РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 25 февруари 2011 година
относно условията за предоговаряне на Паричното споразумение между правителството на Френската република, действаща от името на Европейската общност, и правителството на Негова светлост принца на Монако
(2011/190/ЕС)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 219, параграф 3 от него,
като взе предвид препоръката на Европейската комисия,
като взе предвид становището на Европейската централна банка,
като има предвид, че:
(1)
Съюзът е компетентен в областта на паричните и валутните въпроси от датата на въвеждането на еврото.
(2)
Съветът определя условията за водене на преговори и сключване на споразумения по въпросите на паричния или валутния режим.
(3)
На 26 декември 2001 г. бе сключено Парично споразумение между правителството на Френската република, действаща от името на Европейската общност, и правителството на Негова светлост принца на Монако (1) (наричано по-долу „споразумението“).
(4)
Франция има дълготрайни парични връзки с Княжество Монако (наричано по-долу „Монако“) - факт, отразен в редица правни инструменти. Финансовите институции, разположени в Монако, имат право да се рефинансират от френската национална банка (Banque de France), като също така участват в някои френски системи за плащания при същите условия като френските банки.
(5)
В заключенията от 10 февруари 2009 г. Съветът прикани Комисията да направи преглед на действието на съществуващите парични споразумения и да обмисли възможността за повишаване на таваните за монетни емисии.
(6)
В Съобщение относно действието на паричните споразумения с Монако, Сан Марино и Ватикана Комисията заключи, че е необходимо съществуващото споразумение да бъде изменено с оглед осигуряване на по-последователен подход в отношенията между Съюза и държавите, с които има подписано парично споразумение.
(7)
Следователно споразумението следва да бъде предоговорено с оглед корекция на тавана за монетни емисии, избиране на компетентна юрисдикция при уреждане на евентуални спорове и корекция на формàта с цел по-голямо доближаване до новия общ образец на парични споразумения. Споразумението следва да остане в сила до сключването на предоговорено споразумение между страните,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Франция уведомява Монако относно необходимостта от изменение на споразумението при първа възможност и предлага предоговаряне на съответните разпоредби на споразумението.
Член 2
Съюзът си поставя за цел внасянето на следните изменения при предоговарянето на споразумението:
а)
предоговореното споразумение се сключва между Съюза, представляван от правителството на Френската република и Комисията, и правителството на Негова светлост принца на Монако;
б)
преразглежда се методът за определяне на тавана за изсичаните от Монако евромонети. Новият таван се изчислява, като се използва метод, съчетаващ непроменлива част, която има за цел да предотврати прекомерните нумизматични спекулации с монети от Монако, като се задоволява търсенето на колекционерския пазар, и променлива част, изчислена, като средното емитиране на монети на човек от населението във Франция в годината n-1 се умножи по броя на жителите на Монако. Без да се засяга емитирането на колекционерски монети, предоговореното споразумение определя за евромонетите на Монако, които да бъдат пуснати в обращение по номинална стойност, минимален дял от 80 % от ежегодно изсечените евромонети;
в)
Съдът на Европейския съюз („Съдът“) се избира за орган, компетентен при уреждане на споровете, които могат да възникнат при прилагане на споразумението. Ако Съюзът или Монако считат, че другата страна не е изпълнила задължение по предоговореното споразумение, те могат да отнесат въпроса към Съда. Решението на Съда ще бъде задължително за страните, които ще вземат необходимите мерки, за да го изпълнят в определен от Съда срок. Ако Съюзът или Монако не успеят да вземат необходимите мерки, за да изпълнят решението в срок, другата страна може незабавно да прекрати предоговореното споразумение;
г)
коригира се форматът на предоговореното споразумение.
Член 3
Преговорите с Монако се водят от Франция и Комисията, действащи от името на Съюза. Европейската централна банка (ЕЦБ) участва пълноценно в преговорите, като е необходимо съгласието ѝ в областите на нейната компетентност. Франция и Комисията представят проект на споразумението на Икономическия и финансов комитет (ИФК) за становище.
Член 4
Франция и Комисията имат право да сключат предоговореното споразумение от името на Европейския съюз, освен ако ИФК или ЕЦБ считат, че предоговреното споразумение следва да бъде отнесено до Съвета.
Член 5
Настоящото решение поражда действие в деня на нотифицирането му.
Член 6
Адресати на настоящото решение са Френската република, Комисията и Европейската централна банка.
Съставено в Брюксел на 25 февруари 2011 година.
NEUVOSTON PÄÄTÖS,
annettu 25 päivänä helmikuuta 2011,
järjestelyistä valuuttasuhteista Euroopan yhteisön puolesta toimivan Ranskan tasavallan hallituksen ja Monacon ruhtinaskunnan hallituksen välillä tehdyn sopimuksen uudelleenneuvotteluja varten
(2011/190/EU)
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 219 artiklan 3 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
ottaa huomioon Euroopan keskuspankin lausunnon,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Unionilla on ollut toimivalta rahataloudellisissa ja valuuttakurssia koskevissa asioissa euron käyttöönottopäivästä lähtien.
(2)
Neuvoston on määrä päättää järjestelyistä, jotka liittyvät raha- tai valuuttaoloja koskevista sopimuksista neuvottelemiseen ja sopimusten tekemiseen.
(3)
Sopimus valuuttasuhteista Euroopan yhteisön puolesta toimivan Ranskan tasavallan hallituksen ja Monacon ruhtinaskunnan hallituksen välillä (1), jäljempänä ’sopimus’, tehtiin 26 päivänä joulukuuta 2001.
(4)
Ranskalla on pitkäaikaiset valuuttasuhteet Monacon ruhtinaskuntaan, jäljempänä ’Monaco’, ja nämä suhteet näkyvät monissa oikeudellisissa asiakirjoissa. Monacossa sijaitsevilla rahoituslaitoksilla on oikeus käyttää Ranskan keskuspankin jälleenrahoitusjärjestelyjä ja ne osallistuvat joihinkin Ranskan maksujärjestelmiin samoin edellytyksin kuin Ranskan pankit.
(5)
Neuvosto kehotti päätelmissään 10 päivänä helmikuuta 2009 komissiota tarkastelemaan uudelleen nykyisten valuuttasopimusten toimivuutta ja sitä, olisiko liikkeeseen laskettavien kolikkojen enimmäismäärää lisättävä.
(6)
Komissio totesi tiedonannossaan Monacon, San Marinon ja Vatikaanivaltion kanssa tehtyjen valuuttasuhteita koskevien sopimusten toimivuudesta, että sopimuksen nykyistä muotoa on tarpeen mukauttaa sen varmistamiseksi, että lähestymistavat yhteisön ja valuuttasopimukset allekirjoittaneiden maiden välisissä suhteissa olisivat johdonmukaisempia.
(7)
Sopimus olisi sen vuoksi neuvoteltava uudestaan, jotta voidaan mukauttaa liikkeeseen laskettavien eurokolikkojen enimmäismäärää, valita tuomioistuin, jolla on toimivalta mahdollisten riitojen ratkaisemisessa, ja mukauttaa sopimuksen muotoa uuteen yhteiseen valuuttasopimusten muotoon. Sopimuksen olisi pysyttävä voimassa, kunnes sopimuspuolten välillä on tehty uudelleenneuvoteltu sopimus,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Ranskan on ilmoitettava Monacolle tarpeesta muuttaa mahdollisimman pian sopimusta, ja ehdotettava asian kannalta merkityksellisten sopimuksen määräysten neuvottelemista uudelleen.
2 artikla
Neuvoteltaessa sopimusta uudelleen unioni pyrkii seuraaviin muutoksiin:
a)
Uudelleenneuvoteltu sopimus tehdään unionin, jota edustavat Ranskan tasavallan hallitus ja komissio, sekä Monacon ruhtinaskunnan halltiuksen välillä.
b)
Monacon eurokolikkojen liikkeeseen laskettavan enimmäismäärän määrittämismenetelmää tarkistetaan. Uusi enimmäismäärä lasketaan menetelmällä, jossa yhdistetään kiinteä osa, jolla pyritään keräilymarkkinoiden tarpeet kattamalla estämään liiallinen rahankeräilijöiden spekulointi Monacon kolikoilla, ja vaihteleva osa, joka lasketaan siten, että Ranskassa asukasta kohti liikkeeseen laskettujen kolikkojen keskimäärä vuonna n-1 kerrotaan Monacon asukkaiden lukumäärällä. Uudelleenneuvotellussa sopimuksessa vahvistetaan nimellisarvoisina liikkeeseen laskettavien Monacon eurokolikkojen vähimmäisosuudeksi 80 prosenttia kunakin vuonna liikkeeseen lasketuista eurokolikoista, sanotun kuitenkaan rajoittamatta keräilykolikkojen liikkeeseenlaskua.
c)
Euroopan unionin tuomioistuin, jäljempänä ’unionin tuomioistuin’, valitaan elimeksi, joka vastaa sopimuksen soveltamisessa mahdollisesti ilmenevien riitojen ratkaisemisesta. Jos unioni tai Monaco katsoo, ettei toinen sopimuspuoli ole täyttänyt uudelleenneuvotellusta sopimuksesta johtuvia velvoitteitaan, se voi viedä asian unionin tuomioistuimeen. Unionin tuomioistuimen tuomio on molempia sopimuspuolia sitova, ja niiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet tuomion noudattamiseksi unionin tuomioistuimen tuomiossaan vahvistamassa määräajassa. Jos unioni tai Monaco ei toteuta tarvittavia toimenpiteitä tuomion noudattamiseksi asetetussa määräajassa, toinen sopimuspuoli voi irtisanoa uudelleenneuvotellun sopimuksen välittömästi.
d)
Uudelleenneuvotellun sopimuksen muotoa mukautetaan.
3 artikla
Ranska ja Euroopan komissio käyvät neuvottelut Monacon kanssa unionin puolesta. Euroopan keskuspankki (EKP) osallistuu neuvotteluihin täysimääräisesti, ja sen hyväksyntä vaaditaan asioissa, jotka kuuluvat sen toimivaltaan. Ranska ja komissio pyytävät Euroopan talous- ja rahoituskomitealta (TRK) lausunnon sopimusluonnoksesta.
4 artikla
Ranskalla ja komissiolla on oikeus tehdä uudelleenneuvoteltu sopimus unionin puolesta, paitsi jos talous- ja rahoituskomitea tai Euroopan keskuspankki katsoo, että uudelleenneuvoteltu sopimus olisi annettava neuvoston hyväksyttäväksi.
5 artikla
Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se annetaan tiedoksi.
6 artikla
Tämä päätös on osoitettu Ranskan tasavallalle, komissiolle ja Euroopan keskuspankille.
Tehty Brysselissä 25 päivänä helmikuuta 2011.