, в което се установяват подробни разпоредби и процедури, свързани с гаранцията от ЕС, и информират съответно Европейския парламент.
Член 15
Одит от Сметната палата
Гаранцията от ЕС и плащанията и възстановените плащания по нея, предназначени за общия бюджет на Европейския съюз, подлежат на одит от Сметната палата.
Член 16
Преразглеждане
Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета по целесъобразност предложение за учредяване на гаранция от ЕС по следващата многогодишна финансова рамка.
Член 17
Окончателен доклад
До 31 октомври 2014 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета окончателен доклад за прилагането на настоящото решение.
Член 18
Отмяна
Решение № 633/2009/ЕО се отменя.
Член 19
Влизане в сила
Настоящото решение влиза в сила на третия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Съставено в Страсбург на 25 октомври 2011 година.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON PÄÄTÖS N:o 1080/2011/EU,
annettu 25 päivänä lokakuuta 2011,
EU:n takuun myöntämisestä Euroopan investointipankille unionin ulkopuolella toteutettaviin hankkeisiin liittyvistä lainoista ja lainatakauksista aiheutuvien tappioiden varalta ja päätöksen N:o 633/2009/EY kumoamisesta
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 209 ja 212 artiklan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (1),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Euroopan investointipankin (EIP) päätehtävä on rahoittaa investointeja Euroopan unionissa, minkä lisäksi se on vuodesta 1963 alkaen toteuttanut rahoitustoimia unionin ulkopuolella sen ulkosuhdepolitiikan tukemiseksi. Näin unionin ulkopuolisten alueiden käytettäväksi tarkoitettuja unionin talousarviovaroja voidaan vastaanottajamaiden hyödyksi täydentää EIP:n taloudellisilla valmiuksilla. Toteuttamalla tällaisia rahoitustoimia EIP myötävaikuttaa unionin yleisten pääperiaatteiden ja poliittisten tavoitteiden täytäntöönpanoon, mukaan lukien kolmansien maiden kehitys ja unionin vauraus maailmantalouden uudessa tilanteessa. Unionin ulkosuhdepolitiikkaa tukevat EIP:n rahoitustoimet olisi jatkossakin toteutettava hyvän pankkitavan mukaisia periaatteita noudattaen.
(2)
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 209 artiklan 3 kohdassa, luettuna yhdessä mainitun sopimuksen 208 artiklan kanssa, määrätään, että EIP myötävaikuttaa perussäännössään määrätyin ehdoin niiden toimenpiteiden täytäntöönpanoon, jotka ovat tarpeen unionin kehitysyhteistyöpolitiikan tavoitteiden toteuttamiseksi.
(3)
EIP:n perussäännön 19 artiklan mukaisesti suoraan EIP:lle jätettävistä hakemuksista, jotka koskevat tämän päätöksen mukaisesti toteutettavia EIP:n rahoitustoimia, on pyydettävä komission lausunto, jäljempänä ’EIP:n rahoitushakemus’.
(4)
Unionin ulkoisen toiminnan tukemiseksi ja sen mahdollistamiseksi, että EIP rahoittaa investointeja unionin ulkopuolella ilman, että EIP:n luottokelpoisuus kärsii, suurimmalle osalle unionin ulkopuolisilla alueilla toteutetuista EIP:n toimista on myönnetty komission hallinnoima EU:n talousarviotakuu, jäljempänä ’EU:n takuu’.
(5)
EU:n takuu vahvistettiin vuosiksi 2007-2011 yhteisön takuun myöntämisestä Euroopan investointipankille yhteisön ulkopuolella toteutettuihin hankkeisiin liittyvistä lainoista ja lainatakauksista aiheutuvien tappioiden varalta 13 päivänä heinäkuuta 2009 tehdyllä Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksellä N:o 633/2009/EY (2).
(6)
Ulkosuhteisiin liittyville hankkeille perustettu takuurahasto, jäljempänä ’takuurahasto’, joka perustettiin takuurahaston perustamisesta ulkosuhteisiin liittyville hankkeille 25 päivänä toukokuuta 2009 annetulla neuvoston päätöksellä (EY, Euratom) N:o 480/2009 (3), toimii likviditeettipuskurina, joka suojaa unionin talousarviota EIP:n rahoitustoimista ja unionin muusta ulkoisesta toiminnasta aiheutuvilta tappioilta.
(7)
Päätöksen N:o 633/2009/EY mukaisesti komissio ja EIP ovat laatineet EIP:n ulkoista rahoitusta koskevan väliarvioinnin, joka perustuu ”viisaista henkilöistä” kootun valmistelukomitean valvonnassa suoritettuun riippumattomaan ulkopuoliseen arvioon, ulkopuolisen konsultin arviointiin ja EIP:n tekemiin erityisarvioihin. Valmistelukomitea antoi 12 päivänä helmikuuta 2010 Euroopan parlamentille, neuvostolle, komissiolle ja EIP:lle kertomuksen, joka sisältää sen päätelmät ja suositukset.
(8)
Valmistelukomitea katsoi kertomuksessaan, että EU:n takuu on toimiva ja tehokas väline, jolla on merkittävä rahoituksellinen ja poliittinen painoarvo, ja se olisi säilytettävä poliittisten ja valtiollisten riskien kattamiseksi. Päätökseen N:o 633/2009/EY ehdotettiin eräitä muutoksia mahdollisimman suuren lisäarvon ja EIP:n ulkoisten toimien tuloksellisuuden varmistamiseksi.
(9)
On olennaisen tärkeää laatia luettelo maista, jotka mahdollisesti voivat saada EU:n takuun piiriin kuuluvaa EIP:n rahoitusta. On myös asianmukaista laajentaa luetteloa maista, jotka voivat saada EU:n takuun piiriin kuuluvaa EIP:n rahoitusta, sellaisena kuin kyseinen luettelo on tällä hetkellä päätöksen N:o 633/2009/EY liitteessä I.
(10)
Merkittäviin poliittisiin tapahtumiin vastaamiseksi komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, joilla muutetaan tämän päätöksen liitettä III. On erityisen tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijatasolla. Komission olisi delegoituja säädöksiä valmistellessaan ja laatiessaan varmistettava, että asianomaiset asiakirjat toimitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle yhtäaikaisesti, hyvissä ajoin ja asianmukaisesti.
(11)
Niiden määrien, jotka katetaan EU:n takuulla kullakin alueella, olisi edelleen oltava enimmäismääriä, jotka EIP rahoittaa EU:n takuulla, eikä tavoitteita, jotka EIP:n on saavutettava.
(12)
Unionin tukiessa kolmansia maita, jotta ne voivat vastata maailmanlaajuiseen talous- ja rahoituskriisiin, EIP aikaisti ulkoista lainanantoaan vuosina 2009 ja 2010 pääosin liittymistä valmistelevissa maissa sekä naapuruus- ja kumppanuusmaissa nykyisen valtuutensa mukaisesti. Lisäksi Välimeren eteläpuolisella alueella vuoden 2011 alussa ilmenneiden levottomuuksien vuoksi unionin olisi autettava niitä maita, joihin levottomuudet vaikuttivat, löytämään keinot talouksiensa uudistamiseksi ja nykyaikaistamiseksi. Näin ollen yleisen valtuuden enimmäismäärää olisi tarkistettava valtuuden jäljellä olevaksi kaudeksi ja sitä olisi nostettava 1 684 000 000 eurolla, jotta näihin väliaikaisiin ja poikkeuksellisiin olosuhteisiin voitaisiin vastata paremmin, vaikuttamatta kuitenkaan seuraavan monivuotisen rahoituskehyksen mukaisiin enimmäismääriin.
(13)
Edellä mainitusta yleisen valtuuden enimmäismäärän nostosta johtuvilla EIP:n rahoitustoimilla olisi vastattava komission ja Euroopan ulkosuhdehallinnon arvioimiin yksittäisten kumppanuusmaiden toteuttamiin poliittisiin uudistuksiin ottaen huomioon Euroopan parlamentin päätöslauselmat sekä neuvoston päätökset ja päätelmät. Tässä arvioinnissa olisi otettava huomioon myös Euroopan naapuruuspolitiikan uudelleentarkastelu ja eriyttämisen uusi korostaminen. Liittymistä valmistelevissa maissa EIP:n rahoituksella täydennetään edelleen unionin tukea.
(14)
Alueellisten enimmäismäärien lisäksi olisi otettava käyttöön 2 000 000 000 euron suuruinen valinnainen valtuus, joka olisi kohdennettava EIP:n rahoitustoimien tukemiseen ilmastonmuutoksen lieventämisen ja ilmastonmuutokseen sopeutumisen aloilla kaikilla valtuuden piiriin kuuluvilla alueilla. EIP voisi tiiviissä yhteistyössä komission kanssa tukea asiantuntemuksellaan ja voimavaroillaan sekä viranomaisia että yksityissektoria ilmastonmuutoksen tuomiin haasteisiin vastaamiseksi ja käytettävissä olevan rahoituksen hyödyntämiseksi parhaalla mahdollisella tavalla. Lieventämis- ja sopeutumishankkeissa EIP:n varoja olisi mahdollisuuksien ja tarpeen mukaan täydennettävä unionin talousarviosta saatavilla pehmeäehtoisilla varoilla yhdistämällä tehokkaasti ja johdonmukaisesti avustuksia ja lainoja ilmastonmuutokseen liittyvään rahoitukseen unionin ulkoisen avun yhteydessä. Tältä osin on asianmukaista sisällyttää komission Euroopan parlamentille ja neuvostolle antamaan vuotuiseen kertomukseen yksityiskohtainen selvitys näiden hankkeiden rahoitukseen käytetyistä rahoitusvälineistä, ja siinä olisi yksilöitävä valinnaisen valtuuden piiriin kuuluva EIP:n rahoitus sekä avustusten vastaavat määrät.
(15)
Kelpoisuutta saada EU:n takuun piiriin kuuluvaa EIP:n rahoitusta ilmastonmuutoksen lieventämiseen voitaisiin rajoittaa ilmastonmuutosvaltuuden nojalla sellaisten maiden osalta, joiden ei katsota sitoutuneen asianmukaisten ilmastonmuutokseen liittyvien tavoitteiden saavuttamiseen. Tällaisten kelpoisuutta koskevien rajoitusten olisi perustuttava monipuolisiin ja kattaviin poliittisiin arviointeihin. Sen vuoksi neuvostolla olisi oltava valta päättää komission ehdotuksesta, jonka laatimiseen Euroopan ulkosuhdehallinto osallistuu, että jonkin maan kelpoisuutta saada EU:n takuun piiriin kuuluvaa EIP:n rahoitusta ilmastonmuutoksen lieventämiseen rajoitetaan. Tällaisia rajoituksia olisi sovellettava ainoastaan sellaisiin EIP:n rahoitustoimiin, joiden osalta EIP:n rahoitusta koskeva hakemus on jätetty tämän päätöksen voimaantulon jälkeen ja jotka on allekirjoitettu 1 päivän tammikuuta 2012 jälkeen.
(16)
Ilmastonmuutosvaltuuden alueellisessa jaossa olisi oltava jonkin verran joustoa, jotta käytettävissä oleva rahoitus otettaisiin mahdollisimman nopeasti ja tuloksellisesti käyttöön kolmivuotiskautena 2011-2013, ja samalla olisi pyrittävä varmistamaan varojen tasapuolinen jakautuminen alueiden välillä tällä kaudella yleisen valtuuden mukaisten ulkoisen avun periaatteiden mukaan.
(17)
EIP:n ulkoisen valtuuden täytäntöönpanoa koskeva väliarviointi osoitti, että EIP:n toteuttamat rahoitustoimet arvion kattamana ajanjaksona (2000-2009) olivat yleisesti unionin ulkosuhdepolitiikan mukaisia, mutta yhteyttä, joka vallitsee unionin poliittisten tavoitteiden ja näiden tavoitteiden EIP:n toimina tapahtuvan täytäntöönpanon välillä, olisi vahvistettava, selkeytettävä ja jäsenneltävä entisestään.
(18)
Valtuuden johdonmukaisuuden lisäämiseksi, EIP:n ulkoisen rahoitustoiminnan keskittämiseksi enemmän unionin politiikkojen tukemiseen ja edunsaajien hyödyn saattamiseksi mahdollisimman suureksi tässä päätöksessä olisi asetettava horisontaaliset korkean tason tavoitteet valtuudelle, joka koskee EIP:n rahoitustoimia kaikilla alueilla ja kaikissa maissa, jotka voivat saada EU:n takuun piiriin kuuluvaa EIP:n rahoitusta, hyödyntäen EIP:n suhteellisia vahvuuksia aloilla, joilla se on todistettavasti toiminut hyvin. EIP:n olisi siksi rahoitettava tämän päätöksen soveltamisalaan kuuluvilla alueilla hankkeita, jotka liittyvät ilmastonmuutoksen lieventämiseen ja siihen sopeutumiseen (myös uusiin energialähteisiin liittyvän teknologian siirron avulla), sosiaaliseen ja taloudelliseen infrastruktuuriin (erityisesti liikenteeseen ja energiaan, mukaan lukien uusiutuva energia, energiavarmuus, energiainfrastruktuuri ja muun muassa vesihuollon ja puhtaanapidon kaltaiset ympäristöön liittyvät infrastruktuurit, sekä tieto- ja viestintätekniikkaan) ja paikallisen yksityissektorin kehittämiseen erityisesti pienten ja keskisuurten yritysten, jäljempänä ’pk-yritykset’, hyväksi. Olisi muistettava, että pk-yritysten rahoituksensaannin parantamisella voi olla keskeinen merkitys taloudellisen kehityksen edistämisessä ja työttömyyden torjumisessa. Näillä aloilla EIP:n rahoitustoimien taustalla olevana tavoitteena olisi oltava kumppanuusmaiden alueellinen yhdentyminen, mukaan lukien taloudellinen yhdentyminen liittymistä valmistelevien maiden ja naapuruusmaiden sekä unionin välillä. EIP:n olisi voitava tukea unionin läsnäoloa kumppanuusmaissa sellaisilla suorilla ulkomaisilla investoinneilla, jotka edistävät teknologian ja tietämyksen siirtoa, joko edellä mainituilla aloilla tehtäviä investointeja koskevalla EU:n takuulla tai sen omalla riskillä.
(19)
Jotta EIP kykenisi auttamaan pk-yrityksiä tehokkaasti, sen olisi maissa, jotka voivat saada EU:n takuun piiriin kuuluvaa EIP:n rahoitusta, toimittava yhteistyössä paikallisten rahoitusvälityslaitosten kanssa erityisesti sen varmistamiseksi, että osa taloudellisesta hyödystä välitetään näiden asiakkaille ja että se tuottaa lisäarvoa muihin rahoituslähteisiin verrattuna. EIP:n olisi kyseisten välityslaitosten kanssa tekemiensä yhteistyösopimusten avulla tarvittaessa vaadittava, että lisäarvon saamiseksi niiden asiakkaiden hankkeet tarkistetaan ottaen huomioon sovitut perusteet, jotka ovat linjassa unionin kehitystavoitteiden kanssa. Pk-yritysten tukemiseen suunnattujen rahoitusvälitystoimien olisi oltava täysin avoimia, ja niistä olisi raportoitava säännöllisesti EIP:lle.
(20)
EIP:n rahoitustoimien olisi lisäksi oltava Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 21 artiklassa tarkoitetun unionin ulkoisen toiminnan yleisten periaatteiden mukaisia, ja niiden olisi edistettävä demokratian ja oikeusvaltion sekä ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kehittämistä ja lujittamista ja niiden kansainvälisten ympäristösopimusten noudattamista, joissa unioni on osapuolena. Kehitysmaissa, sellaisina kuin ne on määritetty Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestön (OECD) laatimassa virallisen kehitysavun saajien luettelossa, EIP:n rahoitustoimilla olisi kehitettävä erityisesti seuraavaa: näiden maiden kestävä taloudellinen, sosiaalinen ja ympäristöpoliittinen kehitys, etenkin kaikista heikoimmassa asemassa olevissa maissa; niiden sopusointuinen ja vähittäinen yhdentyminen maailmantalouteen; köyhyyden vastaiset toimet ja niiden tavoitteiden noudattaminen, jotka unioni on hyväksynyt Yhdistyneissä Kansakunnissa ja muissa toimivaltaisissa kansainvälisissä järjestöissä.
(21)
Vaikka EIP:n vahvuus on edelleen siinä, että se on selkeästi investointipankki, EIP:n olisi tämän päätöksen mukaisesti muotoiltava ulkoisten toimiensa kehityspoliittiset vaikutukset tiiviissä yhteistyössä komission kanssa Euroopan parlamentin demokraattisessa valvonnassa ja noudatettava kehityspolitiikkaa koskevan eurooppalaisen konsensuksen periaatteita, Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 208 artiklassa määrättyjä periaatteita sekä vuoden 2005 Pariisin julistuksessa ja vuoden 2008 Accran toimintasuunnitelmassa esitettyjä avun tuloksellisuutta koskevia periaatteita. Tämä olisi toteutettava konkreettisina toimenpiteinä, erityisesti vahvistamalla EIP:n valmiutta arvioida hankkeiden ympäristöön liittyviä, sosiaalisia ja kehityspoliittisia näkökohtia, myös ihmisoikeuksia ja konflikteihin liittyviä riskejä, ja edistämällä viranomaisten ja kansalaisyhteiskunnan kuulemista. Huolehtiessaan hankkeen asianmukaisesta tarkistamisesta EIP:n olisi tarvittaessa ja unionin sosiaali- ja ympäristöpoliittisten periaatteiden mukaisesti velvoitettava hankkeen toteuttaja järjestämään paikallisia kuulemisia ja julkistamaan niiden tulokset yleisölle. EIP:n olisi lisäksi keskitettävä toimiaan enemmän niille aloille, joiden rahoituksesta sillä on unionissa vankka kokemus ja jotka edistävät kyseessä olevan maan kehitystä, kuten pk-yritysten ja mikroyritysten rahoituksensaantimahdollisuuksiin, ympäristöön liittyviin infrastruktuureihin, joihin kuuluvat vesihuolto ja puhtaanapito, kestävään liikenteeseen sekä ilmastonmuutoksen lieventämiseen, etenkin uusiutuvan energian osalta. Rahoituksen piiriin voisivat kuulua myös hankkeet, joilla tuetaan terveydenhuolto- ja koulutusinfrastruktuuria, kun lisäarvoa on selkeästi saatavissa.
(22)
EIP:n olisi myös vähitellen ja tarpeen mukaan yhteistyössä muiden kansainvälisten rahoituslaitosten ja eurooppalaisten kahdenvälisten rahoituslaitosten kanssa lisättävä ilmastonmuutokseen sopeutumista koskevaa toimintaansa. Tällä päätöksellä käyttöön otettavat lisävaatimukset edellyttäisivät pehmeäehtoisten varojen saantia ja henkilöstöresurssien vaiheittaista sopeuttamista siten, että samalla pyritään tehokkuuteen, vaikuttavuuteen ja synergiaan ja niiden hyödyntämiseen. EIP:n toiminnan olisi lisäksi oltava yhteiskunnan rakenteiden kehittämistä ja alakohtaisia uudistuksia koskevia unionin tavoitteita ja painopisteitä täydentävää. EIP:n olisi myös määriteltävä hankkeiden kehitys- ja ympäristöpoliittisiin näkökohtiin ja niiden tuloksiin liittyvät suoritusindikaattorit.
(23)
Lissabonin sopimuksen tultua voimaan perustettiin unionin ulkosuhteiden vaikuttavuuden ja johdonmukaisuuden lisäämiseksi unionin ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkean edustajan, jäljempänä ’korkea edustaja’, tehtävä.
(24)
Unionin ulkosuhdepolitiikkaa on viime vuosina lisäksi laajennettu ja vahvistettu. Tämä koskee erityisesti liittymistä valmistelevaa strategiaa, Euroopan naapuruuspolitiikkaa sekä Keski-Aasiaa koskevaa unionin strategiaa, Latinalaista Amerikkaa ja Kaakkois-Aasiaa koskevia uusittuja kumppanuuksia samoin kuin unionin strategisia kumppanuuksia Venäjän, Kiinan ja Intian kanssa. Sama koskee myös unionin kehitysyhteistyöpolitiikkaa, joka on nyt laajennettu kattamaan kaikki kehitysmaat. Vuodesta 2007 unionin ulkosuhteiden tukena on ollut myös uusia rahoitusvälineitä eli liittymistä valmisteleva tukiväline, eurooppalainen naapuruuden ja kumppanuuden väline, kehitysyhteistyön rahoitusväline, eurooppalainen demokratian ja ihmisoikeuksien edistämistä koskeva rahoitusväline sekä vakautusväline.
(25)
Euroopan ulkosuhdehallinnon perustamisen vuoksi ja tämän päätöksen voimaantulon seurauksena komission ja EIP:n olisi muutettava yhteisymmärryspöytäkirjaa, joka koskee yhteisön takuun myöntämisestä Euroopan investointipankille yhteisön ulkopuolella toteutettuihin hankkeisiin liittyvistä lainoista ja lainatakauksista mahdollisesti aiheutuvien tappioiden varalta 19 päivänä joulukuuta 2006 tehdyssä neuvoston päätöksessä 2006/1016/EY (4) tarkoitetuilla alueilla tehtävää yhteistyötä ja koordinointia, sekä tapauksen mukaan ja korkean edustajan suostumuksella laajennettava uusi yhteisymmärryspöytäkirja koskemaan Euroopan ulkosuhdehallintoa, erityisesti komission ja EIP:n välisen säännöllisen ja järjestelmällisen strategisen tason vuoropuhelun osalta, johon olisi sisällytettävä Euroopan ulkosuhdehallinto, ja muiden Euroopan ulkosuhdehallinnon toimivaltaan kuuluvien näkökohtien osalta.
(26)
EIP:n olisi pyrittävä tukemaan välillisesti ponnisteluja vuosituhattavoitteiden saavuttamiseksi vuonna 2015 kaikilla alueilla, joilla se toimii, samalla kun se myötävaikuttaa unionin kehitysyhteistyöpolitiikan tavoitteiden edistämisen edellyttämien toimenpiteiden täytäntöönpanoon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 209 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
(27)
Kyseessä oleville alueille annettavan unionin kokonaistuen johdonmukaisuuden lisäämiseksi olisi tarpeen ja tapauksen mukaan tartuttava mahdollisuuksiin yhdistää EIP:n rahoitus ja unionin talousarviovarat esimerkiksi takauksina, riskipääomana ja korkotukina tai investointien yhteisrahoituksena liittymistä valmistelevan tukivälineen, eurooppalaisen naapuruuden ja kumppanuuden välineen, kehitysyhteistyön rahoitusvälineen, eurooppalaisen demokratian ja ihmisoikeuksien edistämistä koskevan rahoitusvälineen sekä vakautusvälineen kautta hankevalmisteluun ja -toteutukseen myönnettävän teknisen avun ohella. Aina kun EIP:n rahoitusta ja muita unionin talousarviovaroja yhdistetään tällä tavalla, kaikissa rahoituspäätöksissä olisi selvästi yksilöitävä käytettävät resurssit. Komission Euroopan parlamentille ja neuvostolle antamaan vuotuiseen kertomukseen tämän päätöksen mukaisesti toteutetuista EIP:n rahoitustoimista olisi sisällytettävä niiden talousarviovarojen ja rahoitusvälineiden yksityiskohtainen erittely, joita on käytetty yhdistettyinä EIP:n rahoitukseen.
(28)
Olisi taattava, että EIP:n ulkoiset rahoitustoimet ovat kaikilla tasoilla alkuvaiheen strategisesta suunnittelusta loppuvaiheen hankekehitykseen asti unionin ulkosuhdepolitiikkojen ja tässä päätöksessä asetettujen korkean tason tavoitteiden mukaisia ja niitä tukevia. Unionin ulkoisen toiminnan johdonmukaisuuden parantamiseksi komission, Euroopan ulkosuhdehallinnon ja EIP:n välistä vuoropuhelua politiikasta ja strategiasta olisi edelleen lisättävä. Samaa tarkoitusta varten komission, Euroopan ulkosuhdehallinnon ja EIP:n yhteistyötä sekä aikaisessa vaiheessa tapahtuvaa keskinäistä tietojenvaihtoa olisi lisättävä toiminnallisella tasolla. EIP:n unionin ulkopuolella olevat toimistot olisi pääasiassa sijoitettava unionin edustustoihin, jotta edistetään tällaista yhteistyötä ja voidaan jakaa toimintakustannukset. On erityisen tärkeää, että komissio, Euroopan ulkosuhdehallinto ja EIP vaihtavat tarvittaessa näkemyksiään aikaisessa vaiheessa ohjelma-asiakirjoja valmisteltaessa, jotta synergia näiden kolmen unionin elimen toimien välillä olisi mahdollisimman suuri.
(29)
Käytännön toimenpiteet, joilla yleisen valtuuden tavoitteet yhdistetään niiden täytäntöönpanoon, on vahvistettava aluekohtaisissa teknisissä toimintaohjeissa. Tällaisissa toimintaohjeissa olisi noudatettava tässä päätöksessä säädettyä laajempaa unionin aluepoliittista toimintakehystä. Niissä olisi otettava huomioon unionin maakohtaiset strategiat ja pyrittävä varmistamaan, että EIP:n rahoitus täydentää unionin vastaavaa avustuspolitiikkaa, ohjelmia ja välineitä eri alueilla.
(30)
EIP:n olisi komissiota kuullen valmisteltava allekirjoitettavien EIP:n rahoitustoimien kaavailtua määrää koskeva ohjeellinen monivuotinen ohjelma, jolla varmistetaan takuurahaston rahoittamiseen liittyvä tarkoituksenmukainen budjetointisuunnitelma ja EIP:n ennakoidun rahoituksen yhteensopivuus tässä päätöksessä säädettyjen enimmäismäärien kanssa. Komission olisi otettava tämä ennuste huomioon budjettivallan käyttäjälle esittämässään tavanomaisessa budjettisuunnitelmassa.
(31)
Olisi selvitettävä unionin yhteistyö- ja kehitysfoorumin kehittämistä, jotta avustusten ja lainojen yhdistämiseen unionin ulkopuolisilla alueilla käytettävät mekanismit toimisivat parhaalla mahdollisella tavalla. Komission olisi sitä varten perustettava jäsenvaltioiden, Euroopan ulkosuhdehallinnon ja EIP:n asiantuntijaryhmä, joka arvioisi tällaisen foorumin kustannuksia ja etuja. Tämän ryhmän olisi kuultava muita asiaankuuluvia toimijoita, mukaan lukien eurooppalaisia monen- ja kahdenvälisiä rahoituslaitoksia. Foorumi edistäisi edelleen synergioita ja keskinäiseen luottamukseen perustuvia järjestelyjä, joissa otetaan huomioon eri laitosten suhteellinen etu ja samalla komission ja EIP:n asema ja valtaoikeudet unionin talousarvion ja EIP:n lainojen täytäntöönpanossa. Komission olisi annettava tämän asiantuntijaryhmän lausuntojen pohjalta Euroopan parlamentille ja neuvostolle vuoden 2012 puoliväliin mennessä kertomus ja tehtävä tarvittaessa ehdotus foorumista.
(32)
EIP:tä olisi kannustettava lisäämään unionin ulkopuolella ilman EU:n takuuta toteutettavia toimia ja monipuolistamaan niihin liittyviä rahoitusvälineitään, jotta takuun käyttöä voidaan edistää velan kestävyyteen liittyvät näkökohdat huomioon ottaen sellaisten maiden ja hankkeiden osalta, joiden edellytykset päästä markkinoille ovat heikot ja joiden yhteydessä takuu näin ollen tuo suuremman lisäarvon. EIP:tä olisi tästä syystä kannustettava sen oma riskinsietokyky huomioon ottaen ja unionin ulkosuhdepoliittisten tavoitteiden tukemiseksi lisäämään sen omalla riskillä myöntämien lainojen määrää, myös unionin taloudellisia etuja tukemalla, etenkin liittymistä valmistelevissa maissa ja naapuruusmaissa sekä investointiluokkaan kuuluvissa maissa muilla alueilla, samoin kuin alhaisemman luokituksen saaneissa maissa silloin, kun EIP:llä on riittävät takaukset kolmansilta osapuolilta. EIP:n olisi komissiota kuullen kehitettävä toimintapolitiikka, jota noudatetaan tehtäessä päätöksiä siitä, toteutetaanko hankkeet EU:n takuun piirin kuuluvalla valtuudella vai EIP:n omalla riskillä myönnettävällä rahoituksella. Tällaisessa toimintapolitiikassa olisi erityisesti otettava huomioon kyseisten maiden ja hankkeiden luottokelpoisuus.
(33)
EIP:n olisi harkittava valtiotason alapuolisille julkisyhteisöille tämän päätöksen nojalla suunnattavien rahoitustoimien lisäämistä, kun tällaisista toimista on tehty asianmukainen EIP:n luottoriskianalyysi.
(34)
EIP:n olisi laajennettava tarjoamiensa uusien ja innovatiivisten rahoitusvälineiden valikoimaa muun muassa keskittymällä mahdollisuuksien mukaan enemmän takausvälineiden kehittämiseen EIP:n riskipolitiikka huomioon ottaen. Lisäksi EIP:tä olisi kannustettava myöntämään lainoja paikallisvaluutoissa ja laskemaan liikkeeseen joukkovelkakirjalainoja paikallisilla markkinoilla edellyttäen, että kumppanuusmaat toteuttavat tarvittavat rakenneuudistukset, etenkin rahoitusalalla, ja muut EIP:n toimintaa helpottavat toimenpiteet.
(35)
Sen varmistamiseksi, että EIP noudattaa valtuuteen liitettyjä vaatimuksia kaikilla alueilla ja osa-alueilla, sen ulkoiseen toimintaan olisi ajan myötä osoitettava riittävästi henkilöstöresursseja ja taloudellisia resursseja. Tähän olisi erityisesti sisällyttävä riittävä kapasiteetti unionin kehitysyhteistyötavoitteiden tukemiseen, EIP:n toimien ympäristö-, yhteiskunta- ja kehityspoliittisten näkökohtien ennakkoarvioinnin lisäämiseen ja tehokkaaseen hankevalvontaan täytäntöönpanon aikana. Kaikki mahdollisuudet tehokkuuden ja tuloksellisuuden lisäämiseen olisi käytettävä hyväksi, ja synergiaetuja olisi tavoiteltava aktiivisesti.
(36)
Tämän päätöksen soveltamisalaan kuuluvien unionin ulkopuolella toteutettavien rahoitustoimien osalta EIP:n olisi pyrittävä edelleen lisäämään koordinointia ja yhteistyötä kansainvälisten rahoituslaitosten ja eurooppalaisten kahdenvälisten rahoituslaitosten kanssa, mukaan lukien soveltuvin osin yhteistyö alakohtaisten ehtojen osalta ja keskinäisten menettelyjen käyttö, yhteisrahoituksen käyttö ja osallistuminen maailmanlaajuisiin hankkeisiin, kuten tuen koordinointia ja tuloksellisuutta edistäviin hankkeisiin. Tällaisella koordinoinnilla ja yhteistyöllä olisi pyrittävä minimoimaan mahdolliset kaksinkertaiset kustannukset ja toimien tarpeeton päällekkäisyys. Näiden toimien on perustuttava vastavuoroisuuteen. Tässä päätöksessä vahvistettuja periaatteita olisi sovellettava myös silloin, kun EIP:n rahoitus toteutetaan muiden kansainvälisten rahoituslaitosten tai eurooppalaisten kahdenvälisten rahoituslaitosten kanssa tehtävillä yhteistyösopimuksilla.
(37)
EIP:n olisi unionin ulkopuolisissa yhteisissä toimintamaissa parannettava erityisesti yhteistyötään muiden eurooppalaisten rahoituslaitosten kanssa komission, EIP-ryhmän sekä Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankin välisen kolmikantaisen yhteisymmärryspöytäkirjan kaltaisin sopimuksin, jotka koskevat unionin ulkopuolista yhteistyötä, ja mahdollistamalla sen, että EIP-ryhmä ja Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankki toimivat toisiaan täydentäen käyttämällä hyväksi kunkin suhteellisia etuja.
(38)
EIP:n raportointia ja tietojen välitystä komissiolle olisi lisättävä, jotta komissio voi parantaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle annettavaa vuotuista kertomustaan tämän päätöksen nojalla toteutetuista EIP:n rahoitustoimista. Tässä johdanto-osan kappaleessa mainittuja lisäraportointivaatimuksia olisi sovellettava ainoastaan sellaisiin EIP:n rahoitustoimiin, joiden osalta EIP:n rahoitushakemus on jätetty tämän päätöksen voimaantulon jälkeen ja jotka on allekirjoitettu 1 päivän tammikuuta 2012 jälkeen. Kertomuksessa olisi arvioitava erityisesti sitä, ovatko EIP:n rahoitustoimet, aluekohtaiset tekniset toimintaohjeet huomioon ottaen, tämän päätöksen mukaisia, ja siinä olisi oltava seuraavat osiot: EIP:n tuoma lisäarvo, esimerkiksi tuki unionin ulkosuhdepolitiikalle; valtuuteen liittyvät vaatimukset; rahoitettujen toimien laatu; asiakkaille siirtynyt taloudellinen hyöty; lisäksi siinä olisi oltava osiot, jotka koskevat komission sekä muiden kansainvälisten rahoituslaitosten ja kahdenvälisten avunantajien kanssa tehtävää yhteistyötä, myös yhteisrahoitusta. Kertomuksessa olisi arvioitava myös sitä, missä määrin EIP on ottanut taloudellisen, rahoituksellisen ja sosiaalisen kestävyyden sekä ympäristön kestävyyden huomioon rahoittamiensa hankkeiden suunnittelussa ja seurannassa. Siihen olisi sisällytettävä myös erityinen osio, jossa arvioidaan yksityiskohtaisesti toimenpiteitä, joita EIP on toteuttanut päätöksellä N:o 633/2009/EY vahvistetun nykyisen valtuutensa toteuttamiseksi, ja tällöin olisi kiinnitettävä erityistä huomiota EIP:n rahoitustoimiin, joissa käytetään yhteistyöhaluttomien oikeudenkäyttöalueiden rahoitusvälineitä. EIP:n olisi rahoitustoimissaan pantava asianmukaisesti täytäntöön heikosti säänneltyjä tai yhteistyöhaluttomia oikeudenkäyttöalueita koskevat toimintaperiaatteensa, jotta edistetään kansainvälistä veropetosten ja veronkierron torjuntaa. Kertomuksessa olisi myös arvioitava hankkeiden sosiaalisia ja kehityspoliittisia näkökohtia. Se olisi julkistettava, jotta kansalaisyhteiskunta ja vastaanottajamaat voivat ilmaista kantansa siihen. Kertomuksessa olisi tarvittaessa viitattava olosuhteiden merkittäviin muutoksiin, jotka olisivat peruste muuttaa valtuutta edelleen ennen sen voimassaolon päättymistä. Kertomukseen olisi erityisesti sisällytettävä erittely tämän päätöksen mukaisesta EIP:n rahoituksesta yhdistettynä kaikkiin unionin rahoitusvaroihin ja muiden avunantajien rahoitukseen ja siten annettava selvitys rahoitustoimista aiheutuvasta taloudellisesta riskistä.
(39)
EIP:n rahoitustoimia olisi edelleen hallinnoitava EIP:n omia sääntöjä ja menettelyjä noudattaen, mukaan lukien soveltuvat valvontatoimenpiteet ja toimenpiteet veronkierron välttämiseksi, sekä tilintarkastustuomioistuimen ja Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) sääntöjä ja menettelyjä noudattaen.
(40)
Kun komissio jättää ehdotuksensa EU:n takuusta seuraavassa monivuotisessa rahoituskehyksessä, sitä olisi pyydettävä tarkastelemaan tiiviissä yhteistyössä EIP:n kanssa ja ottaen huomioon takuurahaston rahoittamisen vaikutukset erityisesti seuraavia seikkoja: EU:n takuun kattamat enimmäismäärät, luettelo maista, jotka mahdollisesti voivat saada EU:n takuun piiriin kuuluvaa EIP:n rahoitusta, sekä EIP:n mahdollisuus tarjota mikroluottorahoitusta ja muuntyyppisiä välineitä. Komission ja EIP:n olisi myös tarkasteltava mahdollisuuksia tehostaa tulevaisuudessa liittymistä valmistelevan tukivälineen, eurooppalaisen naapuruuden ja kumppanuuden välineen, kehitysyhteistyön rahoitusvälineen, eurooppalaisen demokratian ja ihmisoikeuksien edistämistä koskevan rahoitusvälineen ja vakautusvälineen kautta tapahtuvan rahoituksen sekä EIP:n ulkoisen valtuuden välistä synergiaa.
(41)
Tämä päätös ei saisi vaikuttaa seuraavaa monivuotista rahoituskehystä koskeviin neuvotteluihin eikä siitä tehtäviin päätöksiin.
(42)
Näin ollen sekä oikeusvarmuuden ja selkeyden takia päätös N:o 633/2009/EY olisi kumottava,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
EU:n takuu
1. Euroopan unioni myöntää Euroopan investointipankille (EIP) EU:n talousarviotakuun rahoitustoimille, jotka toteutetaan unionin ulkopuolella, jäljempänä ’EU:n takuu’. EU:n takuu myönnetään yleisenä takuuna, joka kattaa saamatta jääneet mutta EIP:lle kuuluvat maksut, jotka liittyvät 2 kohdan mukaisesti rahoituskelpoisiin EIP:n investointihankkeisiin myönnettyihin lainoihin ja lainatakauksiin. EIP:n rahoitustoimien on oltava unionin ulkoisen toiminnan yleisten ohjaavien periaatteiden mukaisia, ja niiden on myötävaikutettava unionin ulkoisen toiminnan tavoitteiden saavuttamiseen ja sitä koskevan politiikan täytäntöönpanoon. Yhtenä EIP:n kehitysmaissa, sellaisina kuin on määritetty OECD:n laatimassa virallisen kehitysavun saajien luettelossa, toteuttaman rahoituksen tavoitteena on oltava myötävaikuttaa välillisesti kehitystavoitteisiin, kuten köyhyyden vähentämiseen osallistavan kasvun sekä kestävän taloudellisen ja sosiaalisen kehityksen kautta.
2. EU:n takuu voidaan myöntää EIP:n lainoille ja lainatakauksille, jotka myönnetään liitteessä III luetelluissa maissa toteutettaville investointihankkeille unionin asiaankuuluvien ulkosuhdepoliittisten tavoitteiden tukemiseksi EIP:n omia sääntöjä ja menettelyjä sekä sosiaalisia normeja ja ympäristönormeja koskevaa EIP:n lausuntoa noudattaen, kun EIP:n rahoitus on myönnetty sellaisen allekirjoitetun sopimuksen perusteella, jonka voimassaolo ei ole päättynyt ja jota ei ole peruutettu, jäljempänä ’EIP:n rahoitustoimet’.
3. EU:n takuun enimmäismäärä on 65 prosenttia EIP:n rahoitustoimien puitteissa maksettujen lainojen ja myönnettyjen takausten kokonaismäärästä, josta on vähennetty takaisin maksetut määrät ja johon on lisätty kaikki lainoihin ja takauksiin liittyvät määrät.
4. EU:n takuulla katetaan EIP:n rahoitustoimet, jotka on allekirjoitettu 1 päivän helmikuuta 2007 ja 31 päivän joulukuuta 2013 välisenä ajanjaksona. Neuvoston päätösten 2006/1016/EY ja 2008/847/EY (5) sekä päätöksen N:o 633/2009/EY nojalla allekirjoitetut EIP:n rahoitustoimet kuuluvat vastaisuudessakin tämän päätöksen mukaisen EU:n takuun soveltamisalaan.
5. Jos Euroopan parlamentti ja neuvosto eivät ole 4 kohdassa tarkoitetun ajanjakson päättyessä hyväksyneet päätöstä uuden EU:n takuun myöntämisestä EIP:lle sen unionin ulkopuolella toteuttamia rahoitustoimia varten 16 artiklan mukaisesti, tämä ajanjakso jatkuu automaattisesti kuudella kuukaudella.
2 artikla
Valtuuden enimmäismäärät
1. EIP:n rahoitustoimien enimmäismäärä, joka voidaan kattaa EU:n takuulla vuosien 2007 ja 2013 välisenä aikana ja josta on vähennetty peruutetut määrät, saa olla enintään 29 484 000 000 euroa, joka jakautuu kahteen osaan:
a)
27 484 000 000 euron suuruinen yleinen valtuus;
b)
2 000 000 000 euron suuruinen ilmastonmuutosvaltuus.
2. Yleinen valtuus jaetaan liitteessä I vahvistetulla tavalla alueellisiin enimmäismääriin ja alaotsakkeen enimmäismääriin. EIP:n on alueellisten enimmäismäärien rajoissa asteittain varmistettava, että määrät jakautuvat tasaisesti maittain yleisen valtuuden piiriin kuuluvilla alueilla.
3. Yleisen valtuuden piiriin kuuluvat ainoastaan ne EIP:n rahoitustoimet, joilla pyritään 3 artiklassa säädettyihin tavoitteisiin.
4. Ilmastonmuutosvaltuus kattaa EIP:n rahoitustoimet kaikissa tämän päätöksen soveltamisalaan kuuluvissa maissa, kun näillä toimilla pyritään ilmastonmuutoksen torjumista koskevaan unionin keskeiseen poliittiseen tavoitteeseen tukemalla hankkeita, jotka tähtäävät ilmastonmuutoksen hillitsemiseen ja siihen sopeutumiseen ja myötävaikuttavat ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden Kansakuntien puitesopimuksen yleistavoitteeseen erityisesti siten, että niillä vältetään tai pienennetään kasvihuonekaasupäästöjä uusiutuvan energian, energiatehokkuuden ja kestävän liikenteen aloilla tai parannetaan haavoittuvien maiden, alojen ja yhteisöjen kykyä sietää ilmastonmuutoksesta aiheutuvia haitallisia vaikutuksia. Ilmastonmuutosvaltuus pannaan täytäntöön tiiviissä yhteistyössä komission kanssa, ja EIP:n rahoitus yhdistetään unionin talousarviovaroihin siinä määrin, kuin se on mahdollista ja asianmukaista.
Neuvosto voi tarvittaessa ja komission ehdotuksesta päättää rajoittaa jonkin maan kelpoisuutta saada EU:n takuun piiriin kuuluvaa EIP:n rahoitusta ilmastonmuutoksen hillitsemiseen. Tällaisia rajoituksia, jotka koskevat kelpoisuutta saada rahoitusta ilmastonmuutosvaltuuden kautta, sovelletaan ainoastaan niihin EIP:n rahoitustoimiin, joiden osalta EIP:n rahoitushakemus on jätetty 30 päivän lokakuuta 2011 jälkeen ja jotka on allekirjoitettu 1 päivän tammikuuta 2012 jälkeen.
5. EIP:n on ilmastonmuutosvaltuuden osalta pyrittävä varmistamaan, että allekirjoitetut rahoitustoimet jakautuvat 1 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun ajanjakson päättyessä tasaisesti kaikille liitteen III soveltamisalaan kuuluville alueille. EIP:n on erityisesti varmistettava, että liitteessä III olevassa A kohdassa tarkoitettu alue saa kyseisen valtuuden osana jaettavasta määrästä enintään 40 prosenttia, B kohdassa tarkoitettu alue enintään 50 prosenttia, C kohdassa tarkoitettu alue enintään 30 prosenttia ja D kohdassa tarkoitettu alue enintään 10 prosenttia. Ilmastonmuutosvaltuutta on yleisesti ottaen käytettävä sellaisten EIP:n keskeiseen toimivaltaan tiiviisti liittyvien hankkeiden rahoitukseen, jotka tuovat lisäarvoa ja saavat aikaan mahdollisimman suuren vaikutuksen ilmastonmuutokseen sopeutumiseen ja sen hillitsemiseen.
6. Sekä yleistä valtuutta että ilmastonmuutosvaltuutta on hallinnoitava hyvän pankkitavan mukaisia periaatteita noudattaen.
3 artikla
Yleisen valtuuden tavoitteet
1. EU:n takuu myönnetään EIP:n rahoitustoimille, joilla tuetaan mitä tahansa seuraavista yleistavoitteista:
a)
paikallisen yksityissektorin kehittäminen, erityisesti pk-yritysten tukeminen;
b)
sosiaalisen ja taloudellisen infrastruktuurin kehittäminen, mukaan lukien liikenne, energia, ympäristöön liittyvät infrastruktuurit sekä tieto- ja viestintätekniikka;
c)
ilmastonmuutoksen hillitseminen ja siihen sopeutuminen 2 artiklan 4 kohdan mukaisesti.
2. Tämän päätöksen nojalla toteutettavien EIP:n keskeiseen toimivaltaan liittyvien EIP:n rahoitustoimien on oltava Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 21 artiklassa tarkoitettujen unionin ulkoista toimintaa ohjaavien yleisten periaatteiden mukaisia ja edistettävä osaltaan niiden kansainvälisten ympäristösopimusten noudattamista, joissa unioni on osapuolena.
3. Edellä 1 kohdassa lueteltujen yleistavoitteiden soveltamisalaan kuuluvilla aloilla EIP:n rahoitustoimien taustalla olevana tavoitteena on oltava kumppanuusmaiden alueellinen yhdentyminen, mukaan lukien taloudellinen yhdentyminen liittymistä valmistelevien maiden, naapuruusmaiden ja unionin välillä.
4. EIP harkitsee toimintansa tehostamista terveydenhuollon ja koulutuksen alan infrastruktuurien tukemiseksi, kun tästä saadaan selkeästi lisäarvoa.
4 artikla
Soveltamisalaan kuuluvat maat
1. Liitteessä II on luettelo maista, jotka mahdollisesti voivat saada EU:n takuun piiriin kuuluvaa EIP:n rahoitusta. Liitteessä III on luettelo maista, jotka voivat saada EU:n takuun piiriin kuuluvaa EIP:n rahoitusta, ja siihen voi sisältyä ainoastaan liitteessä II lueteltuja maita. Niiden maiden, joita ei ole lueteltu liitteessä II, kelpoisuudesta saada EU:n takuun piiriin kuuluvaa EIP:n rahoitusta päätetään tapauskohtaisesti tavallista lainsäätämisjärjestystä noudattaen.
2. Siirretään komissiolle valta antaa 5 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, jotka koskevat liitteeseen III tehtäviä muutoksia. Komissio tekee päätöksensä taloudellisen ja poliittisen kokonaisarvioinnin perusteella, johon kuuluvat demokratiaan, ihmisoikeuksiin ja perusvapauksiin sekä asiaan kuuluviin Euroopan parlamentin päätöslauselmiin sekä neuvoston päätöksiin ja päätelmiin liittyvät näkökohdat. Delegoidut säädökset, joilla muutetaan liitettä III, eivät vaikuta sellaisiin EU:n takuun piiriin kuuluviin EIP:n rahoitustoimiin, jotka on allekirjoitettu ennen kyseisten delegoitujen säädösten voimaantuloa.
3. EU:n takuu koskee ainoastaan EIP:n rahoitustoimia, jotka toteutetaan maissa, jotka voivat saada EU:n takuun piiriin kuuluvaa EIP:n rahoitusta ja jotka ovat tehneet EIP:n kanssa puitesopimuksen oikeudellisista ehdoista, joiden mukaisesti nämä toimet toteutetaan.
4. EU:n takuu ei kata EIP:n rahoitustoimia tietyssä maassa, jonka kanssa tällaisia toimia koskeva sopimus on allekirjoitettu sen jälkeen, kun kyseinen maa on liittynyt unioniin.
5 artikla
Siirretyn säädösvallan käyttäminen
1. Siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä tässä artiklassa säädetyin edellytyksin.
2. Edellä 4 artiklassa tarkoitettu valta antaa delegoituja säädöksiä siirretään komissiolle määräämättömäksi ajaksi 30 päivästä lokakuuta 2011.
3. Euroopan parlamentti tai neuvosto voi milloin tahansa peruuttaa 4 artiklassa tarkoitetun säädösvallan siirron. Peruuttamispäätöksellä lopetetaan tuossa päätöksessä mainittu säädösvallan siirto. Päätös tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä, tai jonakin myöhempänä, päätöksessä mainittuna päivänä. Päätös ei vaikuta jo voimassa olevien delegoitujen säädösten pätevyyteen.
4. Heti kun komissio on antanut delegoidun säädöksen, komissio antaa sen tiedoksi yhtäaikaisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
5. Edellä olevan 4 artiklan nojalla annettu delegoitu säädös tulee voimaan ainoastaan, jos Euroopan parlamentti tai neuvosto ei ole kahden kuukauden kuluessa siitä, kun asianomainen säädös on annettu tiedoksi Euroopan parlamentille ja neuvostolle, ilmaissut vastustavansa sitä, tai jos sekä Euroopan parlamentti että neuvosto ovat ennen mainitun määräajan päättymistä ilmoittaneet komissiolle, että ne eivät vastusta säädöstä. Euroopan parlamentin tai neuvoston aloitteesta tätä määräaikaa jatketaan kahdella kuukaudella.
6 artikla
EIP:n rahoitustoimien suhde unionin politiikkoihin
1. Komissio laatii yhdessä EIP:n kanssa aluekohtaiset tekniset toimintaohjeet tämän päätöksen mukaista EIP:n rahoitusta varten.
Aluekohtaisten teknisten toimintaohjeiden, joiden tarkoituksena on varmistaa, että EIP:n rahoitustoimilla tuetaan unionin politiikkoja, on noudatettava liitteessä IV vahvistettua laajempaa unionin aluepoliittista toimintakehystä. Aluekohtaisilla teknisillä toimintaohjeilla varmistetaan erityisesti se, että tämän päätöksen mukainen EIP:n rahoitus täydentää unionin vastaavia avustuspolitiikkoja, -ohjelmia ja -välineitä eri alueilla.
Komissio ja EIP kuulevat näitä ohjeita laatiessaan poliittisten kysymysten osalta tarvittaessa Euroopan ulkosuhdehallintoa ja ottavat huomioon asiaan kuuluvat Euroopan parlamentin päätöslauselmat sekä neuvoston päätökset ja päätelmät.
Komissio toimittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle ohjeet ja niiden ajan tasalle saattamiseksi tehdyt mahdolliset muutokset heti, kun ne on laadittu.
EIP:n on aluekohtaisissa teknisissä toimintaohjeissa asetetuissa puitteissa määritettävä vastaavat rahoitusstrategiat ja varmistettava niiden täytäntöönpano.
2. EIP:n rahoitustoimien johdonmukaisuutta unionin ulkosuhdepoliittisten tavoitteiden kanssa seurataan 11 artiklan mukaisesti. Tämän seurannan helpottamiseksi EIP:n on laadittava suoritusindikaattorit, jotka koskevat rahoitettujen hankkeiden kehityspoliittisia näkökohtia sekä ympäristö- ja ihmisoikeusnäkökohtia ottaen huomioon myös aiheelliset avun tuloksellisuutta koskevan Pariisin julistuksen mukaiset indikaattorit. Hankkeiden ympäristönäkökohtia koskeviin indikaattoreihin olisi sisällyttävä ”puhtaan teknologian” kriteerejä, jotka perustuvat periaatteessa energiatehokkuuteen ja päästöjen vähentämiseen käytettävään tekniikkaan.
3. EU:n takuu ei kata EIP:n rahoitustoimea, jos komissio antaa tällaisesta toimesta kielteisen lausunnon EIP:n perussäännön 19 artiklassa säädetyssä menettelyssä.
4. Unionin ja kansainvälisten ilmastonmuutostavoitteiden mukaisesti EIP:n on yhteistyössä komission kanssa esitettävä 31 päivään joulukuuta 2012 mennessä strategia siitä, miten hiilidioksidipäästöjen vähentämistä edistävien hankkeiden prosentuaalista osuutta voidaan vähitellen tasaisesti lisätä sen ulkoisen valtuutuksen mukaisesti ja samalla vaiheittain päättää rahoitushankkeita, jotka haittaavat unionin ilmastotavoitteiden saavuttamista.
5. Tällä päätöksellä käyttöön otetut lisävaatimukset huomioon ottaen EIP:n hallintoelinten on varmistettava, että EIP:n resursseja, henkilöstöresurssit mukaan lukien, mukautetaan asteittain, jotta tässä päätöksessä säädettyihin vaatimuksiin voidaan vastata asianmukaisesti. Mahdollisuuksia lisätä edelleen tehokkuutta ja tuloksellisuutta olisi tutkittava, ja synergiaetuja olisi tavoiteltava aktiivisesti.
7 artikla
EIP:n arvio hankkeiden kehityspoliittisista näkökohdista
1. EIP:n on tarkistettava huolellisesti EU:n takuun kattamien hankkeiden kehityspoliittiset näkökohdat sekä tarvittaessa ja unionin sosiaali- ja ympäristöpoliittisten periaatteiden mukaisesti pyydettävä asianmukaista paikallista julkista kuulemista.
EIP:n omissa säännöissä ja menettelyissä on oltava tarvittavat määräykset arvioinneista, jotka koskevat hankkeiden ympäristövaikutuksia ja sosiaalisia vaikutuksia sekä ihmisoikeuksiin liittyviä näkökohtia, sen varmistamiseksi, että tämän päätöksen mukaisesti tuetaan ainoastaan taloudellisesti, rahoituksellisesti, ympäristöpoliittisesti ja sosiaalisesti kestäviä hankkeita.
Komissio sisällyttää Euroopan parlamentille ja neuvostolle esitettävään vuosittaiseen kertomukseensa hankkeiden huolellisen tarkistuksen perusteella kokonaisarvion EIP:n toiminnan kehityspoliittisesta ulottuvuudesta.
Arvioinnissa on tarpeen mukaan selvitettävä, miten EIP:n rahoitusta saavien tahojen valmiuksia voidaan teknisellä avulla vahvistaa hankkeen eri vaiheissa.
2. Kehityspoliittisia näkökohtia koskevan ennakkoarvioinnin lisäksi EIP:n on edellytettävä hankkeiden toteuttajilta, että ne seuraavat hankkeiden täytäntöönpanon aikana hankkeen loppuunsaattamiseen asti huolellisesti muun muassa hankkeen vaikutuksia kehitykseen, ympäristöön ja ihmisoikeuksiin. EIP:n on arvioitava hankkeen toteuttajien toimittamat tiedot. EIP:n toteuttaman seurannan on mahdollisuuksien mukaan katettava myös pk-yrityksiä tukevien rahoituksen välittäjien toiminnan seuranta. Seurannan tulokset on mahdollisuuksien mukaan julkistettava.
3. EIP:n on toimitettava komissiolle vuosittaisia kertomuksia, joissa arvioidaan vuoden aikana rahoitettujen toimien arvioituja kehityspoliittisia vaikutuksia.
Kertomusten on perustuttava 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuihin EIP:n suoritusindikaattoreihin. Komissio esittää kehitystä koskevat EIP:n kertomukset Euroopan parlamentille ja neuvostolle 11 artiklan mukaisen vuotuisen raportoinnin yhteydessä ja asettaa ne julkisesti saataville, jotta asiaan liittyvät sidosryhmät, kansalaisyhteiskunta ja vastaanottajamaat mukaan lukien, voivat myös ilmaista kantansa.
Euroopan parlamentti keskustelee vuosittaisista kertomuksista ottaen huomioon kaikkien asian osapuolten näkemykset.
4. Tässä artiklassa tarkoitettuja vaatimuksia sovelletaan ainoastaan sellaisiin EIP:n rahoitustoimiin, joiden osalta EIP:n rahoitushakemus on jätetty 30 päivän lokakuuta 2011 jälkeen ja jotka on allekirjoitettu 1 päivän tammikuuta 2012 jälkeen.
8 artikla
Yhteistyö komission ja Euroopan ulkosuhdehallinnon kanssa
1. EIP:n ulkoisten toimien johdonmukaisuutta unionin ulkosuhdepoliittisten tavoitteiden kanssa on vahvistettava, jotta saadaan parhaat mahdolliset synergiaedut EIP:n rahoituksen ja unionin talousarviovarojen välillä, erityisesti laatimalla 6 artiklassa tarkoitetut aluekohtaiset tekniset toimintaohjeet sekä käymällä säännöllistä ja järjestelmällistä vuoropuhelua ja järjestämällä varhaisessa vaiheessa tietojenvaihtoa seuraavista:
a)
komission ja/tai tapauksen mukaan Euroopan ulkosuhdehallinnon laatimat strategiset asiakirjat, kuten maa- ja aluekohtaiset strategia-asiakirjat, maa- ja alueohjelmat, toimintasuunnitelmat ja liittymistä valmistelevat asiakirjat;
b)
EIP:n strategiset suunnitteluasiakirjat ja hankekokonaisuuden valmistelu;
c)
muut poliittiset ja toiminnalliset näkökohdat.
2. Yhteistyö eriytetään aluekohtaisesti siten, että otetaan huomioon EIP:n asema ja unionin politiikat kullakin alueella.
9 artikla
Yhteistyö muiden julkisten rahoituslaitosten kanssa
1. EIP:n rahoitustoimet toteutetaan entistä suuremmassa määrin tarvittaessa yhteistyössä muiden kansainvälisten rahoituslaitosten tai eurooppalaisten kahdenvälisten rahoituslaitosten kanssa mahdollisimman suuren synergian, yhteistyön ja tuloksellisuuden aikaansaamiseksi ja jotta riskien järkevä ja kohtuullinen jakautuminen sekä hankkeita ja aloja koskevien ehtojen johdonmukaisuus voidaan varmistaa ja siten minimoida mahdolliset kaksinkertaiset kustannukset ja toimien tarpeeton päällekkäisyys.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettua yhteistyötä helpotetaan koordinoinnilla, joka toteutetaan tilanteen mukaan erityisesti komission, EIP:n ja eri alueilla toimivien tärkeimpien kansainvälisten rahoituslaitosten ja eurooppalaisten kahdenvälisten rahoituslaitosten välisin yhteisymmärryspöytäkirjoin tai muissa unionin alueellisissa yhteistyökehyksissä ottaen huomioon Euroopan ulkosuhdehallinnon toimivalta.
10 artikla
EU:n takuun kattavuus ja ehdot
1. EU:n takuulla katetaan kaikki saamatta jääneet mutta EIP:lle kuuluvat maksut sellaisten EIP:n rahoitustoimien osalta, joista on tehty sopimus valtion kanssa tai joilla on valtion takaus, sekä muiden sellaisten EIP:n rahoitustoimien osalta, joista on tehty sopimus alueellisten tai paikallisten viranomaisten taikka julkisessa omistuksessa ja/tai määräysvallassa olevien yritysten tai elinten kanssa, jos tällaisista muista EIP:n rahoitustoimista on tehty asianmukaiset, kyseisen maan luottoriskitilanteen huomioon ottavat EIP:n luottoriskianalyysit, jäljempänä ’kokonaistakuu’.
2. Edellä olevaa 1 kohtaa sovellettaessa Länsirantaa ja Gazaa edustaa palestiinalaishallinto ja Kosovoa (6) edustaa Yhdistyneiden Kansakuntien väliaikainen hallinto Kosovossa tai 6 artiklassa tarkoitetuissa aluekohtaisissa teknisissä toimintaohjeissa nimetty hallinto.
3. Muiden kuin 1 kohdassa tarkoitettujen EIP:n rahoitustoimien osalta EU:n takuulla katetaan kaikki saamatta jääneet mutta EIP:lle kuuluvat maksut, jotka ovat jääneet maksamatta jonkin seuraavassa luetellun poliittisen riskin toteutumisen vuoksi, jäljempänä ’poliittisen riskin takuu’:
a)
valuutansiirtojen estyminen;
b)
pakkolunastus;
c)
sota tai kansalaislevottomuudet;
d)
oikeussuojan epääminen sopimusrikkomustapauksissa.
4. EIP laatii komissiota kuullen selkeän ja avoimen toimintapolitiikan, jota noudatetaan tehtäessä päätöksiä rahoituslähteestä tapauksissa, joissa toimea voidaan rahoittaa sekä EU:n takuun piirissä että EIP:n omalla riskillä.
5. Kun EU:n takuun perusteella esitetään vaatimuksia, EIP siirtää unionille asiaa koskevat oikeudet 13 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun sopimuksen mukaisesti.
11 artikla
Vuotuinen raportointi ja kirjanpito
1. Komissio antaa vuosittain Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen tämän päätöksen nojalla toteutetuista EIP:n rahoitustoimista. Kertomuksen on sisällettävä arvio EIP:n rahoitustoimista hanke-, ala-, maa- ja aluekohtaisesti sekä siitä, miten näillä rahoitustoimilla on tuettu unionin ulkosuhdepoliittisten ja strategisten tavoitteiden saavuttamista. Kertomuksessa on esitettävä kootusti kokonaisarvio käynnissä olevista hankkeista.
Kertomuksessa on arvioitava erityisesti sitä, ovatko EIP:n rahoitustoimet 6 artiklassa tarkoitetut aluekohtaiset tekniset toimintaohjeet huomioon ottaen tämän päätöksen mukaisia, ja siinä on oltava osiot, joissa käsitellään lisäarvoa unionin poliittisten tavoitteiden saavuttamisen kannalta, ennakoitujen kehityspoliittisten vaikutusten kokonaisarviointia kootusti ja sitä, missä määrin EIP on ottanut ympäristön kestävyyden ja sosiaalisen kestävyyden huomioon rahoitettujen hankkeiden suunnittelussa ja seurannassa, sekä yhteistyötä komission ja muiden kansainvälisten rahoituslaitosten ja eurooppalaisten kahdenvälisten rahoituslaitosten kanssa, mukaan lukien yhteisrahoitus.
Kertomukseen on erityisesti sisällytettävä kaikkien niiden unionin rahoitusvarojen erittely, joita on käytetty yhdistettyinä EIP:n ja muiden avunantajien myöntämään rahoitukseen, ja siten esitettävä selvitys tämän päätöksen nojalla toteutettujen rahoitustoimien aiheuttamasta taloudellisesta riskistä. Lisäksi siihen on sisällytettävä erityinen osio, jossa arvioidaan yksityiskohtaisesti toimenpiteitä, joita EIP on toteuttanut 1 artiklan 2 kohdan noudattamiseksi.
2. EIP toimittaa jatkossakin Euroopan parlamentille, neuvostolle ja komissiolle kaikki riippumattomat arviointikertomuksensa, joissa arvioidaan EIP:n ulkoisten valtuuksien mukaisilla erityistoimilla saavutettuja käytännön tuloksia.
3. Edellä olevan 1 kohdan soveltamiseksi EIP toimittaa komissiolle vuosittaiset kertomukset tämän päätöksen mukaisesti toteutetuista EIP:n rahoitustoimista hanke-, ala-, maa- ja aluekohtaisesti sekä unionin ulkosuhdepoliittisten ja strategisten tavoitteiden saavuttamisesta, mukaan lukien yhteistyö komission, muiden kansainvälisten rahoituslaitosten ja eurooppalaisten kahdenvälisten rahoituslaitosten kanssa, sekä 7 artiklassa tarkoitetun kehityspoliittisten vaikutusten arviointikertomuksen. EIP:n ja muiden kansainvälisten rahoituslaitosten tai eurooppalaisten kahdenvälisten rahoituslaitosten väliset yhteisymmärryspöytäkirjat, jotka koskevat rahoitustoimien toteuttamista tämän päätöksen nojalla, on julkaistava tai, jos tämä ei ole mahdollista, niistä on ilmoitettava Euroopan parlamentille ja neuvostolle osana tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettua komission vuosittaista kertomusta.
4. EIP toimittaa komissiolle tilasto-, rahoitus- ja kirjanpitotietoja jokaisesta rahoitustoimestaan sekä kaikki lisätiedot siinä määrin kuin on tarpeen, jotta komissio voi täyttää raportointivelvoitteensa tai vastata tilintarkastustuomioistuimen selvityspyyntöihin, sekä tilintarkastustodistuksen rahoitustoimiinsa liittyvistä suorittamatta olevista määristä.
5. Komission kirjanpitoa ja 10 artiklan 1 kohdassa määritellyn kokonaistakuun piiriin kuuluvia riskejä koskevaa raportointia varten EIP toimittaa komissiolle riskianalyysit ja luokitustiedot sellaisista rahoitustoimistaan, joissa lainanottajana tai velallisena, jonka puolesta takaus annetaan, on muu kuin valtio.
6. EIP toimittaa 3, 4 ja 5 kohdassa tarkoitetut tiedot omalla kustannuksellaan.
7. EIP asettaa 3 ja 4 kohdassa tarkoitetut tiedot yleisesti myös julkisesti saataville, luottamuksellisia tietoja lukuun ottamatta.
8. Tieto siitä, kattaako EU:n takuu hankkeen, sisällytetään ”hankeyhteenvetoon”, joka julkaistaan EIP:n verkkosivustolla hyväksyntävaiheen jälkeen.
9. EIP sisällyttää vuosikertomukseensa Euroopan oikeusasiamiehen kanssa tehtyä yhteisymmärryspöytäkirjaa koskevan seuranta-arvioinnin siltä osin, kuin kyseinen pöytäkirja koskee tämän päätöksen soveltamisalaan kuuluvia EIP:n rahoitustoimia.
10. Edellä 1 ja 3 kohdassa mainittuja vaatimuksia sovelletaan tilanteen mukaan ainoastaan sellaisiin EIP:n rahoitustoimiin, joiden osalta EIP:n rahoitushakemus on jätetty 30 päivän lokakuuta 2011 jälkeen ja jotka on allekirjoitettu 1 päivän tammikuuta 2012 jälkeen.
12 artikla
Yhteistyöhaluttomat oikeudenkäyttöalueet
EIP ei hyväksy rahoitustoimissaan minkäänlaisia laittomassa tarkoituksessa tehtyjä toimia, kuten rahanpesua, terrorismin rahoitusta, veropetoksia ja veronkiertoa. EIP ei etenkään osallistu rahoitustoimiin, jotka toteutetaan maassa, joka voi saada EU:n takuun piiriin kuuluvaa EIP:n rahoitusta, OECD:n, rahanpesunvastaisen toimintaryhmän tai muiden asiaan liittyvien järjestöjen yksilöimien ulkomaisten yhteistyöhaluttomien oikeudenkäyttöalueiden kautta.
13 artikla
Komission suorittamien maksujen takaisinperintä
1. Kun komissio suorittaa EU:n takuun nojalla maksun, EIP toteuttaa suoritettujen maksujen osalta saatavien takaisinperinnän komission nimissä ja sen lukuun.
2. Komissio ja EIP tekevät saatavien takaisinperintää koskevista yksityiskohtaisista säännöistä ja menettelyistä sopimuksen viimeistään sinä päivänä, jona 14 artiklassa tarkoitettu takuusopimus tehdään.
3. Komissio asettaa avoimuuden vuoksi verkkosivustolleen julkisesti saataville yksityiskohtaiset tiedot kaikista 14 artiklassa tarkoitetun takuusopimuksen mukaisista takaisinperintätapauksista, paitsi jos asia edellyttää luottamuksellisuutta.
14 artikla
Takuusopimus
Komissio ja EIP tekevät takuusopimuksen, jossa määrätään EU:n takuuta koskevista yksityiskohtaisista säännöistä ja menettelyistä, ja ilmoittavat asiasta Euroopan parlamentille.
15 artikla
Tilintarkastustuomioistuimen suorittamat tarkastukset
Tilintarkastustuomioistuin tarkastaa Euroopan unionin yleisestä talousarviosta katettavan EU:n takuun ja siihen perustuvat maksut ja takaisinperinnät.
16 artikla
Uudelleentarkastelu
Komissio esittää tarvittaessa Euroopan parlamentille ja neuvostolle ehdotuksen EU:n takuun vahvistamisesta seuraavassa monivuotisessa rahoituskehyksessä.
17 artikla
Loppukertomus
Komissio esittää Euroopan parlamentille ja neuvostolle loppukertomuksen tämän päätöksen soveltamisesta viimeistään 31 päivänä lokakuuta 2014.
18 artikla
Kumoaminen
Kumotaan päätös N:o 633/2009/EY.
19 artikla
Voimaantulo
Tämä päätös tulee voimaan kolmantena päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tehty Strasbourgissa 25 päivänä lokakuuta 2011.