РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 817/2010 НА КОМИСИЯТА
от 16 септември 2010 година
относно определяне на подробни правила по силата на Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета по отношение на изискванията за предоставяне на възстановявания при износ, свързани с хуманно отношение към живите животни от рода на едрия рогат добитък по време на транспорт
(преработена версия)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 г. за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти („Общ регламент за ООП“) (1), и по-специално член 170 във връзка с член 4 от него,
като има предвид, че:
(1)
Регламент (ЕО) № 639/2003 на Комисията от 9 април 2003 г. относно определяне на подробни правила по силата на Регламент (ЕО) № 1254/1999 на Съвета по отношение на изискванията за отпускане на възстановявания при износ, свързани с хуманно отношение към живите животни от рода на едрия рогат добитък по време на транспорт (2) е бил неколкократно и съществено изменян (3). Поради по-нататъшни изменения и с оглед постигане на яснота, посоченият регламент следва да бъде преработен.
(2)
По силата на член 168 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 предоставянето и изплащането на възстановяванията при износ за живите животни от рода на едрия рогат добитък се подчинява на спазването на законодателството на Съюза, отнасящо се до хуманното отношение към животните и по-специално спазването на Регламент (ЕО) № 1/2005 на Съвета от 22 декември 2004 г. относно защитата на животните по време на транспортиране и свързаните с това операции (4).
(3)
С цел да се спазят стандартите относно хуманното отношение към животните, е необходимо да се въведе система за контрол, която да включва задължителните проверки, извършвани в изходните пунктове от митническата територия на Общността, след като животните са напуснали митническата територия на Общността в случай на смяна на транспортното средство, както и на мястото на първото разтоварване на животните в третата страна на крайното местоназначение.
(4)
За улесняване на доброто протичане на проверките на изхода от митническата територия на Общността е необходимо да се определят изходните пунктове.
(5)
Оценката на физическото и здравословното състояние на животните изисква специфични познания и опит. Затова е целесъобразно проверките да се извършват от ветеринарни лекари. Освен това, за да бъдат точни и хармонизирани тези проверки, е необходимо да се уточни техният обхват и да се установи образец на доклад.
(6)
Необходимо е за целите на настоящия регламент проверките в третите страни да бъдат задължителни и да бъдат извършвани от агенции на държавите-членки или от агенции, специализирани на международно ниво в областта на контрола и надзора (по-долу „надзорни агенции“), одобрени и контролирани от държавите-членки в съответствие с Регламент (ЕО) № 612/2009 на Комисията от 7 юли 2009 г. за установяване на общи подробни правила за прилагане на режима на възстановяванията при износ на земеделски продукти (5). За да се извършват проверките за целите на настоящия регламент, е целесъобразно, по-специално, надзорните агенции да отговарят на изискванията за одобряване и контрол, определени в приложение VIII към Регламент (ЕО) № 612/2009.
(7)
В съответствие с член 168 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 и с настоящия регламент спазването на законодателството на Съюза относно хуманното отношение към животните е условие за плащането на възстановявания при износ. Следователно следва ясно да се уточни, че без да се засягат случаите на непреодолима сила, признати от съдебната практика на Съда на Европейския съюз, нарушаването на тези разпоредби относно хуманното отношение към животните води не до намаляване, а до неизплащане на възстановяването при износ за тези животни, за които изискванията за хуманно отношение не са спазени. От тези разпоредби, както и от правилата за хуманно отношение към животните, установени в членове 3-9 от Регламент (ЕО) № 1/2005 и в посочените в тях приложения, следва също така, че възстановявания не следва да се изплащат за животните, за които не са спазени посочените правила за хуманно отношение, независимо от конкретното физическо състояние на животните.
(8)
Ако се окаже, че Регламент (ЕО) № 1/2005 не се спазва по отношение на голям брой животни, е необходимо да се приложат подходящи санкции в допълнение към неизплащането на възстановяванията при износ. Освен това, когато неспазването е резултат от пълното незачитане на изискванията, приложими в областта на хуманното отношение към животните, следва да се установи пълната загуба на възстановяването при износ.
(9)
Тъй като съществуват несъответствия между различните езикови врсии, е необходимо да се изясни, че възстановяването за всички животни, посочено в декларацията за износ, трябва да бъде отказано, ако броят на животните, за които не е изплатено възстановяване, е повече от 5 % от броя, посочен в приетата декларация за износ, но поне три животни, или е десет животни или повече, но поне 2 % от броя, посочен в приетата деклараця за износ. Следователно член 6, параграф 2, буква б) следва да бъде изменен съответно.
(10)
Държавите-членки следва да предоставят на Комисията информацията, необходима за контрола и докладването във връзка с прилагането на настоящия регламент.
(11)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Управителния комитет за общата организация на селскостопанските пазари,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Приложно поле
По силата на член 168 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, изплащането на възстановявания при износ за живите животни от рода на едрия рогат добитък, обхванати от код по КН 0102 (по-долу „животните“) се извършва, при условие че по време на транспорта на животните до първия пункт за разтоварване в третата страна на крайното местоназначение са спазени членове 3-9 от Регламент (ЕО) № 1/2005 и приложенията, посочени в тях, както и настоящия регламент.
За целите на настоящия регламент в случай на транспорт по шосе „първото място на разтоварване в третата страна на крайно местоназначение“ означава мястото, на което първото животно е окончателно разтоварено от пътното транспортно средство, като по този начин се изключва място, на което пътуването се прекъсва, с цел да се осигури почивка, храна или вода на животните.
Член 2
Проверки, извършвани в митническата територия на Общността
1. Животните могат да напускат митническата територия на Общността единствено през следните изходни пунктове:
а)
граничен инспекционен пункт, одобрен с решение на Комисията за ветеринарните проверки на живи еднокопитни животни, пристигащи от трети страни,
или
б)
изходен пункт, определен от държавата-членка.
2. По отношение на животните, за които се приема декларация за износ, официалният ветеринарен лекар на изходния пункт проверява в съответствие с Директива 96/93/ЕО на Съвета (6) дали:
а)
изискванията, установени в Регламент (ЕО) № 1/2005, са спазени от мястото на тръгване така, както е определено в член 2, буква с) от посочения регламент до изходния пункт;
и
б)
условията за транспорт за останалата част от пътуването отговарят на Регламент (ЕО) № 1/2005 и са взети необходимите мерки за гарантиране на спазването им до първото разтоварване в третата страна на крайното местоназначение.
След като извърши проверките, официалният ветеринарен лекар попълва доклад в съответствие с образеца, представен в приложение I към настоящия регламент, с който удостоверява, че резултатите от извършените съгласно първа алинея проверки са задоволителни или не са.
Ветеринарният орган, отговорен за изходния пункт, съхранява този доклад в продължение най-малко на три години. Копие от доклада се изпраща на разплащателната агенция.
3. Ако официалният ветеринарен лекар на изходния пункт прецени, че изискванията на параграф 2 са изпълнени, той удостоверява това чрез едно от вписванията, изброени в приложение II и с полагане на печат и подпис върху документа, представляващ доказателство за напускането на митническата територия на Общността, в клетка J на контролен документ Т5 или на най-подходящото място върху националния документ.
4. Официалният ветеринарен лекар на изходния пункт отбелязва върху документа, посочен в параграф 3, общия брой животни, за които е приета декларация за износ без броя животни, родили или пометнали по време на транспорта, мъртвите животни или тези, за които изискванията на Регламент (ЕО) № 1/2005 не са били спазени.
5. Държавите-членки могат да поискат от износителя да пре-дупреди предварително официалния ветеринарен лекар на изходния пункт за пристигането на партидата на изходния пункт.
6. Чрез дерогация от параграф 1, когато се прилага опростеният общностен транзитен режим за превоз чрез железопътен транспорт или в големи контейнери, посочен в член 11 от Регламент (ЕО) № 612/2009, официалният ветеринарен лекар извършва проверките в службата, където животните са поставени под този режим.
Заверките и удостоверяването, посочени в параграфи 3 и 4 от настоящия член, се нанасят върху документа, използван за изплащането на възстановяването при износ или върху контролния документ Т5 в случая, описан в член 11, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 612/2009.
Член 3
Проверки, извършвани в третите страни
1. Износителят гарантира, че животните ще бъдат предмет на проверка, след като са напуснали митническата територия на Общността:
а)
на всяко място, където се извършва смяна на транспортното средство, освен ако тази смяна не е планирана и не се дължи на изключителни и непредвидими обстоятелства;
б)
на мястото на първото разтоварване в третата страна на крайно местоназначение.
2. Специализирана на международно ниво агенция в областта на контрола и надзора, одобрена и контролирана за тази цел от държава-членка в съответствие с членове 18-23 от Регламент (ЕО) № 612/2009 или официална агенция на държава-членка се натоварва с изпълнението на предвидените в параграф 1 проверки.
Проверките, предвидени в параграф 1, се извършват от ветеринарен лекар, който притежава диплома, свидетелство или друго удостоверение за професионална квалификация по ветеринарна медицина, както е посочено в член 21 от Директива 2005/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (7). Въпреки това, държавите-членки, които са одобрили агенциите, специализирани на международно ниво в областта на контрола и надзора, посочени в първа алинея от настоящия параграф, проверяват дали тези агенции извършват проверка доколко ветеринарните лекари, чиято квалификация не е обхваната от посочената директива, познават изискванията, наложени от Регламент (ЕО) № 1/2005. Тези проверки се извършват по разумен, обективен и безпристрастен начин чрез подходящи за целта процедури.
За всяка проверка, проведена съгласно параграф 1, се изготвя доклад в съответствие с образците, установени в приложения III и IV към настоящия регламент, който се попълва от ветеринарния лекар, извършил проверката.
Член 4
Процедура за изплащане на възстановяванията при износ
1. Износителят предоставя на компетентния орган на държавата-членка, в която е приета декларацията за износ, всички необходими сведения, отнасящи се до пътуването, най-късно до момента на подаване на декларацията за износ.
В същото време или най-късно до момента, в който го узнава, износителят уведомява компетентния орган за всяка евентуална смяна на транспортното средство.
2. Заявленията за изплащане на възстановяванията при износ, изготвени в съответствие с член 46 от Регламент (ЕО) № 612/2009, се допълват в срока, определен в същия член, със:
а)
надлежно попълнения документ, посочен в член 2, параграф 3 от настоящия регламент,
и
б)
докладите, предвидени в член 3, параграф 2, трета алинея от настоящия регламент.
3. Когато вследствие на независещи от износителя обстоятелства, не е било възможно провеждането на посочените в член 3, параграф 1 проверки, компетентният орган, въз основа на мотивирано искане от износителя, може да приеме други документи, удостоверяващи, че разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1/2005 са били спазени.
Член 5
Неизплащане на възстановяванията при износ
1. Общата сума на възстановяването при износ на животно, изчислена в съответствие с втората алинея, не се изплаща за:
а)
животните, умрели по време на транспорта, освен при обстоятелствата, предвидени в параграф 2;
б)
животните, родили или пометнали по време на транспорта преди първото им разтоварване в третата страна на крайно местоназначение;
в)
животните, за които, в съответствие с документите, посочени в член 4, параграф 2, и/или всеки друг елемент на негово разположение, отнасящ се до съобразяването с настоящия регламент, компетентният орган счита, че членове 3-9 от Регламент (ЕО) № 1/2005 и посочените в тях приложения не са спазени.
Теглото на едно животно, за което възстановяването при износ не е изплатено, се определя на фиксирана основа, като се раздели общото тегло в килограми, така както е записано в декларацията за износ, на общия брой животни, посочени в същата декларация.
2. Когато животните са умрели по време на транспорта в резултат на непреодолима сила, след като са напуснали митническата територия на Общността:
а)
в случай на недиференцирано възстановяване, се изплаща общата стойност на възстановяването при износ;
б)
в случай на диференцирано възстановяване, се изплаща частта от възстановяването при износ, изчислена в съответствие с член 25, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 612/2009.
Член 6
Санкции
1. Възстановяването при износ се намалява с размер, равен на размера на възстановяването при износ, което не е изплатено в съответствие с член 5, параграф 1, ако броят животни, изключени от правото на плащане на възстановяване при износ, е:
а)
равен на повече от 1 % от броя, посочен в приетата декларация за износ, но поне две животни;
или
б)
повече от пет животни.
2. Възстановяването при износ се отказва за всички животни, посочени в декларацията за износ, ако броят животни, изключени от правото на плащане на възстановяване по силата на член 5, параграф 1, е:
а)
повече от 5 % от броя животни, посочен в приетата декларация за износ, но поне три животни;
или
б)
десет животни или повече, но поне 2 % от броя животни, посочен в приетата декларация за износ.
3. За целите на параграфи 1 и 2 не се вземат предвид животните, умрели по време на транспорта и животните, родили или пометнали преди първото разтоварване в третата страна на крайно местоназначение, за които износителят представи доказателства, удовлетворяващи компетентния орган, че смъртта или помятането не се дължат на неспазване на Регламент (ЕО) № 1/2005.
4. Санкцията, посочена в член 48 от Регламент (ЕО) № 612/2009, не се прилага за неизплатената стойност, нито за стойността на намалението, посочено в член 5 от настоящия регламент и в параграфи 1 и 2 от настоящия член.
Член 7
Връщане на недължимо платени суми
Когато след изплащането на възстановяването при износ, се установи, че Регламент (ЕО) № 1/2005 не е спазен, съответната част от възстановяването при износ, включително и при необходимост санкцията, посочена в член 6 от настоящия регламент, се считат за недължимо платени и се връщат в съответствие с член 49 от Регламент (ЕО) № 612/2009.
Член 8
Предоставяне на информация
Най-късно до 31 март на всяка година, държавите-членки пре-доставят на Комисията следната информация, отнасяща се до прилагането на настоящия регламент за изтеклата календарна година:
а)
броя декларации за износ на животни, за които е изплатено възстановяване при износ, и броя животни, за които е изплатено възстановяването при износ;
б)
броя декларации за износ, за които не е изплатено възстановяване при износ или е изплатено частично, и броя животни, за които не е изплатено възстановяване при износ;
в)
броя декларации за износ, за които цялото възстановяване при износ е върнато или част от него, и броя животни, за които възстановяването при износ е било върнато, включително тези, за които връщането на възстановяванията при износ се отнася до операции по износ, предхождащи въпросния период;
г)
причините за неизплащането и връщането на възстановяването за животните, посочени в букви б) и в), както и броя на тези животни, вписан съответно под категории Б, В и Г, посочени в приложения I, III и IV;
д)
броя на санкциите за всяка категория, предвидена в член 6, параграфи 1 и 2, със съответния брой на животните и сумите на неизплатеното възстановяване;
е)
стойността в евро на неизплатените възстановявания при износ и върнатите суми, включително върнатите суми, отнасящи се до операции по износ, предхождащи въпросния период;
ж)
броя декларации за износ и размерите, за които тече процедура по връщане на суми;
з)
всякаква друга информация, която държавите-членки считат за необходима по отношение на прилагането на настоящия регламент.
Член 9
Отмяна
Регламент (ЕО) № 639/2003 се отменя.
Позоваванията на отменения регламент се считат за позовавания на настоящия регламент и се четат съгласно таблицата на съответствието в приложение VI.
Член 10
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 16 септември 2010 година.
KOMISSION ASETUS (EU) N:o 817/2010,
annettu 16 päivänä syyskuuta 2010,
yksityiskohtaisten sääntöjen säätämisestä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 nojalla elävien nautaeläinten hyvinvointia kuljetuksen aikana koskevien, vientitukia myönnettäessä noudatettavien vaatimusten osalta
(uudelleenlaadittu)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon maatalouden yhteisestä markkinajärjestelystä ja tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityissäännöksistä (yhteisiä markkinajärjestelyjä koskeva asetus) 22 päivänä lokakuuta 2007 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 (1) ja erityisesti sen 170 artiklan yhdessä 4 artiklan kanssa,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Yksityiskohtaisten sääntöjen säätämisestä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1254/1999 nojalla elävien nautaeläinten hyvinvointia kuljetuksen aikana koskevien, vientitukia myönnettäessä noudatettavien vaatimusten osalta 9 päivänä huhtikuuta 2003 annettua komission asetusta (EY) N:o 639/2003 (2) on muutettu useita kertoja ja huomattavilta osilta (3). Koska uusia muutoksia tehdään mainittuun asetukseen, selkeyden vuoksi se olisi uudelleenlaadittava.
(2)
Asetuksen (EY) N:o 1234/2007 168 artiklan nojalla elävistä nautaeläimistä myönnettävän ja maksettavan vientituen edellytyksenä on eläinten hyvinvointia koskevan unionin lainsäädännön ja erityisesti eläinten suojelusta kuljetuksen ja siihen liittyvien toimenpiteiden aikana 22 päivänä joulukuuta 2004 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1/2005 (4) noudattaminen.
(3)
Eläinten hyvinvointivaatimusten noudattamisen takaamiseksi olisi otettava käyttöön seurantajärjestelmä, jossa edellytetään tehtäviksi pakollisia tarkastuksia toimipaikassa, jonka kautta eläimet poistuvat yhteisön tullialueelta, ja yhteisön tullialueelta poistumisen jälkeen silloin, kun kuljetusväline on vaihtunut, sekä myös lopullisena määräpaikkana olevassa kolmannessa maassa sijaitsevassa ensimmäisessä purkauspaikassa.
(4)
Yhteisön tullialueelta poistuttaessa tehtävien asianmukaisten tarkastusten helpottamiseksi on tarpeen nimetä poistumispaikat.
(5)
Eläinten fyysisen tilan ja terveyden arviointi edellyttää asiantuntemusta ja kokemusta. Tämän vuoksi tarkastuksen tekijän olisi oltava eläinlääkäri. Lisäksi näiden tarkastusten laajuus olisi selkeytettävä ja laadittava mallikertomus niiden tarkkuuden ja yhdenmukaisuuden varmistamiseksi.
(6)
Tämän asetuksen mukaisesti kolmansissa maissa tehtävien tarkastusten olisi oltava pakollisia ja vastuu niiden suorittamisesta olisi oltava jäsenvaltioiden laitoksilla taikka kansainvälisillä tarkastus- ja valvontalaitoksilla, jotka jäsenvaltiot hyväksyvät ja joita ne valvovat maataloustuotteiden vientitukijärjestelmän soveltamista koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä 7 päivänä heinäkuuta 2009 annetun komission asetuksen (EY) N:o 612/2009 (5) mukaisesti. Tämän asetuksen mukaisten tarkastusten tekemiseksi kansainvälisten tarkastus- ja valvontalaitosten olisi ennen kaikkea täytettävä asetuksen (EY) N:o 612/2009 liitteessä VIII vahvistetut hyväksyntä- ja tarkastusvaatimukset.
(7)
Asetuksen (EY) N:o 1234/2007 168 artiklassa ja tässä asetuksessa säädetään, että vientitukien maksaminen edellyttää eläinten hyvinvointia koskevan unionin lainsäädännön noudattamista. Sen vuoksi olisi vahvistettava selkeästi, että kyseisten eläinten hyvinvointia koskevien säännösten rikkominen ei johda vientituen alentamiseen vaan sen menettämiseen sellaisista eläimistä, joiden osalta hyvinvointia koskevia vaatimuksia ei noudatettu, sanotun kuitenkaan rajoittamatta Euroopan unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä tunnustetun ylivoimaisen esteen huomioon ottamista. Kyseisistä säännöksistä ja asetuksen (EY) N:o 1/2005 3-9 artiklassa ja mainituissa artikloissa tarkoitetuissa liitteissä vahvistetuista eläinten hyvinvointia koskevista säännöistä johtuu myös se, että tuki menetetään sellaisista eläimistä, joiden osalta näitä hyvinvointia koskevia sääntöjä ei noudatettu, asianomaisten eläinten tosiasiallisesta fyysisestä tilasta riippumatta.
(8)
Silloin kun asetusta (EY) N:o 1/2005 ei todistettavasti noudateta useiden eläinten osalta, soveltuvia seuraamuksia olisi langetettava sen lisäksi, että vientitukea ei makseta. Lisäksi silloin, kun tällainen noudattamatta jättäminen johtuu täydellisestä piittaamattomuudesta eläinten hyvinvointivaatimuksia kohtaan, tuki olisi evättävä kokonaan.
(9)
Eri kielitoisintojen erojen vuoksi on tarpeen selventää, että kaikkien vienti-ilmoitukseen merkittyjen eläinten tuki evätään, jos sellaisten eläinten lukumäärä, joista tukea ei makseta on yli 5 prosenttia hyväksyttyyn vienti-ilmoitukseen merkitystä lukumäärästä, mutta vähintään kolme eläintä; tai kymmenen eläintä tai enemmän, mutta vähintään 2 prosenttia hyväksyttyyn vienti-ilmoitukseen merkitystä lukumäärästä. Sen vuoksi olisi muutettava 6 artiklan 2 kohdan b alakohtaa.
(10)
Jäsenvaltioiden olisi annettava komissiolle tarvittavat tiedot, jotta tämä voi seurata asetuksen soveltamista ja antaa siitä kertomuksen.
(11)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat maatalouden yhteisen markkinajärjestelyn hallintokomitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Soveltamisala
CN-koodiin 0102 kuuluvien elävien nautaeläinten, jäljempänä ’eläimet’, vientitukien maksaminen asetuksen (EY) N:o 1234/2007 168 artiklan nojalla edellyttää, että kun eläimiä kuljetetaan lopullisena määräpaikkana olevan kolmannen maan ensimmäiseen purkamispaikkaan, noudatetaan asetuksen (EY) N:o 1/2005 3-9 artiklaa, mainituissa artikloissa tarkoitettuja liitteitä ja tätä asetusta.
Tässä asetuksessa tarkoitetaan maantiekuljetusten yhteydessä ilmaisulla ’paikka, jossa eläimet puretaan ensimmäisen kerran lopullisena määräpaikkana olevassa kolmannessa maassa’ paikkaa, jossa ensimmäinen eläin puretaan lopullisesti maantieajoneuvosta, jolloin ei tarkoiteta paikkaa, jossa matka keskeytyy eläinten levon, ruokinnan tai juottamisen vuoksi.
2 artikla
Tarkastukset yhteisön tullialueella
1. Eläimet voidaan viedä yhteisön tullialueelta ainoastaan seuraavien poistumispaikkojen kautta:
a)
kolmansista maista tuotavien elävien sorkka- ja kavioeläinten eläinlääkäritarkastuksista tehdyllä komission päätöksellä hyväksytty rajatarkastusasema;
tai
b)
jäsenvaltion nimeämä poistumispaikka.
2. Poistumispaikan virkaeläinlääkärin on neuvoston direktiivin 96/93/EY (6) mukaisesti todennettava niiden eläinten osalta, joita koskeva vienti-ilmoitus on hyväksytty, että:
a)
asetuksessa (EY) N:o 1/2005 säädettyjä vaatimuksia on noudatettu mainitun asetuksen 2 artiklan r alakohdassa määritellystä lähtöpaikasta poistumispaikkaan asti;
ja
b)
loppumatkan kuljetusolosuhteet ovat asetuksen (EY) N:o 1/2005 mukaiset ja tarvittavat järjestelyt on toteutettu mainitun asetuksen noudattamisen varmistamiseksi siihen saakka, kun eläimet puretaan ensimmäisen kerran lopullisena määräpaikkana olevassa kolmannessa maassa.
Tarkastukset tehneen virkaeläinlääkärin on laadittava tämän asetuksen liitteessä I annetun mallin mukainen kertomus, jossa vahvistetaan, ovatko ensimmäisen alakohdan mukaisesti tehtyjen tarkastusten tulokset hyväksyttävät vai ei-hyväksyttävät.
Poistumispaikan vastaavan eläinlääkintäviranomaisen on säilytettävä kyseinen kertomus vähintään kolmen vuoden ajan. Maksajavirastolle on lähetettävä jäljennös kertomuksesta.
3. Jos poistumispaikan virkaeläinlääkäri katsoo 2 kohdassa tarkoitettujen vaatimusten täyttyvän, hän varmentaa tämän lisäämällä jonkin liitteessä II luetellun maininnan ja leimaamalla ja allekirjoittamalla asiakirjan, jolla todistetaan eläinten poistuneen yhteisön tullialueelta, joko T 5 -valvontakappaleen J kohtaan tai sopivaan kohtaan kansallisessa asiakirjassa.
4. Poistumispaikan virkaeläinlääkärin on merkittävä 3 kohdassa tarkoitettuun asiakirjaan sellaisten eläinten kokonaismäärä, joille vienti-ilmoitus oli hyväksytty, vähennettynä sellaisten eläinten lukumäärällä, jotka poikivat tai saivat keskenmenon kuljetuksen aikana, kuolivat tai joiden osalta asetuksen (EY) N:o 1/2005 vaatimuksia ei noudatettu.
5. Jäsenvaltiot voivat vaatia, että viejän on toimitettava etukäteen poistumispaikan virkaeläinlääkärille tieto lähetyksen saapumisesta sinne.
6. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, silloin kun sovelletaan asetuksen (EY) N:o 612/2009 11 artiklassa tarkoitettua rautateitse tai suurissa konteissa tapahtuvaa yksinkertaistettua yhteisön passitusmenettelyä, virkaeläinlääkärin on tehtävä tarkastukset toimipaikassa, johon eläimet sijoitetaan tällaisessa menettelyssä.
Tämän artiklan 3 ja 4 kohdassa tarkoitetut varmennus- ja hyväksymismerkinnät tehdään tuen maksamista varten käytettävään asiakirjaan tai asetuksen (EY) N:o 612/2009 11 artiklan 4 kohdassa säädetyssä tapauksessa T 5 -valvontakappaleeseen.
3 artikla
Tarkastukset kolmansissa maissa
1. Sen jälkeen kun eläimet ovat poistuneet yhteisön tullialueelta, viejän on varmistettava, että eläimet tarkastetaan:
a)
paikassa, jossa kuljetusvälinettä vaihdetaan, paitsi silloin kun kuljetusvälineen vaihtoa ei ollut suunniteltu vaan se johtuu poikkeuksellisista ja odottamattomista olosuhteista;
b)
paikassa, jossa eläimet puretaan ensimmäisen kerran lopullisena määräpaikkana olevassa kolmannessa maassa.
2. Jäsenvaltion asetuksen (EY) N:o 612/2009 18-23 artiklan mukaisesti tätä tarkoitusta varten hyväksymä ja valvoma kansainvälinen tarkastus- ja valvontavirasto tai jäsenvaltion virallinen laitos vastaa 1 kohdassa säädettyjen tarkastusten tekemisestä.
Edellä 1 kohdassa säädetyt tarkastukset tekee eläinlääkäri, jolla on Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/36/EY (7) 21 artiklassa tarkoitettu tutkintotodistus, todistus tai muu muodollista kelpoisuutta osoittava asiakirja eläinlääketieteen alalla. Jäsenvaltioiden, jotka ovat hyväksyneet tämän kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut kansainväliset tarkastus- ja valvontavirastot, on kuitenkin varmistettava kyseisten virastojen tarkastavan, että eläinlääkäreillä, joilla oleva pätevyys ei kuulu mainitun direktiivin soveltamisalaan, on tiedot asetuksen (EY) N:o 1/2005 mukaisista vaatimuksista. Kyseiset tarkastukset on tehtävä kohtuullisella ja puolueettomalla tavalla soveltuvia menettelyjä noudattaen.
Tarkastukset tehneen eläinlääkärin on laadittava kaikista 1 kohdan nojalla tehdyistä tarkastuksista kertomus tämän asetuksen liitteissä III ja IV olevien mallien mukaisesti.
4 artikla
Vientitukien maksumenetelmä
1. Viejän on ilmoitettava kaikki tarvittavat kuljetusta koskevat tiedot viimeistään vienti-ilmoitusta jättäessään sen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle, jossa vienti-ilmoitus hyväksytään.
Viejän on ilmoitettava toimivaltaiselle viranomaiselle mahdollisesta kuljetusvälineen vaihtumisesta joko samanaikaisesti tai viimeistään saadessaan tästä tiedon.
2. Asetuksen (EY) N:o 612/2009 46 artiklan mukaisesti laadittuun vientituen maksuhakemukseen on liitettävä mainitussa artiklassa säädetyssä määräajassa:
a)
tämän asetuksen 2 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu asianmukaisesti täytetty asiakirja;
ja
b)
tämän asetuksen 3 artiklan 2 kohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitetut kertomukset.
3. Jos viejästä riippumattomista syistä 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja tarkastuksia ei voitu tehdä, toimivaltainen viranomainen voi viejän perustellusta pyynnöstä hyväksyä muut asiakirjat, joiden perusteella toimivaltainen viranomainen katsoo, että asetusta (EY) N:o 1/2005 on noudatettu.
5 artikla
Vientitukien maksamatta jättäminen
1. Toisen alakohdan mukaisesti lasketun vientituen eläinkohtaista kokonaismäärää ei makseta:
a)
eläimistä, jotka ovat kuolleet kuljetuksen aikana, ellei 2 kohdasta muuta johdu;
b)
eläimistä, jotka ovat poikineet tai saaneet keskenmenon kuljetuksen aikana ennen kuin eläimet puretaan ensimmäisen kerran lopullisena määräpaikkana olevassa kolmannessa maassa;
c)
eläimistä, joiden osalta toimivaltainen viranomainen toteaa 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen asiakirjojen ja/tai kaikkien muiden hallussaan olevien tämän asetuksen noudattamista koskevien todisteiden perusteella, että asetuksen (EY) N:o 1/2005 3-9 artiklaa ja mainituissa artikloissa tarkoitettuja liitteiden säännöksiä ei ole noudatettu.
Sellaisen eläimen paino, josta ei makseta vientitukea, määritetään kiinteämääräisenä jakamalla vienti-ilmoitukseen merkitty kilomääräinen kokonaispaino samassa ilmoituksessa olevalla eläinten kokonaismäärällä.
2. Jos eläimet ovat kuolleet kuljetuksen aikana ylivoimaisen esteen vuoksi sen jälkeen, kun ne ovat poistuneet yhteisön tullialueelta:
a)
maksetaan tuki kokonaisuudessaan silloin, kun on kyse eriyttämättömästä tuesta;
b)
maksetaan asetuksen (EY) N:o 612/2009 25 artiklan 2 kohdan mukaisesti laskettu tukiosuus, silloin kun on kyse eriytetystä tuesta.
6 artikla
Seuraamukset
1. Tuesta vähennetään määrä, joka vastaa 5 artiklan 1 kohdan nojalla maksamatta jätettyä tuen määrää, jos sellaisten eläinten lukumäärä, joista vientitukea ei makseta, on:
a)
yli 1 prosentti hyväksyttyyn vienti-ilmoitukseen merkitystä lukumäärästä, mutta vähintään kaksi eläintä;
tai
b)
enemmän kuin viisi eläintä.
2. Kaikkien vienti-ilmoitukseen merkittyjen eläinten tuki evätään, jos sellaisten eläinten lukumäärä, joista tukea ei makseta 5 artiklan 1 kohdan nojalla, on:
a)
yli 5 prosenttia hyväksyttyyn vienti-ilmoitukseen merkitystä lukumäärästä, mutta vähintään kolme eläintä;
tai
b)
kymmenen eläintä tai enemmän, mutta vähintään 2 prosenttia hyväksyttyyn vienti-ilmoitukseen merkitystä lukumäärästä.
3. Edellä 1 ja 2 kohtaa sovellettaessa ei oteta huomioon eläimiä, jotka kuolevat kuljetuksen aikana tai jotka poikivat tai saavat keskenmenon ennen kuin ne puretaan ensimmäisen kerran lopullisena määräpaikkana olevassa kolmannessa maassa ja joiden osalta viejä todistaa toimivaltaista viranomaista tyydyttävällä tavalla, ettei niiden kuolema, poikiminen tai keskenmeno johtunut asetuksen (EY) N:o 1/2005 noudattamatta jättämisestä.
4. Asetuksen (EY) N:o 612/2009 48 artiklassa tarkoitettua seuraamusta ei sovelleta tämän asetuksen 5 artiklan nojalla maksamatta jätettävään määrään eikä tämän artiklan 1 ja 2 kohdan nojalla tehtävän vähennyksen määrään.
7 artikla
Liikaa maksettujen määrien periminen
Jos tuen maksamisen jälkeen todetaan, että asetusta (EY) N:o 1/2005 ei ole noudatettu, tuen asianomaista osuutta, johon sisältyy tarvittaessa tämän asetuksen 6 artiklan nojalla sovellettu seuraamus, pidetään perusteettomasti maksettuna, ja se peritään takaisin asetuksen (EY) N:o 612/2009 49 artiklan mukaisesti.
8 artikla
Tietojen toimittaminen
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle viimeistään kunkin vuoden 31 päivänä maaliskuuta seuraavat tiedot tämän asetuksen soveltamisesta edellisen kalenterivuoden aikana:
a)
sellaisia eläimiä koskevien vienti-ilmoitusten lukumäärä, joista tuki maksettiin, ja sellaisten eläinten lukumäärä, joista tuki maksettiin;
b)
sellaisten vienti-ilmoitusten lukumäärä, joiden osalta tuki jätettiin maksamatta kokonaan tai osittain, sekä sellaisten eläinten lukumäärä, joista tukea ei maksettu;
c)
sellaisten vienti-ilmoitusten lukumäärä, joiden osalta tuki perittiin takaisin kokonaan tai osittain, sekä sellaisten eläinten lukumäärä, joista tuki perittiin takaisin, mukaan lukien eläimet, joiden osalta takaisin perittävät tuet liittyvät ennen kyseessä olevaa ajanjaksoa tapahtuneeseen vientiin;
d)
syyt siihen, että tukea ei maksettu tai tuki perittiin takaisin b ja c alakohdassa tarkoitettujen eläinten osalta, sekä kyseisten eläinten liitteessä I, III ja IV tarkoitettuihin B-, C- ja D-luokkiin merkitty lukumäärä;
e)
kullekin 6 artiklan 1 ja 2 kohdassa säädetylle luokalle langetettujen seuraamusten lukumäärä sekä vastaavat eläinten lukumäärät ja maksamatta jätetyn vientituen määrät;
f)
euroina ilmaistavat tukimäärät, joita ei maksettu, sekä määrät, jotka perittiin takaisin, mukaan lukien takaisin perittävät määrät, jotka liittyvät ennen kyseessä olevaa ajanjaksoa tapahtuneeseen vientiin;
g)
sellaisten vienti-ilmoitusten ja tukimäärien lukumäärä, joiden osalta perimismenettely on yhä kesken;
h)
kaikki muut jäsenvaltioiden tarpeellisina pitämät tiedot tämän asetuksen toiminnasta.
9 artikla
Kumoaminen
Kumotaan asetus (EY) N:o 639/2003.
Viittauksia kumottuun asetukseen pidetään viittauksina tähän asetukseen liitteessä VI olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.
10 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 16 päivänä syyskuuta 2010.