ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 918/2012 НА КОМИСИЯТА
от 5 юли 2012 година
за допълване на Регламент (ЕС) № 236/2012 на Европейския парламент и на Съвета относно късите продажби и някои аспекти на суапите за кредитно неизпълнение във връзка с определенията, изчисляването на нетните къси позиции, покритите суапи за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, прагове за уведомяване, прагове на ликвидност за отмяна на ограниченията, значителен спад в стойността на финансови инструменти и неблагоприятните събития
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 236/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 14 март 2012 г. относно късите продажби и някои аспекти на суапите за кредитно неизпълнение (1), и по-специално член 2, параграф 2, член 3, параграф 7, член 4, параграф 2, член 7, параграф 3, член 13, параграф 4, член 23, параграф 7 и член 30 от него,
като има предвид, че:
(1)
По силата на Регламент (ЕС) № 236/2012 се налагат някои мерки във връзка с късите продажби и суапите за кредитно неизпълнение. Съгласно член 42 от Регламент (ЕС) № 236/2012 Комисията има правомощие да приема делегирани актове, допълващи разпоредбите на посочения регламент в съответствие с член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз. Настоящият делегиран акт допълва и изменя определени несъществени елементи.
(2)
Разпоредбите на настоящия регламент са тясно свързани, тъй като праговете за уведомяване и публикуване и определянето на непокритите суапи за кредитно неизпълнение зависят от определенията и методите за изчисляване на къси позиции, докато разпоредбите за значителния спад в стойността на финансовите инструменти, за спада в ликвидността на пазарите на държавни дългови инструменти и определянето на неблагоприятните събития са неразривно свързани. С цел да се гарантира съгласуваност между различните разпоредби относно късите продажби, които следва да влязат в сила едновременно, е подходящо всички изисквани съгласно Регламент (ЕС) № 236/2012 разпоредби да се включат в един регламент.
(3)
В Регламент (ЕС) № 236/2012 се съдържат някои определения. За по-голяма яснота и правна сигурност е целесъобразно да се предвидят допълнителни разпоредби във връзка с определенията по член 2, параграф 1, и по-специално в случаите, когато се приема, че дадено физическо или юридическо лице притежава финансов инструмент за целите на определението за „къса продажба“, както и по-подробно уточняване кога дадено физическо или юридическо лице „притежава“ акция или дългов инструмент за целите на Регламент (ЕС) № 236/2012. Целта на подробните указания е да се гарантира, че Регламент (ЕС) № 236/2012 постига заложените в него резултати по последователен начин въпреки различните подходи, застъпени в законодателствата на държавите членки. Понастоящем понятията за собственост и притежание по отношение на ценните книжа в държавите членки не са хармонизирани, но се предвижда разпоредбите на Регламент (ЕС) № 236/2012 да се прилагат само за късите продажби и да не засягат бъдещите правни тенденции, като например хармонизирането на законодателството.
(4)
Регламент (ЕС) № 236/2012 налага ограничения и задължения (като например изисквания за уведомяване и публикуване) за физически или юридически лица, които притежават или откриват нетни къси позиции в акции и държавни дългови инструменти. Дългите и късите позиции в акции и държавни дългови инструменти могат да бъдат притежавани и остойностявани по различни начини. За да се гарантира последователен подход и желаното действие на мерките относно късите позиции в акции и държавни дългови инструменти, е необходимо допълнително да се уточни начинът на изчисляване на нетните къси позиции. Късите продажби могат да се извършват чрез единични инструменти или чрез портфейли от държавни дългови инструменти, поради което е необходимо да се определи как късите продажби чрез портфейл са включени в тези изчисления. С цел да се осигури солиден подход спрямо изчисляването на нетните къси позиции, е необходимо дългите позиции в акции да бъдат определени по по-ограничителен начин, отколкото късите позиции. Тъй като стойността на някои финансови инструменти зависи от колебанието в цените на базовите инструменти, е необходимо да се определи начин за отчитането на този фактор. Определя се моделът, коригиран с коефициента делта, тъй като той е широко приет в практиката.
(5)
Нетните къси позиции се изчисляват въз основа на дългите и късите позиции, притежавани от физическо или юридическо лице. Дългите и късите позиции обаче могат да бъдат притежание на различни субекти в група или в различни фондове, начело на които стои управител. Големите нетни къси позиции могат да се прикрият чрез разпределянето им сред субекти в група или между различни фондове. С цел да се ограничи неизпълнението на изискванията за уведомяване и докладване на къси позиции и да се гарантира, че по този начин се предоставят реални и представителни данни, са необходими по-подробни разпоредби, в които се посочва как да се извършва изчисляването на нетните къси позиции за субекти в група и за управители на фондове. С оглед прилагането на тези разпоредби е необходимо да се определи значението на понятието „инвестиционна стратегия“, за да се поясни късите позиции на кои субекти в група и на кои фондове следва да се сумират. Налага се също така да се определи понятието „управленски дейности“, за да се поясни късите позиции на кои фондове следва да се сумират. С цел да се гарантира извършването на уведомленията е необходимо да се определи за кои субекти в група или в различни фондове се изисква да извършват изчисленията и уведомленията.
(6)
По силата на Регламент (ЕС) № 236/2012 се налагат ограничения върху сключването на сделки с непокрити позиции в суапи за кредитно неизпълнение по държавен дългов инструмент, но се допускат сделки с покрити позиции в суапи за кредитно неизпълнение по държавен дългов инструмент, сключени за целите на законното хеджиране. Могат да бъдат хеджирани множество активи и пасиви, като се използват суапи за кредитно неизпълнение по държавен дългов инструмент, но в редица случаи разграничението между законно хеджиране и спекулации може да се окаже трудно. Вследствие на това е необходимо подробно и допълнително уточнение относно случаите, в които може да бъде прието, че даден суап за кредитно неизпълнение по държавен дългов инструмент е покрит. Когато е необходимо да се определи последователно количествен показател на корелация, следва да се използва прост, широко приет и разбираем показател, какъвто е корелационният коефициент на Пирсън (Pearson), изчислен като ковариация на две променливи, разделена на продукта на техните стандартни отклонения. Съчетанието на активи и пасиви с цел постигане на оптимално хеджиране на практика е трудно поради нееднаквите характеристики на различните активи и пасиви и честите колебания в техните стойности. Съгласно Регламент (ЕС) № 236/2012 се изисква пропорционален подход към мерките и при определянето на непокрит суап за кредитно неизпълнение, поради което е необходимо да се определи как да се прилага пропорционален подход към активи и пасиви, хеджирани с покрит суап за кредитно неизпълнение. Макар че в Регламент (ЕС) № 236/2012 не се предписва конкретна степен на корелационна зависимост, необходима за покрита позиция в суап за кредитно неизпълнение по държавен дългов инструмент, следва да се уточни, че тази зависимост следва да бъде значителна.
(7)
Съгласно Регламент (ЕС) № 236/2012 се изисква физическите или юридическите лица, притежаващи нетна къса позиция в държавен дългов инструмент, чийто размер надвишава определен праг, да уведомят съответния компетентен орган за тази позиция. Поради това е необходимо този праг да бъде съответно уточнен. За минималните стойности, които не биха оказали значително въздействие върху съответния пазар на държавни дългови инструменти, не следва да се изисква уведомяване, като наред с останалите елементи прагът следва да отчита ликвидността на всеки отделен пазар на облигации и размера на емитираните и неизкупени обратно държавни дългови инструменти, както и целите на тази мярка.
(8)
Данните, необходими за изчисляването на прагове за уведомяване за нетните къси позиции, свързани с емитираните държавни дългови инструменти, няма да бъдат налични към датата на влизане в сила на настоящия регламент. Следователно двата критерия, използвани при определянето на първоначалните прагове за уведомяване към датата на публикуване, следва да бъдат на първо място общата стойност на емитираните и неизкупени обратно държавни дългови инструменти на емитента на държавен дълг, и на второ - съществуването на ликвиден фючърсен пазар за тези инструменти. Преразгледаните прагови стойности следва да бъдат приети, когато са налице съответните данни по всички критерии.
(9)
Когато ликвидността на пазара на държавни дългови инструменти падне под определен праг, ограниченията за инвеститорите, извършващи непокрити къси продажби на държавни дългови инструменти, могат да бъдат временно отменени с цел да се насърчи ликвидността на този пазар. При наличието на значителен спад в стойността на даден финансов инструмент на място за търговия компетентните органи могат да забранят или ограничат късите продажби, или по друг начин да намалят сделките със съответния инструмент. Поради наличието на множество разнообразни инструменти е необходимо да се определи прагът за всеки отделен клас финансови инструменти, като се отчетат различията, като например тези между инструментите и колебанията в стойността им на съответните пазари.
(10)
В настоящия регламент не е посочен праг за значителен спад в стойността на цената на дял в ПКИПЦК, допуснат за търговия на организиран пазар, с изключение на търгувани на организиран пазар фондове, които са ПКИПЦК, тъй като, макар да е възможно цената да варира свободно на мястото за търговия, към нея се прилага правило, установено в Директива 2009/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно предприятията за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПЦК) (2), което поддържа цените близо до стойността на нетните активи на ПКИПЦК. Не се посочва праг за значителен спад в стойността на деривати, различни от тези, които са определени в настоящия регламент.
(11)
В настоящия регламент са разяснени правомощията за намеса на съответните компетентни органи и Европейския орган за ценни книжа и пазари (ЕОЦКП), който е учреден и изпълнява своите правомощия в съответствие с Регламент (ЕС) № 1095/2010 на Европейския парламент и на Съвета (3), по отношение на неблагоприятни събития или тенденции. Необходимо е съставянето на списък на тези събития, за да се осигури прилагането на последователен подход, като същевременно се позволи предприемането на подходящи действия при възникването на неблагоприятни събития или тенденции.
(12)
Поради съображения, свързани с правната сигурност, е необходимо настоящият регламент да влезе в сила в същия ден като Делегиран регламент (ЕС) № 919/2012 на Комисията (4),
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБЩИ ПОЛОЖЕНИЯ
Член 1
Предмет
С настоящия регламент се определят подробни правила, допълващи следните членове от Регламент (ЕС) № 236/2012:
-
член 2, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 236/2012, като се формулира по-подробно определение за собственост и къса продажба,
-
член 3, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 236/2012, като се формулират по-подробно случаите, в които се изчисляват нетните къси позиции и методите на изчисляването им, както и определението за притежание,
-
член 4, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 236/2012, като се формулира по-подробно определение за непокрита позиция в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, както и методите за изчисляване за групи и дейности по управление на фондове,
-
член 7, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 236/2012, като се формулира по-подробно определение на прага за уведомяване за значителни къси позиции в държавни дългови инструменти,
-
член 13, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 236/2012, като се формулира по-подробно определение на прага на ликвидност за отмяна на ограниченията върху късите продажби на държавни дългови инструменти,
-
член 23, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 236/2012, като се формулира по-подробно определение на понятието за значителен спад на стойността на финансовите инструменти, различни от ликвидни акции,
-
член 30 от Регламент (ЕС) № 236/2012, като се формулират по-подробни критерии и фактори, вземани предвид при определянето на случаи, в които възникват неблагоприятните събития или тенденции по членове 18-21 и член 27, и заплахите, посочени в член 28, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕС) № 236/2012.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
„група“ означава правните субекти, които са контролирани предприятия по смисъла на член 2, параграф 1, буква е) от Директива 2004/109/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (5), и отделното физическо или юридическо лице, което контролира такова предприятие;
б)
„наднационален емитент“ означава емитент по смисъла на член 2, параграф 1, буква г), подточки i), iv), v) и vi) от Регламент (ЕС) № 236/2012.
ГЛАВА II
ДОПЪЛНИТЕЛНИ УКАЗАНИЯ ОТНОСНО ОПРЕДЕЛЕНИЯТА ПО ЧЛЕН 2, ПАРАГРАФ 2 И ЧЛЕН 3, ПАРАГРАФ 7, БУКВА а)
Член 3
Указания относно понятието „собственост“ и определяне на къса продажба
1. За целите на определянето на къса продажба при необходимост се преценява дали за дадено физическо или юридическо лице се смята, че притежава финансов инструмент при наличието на законно право на собственост или действително притежаване, като за целта се прилага действащото законодателство за късата продажба на съответната акция или дългов инструмент. Когато физически или юридически лица са действителните собственици на дадена акция или дългов инструмент, се смята, че съответните акция или дългов инструмент са собственост на крайния действителен собственик, включително когато акцията или дълговият инструмент се държат от представител. За целите на настоящия член действителният собственик е инвеститорът, който поема икономическия риск, свързан с придобиването на финансов инструмент.
2. За целите на член 2, параграф 1, буква б), подточки i), ii) и iii) от Регламент (ЕС) № 236/2012 понятието „къса продажба“ по смисъла на член 2, параграф 1, буква б) от същия регламент не включва:
а)
продажба на финансови инструменти, които са били прехвърлени съгласно споразумение за предоставяне на ценни книжа на заем или за репо сделка, при условие че ценните книжа или ще бъдат върнати, или прехвърлителят ще ги изземе обратно, така че сетълментът да може да се извърши на дължимата дата;
б)
продажба на финансов инструмент от страна на физическо или юридическо лице, което е закупило финансовия инструмент преди продажбата, но към момента на нейното извършване не е получило финансовия инструмент, при условие че инструментът ще бъде доставен в срок, позволяващ навременен сетълмент;
в)
продажба на финансов инструмент от страна на физическо или юридическо лице, което е упражнило опция или подобен иск върху него, при условие че инструментът ще бъде доставен в срок, позволяващ навременен сетълмент.
Член 4
Притежание
Смята се, че физическо или юридическо лице притежава акция или дългов инструмент за целите на член 3, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕС) № 236/2012 при следните обстоятелства:
а)
физическото или юридическото лице притежава акция или дългов инструмент в съответствие с член 3, параграф 1;
б)
налице е иск за принудително изпълнение за прехвърляне на собствеността върху акцията или дълговия инструмент на физическото или юридическото лице в съответствие с приложимия закон към съответната продажба.
ГЛАВА III
НЕТНИ КЪСИ ПОЗИЦИИ ПО ЧЛЕН 3, ПАРАГРАФ 7, БУКВА б)
Член 5
Нетни къси позиции в акции - дълги позиции
1. Притежанието на акция чрез дълга позиция в портфейл от акции също се взема предвид във връзка с посочената акция до степента, в която тази акция е представена в портфейла.
2. Всяка експозиция чрез финансов инструмент, различен от акция, която предоставя финансово предимство в случай на нарастване на цената на акцията, както е посочено в член 3, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕС) № 236/2012, означава всяка експозиция към акционерен капитал чрез един или повече от инструментите, изброени в приложение I, част 1.
Експозицията, посочена в първа алинея, зависи от стойността на акцията, по отношение на която трябва да бъде изчислена дадена нетна къса позиция и която предоставя финансово предимство в случай на повишаване на цената или стойността на акцията.
Член 6
Нетни къси позиции в акции - къси позиции
1. Късата продажба на акция чрез къса продажба на портфейл от акции също се взема предвид във връзка с посочената акция до степента, в която тази акция е представена в портфейла.
2. За целите на член 3, параграф 1, буква а) и параграф 3 от Регламент (ЕС) № 236/2012 когато дадена позиция във финансов инструмент, включително посочените в приложение I, част 1, предоставя финансово предимство в случай на намаление на цената или стойността на акцията, тази позиция се взема предвид при изчисляването на късата позиция.
Член 7
Нетни къси позиции в акции - общи положения
За целите на нетните къси позиции, посочени в членове 5 и 6, се вземат предвид следните критерии:
а)
без значение е дали е бил договорен паричен сетълмент или физическа доставка на базовите активи;
б)
късите позиции във финансови инструменти, даващи основание за иск за неемитирани акции, както и правата на записване, конвертируемите облигации и другите сравними инструменти, не се смятат за къси позиции при изчисляването на нетна къса позиция.
Член 8
Нетни къси позиции в държавен дългов инструмент - дълги позиции
1. За целите на настоящия член и на приложение II ценообразуване означава доходността или - когато няма печалба за някой от съответните активи или пасиви, или когато печалбата е неподходяща система за съпоставка между съответните активи или пасиви - цената. Притежаването на държавен дългов инструмент чрез дълга позиция в портфейл от държавни дългови инструменти на различни емитенти на държавен дълг се взема предвид във връзка с този държавен дългов инструмент до степента, в която посоченият инструмент е представен в този портфейл.
2. За целите на член 3, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕС) № 236/2012 всяка експозиция чрез инструмент, различен от държавен дългов инструмент, която дава финансово предимство в случай на повишаване на цената на държавния дългов инструмент, означава всяка експозиция чрез един или повече от инструментите, изброени в приложение I, част 2, при условие че тяхната стойност зависи от стойността на държавния дългов инструмент, по отношение на които трябва да се изчисли дадена нетна къса позиция, и която предоставя финансово предимство в случай на повишаване на цената или стойността на държавния дългов инструмент.
3. При условие че има висока корелация в съответствие с член 3, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 236/2012 и с параграфи 4 и 5, всички нетни притежания на държавен дългов инструмент на даден емитент на държавен дълг, който е във висока корелация с ценообразуването на държавния дългов инструмент във всяка къса позиция, се включват в изчисляването на дългата позиция. Не се включват държавните дългови инструменти от емитенти, намиращи се извън Съюза.
4. За активи с ликвидна пазарна цена високата корелация между цената на дългов инструмент на друг емитент на държавни дългови инструменти и цената на задължението на съответния емитент на държавни дългови инструменти се измерва посредством данните за минали периоди, като се използват ежедневно претеглени данни, събрани за 12-месечния период, предхождащ позицията в държавния дългов инструмент. За активи, за които няма ликвиден пазар, или когато ценовите данни обхващат период, по-малък от 12 месеца, се използва подходящ начин на измерване с подобна продължителност.
5. За целите на член 3, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 236/2012 се приема, че дългов инструмент и емитиран държавен дългов инструмент имат висока корелация, когато корелационният коефициент на Пирсън (Pearson) е най-малко 80 % между цената на дълговия инструмент на друг емитент на държавни дългови инструменти и цената на дадения държавен дългов инструмент за съответния период.
6. Ако впоследствие позицията изгуби високата си корелация въз основа на непрекъснат 12-месечен срок, тогава държавният дългов инструмент на емитент, чиито държавни дългови инструменти преди са имали висока корелация, вече не може да бъде отчитан при изчисляването на дълга позиция. Независимо от това не се счита, че позициите губят високата си корелация, когато е налице временен спад в нивото на корелация на държавните дългови инструменти за не повече от 3 месеца под нивото, посочено в параграф 4, при условие че през този 3-месечен период коефициентът на корелация е най-малко 60 %.
7. При изчисляването на нетните къси позиции е без значение дали е договорен паричен сетълмент или физическа доставка на базовите активи.
Член 9
Нетни къси позиции в държавни дългови инструменти - къси позиции
1. Късата продажба на държавен дългов инструмент чрез продажба на портфейл от държавни дългови инструменти също се взема предвид във връзка с посочения инструмент до степента, в която този инструмент е представен в портфейла.
2. За целите на член 3, параграф 1, буква а) и параграф 3 от Регламент (ЕС) № 236/2012 когато дадена позиция във финансов инструмент, включително посочените в член 8, параграф 2, предоставя финансово предимство в случай на намаление на цената или стойността на държавния дългов инструмент, тази позиция се взема предвид при изчисляването на късата позиция.
3. Всички суапи за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, свързани с емитент на такива инструменти, се включват в изчислението на нетните къси позиции в посочените държавни дългови инструменти. Продажбите на суапи за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти се смятат за дълги позиции, а покупките на суапи за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти - за къси позиции.
4. Ако позиция в суап за кредитно неизпълнение по държавен дългов инструмент се използва за хеджирането на риск, различен от свързания с държавния дългов инструмент риск, стойността на хеджирания риск не може да се разглежда като дълга позиция, когато се изчислява дали физическо или юридическо лице има нетна къса позиция в емитираните държавни дългови инструменти на емитент на такива инструменти.
5. При изчисляването на нетните къси позиции е без значение дали е договорен паричен сетълмент или физическа доставка на базовите активи.
Член 10
Метод за изчисляване на нетните къси позиции във връзка с акции
1. За целите на изчисляването на нетните къси позиции в акции съгласно член 3, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 236/2012 се използва моделът, коригиран с коефициента делта, за акциите, посочен в приложение II.
2. При всички извършени от физическо или юридическо лице изчисления на дълга и къса позиция по отношение на едни и същи акции се използват едни и същи методи.
3. При изчисляването на нетните къси позиции се отчитат сделките с всички финансови инструменти - без значение дали са извършени на мястото за търговия или извън него - които предоставят финансово предимство в случай на промяна в цената или стойността на акцията.
Член 11
Изчисляване на нетни къси позиции в държавни дългови инструменти
1. За целите на член 3, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 236/2012 нетните къси позиции в държавни дългови инструменти се изчисляват, като се вземат предвид сделките с всички финансови инструменти, които предоставят финансово предимство в случай на промяна в цената или доходността на държавния дългов инструмент. Използва се коригираният с коефициента делта модел за държавни дългови инструменти, установен в приложение II.
2. В съответствие с член 3, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 236/2012 позициите се изчисляват за всеки отделен емитент на държавни дългови инструменти, по отношение на който дадено физическо или юридическо лице притежава къса позиция.
ГЛАВА IV
НЕТНИ КЪСИ ПОЗИЦИИ ВЪВ ФОНДОВЕ ИЛИ ГРУПИ СЪГЛАСНО ЧЛЕН 3, ПАРАГРАФ 7, БУКВА в)
Член 12
Метод за изчисляване на позициите при дейности, свързани с управлението на няколко фонда или портфейла
1. Съгласно член 3, параграф 7, букви а) и б) от Регламент (ЕС) № 236/2012 изчисляването на нетните къси позиции по отношение на даден емитент се извършва поотделно за всеки фонд, без оглед на правната му форма, и за всеки управляван портфейл.
2. За целите на членове 12 и 13 се прилагат следните определения:
а)
„инвестиционна стратегия“ означава стратегия, която управляващият субект следва по отношение на даден емитент и с която цели откриването на нетна къса позиция или нетна дълга позиция чрез сделки с различни финансови инструменти, емитирани от съответния емитент или свързани с него;
б)
„дейности по управление“ означава управление на фондове без оглед на тяхната правна форма и управление на портфейли в съответствие с мандата, предоставен от клиенти, въз основа на преценка за всеки отделен клиент, когато тези портфейли включват един или повече финансови инструменти;
в)
„управляващ субект“ означава юридическо лице или субект, включително подразделение, звено или отдел, който управлява по своя преценка фондове или портфейли съгласно предоставения му мандат.
3. Управляващият субект сумира нетните къси позиции в управляваните от него фондове и портфейли, за които се следва една и съща инвестиционна стратегия по отношение на даден емитент.
4. При прилагането на горепосочения метод управляващият субект:
а)
отчита позициите във фондове и портфейли, чието управление му е възложено от трета страна;
б)
изключва позициите във фондове и портфейли, чието управление е възложено на трета страна.
Управляващият субект докладва и, когато това се изисква, оповестява нетната къса позиция, получена в резултат от прилагането на параграфи 3 и 4, когато тя достигне или надхвърли съответния праг за уведомяване или оповестяване в съответствие с членове 5-11 от Регламент (ЕС) № 236/2012.
5. Когато един и същ правен субект извършва дейности по управление наред с дейности, несвързани с управление, той прилага описания в параграфи 1-3 метод само към дейностите по управление, като докладва и оповестява нетните къси позиции, получени в резултат от прилагането на този метод.
6. За несвързаните с управление дейности, в резултат на които правен субект придобива нетни къси позиции за своя сметка, той извършва изчислението на нетната къса позиция по отношение на даден емитент в съответствие с член 3, параграф 7, букви а) и б) от Регламент (ЕС) № 236/2012, докладва и оповестява получените нетни къси позиции.
Член 13
Метод за изчисляване на позиции за правни субекти в състава на група, които имат дълги или къси позиции по отношение на даден емитент
1. За всеки правен субект, влизащ в състава на група, изчислението на нетната къса позиция се извършва в съответствие с член 3, параграф 7, букви а) и б) от Регламент (ЕС) № 236/2012. Конкретният правен субект или, от негово име - групата, в чийто състав влиза, докладва и оповестява нетната къса позиция по отношение на даден емитент, когато тя достигне или надхвърли прага за уведомяване или оповестяване. Когато един или повече правни субекти, влизащи в състава на група, се явяват управляващи субекти, те прилагат метода, описан в член 12, параграфи 1-4, във връзка с дейностите по управление на фондове и портфейли.
2. Нетните къси и дълги позиции на всички правни субекти, влизащи в състава на група, се сумират и прихващат, с изключение на позициите на управляващите субекти, които извършват дейности по управление. Групата докладва и, когато е необходимо, оповестява нетната къса позиция по отношение на даден емитент, когато тя достигне или надхвърли съответния праг за уведомяване или оповестяване.
3. Когато нетна къса позиция достигне или премине прага за уведомяване по член 5 или прага за оповестяване по член 6 от Регламент (ЕС) № 236/2012, правният субект, влизащ в състава на група, докладва и оповестява в съответствие с членове 5-11 от Регламент (ЕС) № 236/2012 нетната къса позиция по отношение на даден емитент, изчислена съгласно параграф 1, при условие че на равнището на групата нито една нетна къса позиция, изчислена съгласно параграф 2, не достига или не преминава прага за уведомяване или оповестяване. Определеният за тази цел правен субект докладва и, когато е необходимо, оповестява нетната къса позиция на равнището на групата по отношение на даден емитент, изчислена съгласно параграф 2, когато:
i)
нито един правен субект, влизащ в състава на групата, не е достигнал или преминал прага за уведомяване или оповестяване;
ii)
прагът за уведомяване или оповестяване е достигнат или преминат едновременно от самата група и от някой от влизащите в състава ѝ правни субекти.
ГЛАВА V
ПОКРИТИ ПОЗИЦИИ В СУАПИ ЗА КРЕДИТНО НЕИЗПЪЛНЕНИЕ ПО ДЪРЖАВНИ ДЪЛГОВИ ИНСТРУМЕНТИ СЪГЛАСНО ЧЛЕН 4, ПАРАГРАФ 2
Член 14
Случаи, които не представляват непокрити позиции в суапи за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти
1. Позиция в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти не се счита за непокрита позиция по смисъла на член 4, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 236/2012 в следните случаи:
а)
по отношение на хеджирането за целите на член 4, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 236/2012 суапът за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти не се счита за непокрита позиция по смисъла на член 4, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 236/2012 и служи за хеджиране срещу риска от спад в стойността на активите или пасивите, който е в корелация с риска от спад в стойността на държавните дългови инструменти, към които се отнася суапът за кредитно неизпълнение, и когато тези активи или пасиви се отнасят до субекти от обществения или от частния сектор в същата държава членка;
б)
позиция в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, където активите или пасивите се отнасят до субекти от обществения или от частния сектор в държавата членка, с чиито дългови инструменти е свързан суапът за кредитно неизпълнение, не се счита за непокрита позиция по смисъла на член 4, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 236/2012, когато тя:
i)
се отнася до държава членка, включително нейно министерство, агенция или дружество със специално предназначение, или когато държавата членка е федерална държава - един от членовете, съставящи федерацията;
ii)
се използва за хеджиране на активи или пасиви, които отговарят на критерия за корелация, посочен в член 18;
в)
позиция в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, където активите или пасивите се отнасят до емитент на държавни дългови инструменти, когато емитентът на държавните дългови инструменти, свързани със суапа за кредитно неизпълнение, е гарант или акционер, не се счита за непокрита позиция по смисъла на член 4, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 236/2012, когато тя:
i)
се отнася до държава членка;
ii)
се използва за хеджиране на активи или пасиви, които отговарят на критерия за корелация, посочен в член 18.
2. За целите на параграф 1, буква а) трябва да е налице корелация между стойността на хеджирания актив или пасив и стойността на държавните дългови инструменти, с които е свързан, както е посочено в член 18.
Член 15
Случаи, които не представляват непокрити позиции в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, когато длъжникът е установен в повече от една държава членка или активите или пасивите се намират в повече от една държава членка
1. Когато длъжникът или контрагентът по даден актив или пасив е установен в повече от една държава членка, позицията в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти не се счита за непокрита позиция по смисъла на член 4, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 236/2012 в следните случаи, при условие че критерият за корелация по член 18 от настоящия регламент е изпълнен за всеки отделен случай:
а)
дружеството майка е установено в една държава членка, дъщерното дружество е установено в друга държава членка и заемът е отпуснат на дъщерното дружество. Когато е налице експлицитна или имплицитна подкрепа от страна на дружеството майка за кредитирането на дъщерното дружество, се допуска суапите за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти да се купуват в държавата членка, където е установено дружеството майка, а не в държавата членка, където е установено дъщерното дружество;
б)
холдинг майка притежава или контролира оперативно дъщерно дружество в друга държава членка. Ако емитент на облигацията е дружеството майка, а хеджираните активи и приходи са собственост на дъщерното дружество, се допуска да се купуват суапи за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, отнасящи се към държавата членка, където е установено дъщерното дружество;
в)
за хеджиране на експозиция към дружество в една държава членка, което е инвестирало в държавни дългови инструменти на втора държава членка до такава степен, че би било сериозно засегнато при значителен спад в стойността на държавните дългови инструменти на втората държава членка, при условие че това дружество е установено в двете държави членки. Когато корелацията между риска и дълговите инструменти на втората държава членка е по-голяма от корелацията между риска и дълговите инструменти на държавата членка, в която е установено дружеството, се допуска да се купуват суапи за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, отнасящи се към втората държава членка.
2. Позицията в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти не се счита за непокрита позиция по смисъла на член 4, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 236/2012 в следните случаи, при условие че критерият за корелация по член 18 от настоящия регламент е изпълнен за всеки отделен случай:
а)
когато длъжникът или контрагентът по актив или пасив, който се хеджира, е дружество с дейност на цялата територия на Съюза, или експозицията, която се хеджира, се отнася до Съюза или до държавите членки, чиято валута е еврото, се допуска тази експозиция да се хеджира с подходящ европейски индекс или индекс на еврозоната, който отразява суапите за кредитно неизпълнение по държавни облигации;
б)
когато контрагентът по актив или пасив, който се хеджира, е наднационален емитент, се допуска рискът от контрагента да се хеджира с подходящо избрано портфолио от суапи за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, отнасящи се до гарантите или акционерите на този субект.
Член 16
Обосновка на непокрити позиции в суапи за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти
По искане на компетентния орган всяко физическо или юридическо лице, което открива позиция в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти:
а)
обосновава пред компетентния орган кои от изброените в член 15 случаи са били изпълнени към момента на откриване на позицията;
б)
доказва пред компетентния орган, че през целия период, в който държи суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, критерият за корелация по член 18 и изискванията за пропорционалност по член 19 са изпълнени по отношение на съответната позиция в този суап.
Член 17
Хеджирани активи и пасиви
Ако са изпълнени условията, посочени в членове 15 и 18 от Регламент (ЕС) № 236/2012, активите и пасивите могат да се хеджират чрез позиция в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти в следните случаи:
а)
дълга позиция в държавни дългови инструменти на съответния емитент;
б)
всяка позиция или всеки портфейл, които се използват във връзка с хеджиране на експозиции към емитент на държавни дългови инструменти, отнасящи се до суапи за кредитно неизпълнение;
в)
всички активи и пасиви, които се отнасят до субекти от обществения сектор в държавата членка, към чиито дългови инструменти се отнася суапът за кредитно неизпълнение. Това обхваща експозиции към централната, регионалната и местната администрация, към субектите от обществения сектор или всяка експозиция, гарантирана от съответния субект, и може да включва финансови договори, портфейл от активи или финансови задължения, лихвен процент или сделки с валутни суапи, по отношение на които суапът за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти се използва като инструмент за управление на риска от контрагента за хеджиране на експозиция по финансови и външнотърговски договори;
г)
експозиции към субекти от частния сектор, установени в държавата членка, към чиито дългови инструменти се отнася суапът за кредитно неизпълнение. Въпросните експозиции включват, но не се ограничават до заеми, кредитен риск от контрагента (включително потенциална експозиция, когато за нея се изисква регулаторен капитал), вземания и гаранции. Активите и пасивите включват, но не се ограничават до финансови договори, портфейл от активи или финансови задължения, лихвен процент или сделки с валутни суапи, по отношение на които суапът за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти се използва като инструмент за управление на риска от контрагента за хеджиране на експозиция по финансови и външнотърговски договори;
д)
всички непреки експозиции към някой от горепосочените субекти, които се дължат на експозиция към индекси, фондове или дружества със специално предназначение.
Член 18
Критерии за корелация
1. Посоченият в настоящата глава критерий за корелация се счита за изпълнен в един от следните случаи:
а)
критерият за количествена корелация е изпълнен, когато корелационният коефициент на Пирсън за цената на активите и пасивите и цената на държавните дългови инструменти, изчислен въз основа на изминал период, като се използват данните от дните за търговия най-малко за 12-те месеца, непосредствено предхождащи датата, на която е открита позицията в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, достигне стойност от 70 %;
б)
критерият за качествена корелация е изпълнен, когато се достигне значима корелация, която се основава на подходящи данни за изминал период и показва зависимост, която не е от временен характер. Корелацията се изчислява въз основа на данните за изминал период, като се използват данните от дните за търговия най-малко за 12-те месеца, предхождащи датата, на която е открита позицията в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, и се сравняват с текущия период. Ако се установи, че преобладаващите през съответния период условия са сходни с условията към датата, на която е открита позицията в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, или с условията, които биха могли да настъпят през периода на хеджиране на експозицията, се използва различен период. При активите, за които няма ликвидна пазарна цена или достатъчно данни за сравнение с изминали периоди, се използва подходящо приближение.
2. Критерият за корелация по параграф 1 се счита за изпълнен, ако може да се докаже, че:
а)
експозицията, която се хеджира, се отнася до предприятие, чийто собственик е емитентът на държавни дългови инструменти, до предприятие, в което емитентът притежава мнозинство от акциите с право на глас, или до предприятие, чиито дългове се гарантират от емитента на държавни дългови инструменти;
б)
експозицията, която се хеджира, се отнася до регионална, местна или общинска администрация на държава членка;
в)
експозицията, която се хеджира, се отнася до предприятие, чиито парични потоци в значителна степен зависят от поръчки от страна на емитент на държавни дългови инструменти или от проект, който е изцяло или в значителна степен финансиран или поет от емитент на държавни дългови инструменти, като например инфраструктурен проект.
3. По искане на компетентния орган съответната страна обосновава факта, че критерият за корелация е бил изпълнен към датата, на която е открита позицията в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти.
Член 19
Пропорционалност
1. Когато при определяне на това, дали размерът на позицията в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти отговаря на размера на хеджираните експозиции, не е възможно пълно хеджиране, не се изисква точно съответствие и се допуска ограничено завишаване съгласно параграф 2. По искане на компетентния орган съответната страна обосновава защо не е възможно да се постигне точно съответствие.
2. Когато това е оправдано от естеството на активите и пасивите, които се хеджират, и тяхното отношение към размера на задълженията на емитента на държавни дългови инструменти, които задължения попадат в обхвата на суапа за кредитно неизпълнение, за хеджиране на дадения размер на експозициите се задържа по-голям размер от суапа за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти. Това обаче се позволява, само когато се установи, че за компенсиране на степента на риска, свързан със съответния портфейл, е необходим по-голям размер на суапа за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, като се отчетат следните фактори:
а)
размер на номиналната позиция;
б)
коефициент на чувствителност на експозициите към задълженията на емитента на държавни дългови инструменти, когато тези задължения попадат в обхвата на суапа за кредитно неизпълнение;
в)
динамичен или статичен характер на избраната стратегия за хеджиране.
3. Лицето, което държи съответната позиция, е длъжно да гарантира, че неговата позиция в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти винаги е пропорционална и че нейното времетраене, доколкото това е възможно предвид преобладаващите пазарни правила и ликвидността, максимално съответства на времетраенето на експозициите, които се хеджират, или на периода, за който лицето възнамерява да държи експозицията. Ако експозициите, които се хеджират чрез позиция в суап за кредитно неизпълнение, са ликвидирани или откупени, те трябва да се заменят с еквивалентни експозиции или позицията в суапа за кредитно неизпълнение трябва да се намали или да се отстрани по друг начин.
4. Ако позицията в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти е била покрита в момента на откриването ѝ, тя впоследствие не се разглежда като непокрита, ако преобразуването ѝ в непокрита позиция се дължи единствено на движение в пазарната стойност на хеджираните експозиции или на стойността на суапа за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти.
5. При всички случаи, когато страните приемат, че дадена позиция в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти е резултат от техните задължения като членове на централен контрагент, който извършва клиринг на сделки със суапове за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, както и от действието на правилата на този централен контрагент, такава позиция се разглежда като недоброволно открита от съответната страна позиция, поради което не се счита за непокрита позиция по смисъла на член 4, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 236/2012.
Член 20
Метод за изчисляване на непокрита позиция в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти
1. Позицията на физическо или юридическо лице в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти представлява неговата нетна позиция.
2. При изчисляване на размера на допустимите рискове, които са хеджирани или предстои да бъдат хеджирани чрез позиция в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, се прави разграничение между статични и динамични стратегии за хеджиране. При статично хеджиране, като преки експозиции към държава или към органи от нейния обществен сектор, като мярка се използва размерът на загубата в случай на внезапно неизпълнение от страна на субекта, към който има експозиции лицето, държащо съответната позиция. Получената стойност се сравнява с нетната условна стойност на позицията в суапа за кредитно неизпълнение.
3. При изчисляване на размера на рисковете, коригирани според пазарната стойност, за които се изисква динамична стратегия за хеджиране, изчисленията трябва да се правят с отчитане на риска, а не въз основа на условни стойности, като се взема предвид степента, до която дадена експозиция може да нарасне или да спадне през своето времетраене, както и относителната променливост на активите и пасивите, които се хеджират, както и на съответните държавни дългови инструменти. Ако активът или пасивът, хеджиран чрез позицията в суап за кредитно неизпълнение, е различен от референтния актив на суапа за кредитно неизпълнение, се прилага корекция с коефициент бета.
4. Непреките експозиции към рискове, например посредством индекси, фондове, дружества със специално предназначение, както и към позиции в суапи за кредитно неизпълнение, се отчитат пропорционално на степента, в която референтният актив, пасив или суап за кредитно неизпълнение е представен в индекса, фонда или в друг механизъм.
5. Стойността на допустимия портфейл от активите или пасивите, които трябва да бъдат хеджирани, се изважда от стойността на държаната нетна позиция в суапи за кредитно неизпълнение. Ако получената стойност е положителна, позицията се счита за непокрита позиция в суапи за кредитно неизпълнение по смисъла на член 4, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 236/2012.
ГЛАВА VI
ПРАГОВЕ ЗА УВЕДОМЯВАНЕ ОТНОСНО НЕТНИ КЪСИ ПОЗИЦИИ В ДЪРЖАВНИ ДЪЛГОВИ ИНСТРУМЕНТИ СЪГЛАСНО ЧЛЕН 7, ПАРАГРАФ 3
Член 21
Прагове за уведомяване относно нетни къси позиции в емитирани държавни дългови инструменти
1. Стойността на прага, при който се изисква уведомяване на съответния компетентен орган относно нетни къси позиции в емитирани държавни дългови инструменти на емитент на държавни дългови инструменти, представлява процент от общата стойност на емитираните и неизкупени обратно държавни дългови инструменти на всеки емитент на държавни дългови инструменти.
2. Прагът за докладване се изразява в парична стойност. Тази парична стойност се определя, като към емитираните и неизкупени обратно държавни дългови инструменти на емитента на държавни дългови инструменти се прилага процентен праг и получената стойност се закръглява на най-близкото цяло число в милиони евро.
3. Паричната стойност, отговаряща на процентния праг, се преразглежда и актуализира на всяко тримесечие, за да се отразят промените в общата стойност на емитираните и неизкупени обратно държавни дългови инструменти на всеки емитент на държавни дългови инструменти.
4. Паричната стойност, отговаряща на процентния праг, и общата стойност на емитираните и неизкупени обратно държавни дългови инструменти се изчисляват в съответствие с метода за изчисляване на нетни къси позиции в държавни дългови инструменти.
5. Първоначалният размер и последователните нарастващи равнища за всеки емитент на държавни дългови инструменти се определят въз основа на следните фактори:
а)
праговете не налагат уведомяване относно нетни къси позиции с минимална стойност по отношение на който и да било емитент на държавни дългови инструменти;
б)
общата стойност на емитираните и неизкупени обратно държавни дългови инструменти на емитент на държавни дългови инструменти и средния размер на държаните от участници на пазара позиции в емитирани държавни дългови инструменти на този емитент на държавни дългови инструменти;
в)
ликвидността на пазара на държавни дългови инструменти за всеки емитент на държавни дългови инструменти, включително, когато е необходимо, ликвидността на фючърсния пазар за конкретните държавни дългови инструменти.
6. Като се отчетат изложените в параграф 5 фактори, съответните прагове за уведомяване относно началния размер, които трябва да се отчитат за всеки емитент на държавни дългови инструменти, представляват процент, който се равнява на 0,1 % или 0,5 % от общата стойност на емитираните и неизкупени обратно държавни дългови инструменти. Процентът, който следва да се прилага за всеки емитент на държавни дългови инструменти, се определя чрез описаните в параграф 5 критерии, така че за всеки емитент на държавни дългови инструменти се установява един от двата процентни прага, използвани за изчисляването на паричните стойности, които са от значение за уведомлението.
7. В деня на влизане в сила на настоящия регламент важат следните две категории начални прагове:
а)
начален праг от 0,1 %, който се прилага тогава, когато общата стойност на емитираните и неизкупени обратно държавни дългови инструменти е от 0 до 500 милиарда евро;
б)
праг от 0,5 %, който се прилага тогава, когато общата стойност на емитираните и неизкупени обратно държавни дългови инструменти е над 500 милиарда евро или когато за конкретните държавни дългови инструменти съществува ликвиден фючърсен пазар.
8. Последователните нарастващи равнища се определят на 50 % от началните прагове и са:
а)
всеки 0,05 % над началния праг за уведомяване от 0,1 %, като се започва от равнище 0,15 %;
б)
всеки 0,25 % над началния праг за уведомяване от 0,5 %, като се започва от равнище 0,75 %.
9. Емитентът на държавни дългови инструменти преминава в подходящата прагова група, когато това е обосновано от промяна в пазара на държавни дългови инструменти на емитентa на държавни дългови инструменти и промяната е наблюдавана най-малко в продължение на една календарна година, като се прилагат посочените в параграф 5 фактори.
ГЛАВА VII
ПАРАМЕТРИ И МЕТОДИ ЗА ИЗЧИСЛЯВАНЕ НА ПРАГА НА ЛИКВИДНОСТ ЗА ПРЕУСТАНОВЯВАНЕ НА ОГРАНИЧЕНИЯТА ВЪРХУ КЪСИ ПРОДАЖБИ НА ДЪРЖАВНИ ДЪЛГОВИ ИНСТРУМЕНТИ СЪГЛАСНО ЧЛЕН 13, ПАРАГРАФ 4
Член 22
Методи за изчисляване и определяне на прага на ликвидност за преустановяване на ограниченията върху къси продажби на държавни дългови инструменти
1. Стойността за ликвидността на емитираните държавни дългови инструменти, която следва да се използва от всеки компетентен орган, е отношението между оборота, който се определя като обща номинална стойност на търгуваните държавни дългови инструменти, и кошница от базови показатели с различен матуритет.
2. Временно преустановяване на ограниченията върху непокрити къси продажби на държавни дългови инструменти може да последва тогава, когато оборотът за даден месец спадне под петия процентил на месечния обем на сделките за предходните дванадесет месеца.
3. За извършване на тези изчисления всеки компетентен орган използва налични представителни данни от едно или повече места за търговия, от извънборсова търговия или от двата посочени източника и информира ЕОЦКП за използваните данни.
4. Преди компетентните органи да упражнят правомощието си да преустановят ограниченията върху късите продажби на държавни дългови инструменти, те гарантират, че значителният спад в ликвидността не е следствие от сезонни въздействия.
ГЛАВА VIII
ЗНАЧИТЕЛЕН СПАД В СТОЙНОСТТА НА ФИНАНСОВИ ИНСТРУМЕНТИ, РАЗЛИЧНИ ОТ ЛИКВИДНИ АКЦИИ, СЪГЛАСНО ЧЛЕН 23
Член 23
Значителен спад в стойността на финансови инструменти, различни от ликвидни акции
1. При акция, различна от ликвидна акция, значителен спад в стойността в рамките на един ден за търговия в сравнение с цената на затваряне в предходния ден за търговия означава:
а)
намаление на цената на акцията с 10 % или повече, когато акцията е включена в основния национален индекс на дяловите ценни книжа и е базов финансов инструмент за дериватен договор, допуснат до търговия на място за търговия;
б)
намаление на цената на акцията с 20 % или повече, когато цената на акцията е равна на или по-висока от 0,50 EUR или еквивалента в местна валута;
в)
намаление на цената на акцията с 40 % или повече във всички останали случаи.
2. За значителен спад в стойността на държавна облигация се счита увеличение на доходността със 7 % или повече по цялата крива на доходност в рамките на един ден за търговия по отношение на съответния емитент на държавни дългови инструменти.
3. За значителен спад в стойността на корпоративна облигация се счита увеличение на доходността на тази корпоративна облигация с 10 % или повече в рамките на един ден за търговия.
4. За значителен спад в стойността на инструмент на паричния пазар се счита намаление на цената на този инструмент с 1,5 % или повече в рамките на един ден за търговия.
5. За значителен спад в стойността на фонд, търгуван на организиран пазар, включително фондове, търгувани на организиран пазар, представляващи предприятия за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПЦК), се счита намаление на цената на този фонд, търгуван на организиран пазар, с 10 % или повече в рамките на един ден за търговия. Фонд, търгуван на организиран пазар, който използва заети средства, се коригира със съответния коефициент на задлъжнялост, за да се отрази спад от 10 % в цената на еквивалентния пряк фонд, търгуван на организиран пазар, който не използва заети средства. Фонд, търгуван на организиран пазар, който е обратен на борсовия индекс, се коригира с коефициент от -1, за да се отрази спад от 10 % в цената на еквивалентния пряк фонд, търгуван на организиран пазар, който не използва заети средства.
6. Когато дериват, включително финансови договори за разлики, се търгува на място за търговия и има за базов финансов инструмент единствено финансов инструмент, за който в настоящия член и в член 23, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 236/2012 е посочен значителен спад в цената, се счита, че значителният спад в цената на този дериватен инструмент е настъпил тогава, когато значително е спаднала цената на базовия финансов инструмент.
ГЛАВА IX
НЕБЛАГОПРИЯТНИ СЪБИТИЯ ИЛИ ТЕНДЕНЦИИ СЪГЛАСНО ЧЛЕН 30
Член 24
Критерии и фактори, които следва да се отчитат, когато се определя в кои случаи са налице неблагоприятни събития или тенденции и възникват заплахи
1. За целите на членове 18-21 от Регламент (ЕС) № 236/2012 неблагоприятни събития или тенденции, които могат да представляват сериозна заплаха за финансовата стабилност или доверието на пазара в засегнатата държава членка или в една или повече други държави членки по смисъла на член 30 от Регламент (ЕС) № 236/2012, включват всяко действие, резултат, факт или събитие, за което с основание се очаква или може да се очаква, че ще доведе до следното:
а)
сериозни финансови, парични или бюджетни проблеми, които могат да предизвикат финансова нестабилност, засягаща държава членка или банка и други финансови институции, считани за важни за глобалната финансова система, като застрахователни дружества, доставчици на пазарни инфраструктури и дружества за управление на активи, които извършват дейност на територията на Съюза, когато това може да застраши нормалното функциониране и целостта на финансовите пазари или стабилността на финансовата система в Съюза;
б)
действие във връзка с кредитен рейтинг или неизпълнение на задължения от страна на държава членка или банки и други финансови институции, считани за важни за глобалната финансова система, като застрахователни дружества, доставчици на пазарни инфраструктури и дружества за управление на активи, които извършват дейност на територията на Съюза, което причинява или с основание може да се очаква да причини съществена несигурност по отношение на тяхната платежоспособност;
в)
значителен натиск върху продажбите или необичайна променливост, които предизвикват низходящи тенденции при всеки финансов инструмент, свързан с банки и други финансови институции, считани за важни за глобалната финансова система като застрахователни дружества, доставчици на пазарни инфраструктури и дружества за управление на активи, които извършват дейност на територията на Съюза, както и емитенти на държавни дългови инструменти, според конкретния случай;
г)
значима повреда на физическата инфраструктура на важни финансови емитенти, пазарни инфраструктури, системи за клиринг и сетълмент и надзорни органи, която може да окаже неблагоприятно въздействие върху пазарите, и в частност, когато повредата се дължи на природно бедствие или терористично нападение;
д)
значимо смущение в платежна система или в процес на сетълмент, в частност, когато то е свързано с междубанкови операции и може съществено да възпрепятства или да забави плащания или сетълмент в платежните системи на Съюза, особено когато това може да предизвика разпространение на финансови или икономически сътресения в банка и други финансови институции, считани за важни за глобалната финансова система, като застрахователни дружества, доставчици на пазарни инфраструктури и дружества за управление на активи, или в държава членка.
2. За целите на член 27, когато преценява критериите по параграф 1, ЕОЦКП отчита възможността от разпространение или пренасяне на неблагоприятни явления към други системи или емитенти и, по-специално, наличието на самореализиращи се прогнози.
3. За целите на член 28, параграф 2, буква а) заплаха за нормалното функциониране и целостта на финансовите пазари или за стабилността на финансовата система в Съюза като цяло или на част от нея означава:
а)
всяка заплаха от сериозна финансова, парична или бюджетна нестабилност по отношение на държава членка или на финансовата система в рамките на държава членка, когато това може сериозно да застраши нормалното функциониране и целостта на финансовите пазари или стабилността на финансовата система в Съюза като цяло или на част от нея;
б)
вероятността държава членка или наднационален емитент да не изпълни финансовите си задължения;
в)
всяка сериозна повреда на физическата инфраструктура на важни финансови емитенти, пазарни инфраструктури, системи за клиринг и сетълмент и надзорни органи, която може да засегне сериозно трансграничните пазари, в частност, когато повредата се дължи на природно бедствие или терористично нападение, когато това може сериозно да застраши нормалното функциониране и целостта на финансовите пазари или стабилността на финансовата система в Съюза като цяло или на част от нея;
г)
всяко значимо смущение в платежна система или в процес на сетълмент, в частност, когато то е свързано с междубанкови операции и може съществено да възпрепятства или да забави плащания или сетълмент в платежните системи на Съюза, особено когато това може да предизвика разпространение на финансови или икономически сътресения във финансовата система в Съюза като цяло или в част от нея.
Член 25
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на третия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 ноември 2012 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 5 юли 2012 година.
KOMISSION DELEGOITU ASETUS (EU) N:o 918/2012,
annettu 5 päivänä heinäkuuta 2012,
lyhyeksimyynnistä ja tietyistä luottoriskinvaihtosopimuksiin liittyvistä kysymyksistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 236/2012 täydentämisestä määritelmien, nettomääräisten lyhyiden positioiden laskennan, katettujen valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusten, ilmoituskynnysarvojen, rajoitusten keskeyttämiseen sovellettavien likviditeettiä koskevien kynnysarvojen, rahoitusvälineiden arvon merkittävän alenemisen sekä epäsuotuisien tapahtumien osalta
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon lyhyeksimyynnistä ja tietyistä luottoriskinvaihtosopimuksiin liittyvistä kysymyksistä 14 päivänä maaliskuuta 2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 236/2012 (1) ja erityisesti sen 2 artiklan 2 kohdan, 3 artiklan 7 kohdan, 4 artiklan 2 kohdan, 7 artiklan 3 kohdan, 13 artiklan 4 kohdan, 23 artiklan 7 kohdan ja 30 artiklan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Asetuksessa (EU) N:o 236/2012 säädetään tietyistä lyhyeksimyyntiin ja luottoriskinvaihtosopimuksiin liittyvistä toimenpiteistä. Asetuksen (EU) N:o 236/2012 42 artiklassa annetaan Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä, joilla täydennetään kyseisen asetuksen säännöksiä. Tällä delegoidulla säädöksellä täydennetään ja muutetaan tiettyjä muita kuin keskeisiä osia.
(2)
Tämän asetuksen säännökset liittyvät läheisesti toisiinsa, koska ilmoitus- ja julkistamiskynnysarvot ja kattamattomien luottoriskinvaihtosopimusten määritys riippuvat määritelmistä ja koska lyhyiden positioiden laskentamenetelmistä ja rahoitusvälineiden arvon merkittävää alenemista ja valtionlainamarkkinoiden likviditeetin alenemista koskevat säännökset ja epäsuotuisien tapahtumien määritys ovat erottamattomasti yhteydessä toisiinsa. Jotta ne lyhyeksimyyntiä koskevat säännökset, joiden olisi tultava voimaan samaan aikaan, olisivat keskenään yhdenmukaiset, kaikki asetuksessa (EU) N:o 236/2012 edellytetyt säännökset on aiheellista sisällyttää yhteen asetukseen.
(3)
Asetus (EU) N:o 236/2012 sisältää tiettyjä määritelmiä. Selkeyden ja oikeusvarmuuden parantamiseksi on aiheellista antaa 2 artiklan 1 kohdassa olevista määritelmistä lisäsäännöksiä erityisesti silloin, kun luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön katsotaan omistavan rahoitusvälineen sovellettaessa lyhyeksimyynnin määritelmää, ja lisätäsmennystä tapauksista, joissa luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö pitää hallussaan osaketta tai velkainstrumenttia sovellettaessa asetusta (EU) N:o 236/2012. Täsmennysten tavoitteena on varmistaa, että asetuksen (EU) N:o 236/2012 tavoiteltu vaikutus saavutetaan johdonmukaisella tavalla huolimatta erilaisista lähestymistavoista jäsenvaltioiden lainsäädännössä. Vaikka jäsenvaltioissa käytettävät arvopapereita koskevat omistusoikeuden ja hallussapidon käsitteet eivät ole tällä hetkellä yhdenmukaisia, asetuksen (EU) N:o 236/2012 säännöksiä on tarkoitus soveltaa yksinomaan lyhyeksimyyntiin, eivätkä ne saa rajoittaa tulevaisuudessa laadittavia säädöksiä, kuten yhdenmukaistavaa lainsäädäntöä.
(4)
Asetuksella (EU) N:o 236/2012 asetetaan rajoituksia ja velvoitteita, kuten ilmoitus- ja julkistamisvaatimuksia, luonnollisille henkilöille tai oikeushenkilöille, jotka pitävät hallussaan osakkeita ja valtionlainaa koskevia nettomääräisiä lyhyitä positioita tai harjoittavat niitä koskevaa toimintaa. Osakkeita ja valtionlainaa koskevia pitkiä ja lyhyitä positioita voidaan pitää hallussa ja arvostaa monilla eri tavoilla. Jotta varmistettaisiin yhdenmukainen lähestymistapa sekä osakkeita ja valtionlainaa koskeviin lyhyisiin positioihin liittyvien toimenpiteiden vaikuttavuus, on tarpeen täsmentää, kuinka nettomääräiset lyhyet positiot olisi laskettava. Lyhyeksimyyntiä voidaan harjoittaa yksittäisten välineiden tai valtionlainakorien kautta, minkä vuoksi on tarpeen täsmentää, miten korien kautta tapahtuva lyhyeksimyynti sisällytetään laskentaan. Jotta varmistettaisiin selkeä lähestymistapa nettomääräisten lyhyiden positioiden laskentaan, pitkiin positioihin on tarpeen soveltaa rajoittavampaa lähestymistapaa kuin osakkeita koskeviin lyhyisiin positioihin. Koska joidenkin rahoitusvälineiden arvo riippuu kohde-etuutena olevien välineiden hinnan vaihteluista, on tarpeen täsmentää, kuinka tämä otetaan huomioon. Tässä yhteydessä sovelletaan delta-mukautukseen perustuvaa menetelmää, sillä se on yleisesti hyväksytty käytäntö.
(5)
Nettomääräiset lyhyet positiot lasketaan suhteessa luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön hallussaan pitämiin pitkiin ja lyhyisiin positioihin. Pitkiä ja lyhyitä positioita voi kuitenkin olla konsernin eri yksiköillä tai rahastonhoitajan hoitamissa erillisissä rahastoissa. Suuret nettomääräiset lyhyet positiot voidaan kätkeä jakamalla ne konsernin eri yksiköiden tai eri rahastojen kesken. Säännösten kiertämisen vähentämiseksi ja sen varmistamiseksi, että lyhyitä positioita koskevat ilmoitukset ja selvitykset antavat oikean ja edustavan kuvan, tarvitaan yksityiskohtaisempia säännöksiä, joissa täsmennetään, kuinka nettomääräisten lyhyiden positioiden laskennan olisi tapahduttava konsernin eri yksiköiden ja rahastonhoitajien osalta. Näiden säännösten soveltamiseksi on tarpeen määritellä, mitä sijoitusstrategialla tarkoitetaan, jotta saadaan selkeytettyä, mitkä konsernin yksiköiden lyhyet positiot ja mitkä rahastojen lyhyet positiot olisi laskettava yhteen. On myös tarpeen määritellä salkunhoitotoiminta, jotta saadaan selkeytettyä, mitkä rahastojen lyhyet positiot olisi laskettava yhteen. Jotta voidaan varmistaa ilmoitusten antaminen, on tarpeen täsmentää, minkä konsernin tai eri rahastojen yksiköiden on suoritettava laskenta ja annettava ilmoitukset.
(6)
Asetuksessa (EU) N:o 236/2012 asetetaan rajoituksia kattamattomiin valtionlainan luottoriskinvaihtosopimuksiin liittyvien transaktioiden tekemiselle, mutta siinä sallitaan katetut valtionlainan luottoriskinvaihtosopimukset, jotka tehdään laillisissa suojaustarkoituksissa. Valtionlainan luottoriskinvaihtosopimuksilla voidaan suojata hyvin monenlaisia varoja ja velkoja, mutta laillisen suojautumisen ja keinottelun erottaminen toisistaan voi olla monissa tapauksissa vaikeaa. Sen vuoksi tarvitaan yksityiskohtaisia lisätäsmennyksiä tapauksista, joissa valtionlainan luottoriskinvaihtosopimus voidaan katsoa katetuksi. Kun korrelaatio on johdonmukaisesti ilmoitettava määrällisesti, olisi käytettävä yksinkertaista, laajasti hyväksyttyä ja ymmärrettyä mittaria, kuten Pearsonin korrelaatiokerrointa, joka lasketaan jakamalla kahden muuttujan kovarianssi muuttujien keskihajontojen tulolla. Varojen ja velkojen yhteensovittaminen täydellisen suojan luomiseksi on käytännössä vaikeaa erilaisten varojen ja velkojen ominaispiirteiden ja niiden arvon volatiliteetin vuoksi. Asetuksen (EU) N:o 236/2012 mukaan toimenpiteiden on oltava oikeasuhteisia, minkä vuoksi kattamatonta luottoriskinvaihtosopimusta määritettäessä on tarpeen täsmentää, millä tavalla oikeasuhteisuutta edellyttävää lähestymistapaa olisi sovellettava katetulla luottoriskinvaihtosopimuksella suojattuihin varoihin ja velkoihin. Koska asetuksessa (EU) N:o 236/2012 ei vahvisteta luottoriskinvaihtosopimusta koskevalle katetulle positiolle erityistä korrelaatioastetta, on tarpeen täsmentää, että korrelaation olisi oltava merkityksellistä.
(7)
Asetuksessa (EU) N:o 236/2012 edellytetään, että luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön, jonka hallussaan pitämä valtionlainaa koskeva nettomääräinen lyhyt positio ylittää kynnysarvon, on ilmoitettava kyseisistä positioista asianomaiselle toimivaltaiselle viranomaiselle. Sen vuoksi tämä kynnysarvo olisi täsmennettävä asianmukaisesti. Vähäisten arvojen, joilla ei olisi merkittävää vaikutusta asianomaisiin valtionlainamarkkinoihin, ei pitäisi edellyttää ilmoittamista, ja kynnysarvossa olisi otettava huomioon muun muassa yksittäisten valtionlainamarkkinoiden likviditeetti ja edelleen liikkeessä olevan valtionlainan määrä samoin kuin tämän toimenpiteen tavoitteet.
(8)
Tiedot, joita tarvitaan liikkeeseen laskettuun valtionlainaan liittyvien nettomääräisten lyhyiden positioiden ilmoituskynnysarvojen laskentaa varten, eivät ole vielä saatavilla tämän asetuksen voimaantulopäivänä. Sen vuoksi julkaisupäivänä sovellettavien ensimmäisten ilmoituskynnysarvojen vahvistamisessa olisi käytettävä perusteina ensiksikin valtionlainan liikkeeseenlaskijan liikkeeseen lasketun ja edelleen liikkeessä olevan valtionlainan kokonaismäärää ja toiseksi sitä, onko kyseiselle valtionlainalle olemassa likvidejä futuurimarkkinoita. Kun kaikkia perusteita koskevat merkitykselliset tiedot ovat saatavilla, olisi vahvistettava tarkistetut kynnysarvot.
(9)
Jos valtionlainamarkkinoiden likviditeetti laskee tietyn kynnysarvon alle, valtionlainan kattamatonta lyhyeksimyyntiä harjoittaville sijoittajille asetetut rajoitukset voidaan poistaa tilapäisesti kyseisien markkinoiden likviditeetin parantamiseksi. Jos rahoitusvälineen arvo alenee merkittävästi markkinapaikassa, toimivaltaiset viranomaiset voivat kieltää lyhyeksimyynnin, rajoittaa sitä tai rajoittaa muulla tavalla kyseistä rahoitusvälinettä koskevia transaktioita. Rahoitusvälineitä on hyvin monenlaisia, ja kullekin rahoitusvälinelajille on tarpeen määrittää kynnysarvo ottaen huomioon rahoitusvälineiden ja kunkin välineen markkinoiden volatiliteetin välisten erojen kaltaiset erot.
(10)
Tässä asetuksessa ei täsmennetä kynnysarvoa listattujen yhteissijoitusyritysten osuuden hinnan arvon merkittävälle alenemiselle, lukuun ottamatta pörssilistattuja rahastoja, jotka ovat yhteissijoitusyrityksiä, sillä vaikka hinta voi vaihdella vapaasti markkinapaikassa, siihen sovelletaan siirtokelpoisiin arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavia yrityksiä (yhteissijoitusyritykset) koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 13 päivänä heinäkuuta 2009 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2009/65/EY (2) vahvistettua sääntöä, jonka mukaan hinnat pidetään lähellä yhteissijoitusyritysten varojen nettoarvoa. Johdannaisten arvon merkittävälle alenemiselle ei täsmennetä muuta kynnysarvoa kuin tässä asetuksessa täsmennetyt kynnysarvot.
(11)
Tässä asetuksessa selkeytetään asianomaisten toimivaltaisten viranomaisten ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1095/2010 (3) perustetun ja sen mukaisesti valtuuksiaan käyttävän Euroopan arvopaperimarkkinaviranomaisen (EAMV) toimivaltuuksia, kun kyseessä ovat epäsuotuisat tapahtumat tai epäsuotuisa kehitys. Yhtenäisen lähestymistavan varmistamiseksi on laadittava luettelo tällaisista tapahtumista, jotta voidaan toteuttaa aiheellisia toimia tapauksissa, joissa ilmenee ennakoimattomia epäsuotuisia tapahtumia tai ennakoimatonta epäsuotuisaa kehitystä.
(12)
Oikeusvarmuuden vuoksi on tarpeen, että tämä asetus tulee voimaan samana päivänä kuin komission delegoitu asetus (EU) N:o 919/2012 (4),
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
I LUKU
YLEISTÄ
1 artikla
Kohde
Tässä asetuksessa vahvistetaan yksityiskohtaiset säännöt, joilla täydennetään seuraavia asetuksen (EU) N:o 236/2012 artikloja seuraavasti:
-
asetuksen (EU) N:o 236/2012 2 artiklan 2 kohta täsmentämällä omistusoikeuden ja lyhyeksimyynnin määritelmät;
-
asetuksen (EU) N:o 236/2012 3 artiklan 7 kohta täsmentämällä nettomääräiseen lyhyeen positioon liittyvät tapaukset ja sen laskentamenetelmä sekä hallussapidon määritelmä;
-
asetuksen (EU) N:o 236/2012 4 artiklan 2 kohta täsmentämällä valtionlainan luottoriskinvaihtosopimuksissa olevat kattamattomat positiot ja laskentamenetelmät konsernien ja rahastonhoitotoiminnan osalta;
-
asetuksen (EU) N:o 236/2012 7 artiklan 3 kohta täsmentämällä valtionlainaa koskevien merkittävien lyhyiden positioiden ilmoituskynnysarvo;
-
asetuksen (EU) N:o 236/2012 13 artiklan 4 kohta täsmentämällä likviditeettiä koskeva kynnysarvo, jonka alittuessa valtionlainan lyhyeksimyyntiä koskevien rajoitusten soveltaminen keskeytetään;
-
asetuksen (EU) N:o 236/2012 23 artiklan 7 kohta täsmentämällä, mitä tarkoitetaan muiden rahoitusvälineiden kuin likvidien osakkeiden arvon merkittävällä alenemisella;
-
asetuksen (EU) N:o 236/2012 30 artikla täsmentämällä perusteet ja tekijät, jotka on otettava huomioon määrittäessä, missä tapauksissa asetuksen (EU) N:o 236/2012 18-21 ja 27 artiklassa tarkoitettuja epäsuotuisia tapahtumia tai epäsuotuista kehitystä ja 28 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja uhkia ilmenee.
2 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa tarkoitetaan:
a)
’konsernilla’ oikeushenkilöitä, jotka ovat Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/109/EY (5) 2 artiklan 1 kohdan f alakohdassa tarkoitettuja määräysvallassa olevia yrityksiä, sekä sitä yksittäistä luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka käyttää määräysvaltaa kyseisessä yrityksessä;
b)
’ylikansallisella liikkeeseenlaskijalla’ asetuksen (EU) N:o 236/2012 2 artiklan 1 kohdan d alakohdan i, iv, v ja vi alakohdassa tarkoitettua liikkeeseenlaskijaa.
II LUKU
2 ARTIKLAN 2 KOHDAN JA 3 ARTIKLAN 7 KOHDAN a ALAKOHDAN MUKAINEN MÄÄRITELMIEN LISÄTÄSMENNYS
3 artikla
Käsitteen ”omistusoikeus” täsmentäminen ja ”lyhyeksimyynnin” määritelmä
1. Lyhyeksimyynnin määrittelemiseksi on tarvittaessa määritettävä osakkeen tai velkainstrumentin lyhyeksimyyntiin sovellettavan lainsäädännön mukaisesti, katsotaanko luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön omistavan kyseisen rahoitusvälineen, kun kyseessä on laillinen omistaja tai todellinen omistaja ja edunsaaja. Kun luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt ovat osakkeen tai velkainstrumentin todellisia omistajia ja edunsaajia, on lopullisen todellisen edustajan ja edunsaajan katsottava omistavan osakkeen tai velkainstrumentin, myös silloin, kun osake tai velkainstrumentti on valtuutetun hallussa. Tätä artiklaa sovellettaessa todellinen omistaja ja edunsaaja on sijoittaja, joka ottaa kantaakseen rahoitusvälineen hankkimisesta aiheutuvan taloudellisen riskin.
2. Sovellettaessa asetuksen (EU) N:o 236/2012 2 artiklan 1 kohdan b alakohdan i, ii ja iii alakohtaa asetuksen (EU) N:o 236/2012 2 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu lyhyeksimyynti ei kata seuraavia:
a)
sellaisten rahoitusvälineiden myynti, jotka on siirretty arvopapereiden lainaus- tai takaisinostosopimuksen nojalla, edellyttäen että arvopaperit joko palautetaan tai siirtäjä vetää arvopaperit takaisin, jotta niitä koskeva selvitys voidaan suorittaa määräajankohtana;
b)
sellaisen luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön suorittama rahoitusvälineen myynti, joka on ostanut rahoitusvälineen ennen myyntiä muttei ole vastaanottanut sen toimitusta myynnin aikaan, edellyttäen että rahoitusväline toimitetaan sellaisena ajankohtana, että sitä koskeva selvitys voidaan suorittaa määräajankohtana;
c)
sellaisen luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön suorittama rahoitusvälineen myynti, joka on käyttänyt kyseistä rahoitusvälinettä koskevaa merkintäetuoikeutta tai vastaavaa oikeutta, edellyttäen että rahoitusväline toimitetaan sellaisena ajankohtana, että sitä koskeva selvitys voidaan suorittaa määräajankohtana.
4 artikla
Hallussapito
Sovellettaessa asetuksen (EU) N:o 236/2012 3 artiklan 2 kohdan a alakohtaa luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön katsotaan pitävän hallussaan osaketta tai velkainstrumenttia seuraavissa olosuhteissa:
a)
luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö omistaa osakkeen tai velkainstrumentin 3 artiklan 1 kohdan mukaisesti;
b)
on olemassa täytäntöönpanokelpoinen vaatimus osaketta tai velkainstrumenttia koskevan omistusoikeuden siirtämisestä luonnolliselle henkilölle tai oikeushenkilölle asianomaiseen myyntiin sovellettavan lainsäädännön mukaisesti.
III LUKU
3 ARTIKLAN 7 KOHDAN b ALAKOHDASSA TARKOITETUT NETTOMÄÄRÄISET LYHYET POSITIOT
5 artikla
Osakkeita koskevat nettomääräiset lyhyet positiot - pitkät positiot
1. Osakekorissa olevan pitkän position kautta tapahtuva osakkeen hallussapito on otettava myös huomioon suhteessa kyseiseen osakkeeseen sen mukaan, mikä on osakkeen painoarvo kyseisessä korissa.
2. Mikä tahansa sellainen vastuu muun rahoitusvälineen kuin osakkeen kautta, joka tuottaa taloudellisen edun siinä tapauksessa, että osakkeen hinta nousee asetuksen (EU) N:o 236/2012 3 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetulla tavalla, tarkoittaa mitä tahansa vastuuta osakepääomassa yhden tai useamman liitteessä I olevassa 1 osassa luetellun välineen kautta.
Tämän kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu vastuu riippuu sen osakkeen arvosta, jonka osalta nettomääräinen lyhyt positio on laskettava, ja tuottaa taloudellisen edun siinä tapauksessa, että osakkeen hinta tai arvo nousee.
6 artikla
Osakkeita koskevat nettomääräiset lyhyet positiot - lyhyet positiot
1. Osakekorin lyhyeksimyynnin kautta tapahtuva osakkeen lyhyeksimyynti on otettava myös huomioon suhteessa kyseiseen osakkeeseen sen mukaan, mikä on osakkeen painoarvo kyseisessä korissa.
2. Sovellettaessa asetuksen (EU) N:o 236/2012 3 artiklan 1 kohdan a alakohtaa ja 3 artiklan 3 kohtaa jos rahoitusvälinettä, mukaan lukien liitteessä I olevassa 1 osassa luetellut rahoitusvälineet, koskeva positio tuottaa taloudellisen edun siinä tapauksessa, että osakkeen hinta tai arvo alenee, kyseinen positio on otettava huomioon lyhyen position laskennassa.
7 artikla
Osakkeita koskevat nettomääräiset lyhyet positiot - yleistä
Edellä 5 ja 6 artiklassa tarkoitettujen nettomääräisten lyhyiden positioiden osalta on otettava huomioon seuraavat perusteet:
a)
sillä, onko kohde-etuutena oleville omaisuuserille sovittu käteissuoritus vai fyysinen toimitus, ei ole merkitystä;
b)
sellaisia rahoitusvälineitä koskevia lyhyitä positioita, jotka antavat perusteen liikkeeseen laskemattomia osakkeita koskevaan vaatimukseen, ja merkintäoikeuksia, vaihtovelkakirjoja ja muita vastaavia välineitä ei katsota lyhyiksi positioiksi nettomääräisen lyhyen position laskennassa.
8 artikla
Valtionlainaa koskeva nettomääräinen lyhyt positio - pitkät positiot
1. Hinnoittelulla tarkoitetaan tässä artiklassa ja liitteessä II tuottoa, tai jos kyseisistä varoista tai veloista ei saada tuottoa tai tuotto on epätarkoituksenmukainen vertailukohta kyseisien varojen tai velkojen välillä, sillä tarkoitetaan hintaa. Eri valtionlainan liikkeeseenlaskijoiden valtionlainainstrumenttien korissa olevan pitkän position kautta tapahtuva valtionlainainstrumentin hallussapito on otettava myös huomioon suhteessa kyseiseen valtionlainaan sen mukaan, mikä on valtionlainan painoarvo kyseisessä korissa.
2. Sovellettaessa asetuksen (EU) N:o 236/2012 3 artiklan 2 kohdan b alakohtaa mikä tahansa sellainen vastuu muun rahoitusvälineen kuin valtionlainan kautta, joka tuottaa taloudellisen edun siinä tapauksessa, että valtionlainan hinta nousee, tarkoittaa mitä tahansa sellaista vastuuta, joka tuottaa taloudellisen edun siinä tapauksessa, että valtionlainan hinta tai arvo nousee, yhden tai useamman liitteessä I olevassa 2 osassa luetellun välineen kautta edellyttäen aina, että rahoitusvälineiden arvo riippuu sen valtionlainan arvosta, jonka osalta nettomääräinen lyhyt positio on laskettava.
3. Pitkän position laskennassa on otettava huomioon valtionlainan liikkeeseenlaskijan sellaisen valtionlainan kaikki netto-osuudet, jonka hinnoittelu korreloi vahvasti valtionlainan hinnoittelun kanssa missä tahansa lyhyessä positiossa, edellyttäen aina, että ne korreloivat vahvasti asetuksen (EU) N:o 236/2012 3 artiklan 5 kohdan ja tämän artiklan 4 ja 5 kohdan mukaisesti. Unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden liikkeeseenlaskijoiden valtionlainainstrumentteja ei oteta huomioon.
4. Sellaisten varojen hinnan osalta, joiden markkinat ovat likvidit, toisen valtionlainan liikkeeseenlaskijan velkainstrumentin ja tietyn valtionlainan liikkeeseenlaskijan lainan hinnoittelun välistä vahvaa korrelointia on mitattava historiallisten tietojen perusteella käyttäen päivittäin koottuja painotettuja tietoja valtionlainaa koskevaa positiota edeltävältä 12 kuukauden jaksolta. Sellaisten varojen osalta, joiden markkinat eivät ole likvidit tai joiden hintatiedot eivät kata koko edeltävää 12 kuukauden jaksoa, on käytettävä asianmukaista arviota, joka kattaa vastaavan pituisen jakson.
5. Sovellettaessa asetuksen (EU) N:o 236/2012 3 artiklan 5 kohtaa velkainstrumentin ja liikkeeseen lasketun valtionlainan katsotaan korreloivan vahvasti, jos toisen valtionlainan liikkeeseenlaskijan velkainstrumentin ja tietyn valtionlainan hinnoittelun välinen Pearsonin korrelaatiokerroin on vähintään 80 prosenttia kyseisen ajanjakson osalta.
6. Jos positio lakkaa myöhemmin olemasta vahvasti korreloiva jatkuvasti päivitettävän 12 kuukauden jakson perusteella, aiemmin vahvasti korreloineen valtionlainan liikkeeseenlaskijan valtionlainaa ei enää oteta huomioon pitkän position laskennassa. Positioiden ei kuitenkaan katsota lakkaavan olemasta vahvasti korreloivia, jos niiden korrelaatiokerroin suhteessa valtionlainaan laskee tilapäisesti enintään kolmen kuukauden ajaksi 4 kohdassa vahvistetun tason alle, edellyttäen että niiden korrelaatiokerroin on vähintään 60 prosenttia koko kyseisen kolmen kuukauden jakson ajan.
7. Sillä, onko kohde-etuutena oleville omaisuuserille sovittu käteissuoritus vai fyysinen toimitus, ei ole merkitystä nettomääräisten lyhyiden positioiden laskennassa.
9 artikla
Valtionlainaa koskevat nettomääräiset lyhyet positiot - lyhyet positiot
1. Valtionlainan korin myynnin kautta tapahtuva valtionlainan lyhyeksimyynti on otettava myös huomioon suhteessa kyseiseen valtionlainaan sen mukaan, mikä on valtionlainan painoarvo kyseisessä korissa.
2. Sovellettaessa asetuksen (EU) N:o 236/2012 3 artiklan 1 kohdan a alakohtaa ja 3 kohtaa, jos rahoitusvälinettä, mukaan lukien 8 artiklan 2 kohdassa luetellut välineet, koskeva positio tuottaa taloudellisen edun siinä tapauksessa, että valtionlainan hinta tai arvo alenee, kyseinen positio on otettava huomioon lyhyen position laskennassa.
3. Kaikki valtionlainan luottoriskinvaihtosopimukset, joissa viitataan valtionlainan liikkeeseenlaskijaan, on otettava huomioon kyseistä valtionlainaa koskevien nettomääräisten lyhyiden positioiden laskennassa. Valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusten myynnit on katsottava pitkiksi positioiksi ja niiden ostot lyhyiksi positioiksi.
4. Jos valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusta koskevalla positiolla suojataan muuta riskiä kuin siihen valtionlainaan liittyvää riskiä, johon siinä viitataan, suojattua riskiä ei voida käsitellä pitkänä positiona laskettaessa, onko luonnollisella henkilöllä tai oikeushenkilöllä valtionlainan liikkeeseenlaskijan liikkeeseen laskemaa valtionlainaa koskeva nettomääräinen lyhyt positio.
5. Sillä, onko kohde-etuutena oleville omaisuuserille sovittu käteissuoritus vai fyysinen toimitus, ei ole merkitystä nettomääräisten lyhyiden positioiden laskennassa.
10 artikla
Osakkeita koskevien nettomääräisten lyhyiden positioiden laskentamenetelmä
1. Laskettaessa nettomääräistä lyhyttä positiota asetuksen (EU) N:o 236/2012 3 artiklan 4 kohdan mukaisesti on käytettävä osakkeita koskevaa delta-menetelmään perustuvaa mukautusmallia, joka vahvistetaan liitteessä II.
2. Kun luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö laskee samoja osakkeita koskevaa pitkää ja lyhyttä positiota, on käytettävä samoja menetelmiä.
3. Nettomääräisten lyhyiden positioiden laskennassa on otettava huomioon kaikkia rahoitusvälineitä koskevat markkinapaikassa tai sen ulkopuolella suoritetut transaktiot, jotka tuottavat taloudellisen edun siinä tapauksessa, että osakkeen hinta tai arvo muuttuu.
11 artikla
Valtionlainaa koskevien nettomääräisten lyhyiden positioiden laskenta
1. Sovellettaessa asetuksen (EU) N:o 236/2012 3 artiklan 5 kohtaa valtionlainaa koskevat nettomääräiset lyhyet positiot lasketaan ottaen huomioon kaikkia rahoitusvälineitä koskevat transaktiot, jotka tuottavat taloudellisen edun siinä tapauksessa, että valtionlainan hinta tai tuotto muuttuu. Laskennassa on käytettävä valtionlainaa koskevaa delta-menetelmään perustuvaa mukautusmallia, joka vahvistetaan liitteessä II.
2. Asetuksen (EU) N:o 236/2012 3 artiklan 6 kohdan mukaisesti positiot lasketaan kunkin sellaisen valtionlainan liikkeeseenlaskijan osalta, jota koskeva lyhyt positio luonnollisella henkilöllä tai oikeushenkilöllä on hallussaan.
IV LUKU
3 ARTIKLAN 7 KOHDAN c ALAKOHDASSA TARKOITETUT RAHASTOISSA TAI KONSERNEISSA OLEVAT NETTOMÄÄRÄISET LYHYET POSITIOT
12 artikla
Useisiin rahastoihin tai hoidettuihin salkkuihin liittyvää rahastonhoitotoimintaa koskevien positioiden laskentamenetelmä
1. Tiettyä liikkeeseenlaskijaa koskeva nettomääräinen lyhyt positio lasketaan asetuksen (EU) N:o 236/2012 3 artiklan 7 kohdan a ja b alakohdan mukaisesti kunkin yksittäisen rahaston osalta - riippumatta rahaston oikeudellisesta muodosta - ja kunkin hoidetun salkun osalta.
2. Sovellettaessa 12 ja 13 artiklaa tarkoitetaan:
a)
’sijoitusstrategialla’ strategiaa, jota rahaston- tai salkunhoitaja noudattaa tietyn liikkeeseenlaskijan osalta aikoessaan ottaa nettomääräisen lyhyen tai pitkän position kyseisen liikkeeseenlaskijan liikkeeseen laskemia tai siihen liittyviä eri rahoitusvälineitä koskevien transaktioiden kautta;
b)
’rahaston- tai salkunhoitotoiminnalla’ rahastojen hoitoa niiden oikeudellisesta muodosta riippumatta ja salkunhoitoa asiakkaiden antaman valtuutuksen mukaan harkinnanvaraisesti ja asiakaskohtaisesti silloin, kun sijoitussalkkuihin sisältyy yksi tai useampi rahoitusväline;
c)
’rahaston- tai salkunhoitajalla’ oikeushenkilöä, mukaan lukien jaosto, yksikkö tai osasto, joka hoitaa harkinnanvaraisesti rahastoja tai sijoitussalkkuja valtuutuksen mukaisesti.
3. Rahaston- tai salkunhoitajan on koottava yhteen hoitamiensa rahastojen ja sijoitussalkkujen nettomääräiset lyhyet positiot, joiden osalta tiettyyn liikkeeseenlaskijaan sovelletaan samaa sijoitusstrategiaa.
4. Soveltaessaan edellä kuvattua menetelmää rahaston- tai salkunhoitajan on
a)
otettava huomioon niiden rahastojen ja sijoitussalkkujen positiot, joiden hoidon kolmas osapuoli on antanut sen tehtäväksi;
b)
oltava ottamatta huomioon niiden rahastojen ja sijoitussalkkujen positioita, joiden hoidon se on antanut kolmannen osapuolen tehtäväksi.
Rahaston- tai salkunhoitajan on raportoitava ja tarvittaessa julkistettava tietoja 3 ja 4 kohdan tuloksena syntyvästä nettomääräisestä lyhyestä positiosta, kun se saavuttaa tai ylittää asetuksen (EU) N:o 236/2012 5-11 artiklan mukaisen ilmoitus- tai julkistamiskynnysarvon.
5. Jos sama oikeushenkilö harjoittaa rahaston- tai salkunhoitotoiminnan ohella muuta kyseiseen toimintaan liittymätöntä toimintaa, sen on noudatettava 1-3 kohdassa kuvattua menetelmää vain rahaston- tai salkunhoitotoiminnassa ja raportoitava ja julkistettava tietoja kyseisen toiminnan tuloksena syntyvistä nettomääräisistä lyhyistä positioista.
6. Harjoittaessaan muuta kuin rahaston- tai salkunhoitotoimintaa, jonka tuloksena oikeushenkilö pitää hallussaan lyhyitä positioita omaan lukuunsa, kyseisen oikeushenkilön on laskettava tiettyä liikkeeseenlaskijaa koskeva nettomääräinen lyhyt positio asetuksen (EU) N:o 236/2012 3 artiklan 7 kohdan a ja b alakohdan mukaisesti sekä raportoitava ja julkistettava tietoja toiminnan tuloksena syntyvistä nettomääräisistä lyhyistä positioista.
13 artikla
Positioiden laskentamenetelmä, kun konserniin kuuluvilla oikeushenkilöillä on tiettyä liikkeeseenlaskijaa koskevia pitkiä tai lyhyitä positioita
1. Nettomääräinen lyhyt positio lasketaan asetuksen (EU) N:o 236/2012 3 artiklan 7 kohdan a ja b alakohdan mukaisesti kunkin konserniin kuuluvan oikeushenkilön osalta. Kyseisen oikeushenkilön on raportoitava ja julkistettava tietoja tai konsernin, johon se kuluu, on raportoitava ja julkistettava sen puolesta tietoja tiettyä liikkeeseenlaskijaa koskevasta nettomääräisestä lyhyestä positiosta, kun positio saavuttaa tai ylittää asianomaisen ilmoitus- tai julkistamiskynnysarvon. Jos yksi tai useampi konserniin kuuluvista oikeushenkilöistä on rahaston- tai salkunhoitaja, niiden on noudatettava rahaston- ja salkunhoitotoiminnassaan 12 artiklan 1-4 kohdassa kuvattua menetelmää.
2. Kaikkien konserniin kuuluvien oikeushenkilöiden nettomääräiset lyhyet ja pitkät positiot on koottava yhteen ja nettoutettava, lukuun ottamatta rahaston- ja salkunhoitotoimintaa harjoittavien rahaston- tai salkunhoitajien positioita. Konsernin on raportoitava ja tarvittaessa julkistettava tietoja tiettyä liikkeeseenlaskijaa koskevasta nettomääräisestä lyhyestä positiosta, kun positio saavuttaa tai ylittää asianomaisen ilmoitus- tai julkistamiskynnysarvon.
3. Kun nettomääräinen lyhyt positio saavuttaa tai ylittää asetuksen (EU) N:o 236/2012 5 artiklan mukaisen ilmoituskynnysarvon tai sen 6 artiklan mukaisen julkistamiskynnysarvon, konserniin kuuluvan oikeushenkilön on raportoitava ja julkistettava asetuksen (EU) N:o 236/2012 5-11 artiklan mukaisesti tiettyä liikkeeseenlaskijaa koskeva, 1 kohdan mukaisesti laskettu nettomääräinen lyhyt positio edellyttäen, ettei yksikään 2 kohdan mukaisesti laskettu konsernitason nettomääräinen lyhyt positio saavuta eikä ylitä ilmoitus- tai julkistamiskynnysarvoa. Tätä tarkoitusta varten nimetyn oikeushenkilön on raportoitava ja tarvittaessa julkistettava tietoja tiettyä liikkeeseenlaskijaa koskevasta konsernitason nettomääräisestä lyhyestä positioista, joka on laskettu 2 kohdan mukaisesti, kun
i)
yksikään konserniin kuuluvista oikeushenkilöistä ei saavuta tai ylitä ilmoitus- tai julkistamiskynnysarvoa;
ii)
sekä konserni itse että jokin siihen kuuluvista oikeushenkilöistä saavuttaa tai ylittää ilmoitus- tai julkistamiskynnysarvon samanaikaisesti.
V LUKU
4 ARTIKLAN 2 KOHDASSA TARKOITETUT KATETUT VALTIONLAINAN LUOTTORISKINVAIHTOSOPIMUKSET
14 artikla
Tapaukset, jotka eivät ole valtionlainan luottoriskinvaihtosopimuksiin liittyviä kattamattomia positioita
1. Valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusta koskevaa positiota ei katsota asetuksen (EU) N:o 236/2012 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti kattamattomaksi positioksi seuraavissa tapauksissa:
a)
kun kyseessä on asetuksen (EU) N:o 236/2012 4 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu suojautuminen, valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusta ei katsota mainitun asetuksen 4 artiklan 1 kohdan mukaiseksi kattamattomaksi positioksi ja sen tarkoituksena on suojautuminen varojen tai velkojen arvon alenemisen riskiltä, joka korreloi sen valtionlainan arvon alenemisen riskin kanssa, johon luottoriskinvaihtosopimuksessa viitataan, jos kyseiset varat tai velat viittaavat julkisen tai yksityisen sektorin yhteisöihin samassa jäsenvaltiossa;
b)
valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusta koskevaa positiota, jonka osalta varoissa tai veloissa viitataan julkisen tai yksityisen sektorin yhteisöihin jäsenvaltiossa, joka on sama valtio, johon luottoriskinvaihtosopimuksessa viitataan, ei katsota asetuksen (EU) N:o 236/2012 4 artiklan 1 kohdan mukaiseksi kattamattomaksi positioksi, jos
i.
siinä viitataan jäsenvaltioon, mukaan lukien mikä tahansa jäsenvaltion ministeriö, virasto tai erillisyhtiö, tai sellaisen jäsenvaltion tapauksessa, joka on liittovaltio, jokin liittovaltion jäsenistä;
ii.
sitä käytetään 18 artiklan mukaisen korrelaatiotestin läpäisevien varojen tai velkojen suojaamiseen;
c)
valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusta koskevaa positiota, jonka osalta varoissa tai veloissa viitataan sellaiseen valtionlainan liikkeeseenlaskijaan, jonka takaaja tai osakas luottoriskinvaihtosopimuksen viitevaltio on, ei katsota asetuksen (EU) N:o 236/2012 4 artiklan 1 kohdan mukaiseksi kattamattomaksi positioksi, jos
i.
siinä viitataan jäsenvaltioon;
ii.
sitä käytetään 18 artiklan mukaisen korrelaatiotestin läpäisevien varojen tai velkojen suojaamiseen.
2. Edellä olevan 1 kohdan a alakohdan soveltamiseksi suojattavien varojen tai velkojen arvon ja sen valtionlainan arvon, johon luottoriskinvaihtosopimuksessa viitataan, on korreloitava keskenään 18 artiklan mukaisesti.
15 artikla
Tapaukset, jotka eivät ole valtionlainan luottoriskinvaihtosopimuksia koskevia kattamattomia positioita, jos velallinen on sijoittautunut useampaan kuin yhteen jäsenvaltioon tai varat tai velat ovat useammassa kuin yhdessä jäsenvaltiossa
1. Jos varojen tai velkojen velallinen tai vastapuoli on sijoittautunut useampaan kuin yhteen jäsenvaltioon, valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusta koskevaa positiota ei katsota asetuksen (EU) N:o 236/2012 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti kattamattomaksi positioksi seuraavissa tapauksissa edellyttäen, että tapaukset läpäisevät aina tämän asetuksen 18 artiklassa säädetyn korrelaatiotestin:
a)
kun emoyritys on sijoittautunut yhteen jäsenvaltioon ja tytäryritys toiseen jäsenvaltioon ja laina on annettu tytäryritykselle. Jos emoyritys antaa tytäryritykselle joko suoraa tai epäsuoraa luottotukea, valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusten osto on sallittava tytäryrityksen sijaan emoyrityksen sijoittautumisjäsenvaltiossa;
b)
jos emoyrityksenä toimiva holdingyritys omistaa tytäryrityksen eri jäsenvaltiossa tai käyttää eri jäsenvaltiossa määräysvaltaa tytäryrityksessä. Jos emoyritys on joukkolainan liikkeeseenlaskija mutta suojatut varat ja tulot ovat tytäryrityksen omistuksessa, on sallittava sellaisten valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusten osto, joissa viitataan tytäryrityksen sijoittautumisjäsenvaltioon;
c)
jos suojattavana on vastuu sellaisessa jäsenvaltiossa sijaitsevassa yrityksessä, joka on sijoittanut toisen jäsenvaltion valtionlainaan, siltä osin kuin jälkimmäisen jäsenvaltion valtionlainan arvon merkittävä aleneminen vaikuttaisi tuntuvasti kyseiseen yritykseen edellyttäen, että yritys on sijoittautunut molempiin jäsenvaltioihin. Jos kyseinen riski ja jälkimmäisen jäsenvaltion velka korreloivat vahvemmin kuin mainittu riski ja sen jäsenvaltion velka, johon yritys on sijoittautunut, on sallittava sellaisten valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusten osto, joissa viitataan jälkimmäiseen jäsenvaltioon.
2. Valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusta koskevaa positiota ei katsota asetuksen (EU) N:o 236/2012 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti kattamattomaksi positioksi seuraavissa tapauksissa edellyttäen, että tapaukset läpäisevät aina tämän asetuksen 18 artiklassa säädetyn korrelaatiotestin:
a)
jos varojen tai velkojen velallinen tai vastapuoli on yritys, jolla on toimintoja eri puolilla unionia, tai suojattu vastuu liittyy unioniin tai jäsenvaltioihin, jotka ovat ottaneet euron käyttöön valuuttanaan, on sallittava sen suojaaminen Euroopan unionissa tai euroalueella sovellettavalla asianmukaisella valtion joukkolainan luottoriskinvaihtosopimusten indeksillä;
b)
jos varojen tai velkojen vastapuoli on ylikansallinen liikkeeseenlaskija, on sallittava vastapuoliriskin suojaaminen asianmukaisesti valitulla valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusten korilla, jossa viitataan kyseisen yhteisön takaajiin tai osakkaisiin.
16 artikla
Valtionlainan luottoriskinvaihtosopimuksia koskevien kattamattomien positioiden perusteleminen
Kaikkien luonnollisten henkilöiden ja oikeushenkilöiden, jotka ottavat valtionlainan luottoriskinsopimukseen liittyvän position, on toimivaltaisen viranomaisen pyynnöstä
a)
perusteltava kyseiselle toimivaltaiselle viranomaiselle, mikä 15 artiklassa tarkoitetuista tapauksista oli kyseessä, ajankohtana, jona positio otettiin;
b)
osoitettava kyseiselle toimivaltaiselle viranomaiselle läpäisevänsä 18 artiklassa tarkoitetun korrelaatiotestin ja noudattavansa 19 artiklassa tarkoitettuja oikeasuhteisuutta koskevia vaatimuksia valtionlainan luottoriskinsopimukseen liittyvän kyseisen position osalta koko sen ajan, jonka valtionlainan luottoriskinvaihtosopimus on niiden hallussa.
17 artikla
Suojatut varat ja velat
Varoja ja velkoja voidaan suojata valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusta koskevalla positiolla seuraavissa tapauksissa edellyttäen, että asetuksen (EU) N:o 236/2012 15 ja 18 artiklassa säädetyt edellytykset täyttyvät:
a)
asianomaisen liikkeeseenlaskijan valtionlainaa koskeva pitkä positio;
b)
mikä tahansa positio tai sijoitussalkku, jota käytetään suojattaessa vastuita luottoriskinvaihtosopimuksissa mainitulle valtionlainan liikkeeseenlaskijalle;
c)
kaikki varat tai velat, joissa viitataan julkisen sektorin yhteisöihin jäsenvaltiossa, jonka valtionlainaan luottoriskinvaihtosopimuksessa viitataan. Tämä kattaa vastuut keskus-, alue- ja paikallishallinnossa tai julkisen sektorin yhteisöissä tai jonkin mainitun yhteisön takaamat mahdolliset vastuut ja voi sisältää rahoitussopimukset, rahoitusvarojen tai -velvoitteiden muodostaman salkun sekä koron- tai valuutanvaihtosopimukset, joissa valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusta käytetään vastapuoliriskin hallintavälineenä suojautumiseen rahoitus- tai ulkomaankauppasopimuksiin liittyvältä riskiltä;
d)
vastuut siihen jäsenvaltioon sijoittautuneissa yksityisen sektorin yhteisöissä, johon viitataan valtionlainan luottoriskinvaihtosopimuksessa. Kyseiset vastuut sisältävät muun muassa lainat, vastapuolen luottoriskin (mukaan lukien mahdollinen vastuu, kun tällaiseen vastuuseen edellytetään lakisääteistä pääomaa), saamiset ja vakuudet. Varat ja velat sisältävät muun muassa rahoitussopimukset, rahoitusvarojen tai -velvoitteiden muodostaman salkun sekä koron- tai valuutanvaihtosopimukset, joissa valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusta käytetään vastapuoliriskin hallintavälineenä suojautumiseen rahoitussopimuksia tai kaupan rahoitusta koskeviin vastuisiin liittyvältä riskiltä;
e)
mahdolliset välilliset vastuut jossakin mainituista yhteisöistä, jotka on saatu muun muassa mahdollisesta vastuusta indekseissä, rahastoissa tai erillisyhtiöissä.
18 artikla
Korrelaatiotestit
1. Tässä luvussa tarkoitetut korrelaatiotestit on läpäistävä molemmissa seuraavista tapauksista:
a)
määrällinen korrelaatiotesti on läpäistävä osoittamalla, että varojen tai velkojen hinnan ja valtionlainan hinnan välinen Pearsonin korrelaatiokerroin on vähintään 70 prosenttia laskettuna historiallisten tietojen perusteella käyttäen tietoja kaupankäyntipäivistä vähintään 12 kuukauden jaksolta, joka edeltää välittömästi ajankohtaa, jona valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusta kokeva positio otetaan;
b)
laadullinen korrelaatiotesti on läpäistävä osoittamalla merkityksellinen korrelaatio eli korrelaatio, joka perustuu tarkoituksenmukaisiin tietoihin ja joka ei ole näyttöä pelkästään tilapäisestä riippuvuudesta. Korrelaatio lasketaan historiallisten tietojen perusteella käyttäen viimeisimmän ajankohdan mukaan painotettuja tietoja kaupankäyntipäivistä vähintään 12 kuukauden jaksolta ennen kuin valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusta kokeva positio otetaan. Jos osoitetaan, että kyseisellä jaksolla vallinneet olosuhteet vastaavat olosuhteita ajankohtana, jona valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusta koskeva positio on tarkoitus ottaa, tai olosuhteita, jotka vallitsisivat suojattavan vastuun kattamalla jaksolla, on käytettävä eri ajanjaksoa. Sellaisten varojen osalta, joiden markkinat eivät ole likvidit tai joiden hintatiedot eivät kata riittävän pitkää ajan jaksoa, on käytettävä asianmukaista arviota.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu korrelaatiotesti on katsottava läpäistyksi, jos voidaan osoittaa, että
a)
suojattava vastuu liittyy yritykseen, joka on valtionlainan liikkeeseenlaskijan omistuksessa tai jossa se omistaa enemmistön yrityksen äänivaltaisesta osakepääomasta tai jonka velkojen takaaja on valtionlainan liikkeeseenlaskija;
b)
suojattava vastuu liittyy jäsenvaltion alue-, paikallis- tai kunnallishallintoon;
c)
suojattava vastuu liittyy yritykseen, jonka kassavirrat riippuvat merkittävässä määrin valtionlainan liikkeeseenlaskijan kanssa tehdyistä sopimuksista tai hankkeesta, kuten infrastruktuurihankkeesta, jota valtionlainan liikkeeseenlaskija rahoittaa taikka rahoittaa tai takaa merkittävässä määrin.
3. Asianomaisen osapuolen on asianomaisen toimivaltaisen pyynnöstä osoitettava, että korrelaatiotesti läpäistiin ajankohtana, jona valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusta koskeva positio otettiin.
19 artikla
Oikeasuhteisuus
1. Määritettäessä, onko valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusta koskevan position koko oikeassa suhteessa suojattujen vastuiden kokoon, ei vaadita täyttä vastaavuutta ja sallitaan 2 kohdan mukainen rajallinen suojan ylitys, jos vastuita täysin vastaava suoja on mahdoton toteuttaa. Asianomaisen osapuolen on perusteltava pyynnöstä toimivaltaiselle viranomaiselle, miksi täysi vastaavuus oli mahdoton.
2. Kun se on perusteltua suojattavien varojen ja velkojen luonteen vuoksi ja sillä perusteella, mikä on niiden suhde luottoriskinvaihtosopimuksen soveltamisalaan kuuluvien valtion velvoitteiden arvoon, arvoltaan suuremman valtionlainan luottoriskinvaihtosopimuksen on katsottava suojaavan arvoltaan tietynsuuruisia vastuita. Tämä sallitaan kuitenkin vain silloin, jos osoitetaan, että arvoltaan suurempi valtionlainan luottoriskinvaihtosopimus on tarpeen viitesalkkuun liittyvän riskin kattamiseksi ottaen huomioon seuraavat tekijät:
a)
nimellisarvoisen position koko;
b)
se, kuinka herkästi vastuut reagoivat luottoriskinvaihtosopimuksen soveltamisalaan kuuluviin valtion velvoitteisiin;
c)
se, onko noudatettava suojausstrategia dynaaminen vai staattinen.
3. Position haltijan vastuulla on varmistaa, että haltijan valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusta koskeva positio on aina oikeasuhteinen ja että sen kesto yhtenäistetään mahdollisimman tarkasti - vallitsevien markkinakäytäntöjen ja markkinoiden likviditeetin sallimissa rajoissa - suojattavien vastuiden tai sen ajanjakson keston kanssa, jonka henkilö aikoo pitää vastuun. Jos luottoriskinvaihtosopimusta koskevalla positiolla katettavat vastuut vaaditaan maksettaviksi tai lunastetaan, ne on joko korvattava vastaavilla vastuilla tai luottoriskinvaihtosopimusta koskevaa positiota on pienennettävä tai siitä on luovuttava muulla tavalla.
4. Edellyttäen, että valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusta koskeva positio on otettu katettuna, sen ei katsota muuttuvan kattamattomaksi, jos ainoa syy position kattamattomaksi muuttumiseen on suojattujen vastuiden markkina-arvon tai valtionlainan luottoriskinvaihtosopimuksen arvon vaihtelu.
5. Kaikissa tapauksissa, joissa osapuolet hyväksyvät valtionlainan luottoriskinsopimusta koskevan position seurauksena niistä velvoitteista, joita niille aiheutuu sellaisten keskusvastapuolen jäsenten ominaisuudessa, jotka selvittävät valtionlainan luottoriskinvaihtosopimuksia koskevat transaktiot, ja kyseisen keskusvastapuolen sääntöjen soveltamisen vuoksi, kyseistä positiota on käsiteltävä muuna kuin vapaaehtoisena positiona eikä osapuolen ottamana positiona, minkä vuoksi sitä ei katsota asetuksen (EU) N:o 236/2012 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti kattamattomaksi positioksi.
20 artikla
Valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusta koskevan kattamattoman position laskentamenetelmä
1. Luonnollisella henkilöllä tai oikeushenkilöllä oleva valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusta koskeva positio lasketaan nettomääräisenä positiona.
2. Valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusta koskevalla positiolla suojattujen tai suojattavien hyväksyttävien riskien arvoa laskettaessa on erotettava toisistaan staattiset ja dynaamiset suojausstrategiat. Kun kyseessä on staattinen suojaus, kuten suorat vastuut valtiolle tai julkisen sektorin elimille valtiossa, mittarina on käytettävä äkillisten tappioiden riskin mittaamista, jos yhteisön, jolle position haltija on vastuussa, luottoriski toteutuu. Näin saatua arvoa on tämän jälkeen verrattava luottoriskinvaihtosopimusta koskevan position nettomääräiseen nimellisarvoon.
3. Sellaisten markkina-arvon perusteella painotettujen riskien arvoa laskettaessa, joiden osalta edellytetään dynaamista suojausstrategiaa, laskenta on suoritettava mieluummin riskipainotettuna kuin nimellisarvoisena ottaen huomioon, missä määrin vastuu voi kestonsa aikana kasvaa tai pienentyä, sekä suojattujen varojen ja velkojen ja valtionlainan, johon viitataan, suhteelliset volatiliteetit. Jos varat tai velat, joita suojataan luottoriskinvaihtosopimusta koskevalla positiolla, eroavat luottoriskinvaihtosopimuksen viiteomaisuudesta, on käytettävä beta-kerrointa.
4. Välilliset vastuut riskeistä, jotka on saatu muun muassa indeksien, rahastojen ja erillisyhtiöiden kautta, ja luottoriskinvaihtosopimuksia koskevista positioista on otettava huomioon suhteessa siihen, mikä on viiteomaisuuden, -vastuun tai -luottoriskinvaihtosopimuksen painoarvo indeksissä, rahastossa tai muussa mekanismissa.
5. Suojattavaksi tarkoitetun, hyväksyttävän varojen tai velkojen muodostaman salkun arvo on vähennettävä hallussa pidetyn luottoriskinvaihtosopimusta koskevan nettomääräisen position arvosta. Jos tuloksena on positiivinen luku, positio on katsottava asetuksen (EU) N:o 236/2012 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti luottoriskinsopimusta koskevaksi kattamattomaksi positioksi.
VI LUKU
7 ARTIKLAN 3 KOHDASSA TARKOITETUT VALTIONLAINAA KOSKEVIEN NETTOMÄÄRÄISTEN LYHYIDEN POSITIOIDEN ILMOITUSKYNNYSARVOT
21 artikla
Liikkeeseen laskettuun valtionlainaan liittyvien nettomääräisten lyhyiden positioiden ilmoituskynnysarvot
1. Asianmukainen mitta kynnysarvolle, jonka perusteella valtionlainan liikkeeseenlaskijan liikkeeseen laskemaan valtionlainaan liittyvät nettomääräiset lyhyet positiot on ilmoitettava asianomaiselle viranomaiselle, on prosenttiosuus kunkin valtionlainan liikkeeseenlaskijan liikkeeseen laskeman ja edelleen liikkeessä olevan valtionlainan kokonaismäärästä.
2. Ilmoituskynnysarvo vahvistetaan rahamääränä. Tämä rahamäärä on vahvistettava soveltamalla valtionlainan liikkeeseenlaskijan edelleen liikkeessä olevaan valtionlainaan prosentuaalista kynnysarvoa ja pyöristämällä se lähimpään miljoonaan euroon.
3. Prosentuaalista kynnysarvoa soveltamalla saatu rahamäärä on tarkistettava ja päivitettävä neljännesvuosittain, jotta voidaan ottaa huomioon kunkin valtionlainan liikkeeseenlaskijan liikkeeseen laskeman ja edelleen liikkeessä olevan valtionlainan kokonaismäärän muutokset.
4. Prosentuaalista kynnysarvoa soveltamalla saatu rahamäärä ja edelleen liikkeessä olevan valtionlainan kokonaismäärä lasketaan valtionlainaan liittyviä nettomääräisiä lyhyitä positioita laskettaessa sovellettavan menetelmän mukaisesti.
5. Valtionlainan liikkeeseenlaskijoiden perusmäärät ja lisätasot on määritettävä seuraavien tekijöiden perusteella:
a)
kynnysarvot eivät edellytä ilmoituksia arvoltaan minimaalisista valtionlainan liikkeeseenlaskijoiden nettomääräisistä lyhyistä positioista;
b)
valtionlainan liikkeeseenlaskijan edelleen liikkeessä olevan valtionlainan kokonaismäärä ja niiden positioiden keskikoko, jotka markkinatoimijoilla on hallussaan kyseisen valtionlainan liikkeeseenlaskijan valtionlainassa;
c)
kunkin valtionlainan liikkeeseenlaskijan valtionlainamarkkinoiden likviditeetti, mukaan lukien tarvittaessa futuurimarkkinoiden likviditeetti kyseisen valtionlainan osalta.
6. Edellä 5 kohdassa tarkoitettujen tekijöiden perusteella kunkin valtionlainan liikkeeseenlaskijan osalta huomioon otettava perusmäärään sovellettava merkityksellinen kynnysarvo on prosenttiosuus, joka on 0,1 prosenttia tai 0,5 prosenttia liikkeeseen lasketun ja edelleen liikkeessä olevan valtionlainan kokonaismäärästä. Kuhunkin liikkeeseenlaskijaan sovellettava prosenttiosuus määritetään 5 kohdassa vahvistettujen perusteiden mukaisesti siten, että kullekin valtionlainan liikkeeseenlaskijalle osoitetaan jompikumpi kahdesta ilmoittamisen kannalta merkityksellisten rahamäärien laskennassa käytetystä prosentuaalisesta kynnysarvosta.
7. Nämä asetuksen voimaantulopäivänä sovellettavat kaksi peruskynnysarvoluokkaa ovat seuraavat:
a)
peruskynnysarvo, joka on 0,1 prosenttia ja jota sovelletaan, kun liikkeeseen lasketun ja edelleen liikkeessä olevan valtionlainan kokonaismäärä on 0-500 miljardia euroa;
b)
kynnysarvo, joka on 0,5 prosenttia ja jota sovelletaan, kun liikkeeseen lasketun ja edelleen liikkeessä olevan valtionlainan kokonaismäärä on yli 500 miljardia euroa tai kun tietylle valtionlainalle on olemassa likvidit futuurimarkkinat.
8. Lisätasoiksi vahvistetaan 50 prosenttia peruskynnysarvoista eli
a)
0,05 prosenttiyksikön lisäys peruskynnysarvoon, joka on 0,1 prosenttia, 0,15 prosentista alkaen;
b)
0,25 prosenttiyksikön lisäys peruskynnysarvoon, joka on 0,5 prosenttia, 0,75 prosentista alkaen.
9. Valtionlainan liikkeeseenlaskija siirretään asianmukaiseen kynnysarvoluokkaan, jos valtionlainan liikkeeseenlaskijan valtionlainamarkkinoilla on tapahtunut muutoksia ja tilanne on jatkunut vähintään yhden kalenterivuoden ajan, soveltamalla 5 kohdassa mainittuja tekijöitä.
VII LUKU
13 ARTIKLAN 4 KOHDASSA TARKOITETUT PARAMETRIT JA MENETELMÄT, JOITA SOVELLETAAN LASKETTAESSA LIKVIDITEETTIÄ KOSKEVAA KYNNYSARVOA, JONKA ALITTUESSA VALTIONLAINAN LYHYEKSIMYYNTIÄ KOSKEVIEN RAJOITUSTEN SOVELTAMINEN KESKEYTETÄÄN
22 artikla
Menetelmät, joita sovelletaan laskettaessa ja määritettäessä likviditeettiä koskevaa kynnysarvoa, jonka alittuessa valtionlainan lyhyeksimyyntiä koskevien rajoitusten soveltaminen keskeytetään
1. Kukin toimivaltainen viranomainen mittaa liikkeeseen lasketun valtionlainan likviditeettiä vaihdolla, joka määritetään kaupankäynnin kohteena olleiden velkainstrumenttien yhteenlaskettuna nimellisarvona, suhteessa sellaisten viitelainojen koriin, joilla on eri maturiteetit.
2. Valtionlainan kattamatonta lyhyeksimyyntiä koskevat rajoitukset voidaan poistaa tilapäisesti, kun jonkin kuukauden vaihto on alle 5. persentiiliä 12 edellisen kuukauden aikaisesta kaupankäynnin kuukausimäärästä.
3. Kunkin toimivaltaisen viranomaisen on käytettävä laskennassa yhden tai useamman markkinapaikan tai OTC-kaupan taikka molempien edustavia, helposti saatavilla olevia tietoja ja ilmoitettava tämän jälkeen EAMV:lle käytetyt tiedot.
4. Ennen kuin toimivaltaiset viranomaiset poistavat valtionlainaan liittyvää lyhyeksimyyntiä koskevat rajoitukset niiden on varmistettava, ettei likviditeetin merkittävä aleneminen johdu likviditeettiin kohdistuvista kausivaikutuksista.
VIII LUKU
23 ARTIKLASSA TARKOITETTU MUIDEN RAHOITUSVÄLINEIDEN KUIN LIKVIDIEN OSAKKEIDEN ARVON MERKITTÄVÄ ALENEMINEN
23 artikla
Muiden rahoitusvälineiden kuin likvidien osakkeiden arvon merkittävä aleneminen
1. Muun osakkeen kuin likvidin osakkeen osalta arvon merkittävällä alenemisella yhden kaupankäyntipäivän aikana verrattuna sen hintaan edellisenä kaupankäyntipäivänä markkinapaikan sulkemishetkellä tarkoitetaan:
a)
osakkeen hinnan alenemista vähintään 10 prosentilla, kun osake sisältyy kansalliseen pääosakeindeksiin ja on markkinapaikassa julkisen kaupankäynnin kohteeksi otetun johdannaissopimuksen kohde-etuutena oleva rahoitusväline;
b)
osakkeen hinnan alenemista vähintään 20 prosentilla, kun osakkeen hinta on vähintään 0,50 euroa tai vastaava määrä paikallisena valuuttana;
c)
osakkeen hinnan alenemista vähintään 40 prosenttia kaikissa muissa tapauksissa.
2. Vähintään 7 prosentin tuoton nousu tuottokäyrällä yhden kaupankäyntipäivän aikana on katsottava kyseisen valtionlainan liikkeeseenlaskijan osalta valtionlainan arvon merkittäväksi alenemiseksi.
3. Vähintään 10 prosentin tuoton nousu yrityslainan osalta yhden kaupankäyntipäivän aikana on katsottava yrityslainan arvon merkittäväksi alenemiseksi.
4. Vähintään 1,5 prosentin hinnan aleneminen rahamarkkinavälineen osalta yhden kaupankäyntipäivän aikana on katsottava rahamarkkinavälineen arvon merkittäväksi alenemiseksi.
5. Vähintään 10 prosentin hinnan aleneminen pörssilistatun rahaston osalta yhden kaupankäyntipäivän aikana on katsottava pörssilistatun rahaston, myös pörssilistattujen rahastojen, jotka ovat yhteissijoitusyrityksiä, arvon merkittäväksi alenemiseksi. Vivutettuun pörssilistattuun rahastoon on sovellettava asianmukaista velkaantuneisuusastetta, jotta saadaan aikaan 10 prosentin hinnan aleneminen vastaavassa vivuttamattomassa suoraan pörssilistatussa rahastossa. Käänteiseen pörssilistattuun rahastoon on sovellettava kerrointa -1, jotta saadaan aikaan 10 prosentin hinnan aleneminen vastaavassa vivuttamattomassa suoraan pörssilistatussa rahastossa.
6. Kun markkinapaikassa käydään kauppaa johdannaisella, hinnanerosopimukset mukaan lukien, ja johdannaisen ainoana kohde-etuutena on rahoitusväline, jonka arvon merkittävä aleneminen määritetään tässä artiklassa ja asetuksen (EU) N:o 236/2012 23 artiklan 5 kohdassa, johdannaisvälineen arvon on katsottava alentuneen merkittävästi, jos kyseisen kohde-etuutena olevan rahoitusvälineen arvo on alentunut merkittävästi.
IX LUKU
30 ARTIKLASSA TARKOITETUT EPÄSUOTUISAT TAPAHTUMAT TAI EPÄSUOTUISA KEHITYS
24 artikla
Perusteet ja tekijät, jotka on otettava huomioon määritettäessä, missä tapauksissa epäsuotuisia tapahtumia tai epäsuotuista kehitystä ilmenee
1. Asetuksen (EU) N:o 236/2012 18-21 artiklaa sovellettaessa mainitun asetuksen 30 artiklassa tarkoitettuihin epäsuotuisiin tapahtumiin tai epäsuotuisaan kehitykseen, jotka voivat aiheuttaa vakavan uhan rahoitusvakaudelle tai markkinoiden luottamukselle kyseisessä jäsenvaltiossa taikka yhdessä tai useammassa muussa jäsenvaltiossa, sisältyvät kaikki teot, tulokset, tosiseikat tai tapahtumat, joiden odotetaan tai joiden voidaan kohtuullisesti odottaa johtavan seuraaviin:
a)
vakavat finanssi- tai rahoitusalan taikka julkisen talouden ongelmat, jotka voivat johtaa jäsenvaltiota tai pankkia ja muita rahoituslaitoksia, joita pidetään tärkeinä maailmanlaajuiselle rahoitusjärjestelmälle, kuten unionissa toimivia vakuutusyrityksiä, markkinoiden infrastruktuurin tarjoajia ja omaisuudenhoitoyrityksiä, koskevaan finanssimarkkinoiden epävakauteen, kun tämä voi vaarantaa finanssimarkkinoiden moitteettoman toiminnan ja eheyden tai rahoitusjärjestelmän vakauden unionissa;
b)
jäsenvaltion tai pankkien ja muiden rahoituslaitosten, joita pidetään tärkeinä maailmanlaajuiselle rahoitusjärjestelmälle, kuten unionissa toimivien vakuutusyritysten, markkinoiden infrastruktuurin tarjoajien ja omaisuudenhoitoyritysten, luottoluokitus tai maksukyvyttömyys, joka aiheuttaa tai jonka voidaan kohtuudella odottaa aiheuttavan vakavaa epävarmuutta edellä mainittujen vakavaraisuuden suhteen;
c)
huomattavat myyntipaineet tai epätavallinen volatiliteetti, jotka aiheuttavat vakavan syöksykierteen rahoitusvälineille, jotka liittyvät pankkeihin ja muihin rahoituslaitoksiin, joita pidetään tärkeinä maailmanlaajuiselle rahoitusjärjestelmälle, kuten unionissa toimiviin vakuutusyrityksiin, markkinoiden infrastruktuurin tarjoajiin ja omaisuudenhoitoyrityksiin, sekä tapauksen mukaan valtionlainan liikkeeseenlaskijoihin;
d)
kaikenlainen merkittävien rahoituksen liikkeeseenlaskijoiden fyysisille rakenteille, markkinainfrastruktuureille, selvitys- ja toimitusjärjestelmille ja valvontaviranomaisille aiheutunut merkityksellinen vahinko, joka voi vaikuttaa haitallisesti markkinoihin, erityisesti kun vahingon syynä on luonnonkatastrofi tai terroriteko;
e)
erityisesti pankkien välisiin operaatioihin liittyvät kaikki sellaiset merkitykselliset häiriöt maksujärjestelmissä tai selvitysprosesseissa, jotka aiheuttavat tai saattavat aiheuttaa unionin maksujärjestelmissä huomattavia maksujen tai selvitysten epäonnistumisia tai viivästyksiä, varsinkin jos ne voivat levittää rahoitukseen tai talouteen liittyviä paineita pankeissa ja muissa rahoituslaitoksissa, joita pidetään tärkeinä maailmanlaajuiselle rahoitusjärjestelmälle, kuten unionissa toimivissa vakuutusyrityksissä, markkinoiden infrastruktuurin tarjoajissa ja omaisuudenhoitoyrityksissä, tai jäsenvaltioissa.
2. Asetuksen (EU) N:o 236/2012 27 artiklan soveltamiseksi EAMV:n on otettava 1 kohdassa vahvistettuja perusteita tarkastellessaan huomioon mahdolliset heijastusvaikutukset tai leviäminen muihin järjestelmiin tai liikkeeseenlaskijoihin ja erityisesti kaikenlaisten itseään toteuttavien ilmiöiden olemassaolo.
3. Asetuksen (EU) N:o 236/2012 28 artiklan 2 kohdan a alakohdan soveltamiseksi uhalla, joka kohdistuu finanssimarkkinoiden moitteettomaan toimintaan ja eheyteen taikka koko rahoitusjärjestelmän tai sen osan vakauteen unionissa, tarkoitetaan:
a)
mitä tahansa uhkaa jäsenvaltiota tai jäsenvaltion rahoitusjärjestelmää koskevasta vakavasta finanssi- tai rahoitusalan taikka julkisen talouden epävakaudesta, kun tämä voi vaarantaa vakavasti finanssimarkkinoiden moitteettoman toiminnan ja eheyden taikka koko rahoitusjärjestelmän tai sen osan vakauden unionissa;
b)
minkä tahansa jäsenvaltion tai ylikansallisen liikkeeseenlaskijan mahdollista maksukyvyttömyyttä;
c)
kaikenlaista rahoituksen liikkeeseenlaskijoiden fyysisille rakenteille, markkinainfrastruktuureille, selvitys- ja toimitusjärjestelmille ja valvontaviranomaisille aiheutunutta vakavaa vahinkoa, joka voi vaikuttaa haitallisesti rajat ylittäviin markkinoihin, erityisesti kun vahingon syynä on luonnonkatastrofi tai terroriteko, kun tämä voi vaarantaa vakavasti finanssimarkkinoiden moitteettoman toiminnan ja eheyden taikka koko rahoitusjärjestelmän tai sen osan vakauden unionissa;
d)
erityisesti pankkien välisiin operaatioihin liittyviä kaikkia vakavia häiriöitä maksujärjestelmissä tai selvitysprosesseissa, jotka aiheuttavat tai saattavat aiheuttaa unionin rajat ylittävissä maksujärjestelmissä huomattavia maksujen tai selvitysten epäonnistumisia tai viivästyksiä, varsinkin jos ne voivat levittää rahoitukseen tai talouteen liittyviä paineita unionin koko rahoitusjärjestelmässä tai sen osassa.
25 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan kolmantena päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä marraskuuta 2012.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 5 päivänä heinäkuuta 2012.