РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 8 февруари 2012 година
относно държавна помощ SA.28809 (C 29/10) (ex NN 42/10 и ex CP 194/09), приведена в действие от Швеция в полза на Hammar Nordic Plugg AB
(нотифицирано под номер C(2012) 546)
(само текстът на шведски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2012/293/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз („Договорът“), и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочените по-горе разпоредби (1) и като взе предвид техните мнения,
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
С писмо от 26 май 2009 г., заведено на 16 юни 2009 г., Комисията получи жалба относно отпускане на предполагаема държавна помощ на Hammar Nordic Plugg AB чрез продажбата на имот, който е публична собственост, от община Vänersborg под пазарната цена.
(2)
На 27 октомври 2009 г. Комисията препрати неповерителна версия на жалбата до националните органи. Швеция отговори с писмо на 30 ноември 2009 г., заведено на същата дата.
(3)
На 9 март 2010 г. Комисията поиска допълнителна информация и Швеция отговори с писмо от 20 април 2010 г.
(4)
На 11 май 2010 г. Комисията получи информация, предоставена от Chips AB.
(5)
С писмо от 27 октомври 2010 г. Комисията уведоми Швеция, че е решила да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз (2) („ДФЕС“), по отношение на помощта. Решението на Комисията да открие процедура („решението за откриване на процедура“) беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (3). Комисията прикани заинтересованите страни да представят мненията си по отношение на помощта.
(6)
С писмо от 23 ноември 2010 г. Швеция поиска удължаване на крайния срок за представяне на мнения относно решението за откриване на процедура.
(7)
С писма от 15 и 17 декември 2010 г. шведските органи представиха своите мнения на Комисията. Hammar Nordic Plugg AB представи своето мнение на Комисията с писмо от 22 януари 2011 г.
(8)
На 1 февруари 2011 г. Комисията изпрати коментарите на Hammar Nordic Plugg AB на шведските органи за мнение.
(9)
На 1 юни 2011 г. Комисията изпрати допълнително искане за информация, на което Швеция отговори с писмо от 29 юни 2011 г. и изпрати допълнителни разяснения по електронна поща на 12 септември и на 30 септември 2011 г.
(10)
На 6 юни 2011 г. Комисията изпрати въпросник на Chips AB, на който дружеството не отговори пряко. Част от информацията обаче бе предоставена от Chips AB на шведските органи, които я включиха в посочените по-горе коментари от 12 септември 2011 г.
(11)
На 19 октомври 2011 г. се състоя среща между службите на Комисията и представители на Hammar Nordic Plugg AB.
(12)
С електронна поща от 3 ноември 2011 г. Hammar Nordic Plugg AB предостави допълнителна информация на Комисията. На 4 ноември 2011 г. Комисията препрати тази информация на шведските органи за коментар. На 28 ноември 2011 г. Швеция потвърди, че органите нямат коментари.
2. ОПИСАНИЕ
2.1. Получателите и заинтересованите страни
(13)
Получател на помощта е Hammar Nordic Plugg AB („Hammar“). Това е дружество с ограничена отговорност, чиято дейност се състои от отдаване под наем на помещения и управление на недвижими имоти. Седалището на дружеството е установено в Trollhättan, провинция Västra Götaland (Швеция). Hammar е изцяло притежавано от дружеството майка Hammar Nordic Fastigheter AB, което от своя страна е изцяло собственост на частно лице - Anders Hammar (4).
(14)
Община Vänersborg („общината“) се намира в провинция Västra Götalands (Швеция), в близост до Норвегия. Съгласно шведската карта на регионалната помощ за периода 2007-2013 г. общината не се намира в област, която получава подпомагане.
(15)
Fastighets AB Vänersborg („FABV“) е дружество за недвижими имоти, притежавано изцяло от общината.
(16)
Topp Livsmedel („Topp“) е принадлежало на Chips AB (5) - подразделение на международната бизнес група Orkla ASA („Orkla“).
(17)
Недвижимият имот, предмет на мярката („обектът“), включва два парцела земя, производствен обект, движимо имущество и права върху интелектуалната собственост (например търговски марки). Той се намира в Brålanda - малко населено място в рамките на община Vänersborg. До 2007 г. Topp е използвал обекта за производството на замразени зеленчуци, като за тази дейност са били ангажирани 30 служители.
2.2. Обобщение на мярката
(18)
С писмо от 26 май 2009 г. Комисията получи жалба във връзка с предполагаемо предоставяне на държавна помощ чрез продажбата на публична собственост (обекта) под пазарната ѝ цена.
(19)
Фактите по случая са следните. В края на 2007 г. Chips AB обявява, че ще закрие производствената дейност на Topp, и започва процеса с продажба на обекта.
(20)
На 13 февруари 2008 г. общината (чрез FABV) купува обекта от Chips AB за сумата от 17 милиона SEK (1,7 милиона евро) (6).
(21)
Също така на 13 февруари 2008 г. FABV сключва два договора с Hammar. Първият договор е договор за наем, с който FABV отдава под наем на Hammar целия обект (7). Вторият договор се отнася за опцията Hammar да закупи обекта от FABV по всяко време между 1 март 2008 г. и 28 февруари 2010 г. за определена сума в размер на 8 милиона SEK (0,8 милиона евро). На 11 август 2008 г. Hammar упражнява опцията по този договор и придобива обекта срещу определената цена.
(22)
С договор от 1 март 2008 г. Hammar, от своя страна, отдава под наем по-голяма част от обекта на местни предприемачи срещу наем (8), който е по-висок от договорения между него и FABV. Освен това, като условие за сключване на договора за наем, местните предприемачи поставят искането да се предвиди опция те да придобият обекта в бъдеще, ако Hammar стане негов собственик. Опционният договор е подписан на същата дата, като дава право на местните предприемачи да придобият обекта за сумата от 40 милиона SEK (4 милиона евро).
(23)
На 2 септември 2008 г. Hammar и местните предприемачи сключват договор, по силата на който обектът е продаден на последните за договорената цена от 40 милиона SEK.
3. РЕШЕНИЕ ЗА ЗАПОЧВАНЕ НА ПРОЦЕДУРА
(24)
Комисията има основания да смята, че продажбата на обекта от FABV на Hammar включва държавна помощ. Поради това на 27 октомври 2010 г. Комисията започна официална процедура по разследване на посочената транзакция (9).
(25)
Шведските органи и Hammar представиха своите мнения относно решението за откриване на официалната процедура по разследване.
(26)
Становището на шведките органи е, че продажбата на обекта от FABV на Hammar не представлява държавна помощ. Те твърдят, че при закупуването на обекта чрез FABV единствената цел на общината е била да се осигури продължаване на производствената дейност и запазване на работните места. Тъй като общината не е възнамерявала да развива дейността лично, тя е избрала предложеното от Hammar решение, а именно - обектът да бъде даден под наем с опция да бъде закупен. Швеция също така отбеляза, че във връзка с предоставената на Hammar опция се е наложило вливане на капитал от бюджета на общината в този на FABV в размер на 9 милиона SEK (0,9 милиона евро), за да се учреди гаранция за загубата, която FABV би понесло, ако Hammar се възползва от опцията.
(27)
Hammar твърди, че FABV е закупило обекта от Chips AB на изключително висока цена, което може да означава наличие на държавна помощ за Orkla. Освен това Hammar е на мнение, че покупко-продажбата на обекта между него и FABV е извършена при пазарни условия и че продажбата не е засегнала търговията между държавите членки, нито е нарушила конкуренцията.
(28)
В подкрепа на своите твърдения Hammar представи последваща оценка на стойността на обекта с дата 20 януари 2011 г., изготвена от PricewaterhouseCoopers („докладът на PwC“). В доклада се посочва, че поради изключително голямата степен на несигурност при изчисляване на пазарната цена на този вид недвижим имот може да се твърди, че при всяка продажба на обекта (т.е. първоначалната му продажба от Chips AB на FABV, последващата му продажба на Hammar и накрая продажбата от Hammar на местните предприемачи) неговата цена е била близка до пазарната. Във връзка с продажбата от FABV на Hammar и последващата продажба на местните предприемачи в доклада на PwC по-специално се посочва, че платените цени са съответствали на пазарните цени предвид финансовите условия на двата договора за наем (т.е. между FABV и Hammar, от една страна, и между Hammar и местните предприемачи, от друга страна).
(29)
По време на срещата със службите на Комисията, състояла се на 19 октомври 2011 г., и в допълнителната информация, изпратена на Комисията на 3 ноември 2011 г., Hammar заяви, че към момента, в който между него и общината е договорена опцията той да придобие обекта за 8 милиона SEK, не е имало други оферти за закупуване на обекта, поради което тази цена следва да се приеме за пазарната цена, независимо от всякакви други оценки, които при всички случаи са хипотетични.
(30)
На 3 ноември 2011 г. Hammar представи на Комисията доклад, изготвен от Copenhagen Economics A/S (10) („Copenhagen Economics“), относно евентуалното въздействие върху търговията между държавите членки както на покупко-продажбата на обекта между Chips AB и FABV, така и на последващата му продажба от FABV на Hammar. Заключението от доклада е, че при първата транзакция е възможно да е била засегната търговията в рамките на Съюза, тъй като продавачът Chips AB е международно дружество (финландското подразделение на норвежката група Orkla), което участва в конкуренцията на международния пазар. За сметка на това в доклада се посочва, че продажбата на обекта от FABV на Hammar не е имала никакво въздействие върху търговията в рамките на Съюза, или това въздействие е било незначително, тъй като Hammar работи само на местно равнище и на съответния пазар няма международни конкуренти.
4. ОЦЕНКА НА МЯРКАТА
4.1. Наличие на държавна помощ
(31)
За да се прецени дали продажбата на обекта от FABV на Hammar е свързана с държавна помощ, тя трябва да бъде разгледана в съответствие с член 107, параграф 1 от ДФЕС, който предвижда, че „всяка помощ, предоставена от държава членка или чрез ресурси на държава членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите членки, е несъвместима с вътрешния пазар“.
(32)
Комисията отбелязва, че получателят на помощта, т.е. Hammar, представлява предприятие, тъй като извършва стопанска дейност, като предлага на пазара недвижими имоти и свързани с тях услуги.
(33)
Общината е извършила транзакцията с посредничеството на FABV. FABV е собственост изцяло на общината, която покрива неговите загуби от своя обичаен бюджет. Членовете на управителния съвет на FABV са членове на общинския съвет на община Vänersborg. Следователно решенията на FABV са публични решения и доколкото те имат финансови последици, предполагат използването на публични ресурси. Освен това е ясно, че общината е имала участие в тази транзакция, тъй като във връзка с предоставената на Hammar опция се е наложило вливане на капитал в размер на 9 милиона SEK от общината в бюджета на FABV, за да се учреди гаранция за загубата, която би била реализирана, ако Hammar се възползва от възможността. С оглед на гореизложеното заключението на Комисията е, че в продажбата на обекта на Hammar е имало елемент на публични ресурси.
(34)
Тъй като продажбата е поставила в по-благоприятно положение конкретно предприятие (Hammar), тя трябва да бъде разглеждана като мярка със селективен характер.
(35)
Мярката нарушава или има потенциал да наруши конкуренцията и да засегне търговията в рамките на Съюза и на Европейското икономическо пространство („търговията в рамките на ЕИП“) по смисъла на практиката на Съда на Европейския съюз в областта на държавните помощи. За да се аргументира тезата, че селективното предимство, свързано с продажбата на обекта на Hammar, не е имало никакво въздействие върху търговията или това въздействие е било незначително, в доклада на Copenhagen Economics (вж. съображение 30) се посочва, че пазарът на недвижими имоти, на който работи Hammar, е само с местен обхват. Потенциалното въздействие върху търговията обаче не зависи от това дали даден получател на държавна помощ работи на международния пазар или само на националния, а от това дали стоките или услугите, с които той търгува, могат да бъдат предмет на търговия в рамките на Съюза (11). В този случай критерият е изпълнен, тъй като недвижимите имоти и свързаните с тях услуги са предмет на търговия и инвестиции в рамките на Съюза. В настоящия случай това се потвърждава от факта, че предишният собственик на обекта (Chips AB) е финландското подразделение на Orkla - група с международна дейност. Това е доказателство за трансграничен интерес към въпросния актив, т.е. обектът, който, освен това, не е празен парцел земя, а действащ производствен обект за замразени храни.
(36)
Поради това Комисията смята, че макар Hammar да развива своята дейност изключително на местно равнище, дружеството работи на пазар, на който не може да се изключи наличието на въздействие върху търговията и конкуренцията в рамките на Съюза и на ЕИП. Съответно според Комисията представените от Hammar аргументи не представляват основание за отклоняване от предварителните констатации по този критерий в решението за откриване на процедура.
(37)
Следователно единственият критерий за определяне на наличието на въпросната държавна помощ е дали с продажбата на обекта от FABV е предоставено предимство на Hammar. Въз основа на наличната информация Комисията смята, че FABV е продало на Hammar обекта на цена под пазарната му стойност - нещо, което е малко вероятно да бъде направено от някой частен пазарен инвеститор - с което е предоставило предимство на Hammar.
(38)
Настоящото дело се отнася до продажбата на определени активи, които са публична собственост, на частно предприятие. Някои от активите са недвижими имоти (земя и сгради) и за да се прецени дали има помощ в тези случаи, Комисията прилага установеното в „Съобщение на Комисията относно елементите на държавна помощ при продажба на земя и сгради от публични органи“ (12) („съобщението“). Когато продажбата се отнася за други видове активи, Комисията прилага теста за частен стопански субект в условията на пазарна икономика, т.е. тя преценява дали публичният продавач е действал като частен инвеститор, който развива дейност в условията на пазарна икономика. Тъй като съобщението се основава на същия тест за частния инвеститор обаче, за по-голяма яснота Комисията ще се позовава на посоченото съобщение при извършването на оценката на цялата транзакция (13).
(39)
По-специално, в съответствие с точка II, подточка 1 от съобщението, възможността за наличие на държавна помощ в полза на купувача автоматично се изключва, когато продажбата е в рамките на „достатъчно добре публично оповестена, открита и безусловна тръжна процедура, сравнима с публична продажба, като се приема най-добрата или единствената оферта“. От събраната от Комисията информация проличава, че FABV не е организирало тръжна процедура за продажбата на обекта, поради което възможността за наличие на държавна помощ не може да бъде изключена автоматично на това основание.
(40)
Hammar твърди, че цената от 8 милиона SEK отразява пазарната цена на обекта, тъй като в момента на договаряне на опцията не е имало други оферти. Комисията отбелязва обаче, че продажбата на обекта от страна на общината не е била прозрачна и открита за други кандидати. Следователно цената, на която той е бил продаден, не позволява на Комисията да направи заключение относно неговата действителна пазарна стойност (14). Освен това Комисията отбелязва, че FABV е закупило обекта на 13 февруари 2008 г. за сумата от 17 милиона SEK, като на същата дата се е договорило с Hammar да му предостави опция за закупуване за много по-ниската цена от 8 милиона SEK.
(41)
В точка II, подточка 2, буква а) от съобщението също така се предвижда, че ако продажбата се извършва без безусловна тръжна процедура, „би трябвало да се извърши независима оценка от един или повече независими оценители на активите преди започване на преговорите по продажбата, с цел определяне на пазарна цена, въз основа на общоприетите пазарни показатели и стандарти за оценка“. Комисията отбелязва, че FABV не е поискало независима оценка на обекта преди преговорите по продажбата.
(42)
Въпреки липсата на открита и безусловна тръжна процедура и на независима оценка преди преговорите по продажбата обаче пазарната стойност на обекта, продаден от FABV на Hammar, може да се предположи въз основа на друга налична информация.
(43)
Когато обектът е предложен за продажба през 2007 г., Chips AB е възложило на Colliers International (15) да изготви предварителния договор за продажба. Colliers International определя цена от 27 милиона SEK (2,7 милиона евро) само за недвижимия имот, без да се включват движимото имущество и правата върху интелектуалната собственост. Както бе отбелязано в решението за откриване на процедура, Комисията смята, че това е разумна оценка на пазарната цена, тъй като: i) оценката е направена преди преговорите по продажбата; ii) изготвянето на оценката е била възложено от Chips AB във връзка с продажбата на обекта, т.е. в условия, в които е логично Chips AB да не е имал други интереси, освен да получи точна оценка на пазарната стойност; iii) проучването е направено от трета страна, независима от продавача и от купувача; и iv) Colliers International има богат опит в сектора на недвижимите имоти. Hammar обаче оспори предварителното становище на Комисията, че тази оценка е независима, тъй като тя е била поръчана от продавача. Hammar също така смята, че допусканията на Colliers International са били нереалистични (inter alia, допуснато е, че делът на незаетите площи ще бъде само 10 %) предвид положението на обекта в момента на транзакцията.
(44)
Друг възможен показател за пазарната цена на обекта може да бъде намерен в оценката, извършена от Swedbank Kommersiella Fastigheter (16) („Swedbank“) през юни 2008 г. Тази оценка е направена от името на местните предприемачи, които впоследствие са купили обекта, с цел отпускане на заем за неговото придобиване. Swedbank е оценило обекта на 30 милиона SEK (3 милиона евро), въпреки че площта на оценените помещения е била по-малка от тази на целия обект (17). Swedbank е допуснало дял на незаетите площи в размер на 35 %, докато всички други допускания са съпоставими с използваните от Colliers International.
(45)
В доклада на PwC са представени редица оценки на пазарната стойност на обекта в зависимост от момента, в който той е продаден. Така например в доклада се констатира, че стойността на обекта в момента на продажбата му от Chips AB на FABV е била приблизително 9 милиона SEK, докато при неговото отдаване под наем от FABV на Hammar в същия ден (13 февруари 2008 г.) тя е била около 5,5 милиона SEK(0.55 милиона евро). В доклада на PwC е представена и трета оценка на пазарната стойност на обекта към момента, в който Hammar го е дал под наем на местните предприемачи (1 март 2008 г.), в размер на близо 21 милиона SEK (2,1 милиона евро).
(46)
На първо място, Комисията отбелязва, че в доклада на PwC са представени различни данни за пазарната стойност на обекта в рамките на кратък период от време. Тъй като при пазарната стойност на недвижимите имоти има тенденция тя да се запазва сравнително стабилна в краткосрочен план, освен в случай на извънредни обстоятелства, Комисията има сериозни съмнения по отношение на някои от оценките, предоставени в доклада на PwC, особено предвид обстоятелството, че всички операции са осъществени в много кратък период от време.
(47)
По отношение на първите две оценки на обекта, посочени в доклада на PwC (съответно 9 милиона SEK и 5,5 милиона SEK), Комисията стигна до извода, че те изглеждат нереалистични в сравнение с успоредните оценки на Colliers International и Swedbank. От една страна, във връзка с оценката от 5,5 милиона SEK Комисията отбелязва, че PricewaterhouseCoopers („PwC“) изготвя своята оценка на база паричните потоци, получени от наема за обекта, платен от Hammar на FABV. PwC признава, че този наем е много нисък в сравнение с нормалната възвръщаемост на подобен промишлен обект. Тази разлика е още по-очевидна при сравнението с наема, който Hammar е договорил с местните предприемачи само няколко дни по-късно и който е бил близо седем пъти по-висок (вж. бележки под линия 7 и 8). Поради това Комисията стига до заключението, че наемът, плащан от Hammar, е бил под пазарната цена. Съответно Комисията смята, че оценката в размер на 5,5 милиона SEK, изготвена въз основа на предполагаемо равнище на приходите от наем, който е под пазарното равнище, не отразява действителната пазарна стойност на обекта. От друга страна, оценката от 9 милиона SEK се основава на допускането за дял на незаетите площи в размер на 100 % за първите 2 години, който впоследствие намалява до 75 % за година 3 и 50 % за година 4 и се задържа на 60 % за останалата част от периода, обхванат от оценката. При допуснатия дял на незаетите площи обаче не е отчетен фактът, че в момента на продажбата се е знаело, че местните предприемачи са готови да наемат обекта, и че следователно стойността, подлежаща на оценка, е тази на обекта с наемател.
(48)
При третата оценка от доклада на PwC пазарната стойност на обекта в момента, в който Hammar го е продал на местните предприемачи, се определя на близо 21 милиона SEK, въпреки че площта на помещенията, обхваната от оценката, е по-малка от общата площ на обекта (вж. бележка под линия 17). По същество оценката се основава на същата методология като използваната от Colliers International и Swedbank и основното допускане за нейното изготвяне са условията на договора за наем между Hammar и местните предприемачи, т.е. условията на наема, прилагани към момента на продажбата. Трябва също така да се отбележи приемливостта на предположението, че условията на наема са отговаряли на пазарните условия, по-специално тъй като са били договорени между двама частни пазарни оператори, които вероятно имат само икономически обосновани мотиви. Поради това Комисията смята, че третата оценка на пазарната стойност на обекта, посочена в доклада на PwC, е достоверна.
(49)
Следователно е ясно, че независимо от това коя оценка на пазарната стойност на обекта бъде избрана (тази на Colliers International, на Swedbank или третата оценка от доклада на PwC), цената от 8 милиона SEK, за която FABV е продало обекта на Hammar, е била доста под пазарната цена и съответно е предоставено предимство на Hammar.
(50)
Тъй като са изпълнени всички необходими критерии по член 107, параграф 1 от ДФЕС, Комисията стига до заключението, че разглежданата мярка представлява държавна помощ, която освен това е неправомерна, тъй като е предоставена на получателя без предварителното съгласие на Комисията.
(51)
Предимството за получателя на помощта се изразява в разликата между цената, платена от Hammar, т.е. 8 милиона SEK, и пазарната цена на обекта.
(52)
За да определи пазарната цена на обекта, Комисията разглежда възможните алтернативи и наличните оценки, а именно: i) 17 милиона SEK, действително платени от FABV на Chips AB на 18 февруари 2008 г.; ii) 40 милиона SEK, действително платени от местните предприемачи на Hammar; iii) 27 милиона SEK според оценката на Colliers International преди продажбата; iv) 30 милиона SEK според оценката на Swedbank от юни 2008 г.; и v) 21 милиона SEK според една от оценките в доклада на PwC.
(53)
Комисията смята, че цената от 17 милиона SEK, платена от FABV на Chips AB в момента на закупуването на обекта, не представлява безспорно доказателство за пазарната му стойност. В решението за откриване на процедура Комисията вече обясни, че Chips AB е приело по-ниска от оценената пазарна цена, тъй като е искало да избегне накърняването на своята корпоративна репутация в резултат на закриването на дейността на обекта и съответната загуба на работни места. Освен това то е искало да се възползва от възможността за бърза продажба, за да приключи своите дейности с Topp. Един частен пазарен оператор, който не е притиснат от подобни обстоятелства (които се отнасят само за Chips AB), би поискал по-висока цена. Поради тези причини Комисията не смята, че е необходимо да отговаря на обобщения в съображение 27 от настоящото решение аргумент на Hammar, който освен това се отнася до въпрос, невключен в официалното разследване.
(54)
Въз основа на получената информация по време на официалната процедура по разследване Комисията също така установи, че сумата от 40 милиона SEK, договорена с местните предприемачи, не е подходящ ориентир за пазарната цена на обекта, тъй като предприемачите са финансирали една част от договорената сума с банков заем, а другата - със заем от самото дружество Hammar. Големият дял на финансирането, предоставено от купувача (който в същото време е и кредитор на транзакцията), и съответният кредитен риск, който той поема, не подкрепят наистина твърдението, че номиналната цена от 40 милиона SEK представлява действителната финансова стойност на обекта. Следователно номиналната цена, платена при тази транзакция, не е безспорно доказателство за цената, която би била платена за обекта в случай на продажба при пазарни условия, но със сигурност е допълнителна индикация за това, че цената от 8 милиона SEK не отразява пазарната стойност на обекта. Двете цени са били определени в рамките на по-малко от 3 седмици, а такава значителна разлика за толкова кратък срок потвърждава, че тази сума не е пазарната цена.
(55)
По отношение на оценките на Colliers International и Swedbank по принцип Комисията няма причини да се съмнява, че те са независими и изготвени по общоприетите стандарти. Комисията обаче признава, че въпросните оценки не могат да бъдат пряко сравнени, тъй като някои от заложените в тях допускания се различават. При наличната информация Комисията не може да бъде напълно сигурна дали посочените оценки представят най-вярното отражение на действителната пазарна стойност на обекта, тъй като в основата им стоят допускания и сравнения с други сделки на пазара, а не операциите, предмет на които е самият обект.
(56)
Предвид всичко посочено Комисията смята, че е целесъобразно да използва пазарната стойност от третата оценка в доклада на PwC. Както бе отбелязано в съображение 48, Комисията приема, че тази оценка, макар и изготвена след операциите, се основава на данните за паричните потоци от договор за наем, който действително е съществувал (договорът между Hammar и местните предприемачи), и следователно - на действителни наблюдения на пазара. В този смисъл оценката в размер на 21 милиона SEK представлява достоверна, макар и консервативна преценка за пазарната стойност на обекта в сравнение с тези на Colliers International и Swedbank. Освен това Комисията отбелязва, че Hammar е сключил договора с опцията за закупуване на обекта за 8 милиона SEK на 13 февруари 2008 г., а е упражнил правото си по този договор на 11 август 2008 г. На 1 март 2008 г. Hammar е сключил договора с опцията за закупуване на обекта с местните предприемачи за 40 милиона SEK, а договорът за продажба във връзка с упражняването на правото по този договор е сключен на 2 септември 2008 г. Датата, която се използва в доклада на PwC за база за оценката на стойността на обекта в размер на 21 милиона SEK, е 1 март 2008 г. Предвид кратките срокове между всички посочени операции липсват основания да се смята, че пазарната стойност на обекта може се е различавала съществено от 21 милиона SEK в момента, в който Hammar го е закупил или е сключил договора с опцията за закупуване.
(57)
Следователно предимството на Hammar възлиза на 13 милиона SEK (1,3 милиона евро). То е изчислено като разлика между пазарната стойност от 21 милиона SEK и действителната цена от 8 милиона SEK, платена от Hammar за обекта.
4.2. Съвместимост на помощта
(58)
Нито Швеция, нито Hammar представиха аргументи относно съвместимостта на помощта. Единствените цели, посочени от шведските органи във връзка с разглежданата мярка, бяха политическите цели на общината стопанският обект да остане действащо предприятие и същевременно да се запази заетостта в района на Vänersborg.
(59)
Тъй като общината не се намира в област, която получава подпомагане (вж. съображение 14), тя не отговаря на критериите за допустимост за отпускане на регионална помощ. Различните видове цели за мярката, посочени от шведските органи, могат да бъдат разгледани в съответствие с предвиденото в съобщение на Комисията „Насоки на общността за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение“ (18). Липсват признаци обаче, че в този случай установените в насоките условия биха били изпълнени. По-специално нищо не сочи, че Hammar е било предприятие в затруднение в момента на закупуване на обекта.
(60)
При всички случаи до момента не бяха приведени достатъчно доказателства за това, че мярката е необходима и пропорционална, за да се постигнат някакви цели от общ интерес. Поради това Комисията не намира никакви основания да обяви помощта съвместима с вътрешния пазар по смисъла на член 107, параграф 3 от ДФЕС.
(61)
Не се прилагат други основания за съвместимост. Поради това Комисията стига до заключението, че продажбата на обекта от общината на Hammar представлява държавна помощ, която е неправомерна и несъвместима с вътрешния пазар на основание член 107, параграф 1 от ДФЕС.
4.3. Договорът за наем и цената на опцията
(62)
В решението за откриване на процедура Комисията също така изрази съмнения относно съответствието на договора за наем, сключен между FABV и Hammar на 13 февруари 2008 г., и цената на предоставената на Hammar опция за закупуване на обекта с пазарните условия (вж. параграф 38 от решението за откриване на процедура).
(63)
По отношение на договора за наем Комисията смята, че в него има елемент на държавна помощ, тъй като необходимите изисквания на член 107, параграф 1 от ДФЕС са изпълнени поради същите основания, изложени в раздел 4.1 по-горе: i) получателят на помощта, т.е. Hammar, представлява предприятие; ii) решенията на FABV могат да се приемат за държавни решения и, доколкото те имат финансово отражение, са свързани с използването на държавни ресурси; iii) мярката е селективна, тъй като чрез нея е облагодетелствано конкретно предприятие; iv) както бе обяснено в съображение 47 и е признато в доклада на PwC, представен лично от Hammar, Комисията смята, че наемът, определен от FABV за Hammar, е под пазарната цена и поради това представлява предимство за Hammar; и v) независимо че Hammar работи изключително на местно равнище, то извършва дейност на пазар, на който не може да бъде изключена възможността за въздействие върху търговията и конкуренцията в рамките на Съюза и на ЕИП.
(64)
За да се определи предимството, с което се е ползвало Hammar, следва да се направи сравнение между наема, договорен между FABV и Hammar на 13 февруари 2008 г. (0,5 милиона SEK за първата година), и договорения на 1 март 2008 г. наем между Hammar и местните предприемачи (3,5 милиона SEK за първата година). Комисията смята, че условията на втория договор представляват пазарната стойност за отдаване под наем на обекта, предвид факта, че двете страни по него са частни субекти, водени от икономически обосновани мотиви. В тази връзка трябва също така да се отбележи, че в доклада на PwC втората сума е използвана за изчисляване на стойността на обекта. Hammar е плащало наем на общината само между 1 март 2008 г. и 11 август 2008 г. (датата, на която е упражнило правото си съгласно опцията), т.е. приблизително 6 месеца. Ако предимството от 3 милиона SEK, което представлява разликата между наема, договорен между FABV и Hammar, и договорения между Hammar и местните предприемачи наем, бъде изчислено пропорционално за съответния период, се получава сумата от 1,5 милиона SEK (0,15 милиона евро).
(65)
Поради неприложимостта на основанията за съвместимост, както и поради липсата на позоваване на тях (вж. раздел 4.2) Комисията стига до заключението, че договорът за наем, сключен между FABV и Hammar на 13 февруари 2008 г., включва държавна помощ, която е неправомерна и несъвместима с вътрешния пазар на основание член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(66)
Що се отнася до цената на опцията за закупуване на обекта, предоставена на Hammar, Комисията отбелязва, че възможността опцията да бъде упражнена не може да се приеме за гарантирана, тъй като съгласно шведското законодателство ангажиментите за купуване или продаване на недвижимия имот в бъдещето по принцип не са правно обвързващи (19). Следователно предимството, което Hammar е можел да получи от тази опция, е много неясно, дори е възможно такова да не съществува, и при всички случаи е било възможно да бъде компенсирано в достатъчна степен от платения наем или продажната цена. Поради това не може да се установи със сигурност, че Hammar е получил предимство от тази опция, което е отделно от предимството, получено чрез договора за наем и последващата продажба на обекта.
5. ВЪЗСТАНОВЯВАНЕ НА ПОМОЩТА
(67)
Член 14, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (20) гласи: „когато са взети отрицателни решения в случаи с неправомерна помощ, Комисията решава съответната държава членка да вземе всички необходими мерки за възстановяване на помощта от получателя“.
(68)
Тъй като разглежданата мярка представлява неправомерна и несъвместима помощ, сумата на помощта трябва да бъде възстановена, за да се върне положението, което е съществувало на пазара преди предоставянето на помощта. Затова възстановяването трябва да се приложи от момента, в който е възникнало предимство за получателя, т.е. когато помощта е предоставена на разположение на получателя, и следва да бъде наложена лихва по възстановяване до момента на ефективното възстановяване.
(69)
Елементът на несъвместима помощ на мерките следва да бъде изчислен на 14,5 милиона SEK, които представляват сбора на разликата между пазарната цена на обекта (21 милиона SEK) и цената, платена от Hammar (8 милиона SEK), възлизаща на 13 милиона SEK, и сумата, която следва да бъде възстановена във връзка с договора за наем (1,5 милиона SEK).
(70)
Върху сумата за възстановяване следва да бъде платена лихва по възстановяването. За елемента на несъвместима помощ в размер на 13 милиона SEK лихвата по възстановяването следва да бъде изчислена от датата, на която Hammar е упражнило правото си във връзка с опцията и е придобило обекта, а именно - 11 август 2008 г. За елемента на несъвместима помощ в размер на 1,5 милиона SEK лихвата по възстановяването следва да бъде изчислена от датата, на която наемът е бил дължим, а именно - 1 март 2008 г.,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Държавната помощ в размер на 14,5 милиона SEK, предоставена неправомерно от Швеция в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз в полза на Hammar Nordic Plugg AB под формата на продажба и отдаване под наем на имот, който е публична собственост, в Brålanda, община Vänersborg, под неговата пазарна стойност, е несъвместима с вътрешния пазар.
Член 2
1. Швеция възстановява от Hammar Nordic Plugg AB посочената в член 1 помощ.
2. Върху сумите за възстановяване се начисляват лихви от датата, на която са били предоставени на разположение на Hammar Nordic Plugg AB, до тяхното действително възстановяване.
3. Лихвата се начислява с натрупване в съответствие с глава V от Регламент (ЕО) № 794/2004 на Комисията (21).
Член 3
1. Възстановяването на помощта, посочена в член 1, се извършва незабавно и ефективно.
2. Швеция гарантира, че настоящото решение ще бъде изпълнено до четири месеца след датата на уведомяване за него.
Член 4
1. В срок два месеца след датата на уведомяване за настоящото решение Швеция предоставя на Комисията следната информация:
а)
общата сума (главница и лихви по възстановяването), която получателят трябва да възстанови;
б)
подробно описание на предприетите и на планираните мерки за спазване на настоящото решение;
в)
документи, които доказват, че на получателя е било наредено да върне помощта.
2. Швеция информира Комисията за развитието на националните мерки, предприети за изпълнение на настоящото решение, до пълното възстановяване на помощта, посочена в член 1. При поискване от Комисията тя предоставя незабавно информация относно предприетите и планираните мерки за спазване на решението. Швеция също така предоставя подробна информация за размера на помощта и лихвата по възстановяването, които вече са възстановени от получателя.
Член 5
Адресат на настоящото решение е Кралство Швеция.
Съставено в Брюксел на 8 февруари 2012 година.
KOMISSION PÄÄTÖS,
annettu 8 päivänä helmikuuta 2012,
valtiontuesta SA.28809 (C 29/10) (ex NN 42/10 & ex CP 194/09) jonka Ruotsi on toteuttanut Hammar Nordic Plugg AB:n hyväksi
(tiedoksiannettu numerolla C(2012) 546)
(Ainoastaan ruotsinkielinen teksti on todistusvoimainen)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(2012/293/EU)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 108 artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,
on mainittujen artiklojen mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa (1) ja ottanut huomioon nämä huomautukset,
sekä katsoo seuraavaa:
1. MENETTELY
(1)
Komissio vastaanotti 26 päivänä toukokuuta 2009 päivätyllä kirjeellä kantelun, joka koski oletettua valtiontukea Hammar Nordic Plugg AB:lle Vänersborgin kunnan myytyä julkista omaisuutta alle markkinahinnan. Valitus kirjattiin vastaanotetuksi 16 päivänä kesäkuuta 2009.
(2)
Komissio lähetti 27 päivänä lokakuuta 2009 kansallisille viranomaisille kantelusta version, josta oli poistettu luottamukselliset tiedot. Ruotsi vastasi 30 päivänä marraskuuta 2009 päivätyllä kirjeellä, joka kirjattiin vastaanotetuksi samana päivänä.
(3)
Komissio pyysi 9 päivänä maaliskuuta 2010 lisätietoja, jotka Ruotsi toimitti 20 päivänä huhtikuuta 2010 päivätyllä kirjeellä.
(4)
Komissio vastaanotti 11 päivänä toukokuuta 2010 Chips AB:n antamia tietoja.
(5)
Komissio ilmoitti Ruotsille 27 päivänä lokakuuta 2010 päivätyllä kirjeellä päätöksestään aloittaa kyseisen tukitoimenpiteen osalta Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, 108 artiklan 2 kohdassa (2) tarkoitettu menettely. Menettelyn aloittamista koskeva komission päätös, jäljempänä ’menettelyn aloittamista koskeva päätös’, on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä (3). Komissio pyysi asianomaisia esittämään huomautuksensa tuesta.
(6)
Ruotsi pyysi 23 päivänä marraskuuta 2010 päivätyllä kirjeellä pidennystä määräaikaan, jonka kuluessa menettelyn aloittamista koskevasta päätöksestä oli jätettävä huomautuksia.
(7)
Ruotsin viranomaiset toimittivat komissiolle huomautuksensa 15 ja 17 päivänä joulukuuta 2010 päivätyillä kirjeillä. Hammar Nordic Plugg AB lähetti huomautuksensa komissiolle 22. tammikuuta 2011 päivätyssä kirjeessä.
(8)
Komissio lähetti 1 päivänä helmikuuta 2011 Hammar Nordic Plugg AB:n huomautukset Ruotsin viranomaisille kommentoitaviksi.
(9)
Komissio lähetti vielä yhden lisätietopyynnön 1 päivänä kesäkuuta 2011. Ruotsi vastasi siihen 29 päivänä kesäkuuta 2011 päivätyllä kirjeellä ja lähetti lisäselvennyksiä sähköpostitse 12 päivänä syyskuuta ja 30 päivänä syyskuuta 2011.
(10)
Komissio lähetti 6 päivänä kesäkuuta 2011 Chips AB:lle kyselylomakkeen, johon yritys ei suoraan vastannut. Se antoi kuitenkin joitakin tietoja Ruotsin viranomaisille, jotka sisällyttivät nämä tiedot 12 päivänä syyskuuta 2011 antamiinsa selvennyksiin.
(11)
Komission yksiköt ja Hammar Nordic Plugg AB:n edustajat tapasivat 19 päivänä lokakuuta 2011.
(12)
Hammar Nordic Plugg AB antoi komissiolle lisätietoja sähköpostitse 3 päivänä marraskuuta 2011. Komissio lähetti edelleen nämä tiedot Ruotsin viranomaisille 4 päivänä marraskuuta 2011, mutta ne vahvistivat 28 päivänä marraskuuta 2011, ettei niillä ollut esittää huomautuksia.
2. KUVAUS
2.1 Tuensaaja ja asianomaiset osapuolet
(13)
Tuensaaja on osakeyhtiö Hammar Nordic Plugg AB, jäljempänä ’Hammar’, jonka toiminta koostuu tilanvuokrauksesta ja kiinteistöhuollosta. Hammarin päätoimipaikka on Trollhättanissa Länsi-Götanmaalla, ja se on 100-prosenttisesti emoyhtiönsä Hammar Nordic Fastigheter AB:n omistuksessa. Emoyhtiö puolestaan on yksityishenkilön, Anders Hammarin (4), omistuksessa.
(14)
Vänersborgin kunta, jäljempänä ’kunta’, sijaitsee Länsi-Götanmaan läänissä lähellä Norjan rajaa. Ruotsia koskevan vuosien 2007-2013 aluetukikartan mukaisesti Vänersborg ei sijaitse tukialueella.
(15)
Fastighets AB Vänersborg, jäljempänä ’FABV’, on kunnan omistama kiinteistöyhtiö.
(16)
Topp Livsmedel, jäljempänä ’Topp’, oli kansainväliseen Orkla ASA -yhtymään, jäljempänä ’Orkla’, kuuluvan yrityksen Chips AB (5) omistuksessa.
(17)
Kiinteistö, johon toimenpide kohdistuu, jäljempänä ’laitos’, koostuu kahdesta tontista, tuotantolaitoksesta, irtaimesta omaisuudesta ja immateriaalioikeuksista (esim. tavaramerkit). Se sijaitsee Brålandassa, joka on pienehkö taajama Vänersborgin kunnassa. Topp valmisti vuoteen 2007 pakastevihanneksia laitoksessa, jossa työskenteli noin 30 työntekijää.
2.2 Tiivistelmä toimenpiteestä
(18)
Komissio vastaanotti 26 päivänä toukokuuta 2009 päivätyssä kirjeessä kantelun oletetusta valtiontuesta, jossa oli kyse julkisen omaisuuden (laitoksen) myymisestä alle markkinahinnan.
(19)
Asiaa koskevat seuraavat tosiseikat: Vuoden 2007 lopussa Chips AB ilmoitti, että Topp lopettaa tuotantonsa, ja yritys käynnisti menettelyn laitoksen myymiseksi.
(20)
Kunta osti 13 päivänä helmikuuta 2008 - FABV:n välityksellä - laitoksen Chips AB:ltä 17 miljoonalla Ruotsin kruunulla (1,7 miljoonalla eurolla) (6).
(21)
Samana päivänä eli 13 päivänä helmikuuta 2008 FABV teki kaksi sopimusta Hammarin kanssa. Yksi sopimus oli vuokrasopimus, jolla FABV vuokrasi koko laitoksen Hammarille (7). Toinen sopimus sisälsi option, jonka perusteella Hammarilla oli oikeus ostaa laitos FABV:ltä kiinteään 8 miljoonan kruunun hintaan (0,8 miljoonaa euroa) milloin tahansa 1 päivän maaliskuuta 2008 ja 28 päivän helmikuuta 2010 välisellä kaksivuotiskaudella. Hammar hyödynsi optiota ja hankki laitoksen itselleen FABV:ltä kiinteään hintaan 11 päivänä elokuuta 2008.
(22)
Hammar vuokrasi 1 päivänä maaliskuuta 2008 tehdyn sopimuksen perusteella suurimman osan laitoksesta paikallisille yrittäjille hintaan, joka oli korkeampi kuin FABV:n ja Hammarin sopima vuokra (8). Paikalliset yrittäjät asettivat lisäksi vuokrasopimuksen allekirjoittamisen ehdoksi, että niillä pitäisi olla mahdollisuus ostaa laitos tulevaisuudessa siinä tapauksessa, että se siirtyisi Hammarin omistukseen. Samana päivänä allekirjoitettu optiosopimus antoi paikallisille yrittäjille mahdollisuuden hankkia laitos itselleen 40 miljoonalla kruunulla (4 miljoonaa euroa).
(23)
Hammar teki 2 päivänä syyskuuta 2008 paikallisten yrittäjien kanssa sopimuksen, jonka mukaan se myy laitoksen paikallisille yrittäjille sovittuun 40 miljoonan kruunun hintaan.
3. MENETTELYN ALOITTAMISTA KOSKEVA PÄÄTÖS
(24)
Komissiolla oli syytä olettaa, että liiketoimeen, jolla FABV myi laitoksen Hammarille, sisältyi valtiontukea. Tästä syystä komissio aloitti 27 päivänä lokakuuta 2010 muodollisen tutkintamenettelyn kyseisen liiketoimen takia (9).
(25)
Ruotsin viranomaiset ja Hammar esittivät huomautuksia muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta.
(26)
Ruotsin viranomaiset katsovat, että laitoksen myynnissä Hammarille ei ole kyse valtiontuesta. Niiden mukaan kunta osti laitoksen FABV:n kautta ainoana tarkoituksenaan tuotannon ja työllisyysmahdollisuuksien varmistaminen. Koska kunnan tarkoituksena ei ollut harjoittaa toimintaa itse, ratkaisuksi valittiin Hammarin ehdottama vaihtoehto eli vuokrasopimus osto-optiolla. Ruotsin viranomaiset toteavat myös, että Hammarille myönnetty optio edellytti 9 miljoonan kruunun (0,9 miljoonaa euroa) pääomanlisäystä kunnan varoista FABV:lle korvaukseksi menetyksestä, joka syntyisi siinä tapauksessa, että Hammar hyödyntäisi option.
(27)
Hammarin mukaan FABV osti laitoksen Chips AB:ltä liian korkeaan hintaan, mikä saattaisi tarkoittaa, että Orklalle myönnettiin valtiontukea. Lisäksi Hammar väittää, että laitos ostettiin FABV:ltä markkinaehdoin ja että myynti ei vaikuttanut jäsenvaltioiden väliseen kauppaan eikä johtanut kilpailun vääristymiseen.
(28)
Hammar esitti väitteidensä tueksi (20 päivänä tammikuuta 2011 päivätyn) laitoksen arvoa koskevan jälkilaskelman, jonka PricewaterhouseCoopers oli laatinut, jäljempänä ’PwC-raportti’. PwC-raportin mukaan tämäntyyppisten kiinteistöjen markkinahinnan laskemisessa epävarmuustekijä on niin suuri, että hinnan voidaan sanoa olleen lähellä markkinahintaa joka kerta, kun laitos myytiin (eli silloin, kun FABV osti sen Chips AB:ltä, silloin kun se myöhemmin myytiin Hammarille ja kun Hammar lopulta myi sen paikallisille yrittäjille). Raportissa katsotaan erityisesti, että FABV myi laitoksen Hammarille ja edelleen paikallisille yrittäjille markkinahintojen mukaisesti, kun otetaan huomioon rahoitusehdot molemmissa vuokrasopimuksissa (eli yhtäältä FABV:n ja Hammarin välillä ja toisaalta Hammarin ja paikallisten yrittäjien välillä).
(29)
Hammar korosti komission yksiköiden kanssa 19 päivänä lokakuuta 2011 pidetyssä kokouksessa ja 3. marraskuuta 2011 toimittamissaan lisätiedoissa komissiolle, että laitoksesta ei ollut esitetty muita tarjouksia siinä vaiheessa, kun kunta ja Hammar sopivat siitä, että Hammarille myönnettäisiin optio laitoksen ostamiseen 8 miljoonalla kruunulla, ja että kyseinen hinta on näin ollen katsottava markkinahinnaksi huolimatta mahdollisista laskelmista, jotka on joka tapauksessa katsottava hypoteettisiksi.
(30)
Hammar lähetti komissiolle 3 päivänä marraskuuta 2011 Copenhagen Economics A/S:n, jäljempänä ’Copenhagen Economics’, (10) laatiman raportin, jossa selvitettiin, miten se, että FABV osti laitoksen Chips AB:ltä ja myöhemmin myi sen Hammarille, on saattanut vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Raportin loppupäätelmänä oli, että ensimmäisellä liiketoimella saattoi olla vaikutuksia unionin sisäiseen kauppaan, koska myyjä Chips AB on kansainvälinen yritys - norjalaisen Orkla-yhtymän suomalainen tytäryhtiö - joka kilpailee kansainvälisesti. Sen sijaan raportissa todetaan, että se, että FABV myi laitoksen Hammarille, ei lainkaan vaikuta tai vaikuttaa vain erittäin vähän Euroopan unionin sisäiseen kauppaan, koska Hammar toimii ainoastaan paikallistasolla, eikä sillä ole mitään kansainvälisiä kilpailijoita merkityksellisillä markkinoilla.
4. TOIMENPITEEN ARVIOINTI
4.1 Onko kyse valtiontuesta?
(31)
Sen määrittämiseksi, sisälsikö liiketoimi, jolla FABV myi laitoksen Hammarille, valtiontukea, on tarkasteltava SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohtaa, jonka mukaan ”jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu sisämarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan”.
(32)
Komissio toteaa, että tuensaaja Hammar luonnehtii itseään yritykseksi, koska se harjoittaa taloudellista toimintaa eli tarjoaa markkinoilla kiinteistöpalveluja ja niihin liittyviä palveluja.
(33)
Kunta toteutti liiketoimen FABV:n välityksellä. Kunta omistaa FABV:stä 100 prosenttia, ja se kattaa FABV:n mahdolliset tappiot tavanomaisesta talousarviostaan. FABV:n hallitus muodostuu Vänersborgin kunnanvaltuutetuista. FABV:n päätökset voidaan näin ollen katsoa valtion päätöksiksi, joten siinä määrin kuin päätöksillä on taloudellisia seurauksia, kyse on valtion varojen käytöstä. Lisäksi kunta oli selkeästi osallisena tässä liiketoimessa, koska Hammarille myönnetty optio edellytti kunnalta 9 miljoonan kruunun pääomanlisäystä FABV:lle korvauksena tappiosta, joka syntyisi, jos Hammar hyödyntäisi optiotaan. Tätä taustaa vasten komission johtopäätös on, että laitoksen myyntiin Hammarille liittyi valtion varoja.
(34)
Koska liiketoimi hyödytti tiettyä yritystä (eli Hammaria), toimea on tarkasteltava valikoivana toimenpiteenä.
(35)
Toimenpide vääristää tai voi vääristää kilpailua ja vaikuttaa kauppaan Euroopan unionin alueella ja Euroopan talousalueella, jäljempänä ’kauppa ETA-alueella’, siinä merkityksessä kuin tämä käsitetään Euroopan unionin tuomioistuimen valtiontukea koskevassa oikeuskäytännössä. Perusteeksi sille, että laitoksen myynnistä Hammarille koitunut valikoiva etu ei vaikuttanut kauppaan tai vaikutti siihen vain vähäisessä määrin, Copenhagen Economicsin raportissa (katso johdanto-osan 30 kappale) esitetään, että Hammar toimii ainoastaan paikallisilla kiinteistömarkkinoilla. Mahdollinen vaikutus kauppaan ei kuitenkaan riipu siitä, sattuuko tietyllä tuensaajalla olemaan kansainvälistä vai vain kansallista toimintaa, vaan pikemminkin siitä, ovatko tuensaajan kaupankäynnin kohteena olevat tavarat ja palvelut sellaisia, että niillä käydään unionin sisäistä kauppaa, tai voisiko niillä käydä unionin sisäistä kauppaa (11). Kyseinen peruste täyttyy tässä asiassa, koska kiinteistöpalvelut ja niihin liittyvät palvelut ovat unionin sisäisen kaupankäynnin ja investoinnin kohteena. Tämän seikan vahvistaa käsiteltävänä olevassa asiassa se, että laitoksen aikaisempi omistaja (Chips AB) on kansainvälisesti toimivan Orkla-yhtymän tytäryhtiö, jolla on päätoimipaikkansa Suomessa. Tämä todistaa, että kyseistä omaisuutta (eli laitosta) kohtaan on olemassa rajatylittävää mielenkiintoa. Kyse ei myöskään ole rakentamattomasta tontista, vaan toiminnassa olevasta laitoksesta, jota käytetään pakaste-elintarvikkeiden tuottamiseen.
(36)
Komissio katsoo näin ollen, että vaikka Hammarilla onkin vain paikallisen tason toimintaa, yritys toimii markkinoilla, joilla ei voida poissulkea vaikutuksia Euroopan unionin ja ETA-alueen kauppaan ja kilpailuun. Hammarin esittämät perusteet eivät näin ollen muodosta syytä siihen, miksi komissio poikkeaisi tämän perusteen alustavasta arvioinnista menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä.
(37)
Ainoa tarkasteltava valtiontuen määrittelyä koskeva peruste on näin ollen se, aiheutuiko Hammarille etua liiketoimesta, jolla FABV myi laitoksen. Saatavilla olevien tietojen mukaan komissio katsoo, että FABV myi laitoksen Hammarille markkinahintaa halvemmalla hinnalla. Yksityinen markkinasijoittaja ei todennäköisesti toimisi näin, joten Hammar sai liiketoimesta etua.
(38)
Tässä asiassa on kyse tietyn julkisessa omistuksessa olevan omaisuuden myynnistä yksityiselle yritykselle. Osa omaisuudesta muodostuu kiinteistöistä (maasta ja rakennuksista). Jotta tällaisissa tapauksissa voitaisiin arvioida, esiintyykö tukea, komissio soveltaa julkisten viranomaisten tekemiin maa-alueita ja rakennuksia koskeviin kauppoihin sisältyvistä tuista antamaansa tiedonantoa (12) (jäljempänä ’tiedonanto’). Komissio soveltaa myynnin kohteena olleeseen toisentyyppiseen omaisuuteen markkinataloudessa toimivaa yksityistä sijoittajaa koskevaa testiä, eli arvioi, toimiko julkinen myyjä markkinataloudessa toimivan yksityisen sijoittajan tavoin. Komissio arvioi selkeyden vuoksi koko liiketoimen kyseisen tiedonannon perusteella, koska tiedonanto perustuu yksityistä sijoittajaa koskevaan testiin (13).
(39)
Tiedonannon II luvun 1 kohdan mukaan on ennen kaikkea automaattisesti poissuljettua, että ostajan eduksi myönnetään valtiontukea, kun kauppa tehdään ”riittävästi julkistetulla, huutokauppaan verrattavalla avoimella tarjouskilpailulla, jolle ei aseteta ehtoja ja jossa hyväksytään paras tai ainoa tarjous”. Komission keräämien tietojen mukaan ei vaikuta siltä, että FABV olisi järjestänyt tarjouskilpailua ennen laitoksen myyntiä, ja näin ollen valtiontuen esiintymistä ei voi näillä perustein automaattisesti poissulkea.
(40)
Hammar esittää, että 8 miljoonan kruunun hinta vastaa laitoksen markkinahintaa, koska muita tarjouksia ei jätetty sinä aikana, jolloin optiosta sovittiin. Komissio toteaa kuitenkin, että kunta ei myynyt laitosta tavalla, joka oli läpinäkyvä ja avoin muille tarjouksenesittäjille. Tämän takia komissio ei voi myyntihinnan perusteella tehdä johtopäätöksiä laitoksen todellisesta markkina-arvosta (14). Komissio toteaa lisäksi, että FABV osti laitoksen 17 miljoonalla kruunulla 13 päivänä helmikuuta 2008 ja suostui samana päivänä myöntämään Hammarille option, joka koski laitoksen myymistä 8 miljoonalla kruunulla eli paljon alempaan hintaan.
(41)
Tiedonannon II luvun 2 kohdan a alakohdan mukaan siinä tapauksessa, että myynti tapahtuu ilman ehdotonta tarjouskilpailumenettelyä, ”yhden tai useamman riippumattoman arvioijan on suoritettava riippumaton arvio ennen myyntineuvotteluja markkina-arvon vahvistamiseksi yleisesti hyväksyttyjen markkinoiden tunnuslukujen ja arviointinormien mukaisesti”. Komissio toteaa, että FABV ei pyytänyt riippumatonta arviointia laitoksesta ennen myyntineuvotteluja.
(42)
Vaikka ennen myyntineuvotteluja ei järjestettykään avointa tarjouskilpailua, jolle ei asetettu ehtoja, eikä laitoksesta suoritettu riippumatonta arviointia ennen myyntineuvotteluja, saatavilla on muunlaisia tietoja, joiden perusteella voidaan päätellä laitoksen markkina-arvo ajankohtana, jolloin FABV myi sen Hammarille.
(43)
Kun laitos asetettiin myytäväksi vuoden 2007 lopussa, Chips AB antoi Colliers Internationalille (15) tehtäväksi laatia laitosta koskevan myyntimuistion. Colliers International ilmoitti kiinteistön myyntihinnaksi 27 miljoonaa kruunua (2,7 miljoonaa euroa) itse kiinteistön osalta, pois lukien irtaimisto ja aineettomat hyödykkeet. Kuten menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä todetaan, komissio katsoo, että tämä on kohtuullinen arvio markkinahinnasta, koska i) arvio tehtiin ennen myyntineuvotteluja, ii) Chips AB tilasi sen laitoksen myynnin yhteydessä eli tilanteessa, jossa Chips AB:llä ei kohtuullisesti voida olettaa olleen muuta intressiä kuin markkina-arvoa koskevan asianmukaisen arvion saaminen iii) tutkimuksen suoritti sekä myyjään että ostajaan nähden riippumaton kolmas osapuoli ja iv) Colliers Internationalilla on vankka kiinteistöalan kokemus. Hammar kiistää kuitenkin komission alustavan näkemyksen, jonka mukaan arviointi oli riippumaton, koska se oli myyjän tilaama. Hammar katsoo myös, että Colliers Internationalin oletukset eivät olleet realistisia (muun muassa siksi, että Colliers Internationalin lähtökohtana oli ainoastaan 10 prosentin vajaakäyttöaste) ottaen huomioon laitoksessa liiketoimen toteuttamishetkellä valinnut tilanne.
(44)
Toinen mahdollinen laitoksen markkinahintaa koskeva indikaattori sisältyy arvioon, jonka Swedbank Kommersiella Fastigheter (16), jäljempänä ’Swedbank’, teki kesäkuussa 2008. Tämä arvio tehtiin laitoksen sittemmin ostaneiden paikallisten yrittäjien laskuun laitoksen hankkimista varten otettavaa lainaa ajatellen. Swedbank arvioi laitoksen markkina-arvoksi 30 miljoonaa kruunua (3 miljoonaa euroa), vaikka arvioitavat tilat eivät käsittäneet laitosta kokonaisuudessaan (17). Swedbank lähti siitä, että vajaakäyttöaste on 35 prosenttia, kun taas muut oletukset olivat verrattavissa Colliers Internationalin oletuksiin.
(45)
PwC-raportti sisältää joukon arvioita laitoksen markkina-arvosta, jotka vaihtelevat sen myyntihetkestä riippuen. Raportissa todetaan esimerkiksi, että laitoksen arvo silloin, kun Chips AB myi sen FABV:lle, oli noin 9 miljoonaa kruunua, ja silloin, kun Hammar vuokrasi sen FABV:ltä samana päivänä (13 päivänä helmikuuta 2008) noin 5,5 miljoonaa kruunua (0,55 miljoonaa euroa). PwC-raportti sisältää kolmannen arvion laitoksen markkina-arvosta ajankohtana, jolloin Hammar vuokrasi sen paikallisille yrittäjille (1 päivänä maaliskuuta 2008) noin 21 miljoonalla kruunulla (2,1 miljoonaa euroa).
(46)
Komissio toteaa ensinnäkin, että PwC-raportissa laitoksen markkina-arvoksi ilmoitetaan lyhyen ajan sisällä erilaisia lukemia. Koska lyhyen aikavälin markkina-arvo tapaa olla aika muuttumaton (paitsi poikkeuksellisissa olosuhteissa), komissio suhtautuu hyvin epäröivästi osaan PwC-raportissa esitetyistä arvioista erityisesti, kun otetaan huomioon, että kaikki liiketoimet toteutettiin hyvin lyhyen aikavälin sisällä.
(47)
PwC-raportissa esitetyn kahden ensimmäisen arvion osalta (ensimmäinen 9 miljoona kruunua, toinen 5,5 miljoonaa kruunua), komissio katsoo, että ne vaikuttavat epärealistisilta verrattuina Colliers Internationalin ja Swedbankin samanaikaisiin arvioihin. Toisaalta 5,5 miljoonan kruunun suuruisen arvion osalta komissio toteaa, että PricewaterhouseCoopers, jäljempänä ’PwC’, perusti arvionsa kassavirtoihin, jotka muodostuivat Hammarin FABV:lle maksamasta laitoksen vuokrasta. PwC myöntää kuitenkin itse, että nämä vuokrat ovat hyvin matalia verrattuna vastaavan teollisuuslaitoksen tavanomaiseen tuottoon. Tämä on sitäkin silmiinpistävämpää suhteutettuna noin seitsemän kertaa korkeampiin vuokriin, joita Hammar peri paikallisilta yrittäjiltä vain joitakin päiviä myöhemmin (ks. alaviitteet 7 ja 8). Tämän huomioon ottaen komissio päättelee, että Hammarin maksamat vuokrat olivat alle markkinavuokrien. Komissio katsoo näin ollen, että 5,5 miljoonan kruunun arvio, joka perustuu oletukseen markkinatason alittavista vuokrista, ei kuvasta laitoksen todellista markkina-arvoa. Toisaalta 9 miljoonan kruunun arvio perustuu oletukseen, jonka mukaan omistussuhteen kahden ensimmäisen vuoden aikana vajaakäyttöaste on 100 prosenttia, että se vähenee 75 prosenttiin kolmantena ja 50 prosenttiin neljäntenä vuonna ja vakiintuu 60 prosenttiin sillä ajanjaksolla, joka arvioinnista vielä on jäljellä. Vajaakäyttöastetta koskevassa oletuksessa ei kuitenkaan oteta huomioon, että myyntihetkellä oli tiedossa, että paikalliset yrittäjät ovat halukkaita vuokraamaan laitoksen, ja että näin ollen arvioitava arvo koskee laitosta ja vuokralaista.
(48)
Kolmannen PwC-raportissa esitetyn arvion mukaan laitoksen markkina-arvo oli noin 21 miljoonaa kruunua sillä hetkellä, kun Hammar myi sen paikallisille yrittäjille, vaikka arvioitavat tilat eivät käsittäneet laitosta kokonaisuudessaan (ks. alaviite 17). Tämä arvio perustuu pääosin samaan menetelmään kuin Colliers Internationalin ja Swedbankin arvioinnit, ja siinä käytetään oletuksena Hammarin ja paikallisten yrittäjien tekemän vuokrasopimuksen eli myyntihetkellä voimassa olleen vuokrasopimuksen ehtoja. On myös huomattava, että sopimusehdot luultavasti olivat markkinaehtoiset, erityisesti siitä syystä, että ne neuvoteltiin kahden sellaisen yksityisen markkinatoimijan välillä, joilla voi olettaa olevan ainoastaan taloudellisesti rationaalisia motiiveja. Komissio katsoo näin ollen, että PwC-raportissa esitetty kolmas arvio laitoksen markkina-arvosta on kohtuullinen.
(49)
Näin ollen on selvää, että riippumatta siitä, mikä arvio laitoksen markkina-arvosta valitaan (Colliers Internationalin, Swedbankin vai PwC-raportin kolmas arvio), 8 miljoonan kruunun myyntihinta, jolla FABV myi laitoksen Hammarille, oli paljon alle markkinahinnan ja antoi näin ollen Hammarille edun.
(50)
Koska kaikki SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan ehdot täyttyvät, komissio päättelee, että tarkistetussa toimenpiteessä on kyse valtiontuesta, joka on lisäksi sääntöjenvastaista, koska se myönnettiin tuensaajalle ilman komission etukäteishyväksyntää.
(51)
Tuensaajalle koitunut etu vastaa Hammarin maksaman 8 miljoonan kruunun hinnan sekä laitoksen markkinahinnan välistä erotusta.
(52)
Komissio vahvistaa laitoksen markkinoiden mukaisen hinnan tutkimalla seuraavia saatavilla olevia mahdollisia vaihtoehtoja ja arvioita: i) FABV:n Chips AB:lle 18 päivänä helmikuuta 2008 tosiasiallisesti maksamat 17 miljoonaa kruunua, ii) paikallisten yrittäjien Hammarille tosiasiallisesti maksamat 40 miljoonaa kruunua, iii) Colliers Internationalin ennen myyntiä laatima 27 miljoonan kruunun suuruinen arvio, iv) Swedbankin kesäkuussa 2008 laatima 30 miljoonan kruunun suuruinen arvio ja v) PwC-raportissa esitetty 21 miljoonan kruunun arvio.
(53)
Komissio katsoo, että 17 miljoonan kruunun hinta, jonka FABV maksoi Chips AB:lle laitoksen ostohetkellä, ei muodosta vakuuttavaa todistetta markkina-arvosta. Komissio on jo selittänyt menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä, että Chips AB hyväksyi arvioitua markkina-arvoa alemman hinnan, koska haluttiin välttää laitoksen sulkemisesta ja siitä seuraavasta työpaikkojen menetyksestä yrityksen maineelle koituvat kielteiset seuraukset. Lisäksi Chips AB halusi hyödyntää mahdollisuutta pikaiseen myyntiin, jotta se pystyi lopettamaan Toppin toiminnan. Yksityinen markkinatoimija, joilla ei ole näitä (nimenomaan Chips AB:tä koskevia) rajoituksia, olisi vaatinut korkeampaa hintaa. Näistä syistä komissio katsoo, että ei ole tarpeen vastata Hammarin perusteluihin (joista on yhteenveto tämän päätöksen johdanto-osan 27 kappaleessa), jotka sitä paitsi koskevat muodollisen tutkintamenettelyn ulkopuolelle jäävää olosuhdetta.
(54)
Komissio on todennut muodollisen tutkintamenettelyn aikana saamiensa tietojen perusteella myös, että paikallisten yrittäjien kanssa sovittu 40 miljoonan kruunun hinta ei vaikuta sopivimmalta mahdolliselta mittapuulta laitoksen markkinaehtoisen hinnan mittaamiseen, koska yrittäjät rahoittivat sovitun määrän osaksi pankkilainalla ja osaksi Hammarilta ottamallaan lainalla. Myyjän (joka on samalla liiketoimessa velkojana) suuri rahoitusosuus ja sen tuoma luottoriski eivät varsinaisesti tue väitettä, jonka mukaan 40 miljoonan kruunun nimellishinta muodostaa laitoksen tosiasiallisen taloudellisen arvon. Tässä liiketoimessa maksettu nimellishinta ei näin ollen ole vakuuttava todiste hinnasta, joka laitoksesta olisi markkinaehdoin maksettu. Se on kuitenkin lisäosoitus siitä, että 8 miljoonan kruunun hinta ei vastaa laitoksen markkina-arvoa. Alle kolmen viikon ajanjakson aikana määritettiin kaksi vaihtoehtoa, ja huomattava hintaero näin lyhyen ajan sisällä vahvistaa, että kyseinen määrä ei vastaa markkinahintaa.
(55)
Colliers Internationalin ja Swedbankin arvioiden osalta komissiolla ei periaatteessa ole aihetta epäillä, etteivätkö ne olisi riippumattomia tai yleisesti hyväksytyillä standardeilla tuotettuja. Komissio kuitenkin katsoo, että arviot eivät ole suoraan verrattavissa keskenään, koska osa arvioiden pohjana olevista oletuksista poikkeaa toisistaan. Saatavilla olevien tietojen perusteella komissio ei pysty täydellä varmuudella päättelemään, antavatko nämä arviot luotettavimman mahdollisen kuvan laitoksen todellisesta markkina-arvosta, sillä ne perustuvat pikemminkin muita markkinoilla tapahtuneita liiketoimia koskeviin oletuksiin ja vertailuihin kuin tarkastelun kohteena olevaa laitosta koskeviin liiketoimiin.
(56)
Kaiken kaikkiaan komissio katsoo, että on syytä käyttää PwC-raportin kolmannen arvioinnin tuloksena todettua markkina-arvoa. Kuten johdanto-osan 48 kappaleessa todetaan, komissio katsoo, että arviointi - huolimatta siitä, että se on tehty liiketoimen jälkeen - perustuu oikeasti olemassa ollutta (Hammarin ja paikallisten yrittäjien välistä) vuokrasopimusta koskeviin kassavirtatietoihin ja siten todellisiin markkinahavaintoihin. Tämä huomioon ottaen 21 miljoonan kruunun arvio on Colliers Internationalin ja Swedbankin arvioihin verrattuna uskottava vaikkakin varovainen arvio laitoksen markkina-arvosta. Komissio toteaa lisäksi, että Hammar teki optiosopimuksen 13 päivänä helmikuuta 2008 laitoksen ostamisesta 8 miljoonalla kruunulla ja hyödynsi kyseistä optiota 11 päivänä elokuuta 2008. Hammar teki 1 päivänä maaliskuuta 2008 paikallisten yrittäjien kanssa optiosopimuksen, joka koski laitoksen myymistä 40 miljoonalla kruunulla, ja myyntisopimus tehtiin 2 päivänä syyskuuta 2008, kun optio hyödynnettiin. Kun PwC-raportissa laitoksen arvoksi määritettiin 21 miljoonaa kruunua, arvion perustana käytetty päivämäärä oli 1 päivänä maaliskuuta 2008. Ottaen huomioon, että kaikki nämä liiketoimet suoritettiin ajallisesti lähellä toisiaan, ei ole syytä olettaa, että laitoksen markkina-arvo olisi ollut erityisen kaukana 21 miljoonasta kruunusta silloin, kun Hammar osti sen tai teki optiosopimuksen.
(57)
Tämän perusteella Hammarin saamaksi eduksi voidaan vahvistaa 13 miljoonaa kruunua (1,3 miljoonaa euroa). Edun määrä lasketaan vähentämällä 21 miljoonan kruunun markkina-arvosta ne 8 miljoonaa kruunua, jotka Hammar tosiasiallisesti maksoi laitoksesta.
4.2 Tuen soveltuvuus sisämarkkinoille
(58)
Ruotsin viranomaiset sen paremmin kuin Hammarkaan eivät ole esittäneet perusteita sille, että tuki soveltuisi sisämarkkinoille. Ainoa tarkoitus, jonka Ruotsin viranomaiset ovat ilmoittaneet toimenpiteelle, on kunnan poliittinen tahto pitää yrityksen toiminta käynnissä ja samanaikaisesti taata työllisyys Vänersborgin alueella.
(59)
Koska kunta ei sijaitse tukialueella (katso johdanto-osan 14 kappale) se ei ole oikeutettu aluetukeen. Kun tarkastellaan sitä, minkä tyyppiseen tarkoitukseen Ruotsin viranomaiset ovat tukea myöntäneet, tarkastelun pohjana voitaisiin käyttää komission tiedonantoa ”Yhteisön suuntaviivat valtiontuesta vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi” (18). Ei kuitenkaan ole viitteitä siitä, että suuntaviivojen ehdot täyttyisivät tässä tapauksessa. Ennen kaikkea mikään ei viittaa siihen, että Hammar oli laitoksen ostaessaan vaikeuksissa oleva yritys.
(60)
Kaikkien tapahtumien osalta ei ole riittävästi osoitettu, että toimenpide oli tarpeellinen ja oikeasuhtainen yhteisen edun mukaisten tavoitteiden saavuttamiseksi. Tästä syystä komissio ei ole löytänyt perusteita, joilla tuki voitaisiin julistaa sisämarkkinoille soveltuvaksi SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan perusteella.
(61)
Näyttää siltä, että ei voida soveltaa muita perusteita tuen soveltuvuudelle sisämarkkinoille. Komissio päättelee tämän johdosta, että kun kunta myi laitoksen Hammarille, kyse oli sääntöjenvastaisesta ja sisämarkkinoille soveltumattomasta valtiontuesta SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan perusteella.
4.3 Vuokrasopimus ja option hinta
(62)
Komissio epäili menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessään myös sitä, täyttikö FABV:n ja Hammarin 13 päivänä helmikuuta 2008 tekemä vuokrasopimus ja laitoksen ostamista koskevan Hammarin option hinta markkinaehdot (katso menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 38 kappale).
(63)
Vuokrasopimuksen osalta komissio toteaa, että kyse on valtiontuesta, koska SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan ehdot täyttyvät edellä 4.1 jaksossa esitetyin perustein: i) tuensaaja Hammar on yritys, ii) FABV:n päätökset voidaan katsoa valtion päätöksiksi, ja siinä määrin kuin päätöksillä on taloudellisia seurauksia, kyse on valtion varojen käytöstä, iii) toimenpide on valikoiva, koska se on hyödyttänyt ainoastaan yhtä tiettyä yritystä, iv) kuten johdanto-osan 47 kappaleessa selitetään ja Hammarin itsensä toimittamassa PwC-raportissa myönnetään, komissio katsoo, että FABV:n Hammarilta perimät vuokrat ovat alle markkinahintojen ja näin ollen antavat Hammarille edun ja v) vaikka Hammarilla onkin vain paikallisen tason toimintaa, yritys toimii markkinoilla, joilla vaikutuksia Euroopan unionin ja ETA-alueen kauppaan ja kilpailuun ei voida poissulkea.
(64)
Sen määrittämiseksi, kuinka suuri etu Hammarille myönnettiin, on verrattava vuokraa, josta FABV ja Hammar sopivat 13 päivänä helmikuuta 2008 (0,5 miljoonaa kruunua ensimmäiseltä vuodelta) vuokraan, josta Hammar ja paikalliset yrittäjät sopivat 1. maaliskuuta 2008 (3,5 miljoonaa kruunua ensimmäiseltä vuodelta). Komissio katsoo, että jälkimmäisen sopimuksen ehdot edustavat laitoksen markkina-arvon mukaista vuokraamista, koska sopimus tehtiin kahden yksityisen osapuolen välillä taloudellisesti rationaalisista syistä. Tämän osalta on myös huomattava, että PwC-raportissa laitoksen arvon laskemisen lähtökohtana käytettiin viimeksi mainittua määrää. Koska Hammar maksoi vuokraa kunnalle ainoastaan 1 päivästä maaliskuuta 200811 päivään elokuuta 2008 eli siihen saakka, jolloin Hammar hyödynsi optiotaan eli noin kuuden kuukauden ajan, 3 miljoonan kruunun etua (joka on FABV:n ja Hammarin sopiman vuokran sekä Hammarin ja paikallisten yrittäjien sopiman vuokran välinen erotus) koskevan pro rata -laskelman tuloksena olisi 1,5 miljoonan kruunun (0,15 miljoonaa euroa) määrä.
(65)
Koska ei ole olemassa sellaisia sisämarkkinoille soveltuvuuden perusteita, joita voitaisiin soveltaa, eikä sellaisiin ole vedottu (katso 4.2 jakso), komissio päättelee, että FABV:n ja Hammarin 13 päivänä helmikuuta 2008 tekemä vuokrasopimus sisältää SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan perusteella sääntöjenvastaista ja sisämarkkinoille soveltumatonta valtiontukea.
(66)
Hammarille laitoksen ostamiseen myönnetyn option hinnan osalta komissio toteaa, että ei voida lähteä siitä, että optio on toteutettavissa, koska Ruotsin lainsäädännön mukaan sitoumukset, jotka koskevat kiinteän omaisuuden ostamista tai myymistä tulevana ajankohtana, eivät periaatteessa ole sitovia (19). Näin ollen Hammarin tällaisesta optiosta saama etu on hyvin epävarma, jollei suorastaan olematon, ja maksettu vuokra tai myyntihinta on hyvin voinut kumota sen. Tästä syystä ei voida varmuudella todeta, että optio toi Hammarille edun, joka on erotettavissa vuokrasopimuksen ja myöhemmin laitoksen myynnin Hammarille tuomasta edusta.
5. TUEN TAKAISINPERIMINEN
(67)
Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (20) 14 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavasti: ”sääntöjenvastaista tukea koskevissa kielteisissä päätöksissä komissio päättää, että asianomaisen jäsenvaltion on toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpiteet tuen perimiseksi takaisin tuensaajalta.”
(68)
Koska käsiteltävänä olevassa toimenpiteessä on kyse sääntöjenvastaisesta ja sisämarkkinoille soveltumattomasta valtiontuesta, tuki on perittävä takaisin ennen tuen myöntämistä markkinoilla vallinneen tilanteen palauttamiseksi. Takaisinperintä on näin ollen toteutettava siitä ajankohdasta alkaen, jolloin tuensaaja sai edun, toisin sanoen kun tuki asetettiin tuensaajan käyttöön, ja siitä on perittävä korkoa todelliseen takaisinperintään saakka.
(69)
Toimenpiteisiin sisältyvän sisämarkkinoille soveltumattoman tuen määräksi on vahvistettava 14,5 miljoonaa kruunua. Määrä muodostuu laitoksen markkina-arvon (21 miljoonaa kruunua) ja Hammarin maksaman hinnan (8 miljoonaa kruunua) välisestä erotuksesta, joka on 13 miljoonaa kruunua, sekä vuokrasopimusta koskevasta takaisinperittävästä määrästä (1,5 miljoonaa kruunua).
(70)
Perittävästä määrästä on maksettava takaisinperintäkorkoa. Sisämarkkinoille soveltumattoman 13 miljoonan kruunun suuruisen valtiontuen osalta takaisinperintäkorko on laskettava siitä päivästä, jolloin Hammar hyödynsi optiotaan ja hankki laitoksen FABV:ltä eli 11 päivästä elokuuta 2008 alkaen. Sisämarkkinoille soveltumattoman tuen määrälle, jonka suuruus on 1,5 miljoonaa kruunua, on laskettava korkoa siitä päivästä, jolloin vuokra oli maksettava, eli 1 päivästä maaliskuuta 2008,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Yhteensä 14,5 miljoonan kruunun valtiontuki, jonka Ruotsi on SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohdan vastaisesti myöntänyt Hammar Nordic Plugg AB:n hyväksi myymällä ja vuokraamalla julkista omaisuutta Brålandassa Vänersborgin kunnassa alle kyseisen omaisuuden markkina-arvon, on sääntöjenvastainen ja sisämarkkinoille soveltumaton.
2 artikla
1. Ruotsin on perittävä takaisin Hammar Nordic Plugg AB:ltä 1 artiklassa tarkoitettu tuki.
2. Takaisin perittävästä tuesta on maksettava korkoa siitä lähtien, kun tuki on saatettu tuensaajan eli Hammar Nordic Plugg AB:n käyttöön, sen tosiasialliseen takaisinperintään asti.
3. Korolle on laskettava korkoa asetuksen (EY) N:o 794/2004 (21) V luvun säännösten mukaisesti.
3 artikla
1. Edellä 1 artiklassa tarkoitetun tuen takaisinperintä on toteutettava välittömästi ja tehokkaasti.
2. Ruotsin on varmistettava, että tämä päätös pannaan täytäntöön neljän kuukauden kuluessa sen tiedoksiantamisesta.
4 artikla
1. Kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta Ruotsin on toimitettava komissiolle seuraavat tiedot:
a)
tuensaajalta takaisin perittävä kokonaismäärä (tuki ja siitä perittävä korko);
b)
tarkka kuvaus toimenpiteistä, jotka on jo toteutettu tai joita suunnitellaan tämän päätöksen noudattamiseksi;
c)
asiakirjatodisteet, jotka osoittavat, että tuensaajat on määrätty maksamaan tuki takaisin.
2. Ruotsin on ilmoitettava komissiolle tämän päätöksen täytäntöönpanemiseksi toteutettavien kansallisten toimenpiteiden edistymisestä siihen saakka, kunnes 1 artiklassa tarkoitetun tuen takaisinperintä on saatettu loppuun. Ruotsin on annettava viipymättä komission pyynnöstä tiedot toimenpiteistä, jotka on jo toteutettu tai joita suunnitellaan tämän päätöksen noudattamiseksi. Sen on annettava myös tarkat tiedot tuensaajalta jo peritystä tukimäärästä ja koroista.
5 artikla
Tämä päätös on osoitettu Ruotsin kuningaskunnalle.
Tehty Brysselissä 8 päivänä helmikuuta 2012.