ДИРЕКТИВА 2011/51/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 11 май 2011 година
за изменение на Директива 2003/109/ЕО на Съвета за разширяване на обхвата ѝ до лица, ползващи се с международна закрила
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 79, параграф 2, букви а) и б) от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (1),
като имат предвид, че:
(1)
Директива 2003/109/ЕО на Съвета от 25 ноември 2003 г. относно статута на дългосрочно пребиваващи граждани от трети страни (2) не се прилага към лица, ползващи се с международна закрила, така както са определени от Директива 2004/83/ЕО на Съвета от 29 април 2004 г. относно минималните стандарти за признаването и правното положение на гражданите на трети страни или лицата без гражданство като бежанци или като лица, които по други причини се нуждаят от международна закрила, както и относно съдържанието на предоставената закрила (3).
(2)
Перспективата за получаване на статут на дългосрочно пребиваващ в държава-членка след определено време е важен елемент за цялостната интеграция на лицата, ползващи се с международна закрила в държавата-членка на пребиваване.
(3)
Статутът на дългосрочно пребиваващ за лицата, ползващи се с международна закрила, е важен и за насърчаване на икономическото и социално сближаване, което е основна цел на Съюза, отбелязана в Договора за функционирането на Европейския съюз.
(4)
Лицата, ползващи се с международна закрила, следва да могат да получат статут на дългосрочно пребиваващи в държавата-членка, която им е предоставила международната закрила, при същите условия като други граждани от трети страни.
(5)
С оглед правото на лицата, ползващи се с международна закрила, да пребивават в други държави-членки, различни от тази, която им е предоставила международната закрила, е необходимо да се гарантира, че тези други държави-членки са уведомени за предишната ситуация по отношение на международната закрила на съответните лица, така че те да могат да изпълнят задълженията си по отношение на принципа на забрана за връщане.
(6)
Ползващите се с международна закрила лица, които са дългосрочно пребиваващи, при определени условия, следва да бъдат равностойно третирани с гражданите на държавата-членка на пребиваване по широк кръг от икономически и социални въпроси, така че статутът на дългосрочно пребиваващ да представлява истински инструмент за интегрирането на дългосрочно пребиваващи лица в обществото, в което живеят.
(7)
Равнопоставеното третиране на лицата, ползващи се с международна закрила, в държавата-членка, която им е предоставила международната закрила, следва да не засяга правата и ползите, гарантирани съгласно Директива 2004/83/ЕО и съгласно Конвенцията за статута на бежанците от 28 юли 1951 г., изменена с Протокола от Ню Йорк от 31 януари 1967 г. („Женевската конвенция“).
(8)
Условията, определени в Директива 2003/109/ЕО относно правото на дългосрочно пребиваващ да пребивава в друга държава-членка и да получи статут на дългосрочно пребиваващ там, следва да се прилагат по един и същ начин за всички граждани от трети страни, които са получили статут на дългосрочно пребиваващи.
(9)
Прехвърлянето на отговорност при закрила на лица, ползващи се с международна закрила, е извън обхвата на тази директива.
(10)
Когато държава-членка възнамерява да експулсира на основание, предвидено в Директива 2003/109/ЕО, лице, ползващо се с международна закрила, което е получило статут на дългосрочно пребиваващ в тази държава-членка, съответното лице следва да се ползва със закрилата срещу връщане, гарантирана съгласно Директива 2004/83/ЕО и съгласно член 33 от Женевската конвенция. За тази цел, когато лицето се ползва с международна закрила в държава-членка, различна от тази, в която посоченото лице пребивава със статут на дългосрочно пребиваващ, е необходимо да се предвиди, освен в случаите, когато връщането е разрешено съгласно Директива 2004/83/ЕО, че посоченото лице може да бъде експулсирано само към държавата-членка, която е предоставила международна закрила, и че тази държава-членка е задължена да приеме това лице. Същите гаранции следва да се предоставят на лице, ползващо се с международна закрила, което пребивава, но все още не е получило статут на дългосрочно пребиваващ във втора държава-членка.
(11)
Когато експулсирането на лице, ползващо се с международна закрила, извън територията на Съюза е разрешено съгласно Директива 2004/83/ЕО, държавите-членки би трябвало да гарантират, че цялата информация е получена от подходящи източници, включително, където е приложимо, от държавата-членка, която е предоставила международната закрила, и че тя е оценявана цялостно с цел да се гарантира, че решението за експулсиране на това лице съответства на член 4 и член 19, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз.
(12)
Настоящата директива зачита основните права и спазва принципите, признати от член 6 от Договора за Европейския съюз и от Хартата на основните права на Европейския съюз, по-специално от член 7 от нея.
(13)
В съответствие с точка 34 от Междуинституционалното споразумение за по-добро законотворчество (4) държавите-членки се насърчават да изготвят, за себе си и в интерес на Съюза, собствени таблици, които, доколкото е възможно, илюстрират съответствието между настоящата директива и мерките за нейното транспониране, и да ги направят обществено достояние.
(14)
В съответствие с членове 1 и 2 от Протокол № 21 относно позицията на Обединеното кралство и Ирландия по отношение на пространството на свобода, сигурност и правосъдие, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за функционирането на Европейския съюз, и без да се засяга член 4 от посочения протокол, тези държави-членки не участват в приемането на настоящата директива и не са обвързани от нея, нито от нейното прилагане.
(15)
В съответствие с членове 1 и 2 от Протокол № 22 относно позицията на Дания, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за функционирането на Европейския съюз, Дания не участва в приемането на настоящата директива и не е обвързана от нея, нито от нейното прилагане,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Директива 2003/109/ЕО се изменя, както следва:
1.
В член 2, буква е) се заменя със следното:
„е)
„международна закрила“ означава международна закрила съгласно определението в член 2, буква а) от Директива 2004/83/ЕО на Съвета от 29 април 2004 г. относно минималните стандарти за признаването и правното положение на гражданите на трети страни или лицата без гражданство като бежанци или като лица, които по други причини се нуждаят от международна закрила, както и относно съдържанието на предоставената закрила (5)
2.
Член 3 се изменя, както следва:
а)
в параграф 2, букви в) и г) се заменят със следното:
„в)
имат разрешение за пребиваване в държава-членка на основание на форма на закрила, различна от международна закрила, или са поискали разрешение за пребиваване на същото основание и очакват решение по своя статут;
г)
са подали молба за международна закрила и все още не е взето окончателно решение по молбата им;“;
б)
в параграф 3, буква в) се заменя със следното:
„в)
Европейската конвенция за установяването от 13 декември 1955 г., Европейската социална харта от 18 октомври 1961 г., изменената Европейска социална харта от 3 май 1987 г., Европейската конвенция за правния статут на работника емигрант от 24 ноември 1977 г., параграф 11 от приложението към Конвенцията за статута на бежанците от 28 юли 1951 г., изменена с Протокола от Ню Йорк от 31 януари 1967 г., и Европейското споразумение за прехвърляне на отговорност за бежанци от 16 октомври 1980 г.“
3.
Член 4 се изменя, както следва:
а)
вмъква се следният параграф:
„1а. Държавите-членки не предоставят статут на дългосрочно пребиваващ въз основа на международна закрила в случай на отнемане, прекратяване или отказ за подновяване на международната закрила, както е предвидено в член 14, параграф 3 и член 19, параграф 3 от Директива 2004/83/ЕО.“;
б)
в параграф 2 се добавя следната алинея:
„По отношение на лица, на които е предоставена международна закрила, най-малко половината от периода между датата на подаване на молбата за международна закрила, въз основа на която е била предоставена международната закрила, и датата, на която е издадено разрешението за пребиваване по смисъла на член 24 от Директива 2004/83/ЕО или за целия период, ако той е над 18 месеца, се взема предвид при изчисляване на периода, посочен в параграф 1.“
4.
В член 8 се добавят следните параграфи:
„4. Когато държава-членка издаде разрешение за пребиваване на дългосрочно пребиваващ в ЕС на гражданин на трета страна, на когото е предоставила международна закрила, тя попълва в рубриката „бележки“ на посоченото разрешение за пребиваване на дългосрочно пребиваващ в ЕС следната бележка: „Международна закрила, предоставена от [име на държавата-членка] на [дата]“.
5. Когато разрешението за пребиваване на дългосрочно пребиваващ в ЕС е издадено от втора държава-членка на гражданин на трета страна, който вече има разрешение за пребиваване на дългосрочно пребиваващ в ЕС, издадено от друга държава-членка, което съдържа бележката, посочена в параграф 4, втората държава-членка вписва същата бележка в разрешението за пребиваване на дългосрочно пребиваващ в ЕС.
Преди втората държава-членка да впише бележката, посочена в параграф 4, тя изисква от държавата-членка, посочена в бележката да предостави информация относно това дали дългосрочно пребиваващото лице все още се ползва с международна закрила. Държавата-членка, посочена в бележката, отговаря на запитването не по-късно от един месец след получаване на искането за информация. Когато международната закрила е оттеглена с окончателно решение, втората държава-членка не вписва посочената бележка.
6. Когато, съгласно съответните международни инструменти или националното право, отговорността за международната закрила на дългосрочно пребиваващо лице е била прехвърлена на втората държава-членка след издаване на посоченото в параграф 5 разрешение за пребиваване на дългосрочно пребиваващ в ЕС, втората държава-членка изменя по съответен начин бележката, посочена в параграф 4, не по-късно от три месеца след прехвърлянето.“
5.
В член 9 се вмъква следният параграф:
„3а. Държавите-членки могат да оттеглят статута на дългосрочно пребиваващ в случай на отнемане, прекратяване или отказ за подновяване на международната закрила, както е предвидено в член 14, параграф 3 и член 19, параграф 3 от Директива 2004/83/ЕО, ако статутът на дългосрочно пребиваващ е бил получен въз основа на международна закрила.“
6.
В член 11 се вмъква следният параграф:
„4а. Доколкото е засегната държавата-членка, която е предоставила международната закрила, параграфи 3 и 4 не засягат Директива 2004/83/ЕО.“
7.
Член 12 се изменя, както следва:
а)
вмъкват се следните параграфи:
„3а. Когато държава-членка реши да експулсира дългосрочно пребиваващо лице, чието разрешение за пребиваване на дългосрочно пребиваващ в ЕС съдържа бележката, посочена в член 8, параграф 4, тя отправя искане към държавата-членка, посочена в бележката, да потвърди дали въпросното лице все още се ползва с международна закрила в тази държава-членка. Държавата-членка, посочена в бележката, отговаря на това искане за информация не по-късно от един месец след получаването му.
3б. Ако дългосрочно пребиваващото лице все още се ползва с международна закрила в държава-членка, посочена в бележката, посоченото лице се експулсира в тази държава-членка, която, без да се засяга приложимото право на Съюза или национално право и принципът за целостта на семейството, незабавно и без формалности приема повторно това лице и членовете на неговото семейство.
3в. Чрез дерогация от параграф 3б държавата-членка, приела решението за експулсиране, си запазва правото в съответствие с международните си задължения да изведе дългосрочно пребиваващото лице в страна, различна от държавата-членка, предоставила международна закрила, когато посоченото лице отговаря на условията, определени в член 21, параграф 2 от Директива 2004/83/ЕО.“;
б)
добавя се следният параграф:
„6. Настоящият член не засяга член 21, параграф 1 от Директива 2004/83/ЕО.“
8.
Вмъква се следният член:
„Член 19а
Изменения на разрешенията за пребиваване на дългосрочно пребиваващ в ЕС
1. Когато разрешение за пребиваване на дългосрочно пребиваващ в ЕС съдържа бележката, посочена в член 8, параграф 4, и когато съгласно съответните международни инструменти или националното право отговорността за международната закрила на дългосрочно пребиваващото лице е прехвърлена към втора държава-членка преди посочената държава-членка да издаде разрешението за пребиваване на дългосрочно пребиваващ в ЕС, посочено в член 8, параграф 5, втората държава-членка отправя искане към държавата-членка, която е издала разрешението за пребиваване на дългосрочно пребиваващ в ЕС, да измени съответно бележката.
2. Когато дългосрочно пребиваващото лице получи международна закрила във втората държава-членка преди посочената държава-членка да е издала разрешението за пребиваване на дългосрочно пребиваващ в ЕС, посочено в член 8, параграф 5, посочената държава-членка отправя искане към държавата-членка, която е издала разрешението за пребиваване на дългосрочно пребиваващ в ЕС, да го измени, така че да въведе бележката, посочена в член 8, параграф 4.
3. След получаване на исканията, посочени в параграфи 1 и 2, държавата-членка, която е издала разрешението за пребиваване на дългосрочно пребиваващ в ЕС, издава измененото разрешение за пребиваване на дългосрочно пребиваващ в ЕС не по-късно от три месеца след получаване на искането от втората държава-членка.“
9.
В член 22 се вмъква следният параграф:
„3а. Ако междувременно международната закрила не е оттеглена или лицето не попадне в една от категориите, определени в член 21, параграф 2 от Директива 2004/83/ЕО, параграф 3 от настоящия член не се прилага за граждани на трети страни, чието разрешение за пребиваване на дългосрочно пребиваващ в ЕС, издадено от първата държава-членка, съдържа бележката, посочена в член 8, параграф 4 от настоящата директива.
Настоящият параграф не засяга член 21, параграф 1 от Директива 2004/83/ЕО.“
10.
В член 25 първа алинея се заменя със следното:
„Държавите-членки определят точки за контакт, които отговарят за получаване и предаване на информацията и документацията, посочени в членове 8, 12, 19, 19а, 22 и 23.“
Член 2
1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, най-късно до 20 май 2013 г. Те незабавно съобщават на Комисията текста на тези разпоредби.
Когато държавите-членки приемат тези мерки, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното си законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 3
Настоящата директива влиза в сила в деня след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 4
Адресати на настоящата директива са държавите-членки в съответствие с Договорите.
Съставено в Страсбург на 11 май 2011 година.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 2011/51/EU,
annettu 11 päivänä toukokuuta 2011,
neuvoston direktiivin 2003/109/EY muuttamisesta sen soveltamisalan laajentamiseksi koskemaan kansainvälistä suojelua saavia henkilöitä
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 79 artiklan 2 kohdan a ja b alakohdan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (1),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Pitkään oleskelleiden kolmansien maiden kansalaisten asemasta 25 päivänä marraskuuta 2003 annettua neuvoston direktiiviä 2003/109/EY (2) ei sovelleta kolmansien maiden kansalaisten ja kansalaisuudettomien henkilöiden määrittelyä pakolaisiksi tai muuta kansainvälistä suojelua tarvitseviksi henkilöiksi koskevista vähimmäisvaatimuksista sekä myönnetyn suojelun sisällöstä 29 päivänä huhtikuuta 2004 annetussa neuvoston direktiivissä 2004/83/EY (3) määriteltyä kansainvälistä suojelua saaviin henkilöihin.
(2)
Mahdollisuus saada pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen asema jäsenvaltiossa tietyn ajanjakson jälkeen on tärkeä osa kansainvälistä suojelua saavien henkilöiden kokonaisvaltaista kotoutumista jäsenvaltioon, jossa he oleskelevat.
(3)
Kansainvälistä suojelua saavien henkilöiden on tärkeää saada pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen asema myös taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden edistämiseksi, joka on Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen mukaan unionin keskeisiä tavoitteita.
(4)
Kansainvälistä suojelua saavien henkilöiden olisi sen vuoksi voitava saada pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen asema samoin edellytyksin kuin muut kolmansien maiden kansalaiset jäsenvaltiossa, joka on myöntänyt heille kansainvälistä suojelua.
(5)
Koska kansainvälistä suojelua saavilla henkilöillä on oikeus oleskella myös muissa jäsenvaltioissa kuin siinä, joka on myöntänyt heille kansainvälistä suojelua, on tarpeen varmistaa, että nämä muut jäsenvaltiot saavat tiedon kyseisten henkilöiden oleskelun taustalla olevasta suojelun tarpeesta, jotta ne voivat noudattaa palauttamiskiellon periaatteen noudattamiseen liittyviä velvoitteitaan.
(6)
Kansainvälistä suojelua saavia henkilöitä, joilla on pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen asema, olisi tietyin edellytyksin kohdeltava tasavertaisesti oleskelujäsenvaltion kansalaisten kanssa monilla talous- ja yhteiskuntaelämän aloilla, jotta pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen asema edistäisi tehokkaasti pitkään oleskelleen kansalaisen kotoutumista siihen yhteiskuntaan, jossa he elävät.
(7)
Kansainvälistä suojelua saavien henkilöiden tasavertainen kohtelu jäsenvaltiossa, joka on myöntänyt heille kansainvälistä suojelua, ei saisi rajoittaa direktiivissä 2004/83/EY sekä 28 päivänä heinäkuuta 1951 tehdyssä pakolaisten oikeusasemaa koskevassa yleissopimuksessa, sellaisena kuin se on muutettuna New Yorkissa 31 päivänä tammikuuta 1967 allekirjoitetulla pöytäkirjalla, jäljempänä ’Geneven yleissopimus’, taattuja oikeuksia ja etuja.
(8)
Direktiivissä 2003/109/EY säädettyjä edellytyksiä pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen oikeudesta oleskella jossakin muussa jäsenvaltiossa ja saada siellä pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen asema olisi sovellettava samalla tavoin kaikkiin kolmannen maan kansalaisiin, jotka ovat saaneet pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen aseman.
(9)
Kansainvälistä suojelua saavien henkilöiden suojelua koskevan vastuun siirtäminen ei kuulu tämän direktiivin soveltamisalaan.
(10)
Jos jäsenvaltio aikoo jollakin direktiivissä 2003/109/EY säädetyllä perusteella karkottaa kansainvälistä suojelua saavan henkilön, joka on saanut pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen aseman kyseisessä jäsenvaltiossa, kyseisellä henkilöllä olisi oltava direktiivin 2004/83/EY ja Geneven yleissopimuksen 33 artiklan nojalla taattu suoja palauttamista vastaan. Tällöin on tarpeen säätää, että niissä tapauksissa, joissa henkilö saa kansainvälistä suojelua jossakin muussa jäsenvaltiossa kuin siinä jäsenvaltiossa, jossa kyseinen henkilö sillä hetkellä oleskelee pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen aseman perusteella, hänet voidaan karkottaa ainoastaan siihen jäsenvaltioon, joka on myöntänyt kansainvälistä suojelua, ja että tämä jäsenvaltio on velvollinen ottamaan kyseisen henkilön takaisin, paitsi jos palauttaminen on sallittu direktiivin 2004/83/EY mukaisesti. Samoja suojakeinoja olisi sovellettava kansainvälistä suojelua saavaan henkilöön, joka oleskelee toisessa jäsenvaltiossa mutta ei ole vielä saanut pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen asemaa tässä jäsenvaltiossa.
(11)
Niissä tapauksissa, joissa kansainvälistä suojelua saavan henkilön karkotus unionin alueen ulkopuolelle sallitaan direktiivin 2004/83/EY mukaisesti, jäsenvaltioilla olisi oltava velvollisuus varmistaa, että asianmukaisista lähteistä ja tarvittaessa myös kansainvälistä suojelua myöntäneeltä jäsenvaltiolta on saatu kaikki tiedot ja että nämä tiedot arvioidaan perusteellisesti sen varmistamiseksi, että karkotuspäätös tehdään Euroopan unionin perusoikeuskirjan 4 artiklan ja 19 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
(12)
Tässä direktiivissä kunnioitetaan perusoikeuksia ja noudatetaan periaatteita, jotka on tunnustettu Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 artiklassa ja Euroopan unionin perusoikeuskirjassa, erityisesti sen 7 artiklassa.
(13)
Paremmasta lainsäädännöstä tehdyn toimielinten välisen sopimuksen (4) 34 kohdan mukaisesti jäsenvaltioita kannustetaan laatimaan itseään varten ja unionin edun vuoksi omia taulukoitaan, joista ilmenee mahdollisuuksien mukaan tämän direktiivin ja sen kansallisen lainsäädännön osaksi saattamisen edellyttämien toimenpiteiden välinen vastaavuus, ja julkaisemaan ne.
(14)
Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyssä, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin asemasta vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen osalta tehdyssä pöytäkirjassa N:o 21 olevan 1 ja 2 artiklan mukaisesti nämä jäsenvaltiot eivät osallistu tämän direktiivin hyväksymiseen, direktiivi ei sido näitä jäsenvaltioita eikä sitä sovelleta näihin jäsenvaltioihin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta mainitun pöytäkirjan 4 artiklan soveltamista.
(15)
Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyssä, Tanskan asemasta tehdyssä pöytäkirjassa N:o 22 olevan 1 ja 2 artiklan mukaisesti Tanska ei osallistu tämän direktiivin hyväksymiseen, direktiivi ei sido Tanskaa eikä sitä sovelleta Tanskaan,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Muutetaan direktiivi 2003/109/EY seuraavasti:
1)
Korvataan 2 artiklan f alakohta seuraavasti:
”f)
’kansainvälisellä suojelulla’ kolmansien maiden kansalaisten ja kansalaisuudettomien henkilöiden määrittelyä pakolaisiksi tai muuta kansainvälistä suojelua tarvitseviksi henkilöiksi koskevista vähimmäisvaatimuksista sekä myönnetyn suojelun sisällöstä 29 päivänä huhtikuuta 2004 annetun neuvoston direktiivin 2004/83/EY (5) 2 artiklan a alakohdassa määriteltyä kansainvälistä suojelua;
2)
Muutetaan 3 artikla seuraavasti:
a)
Korvataan 2 kohdan c ja d alakohta seuraavasti:
”c)
joille on myönnetty lupa oleskella jossakin jäsenvaltiossa muun suojelun kuin kansainvälisen suojelun perusteella tai jotka ovat hakeneet oleskelulupaa tällä perusteella ja odottavat asemaansa koskevaa päätöstä;
d)
jotka ovat hakeneet kansainvälistä suojelua ja joiden hakemuksesta ei ole vielä tehty lopullista päätöstä;”.
b)
Korvataan 3 kohdan c alakohta seuraavasti:
”c)
13 päivänä joulukuuta 1955 tehtyyn asettautumista koskevaan eurooppalaiseen yleissopimukseen, 18 päivänä lokakuuta 1961 tehtyyn Euroopan sosiaaliseen peruskirjaan, 3 päivänä toukokuuta 1987 tehtyyn tarkistettuun Euroopan sosiaaliseen peruskirjaan ja 24 päivänä marraskuuta 1977 tehtyyn siirtotyöläisten asemaa koskevaan eurooppalaiseen yleissopimukseen, 28 päivänä heinäkuuta 1951 tehdyn pakolaisten oikeusasemaa koskevan yleissopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna New Yorkissa 31 päivänä tammikuuta 1967 allekirjoitetulla pöytäkirjalla, lisäpöytäkirjan 11 kohtaan ja pakolaisia koskevan vastuun siirtämisestä 16 päivänä lokakuuta 1980 tehtyyn eurooppalaiseen sopimukseen.”
3)
Muutetaan 4 artikla seuraavasti:
a)
Lisätään kohta seuraavasti:
”1 a. Jäsenvaltioiden on oltava myöntämättä pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen asemaa kansainvälisen suojelun perusteella, jos kansainvälistä suojelua saavan henkilön asema on peruutettu tai lakkautettu tai jätetty uusimatta direktiivin 2004/83/EY 14 artiklan 3 kohdan tai 19 artiklan 3 kohdan mukaisesti.”
b)
Lisätään 2 kohtaan alakohta seuraavasti:
”Laskettaessa 1 kohdassa tarkoitettua ajanjaksoa niiden henkilöiden osalta, joille on myönnetty kansainvälistä suojelua, huomioon otetaan vähintään puolet hakemuksen, jonka perusteella kansainvälistä suojelua myönnettiin, jättöpäivän ja direktiivin 2004/83/EY 24 artiklassa tarkoitetun oleskeluluvan myöntämispäivän välisestä ajanjaksosta, tai jos tämä ajanjakso ylittää 18 kuukautta, ajanjakso kokonaisuudessaan.”
4)
Lisätään 8 artiklaan kohdat seuraavasti:
”4. Kun jäsenvaltio myöntää pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen EU-oleskeluluvan sellaiselle kolmannen maan kansalaiselle, jolle se on myöntänyt kansainvälistä suojelua, sen on merkittävä kyseisen henkilön pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen EU-oleskeluluvan kohtaan ’Huomautuksia’ seuraava huomautus: ’[Jäsenvaltion nimi] myöntänyt kansainvälistä suojelua [päivämäärä].’
5. Jos toinen jäsenvaltio myöntää pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen EU-oleskeluluvan sellaiselle kolmannen maan kansalaiselle, jolla on jo 4 kohdassa tarkoitetun huomautuksen sisältävä muun jäsenvaltion myöntämä pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen EU-oleskelulupa, ensiksi mainitun jäsenvaltion on merkittävä myöntämäänsä pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen EU-oleskelulupaan sama huomautus.
Ennen kuin toinen jäsenvaltio merkitsee 4 kohdassa tarkoitetun huomautuksen, sen on pyydettävä huomautuksessa mainitulta jäsenvaltiolta tietoja siitä, saako pitkään oleskellut kolmannen maan kansalainen edelleen kansainvälistä suojelua. Huomautuksessa mainitun jäsenvaltion on vastattava viimeistään kuukauden kuluttua siitä, kun se on saanut tietopyynnön. Jos kansainvälistä suojelua saavan henkilön asema on peruutettu lainvoimaisella päätöksellä, ensin mainittu jäsenvaltio ei saa merkitä kyseistä huomautusta.
6. Jos vastuu kansainvälisen suojelun myöntämisestä pitkään oleskelleelle kolmannen maan kansalaiselle on siirretty asiaa koskevien kansainvälisten sopimusten tai kansallisen lainsäädännön mukaisesti toiselle jäsenvaltiolle 5 kohdassa tarkoitetun pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen EU-oleskeluluvan myöntämisen jälkeen, kyseisen toisen jäsenvaltion on tehtävä vastaava muutos 4 kohdassa tarkoitettuun huomautukseen viimeistään kolmen kuukauden kuluttua vastuun siirtämisestä.”
5)
Lisätään 9 artiklaan kohta seuraavasti:
”3 a. Jäsenvaltiot voivat poistaa kolmannen maan kansalaisen pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen aseman, jos se saatiin kansainvälisen suojelun perusteella ja kansainvälistä suojelua saavan henkilön asema on peruutettu tai lakkautettu tai jätetty uusimatta direktiivin 2004/83/EY 14 artiklan 3 kohdan tai 19 artiklan 3 kohdan mukaisesti.”
6)
Lisätään 11 artiklaan kohta seuraavasti:
”4 a. Kansainvälistä suojelua myöntäneen jäsenvaltion osalta 3 ja 4 kohdalla ei rajoiteta direktiivin 2004/83/EY soveltamista.”
7)
Muutetaan 12 artikla seuraavasti:
a)
Lisätään kohdat seuraavasti:
”3 a. Kun jäsenvaltio päättää karkottaa pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen, jonka pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen EU-oleskeluluvassa on 8 artiklan 4 kohdassa tarkoitettu huomautus, sen on pyydettävä huomautuksessa mainittua jäsenvaltiota varmistamaan, saako asianomainen henkilö edelleen kansainvälistä suojelua kyseisessä jäsenvaltiossa. Huomautuksessa mainitun jäsenvaltion on vastattava pyyntöön viimeistään kuukauden kuluttua pyynnön vastaanottamisesta.
3 b. Jos pitkään oleskellut kolmannen maan kansalainen saa vielä kansainvälistä suojelua huomautuksessa mainitussa jäsenvaltiossa, tämä henkilö on karkotettava kyseiseen jäsenvaltioon, jonka on otettava välittömästi ja muodollisuuksitta takaisin hänet ja hänen perheenjäsenensä, tämän kuitenkaan rajoittamatta unionin tai kansallisen oikeuden soveltamista tai perheiden yhdistämistä koskevan periaatteen noudattamista.
3 c. Edellä olevasta 3 b kohdasta poiketen jäsenvaltiolla, joka teki karkotuspäätöksen, on oikeus kansainvälisten velvoitteidensa mukaisesti siirtää kyseinen pitkään oleskellut kolmannen maan kansalainen muuhun maahan kuin siihen jäsenvaltioon, joka myönsi kansainvälistä suojelua, jos tämä henkilö täyttää direktiivin 2004/83/EY 21 artiklan 2 kohdassa määritellyt ehdot.”
b)
Lisätään kohta seuraavasti:
”6. Tämä artikla ei rajoita direktiivin 2004/83/EY 21 artiklan 1 kohdan soveltamista.”
8)
Lisätään artikla seuraavasti:
”19 a artikla
Muutokset pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen EU-oleskelulupaan
1. Jos pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen EU-oleskeluluvassa on 8 artiklan 4 kohdassa tarkoitettu huomautus ja jos vastuu kansainvälisen suojelun myöntämisestä pitkään oleskelleelle kolmannen maan kansalaiselle siirretään asiaa koskevien kansainvälisten sopimusten tai kansallisen lainsäädännön mukaisesti toiselle jäsenvaltiolle ennen kuin tämä toinen jäsenvaltio myöntää 8 artiklan 5 kohdassa tarkoitetun pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen EU-oleskeluluvan, tämän toisen jäsenvaltion on pyydettävä pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen EU-oleskeluluvan myöntänyttä jäsenvaltiota tekemään vastaava muutos huomautukseen.
2. Jos pitkään oleskelleelle kolmannen maan kansalaiselle myönnetään toisessa jäsenvaltiossa kansainvälistä suojelua ennen kuin tämä toinen jäsenvaltio on myöntänyt 8 artiklan 5 kohdassa tarkoitetun pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen EU-oleskeluluvan, tämän toisen jäsenvaltion on pyydettävä pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen EU-oleskeluluvan myöntänyttä jäsenvaltiota merkitsemään 8 artiklan 4 kohdassa tarkoitettu huomautus.
3. Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitetun pyynnön jälkeen pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen EU-oleskeluluvan myöntänyt jäsenvaltio antaa muutetun pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen EU-oleskeluluvan viimeistään kolmen kuukauden kuluttua siitä, kun se on vastaanottanut toisen jäsenvaltion pyynnön.”
9)
Lisätään 22 artiklaan kohta seuraavasti:
”3 a. Jollei kansainvälistä suojelua saavan henkilön asemaa ole tällä välin peruutettu tai jos jokin direktiivin 2004/83/EY 21 artiklan 2 kohdassa kuvattu määritelmä ei koske häntä, tämän artiklan 3 kohtaa ei sovelleta sellaiseen kolmannen maan kansalaiseen, jonka ensimmäisen jäsenvaltion myöntämässä pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen EU-oleskeluluvassa on tämän direktiivin 8 artiklan 4 kohdassa tarkoitettu huomautus.
Tämä kohta ei rajoita direktiivin 2004/83/EY 21 artiklan 1 kohdan soveltamista.”
10)
Korvataan 25 artiklan ensimmäinen kohta seuraavasti:
”Jäsenvaltioiden on nimettävä yhteyspisteitä, jotka vastaavat 8, 12, 19, 19 a, 22 ja 23 artiklassa tarkoitettujen tietojen ja asiakirjojen vastaanottamisesta ja toimittamisesta.”
2 artikla
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 20 päivänä toukokuuta 2013. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
3 artikla
Tämä direktiivi tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
4 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu jäsenvaltioille perussopimusten mukaisesti.
Tehty Strasbourgissa 11 päivänä toukokuuta 2011.