РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 439/2010 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 19 май 2010 година
за създаване на Европейска служба за подкрепа в областта на убежището
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 74 и член 78, параграфи 1 и 2 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (1),
като имат предвид, че:
(1)
Политиката на Съюза по отношение на общата европейска система за убежище (ОЕСУ) е разработена съгласно условията на Хагската програма да създаде общо пространство за убежище посредством ефективна хармонизирана процедура в съответствие с ценностите и хуманитарната традиция на Европейския съюз.
(2)
Благодарение на въвеждането на общи минимални стандарти през последните години бе постигнат голям напредък в посока на изграждане на ОЕСУ. Въпреки това между държавите-членки остават значителни различия по отношение на предоставянето на международна закрила и нейните форми. Тези различия следва да бъдат намалени.
(3)
В своя план за политика в областта на убежището, приет през юни 2008 г., Комисията обяви намерението си да работи за развитието на ОЕСУ, като предложи да се преразгледат съществуващите правни инструменти, за да се постигне по-голямо хармонизиране на приложимите стандарти, и като засили подкрепата за практическото сътрудничество между държавите-членки, по-специално чрез законодателно предложение за създаване на Европейска служба за подкрепа в областта на убежището („Службата за подкрепа“), което ще повиши координацията на оперативното сътрудничество между държавите-членки с оглед ефективното прилагане на общите правила.
(4)
В Европейския пакт за имиграцията и убежището, приет през септември 2008 г., Европейският съвет тържествено препотвърди, че всеки преследван чужденец има право да получи помощ и закрила на територията на Европейския съюз в прилагане на Женевската конвенция от 28 юли 1951 г. за статута на бежанците, изменена с Протокола от Ню Йорк от 31 януари 1967 г., и други договори в тази област. Бе постигнато също изрично съгласие, през 2009 г. да бъде създадена Европейска служба за подкрепа.
(5)
С практическото сътрудничество в областта на убежището се цели по-пълно сближаване и осигуряване на постоянно качество на процедурите на държавите-членки за вземане на решения в тази област, в рамките на европейска законодателна рамка. През последните години бяха предприети значителен брой мерки за практическо сътрудничество, по-специално приемането на общ подход към информацията относно държавите на произход и създаването на общ европейски учебен план в областта на убежището.
(6)
Службата за подкрепа следва да бъде създадена, за да се укрепят и развият тези мерки на сътрудничество. Службата за подкрепа следва да вземе надлежно предвид тези мерки на сътрудничество, както и извлечените от тях поуки.
(7)
По отношение на държавите-членки, чиито системи за убежище и прием са подложени на специфичен и несъразмерно голям натиск, който се дължи по-специално на тяхното географско или демографско положение, Службата за подкрепа следва да подкрепя развитието на солидарност в рамките на Съюза с цел подпомагане на по-доброто разпределяне на лицата, ползващи се с международна закрила, между държавите-членки, като същевременно се следи да няма злоупотреби със системите за убежище и прием.
(8)
За да упражнява своите правомощия по оптимален начин, Службата за подкрепа следва да бъде независима по отношение на техническите въпроси и следва да има правна, административна и финансова самостоятелност. За целта Службата за подкрепа следва да бъде орган на Съюза, който притежава юридическа правосубектност и упражнява изпълнителните правомощия, предоставени му съгласно настоящия регламент.
(9)
Службата за подкрепа следва да работи в тясно сътрудничество с органите на държавите-членки в областта на убежището, с националните служби за имиграция и убежище и с други служби, като използва техния капацитет и експертен опит, както и с Комисията. Държавите-членки следва да си сътрудничат със Службата за подкрепа, за да се гарантира изпълнението на нейните правомощия.
(10)
Освен това Службата за подкрепа следва да действа в тясно сътрудничество с Върховния комисариат на ООН за бежанците (ВКБООН) и, когато това е уместно, с компетентни международни организации, с цел да се възползва от техния експертен опит и подкрепа. За тази цел ролята на ВКБООН и на другите компетентни международни организации следва да бъде призната в пълна степен и тези организации следва да участват пълноценно в работата на Службата за подкрепа. Предоставянето на финансови средства от Службата за подкрепа на ВКБООН в съответствие с настоящия регламент не следва да води до двойно финансиране на дейностите на ВКБООН с други международни или национални източници.
(11)
Освен това, за реализирането на целта си и доколкото е необходимо за изпълнението на своите задачи, Службата за подкрепа следва да си сътрудничи с други органи на Съюза, по-специално с Европейската агенция за управление на оперативното сътрудничество по външните граници на държавите-членки на Европейския съюз (Frontex), създадена с Регламент (ЕО) № 2007/2004 на Съвета (2), и Агенцията на Европейския съюз за основните права (FRA), създадена с Регламент (ЕО) № 168/2007 на Съвета (3).
(12)
Службата за подкрепа следва да си сътрудничи с Европейската мрежа за миграцията, създадена с Решение 2008/381/ЕО на Съвета (4), за да се избегне дублирането на дейности. Службата за подкрепа следва също да поддържа тесен диалог с гражданското общество с цел обмен на информация и обединяване на знания в областта на убежището.
(13)
Службата за подкрепа следва да бъде европейски център за експертни знания в областта на убежището със задача улесняване, координиране и укрепване на практическото сътрудничество между държавите-членки по различните въпроси, свързани с убежището, така че държавите-членки да бъдат по-добре подготвени за предоставянето на международна закрила на лица, които имат право, като същевременно работи по безпристрастен и ефикасен начин с лицата, които не отговарят на изискванията за международна закрила, когато това е уместно. Правомощията на Службата за подкрепа следва да се концентрират върху три основни задачи, а именно принос за прилагането на ОЕСУ, подкрепа за практическото сътрудничество между държавите-членки в областта на убежището и подкрепа за държавите-членки, които са подложени на особен натиск.
(14)
Службата за подкрепа не следва да разполага с преки или косвени правомощия във връзка с вземането на решения от органите на държавите-членки в областта на убежището относно конкретни молби за международна закрила.
(15)
За да предостави и/или координира предоставянето на бърза и ефективна оперативна подкрепа на държавите-членки, чиито системи за убежище и прием са подложени на особен натиск, Службата за подкрепа следва по искане на съответните държави-членки да координира действията за подкрепа на тези държави-членки, inter alia чрез разполагането на тяхна територия на екипи за подкрепа в областта на убежището, съставени от експерти в тази сфера. Тези екипи следва да предоставят по-специално експертни знания във връзка с услугите за устен превод, информация относно държави на произход и знания в областта на обработката и управлението на делата за убежище. Организацията на екипите за подкрепа в областта на убежището следва да се определя от настоящия регламент, с цел да се гарантира ефективното им разполагане.
(16)
Службата за подкрепа следва да осъществява мисията си в условия, които ѝ позволяват да служи за референтна институция по силата на нейната независимост, научното и техническото качество на предоставяната от нея помощ и разпространяваната информация, прозрачността на нейните процедури и методи на работа, както и добросъвестното изпълнение на възложените ѝ задачи.
(17)
Комисията и държавите-членки следва да бъдат представени в управителния съвет на Службата за подкрепа с оглед упражняване на ефективен контрол върху нейната работа. Доколкото това е възможно, управителният съвет следва да е съставен от оперативните ръководители на администрациите на държавите-членки в областта на убежището или от техни представители. Той следва да има необходимите правомощия, по-конкретно за изготвянето на бюджета, контрола върху неговото изпълнение, приемането на съответните финансови правила, установяването на прозрачни процедури на работа по отношение на вземането на решения от Службата за подкрепа, приемането на годишния доклад относно положението в областта на убежището в Съюза и на техническите документи относно прилагането на инструментите на Съюза в областта на убежището, както и назначаването на изпълнителен директор и, по целесъобразност, на изпълнителен комитет. Предвид неговия експертен опит по въпросите на убежището ВКБООН следва да бъде представен от член на управителния съвет без право на глас, така че да бъде пълноценно включен към в работата на Службата за подкрепа.
(18)
Като се има предвид естеството на задачите на Службата за подкрепа и ролята на изпълнителния директор, и за да се даде възможност на Европейския парламент да приеме становище относно подбрания кандидат преди назначаването му, както и преди евентуалното удължаване на неговия мандат, към изпълнителния директор следва да се отправи покана да направи изявление и да отговори на въпроси пред компетентната(ите) комисия(и) на Европейския парламент. Изпълнителният директор следва също така да представи годишния доклад пред Европейския парламент. Освен това Европейският парламент следва да разполага с възможността да покани изпълнителния директор да докладва относно изпълнението на неговите задължения.
(19)
За гарантиране на нейната пълна самостоятелност и независимост, Службата за подкрепа следва да има собствен бюджет, който ще се състои най-вече от вноска от Съюза. Финансирането на Службата за подкрепа следва да бъде одобрено от бюджетния орган в съответствие с предвиденото в точка 47 от Междуинституционалното споразумение от 17 май 2006 г. между Европейския парламент, Съвета и Комисията за бюджетната дисциплина и доброто финансово управление (5). По отношение на вноските на Съюза и на безвъзмездните средства от общия бюджет на Европейския съюз следва да се прилага бюджетната процедура на Съюза. Одитът на сметките следва да се извършва от Сметната палата.
(20)
Службата за подкрепа следва да си сътрудничи с органите в областта на убежището на трети държави, с международни организации, компетентни по въпроси от обхвата на настоящия регламент, и с трети държави в рамките на работни договорености, сключени по силата на съответните разпоредби на Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС).
(21)
В съответствие с член 3 от Протокола относно позицията на Обединеното кралство и Ирландия по отношение на пространството на свобода, сигурност и правосъдие, приложен към Договора за Европейския съюз (ДЕС) и към ДФЕС, Обединеното кралство и Ирландия са нотифицирали с писма от 18 май 2009 г. желанието си да участват в приемането и прилагането на настоящия регламент.
(22)
В съответствие с членове 1 и 2 от Протокола относно позицията на Дания, приложен към ДЕС и към ДФЕС, Дания не участва в приемането на настоящия регламент, не е обвързана от него, нито от неговото прилагане.
(23)
Като се има предвид, че в качеството си на държава-членка до този момент Дания е допринасяла за практическото сътрудничество между държавите-членки в областта на убежището, Службата за подкрепа следва да улесни оперативното сътрудничество с Дания. За тази цел следва да бъде отправена покана представител на Дания да присъства на всички заседания на управителния съвет, който също така следва да може да решава да покани наблюдатели от Дания на заседанията на работните групи, когато това е уместно.
(24)
За изпълнението на своята мисия Службата за подкрепа следва да бъде отворена за участие на държави, сключили споразумения със Съюза, по силата на които те са приели и прилагат правото на Съюза в уредената с настоящия регламент област, по-специално Исландия, Лихтенщайн, Норвегия и Швейцария. Службата за подкрепа следва също така, съгласувано с Комисията, да може да сключва работни договорености, в съответствие с ДФЕС, с държави, различни от тези, които са сключили споразумения със Съюза, по силата на които те са приели и прилагат правото на Съюза. Службата за подкрепа обаче в никакъв случай не следва да разработва независима външна политика.
(25)
Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета от 25 юни 2002 г. относно Финансовия регламент, приложим за общия бюджет на Европейските общности (6) (Финансовият регламент), и по-специално член 185 от него, следва да се прилага към Службата за подкрепа.
(26)
Регламент (ЕО) № 1073/1999 на Европейския парламент и на Съвета от 25 май 1999 г. относно разследванията, провеждани от Европейската служба за борба с измамите (OLAF) (7), следва да се прилага без ограничение към Службата за подкрепа, която следва да се присъедини към Междуинституционалното споразумение от 25 май 1999 г. между Европейския парламент, Съвета на Европейския съюз и Комисията на Европейските общности относно вътрешните разследвания, провеждани от Европейската служба за борба с измамите (8).
(27)
Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 г. относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (9) следва да се прилага към Службата за подкрепа.
(28)
Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 г. относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (10) следва да се прилага при обработката на лични данни от Службата за подкрепа.
(29)
Необходимите разпоредби относно настаняването на Службата за подкрепа в държавата-членка, в която ще бъде седалището ѝ, и конкретните правила, приложими за целия персонал на Службата за подкрепа и членовете на техните семейства, следва да се определят в споразумение за седалището. Освен това приемащата държава-членка следва да осигури възможно най-добри условия за осигуряване на доброто функциониране на Службата за подкрепа, включително училища за децата и транспорт, с цел да се привлекат висококачествени човешки ресурси от възможно най-широк географски обхват.
(30)
Тъй като целите на настоящия регламент, а именно необходимостта да се подобри прилагането на ОЕСУ, да се улесни, координира и укрепи практическото сътрудничество между държавите-членки в областта на убежището и да се предостави и/или координира предоставянето на оперативна подкрепа за държавите-членки, чиито системи за убежище и прием са подложени на особен натиск, не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите-членки и следователно, поради мащаба и последиците на предприеманото действие, могат да бъдат по-добре постигнати на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от ДЕС. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигане на тези цели.
(31)
Настоящият регламент зачита основните права и съблюдава принципите, признати по-конкретно от Хартата на основните права на Европейския съюз, и следва да се прилага в съответствие с правото на убежище, признато в член 18 от Хартата,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА 1
СЪЗДАВАНЕ И МИСИЯ НА ЕВРОПЕЙСКАТА СЛУЖБА ЗА ПОДКРЕПА В ОБЛАСТТА НА УБЕЖИЩЕТО
Член 1
Създаване на Европейската служба за подкрепа в областта на убежището
Създава се Европейска служба за подкрепа в областта на убежището (наричана оттук нататък „Службата за подкрепа“), с цел да подпомага по-доброто прилагане на общата европейска система за убежище (ОЕСУ), да укрепва практическото сътрудничество между държавите-членки в областта на убежището и да предоставя и/или координира предоставянето на оперативна подкрепа за държавите-членки, чиито системи за убежище и прием са подложени на особен натиск.
Член 2
Мисия на Службата за подкрепа
1. Службата за подкрепа улеснява, координира и укрепва практическото сътрудничество между държавите-членки по различните аспекти на въпросите в областта на убежището и подпомага по-доброто прилагане на ОЕСУ. Във връзка с това Службата за подкрепа участва в пълна степен във външното измерение на ОЕСУ.
2. Службата за подкрепа предоставя ефективна оперативна подкрепа на държавите-членки, чиито системи за убежище и прием са подложени на особен натиск, като използва всички полезни ресурси, които са на нейно разположение, като това може да включва координиране на ресурси, предоставени от държавите-членки съгласно условията, уредени в настоящия регламент.
3. Службата за подкрепа предоставя научна и техническа помощ по отношение на политиката и законодателството на Съюза във всички области с пряко или косвено въздействие върху областта на убежището, за да може да предостави пълна подкрепа за практическото сътрудничество по въпросите на убежището и да изпълни ефективно своите задачи. Тя представлява независим източник на информация по всички въпроси в тези области.
4. Службата за подкрепа осъществява мисията си в условия, които ѝ позволяват да служи за референтна институция по силата на нейната независимост, научното и техническото качество на предоставяната от нея помощ и разпространяваната информация, прозрачността на нейните процедури и методи на работа, добросъвестното изпълнение на възложените ѝ задачи и подкрепата в областта на информационните технологии, необходима за упражняването на нейните правомощия.
5. Службата за подкрепа работи в тясно сътрудничество с органите в областта на убежището на държавите-членки, с националните служби за имиграция и убежище, с други национални служби и с Комисията. Службата за подкрепа изпълнява своите задачи, без да засяга задачите на други компетентни органи на Съюза, и работи в тясно сътрудничество с тях и с ВКБООН.
6. Службата за подкрепа няма никакви правомощия във връзка с вземането на решения от органите в областта на убежището на държавите-членки по конкретни молби за международна закрила.
ГЛАВА 2
ЗАДАЧИ НА СЛУЖБАТА ЗА ПОДКРЕПА
РАЗДЕЛ 1
Подкрепа за практическото сътрудничество в областта на убежището
Член 3
Най-добри практики
Службата за подкрепа организира, подпомага и координира дейности, позволяващи обмен на информация и установяване и обединяване на най-добри практики в областта на убежището между държавите-членки.
Член 4
Информация относно държави на произход
Службата за подкрепа организира, подпомага и координира дейности, свързани с информацията относно държави на произход, и по-специално:
а)
събиране на подходяща, надеждна, точна и актуализирана информация относно държави на произход на лица, кандидатстващи за международна закрила, по прозрачен и безпристрастен начин, като се използват всички подходящи източници на информация, включително информация, получена от правителствени, неправителствени и международни организации и институции и органи на Съюза;
б)
изготвяне на доклади относно държавите на произход въз основа на информацията, събрана в съответствие с буква а);
в)
управление и по-нататъшно разработване на интернет портал за събиране на информация относно държави на произход и неговата поддръжка с цел да се осигури прозрачност в съответствие с необходимите правила за достъп до такава информация по член 42;
г)
изготвяне на общ формат и обща методология за представяне, проверка и използване на информацията относно държави на произход;
д)
анализ на информацията относно държави на произход по прозрачен начин, за да се насърчи сближаването на критериите за оценка и, по целесъобразност, да се използват резултатите от заседанията на една или повече работни групи. С този анализ не се цели да се дават указания на държавите-членки относно удовлетворяването или отхвърлянето на молби за международна закрила.
Член 5
Подкрепа за разпределянето в рамките на Съюза на лица, ползващи се с международна закрила
По отношение на държавите-членки, чиито системи за убежище и прием са подложени на специфичен и несъразмерно голям натиск, който се дължи по-специално на тяхното географско или демографско положение, Службата за подкрепа подпомага, улеснява и координира обмена на информация и други дейности, свързани с разпределянето в рамките на Съюза. Разпределянето в рамките на Съюза се извършва единствено по съгласуван между държавите-членки начин, със съгласието на съответното ползващо се от международна закрила лице и, по целесъобразност, при консултация с ВКБООН.
Член 6
Подкрепа за обучение
1. Службата за подкрепа създава и разработва курсове за обучение, достъпни за членовете на всички национални администрации и съдилища и трибунали, както и за националните служби в държавите-членки, компетентни в областта на убежището. Участието в обучението не засяга националните системи и процедури.
Службата за подкрепа разработва такива курсове за обучение в тясно сътрудничество с органите в областта на убежището на държавите-членки и, при необходимост, използва експертния опит на академичните институции и други компетентни организации.
2. Службата за подкрепа управлява и разработва европейски учебен план в областта на убежището, като отчита съществуващото сътрудничество в Съюза в тази област.
3. Предложените от Службата за подкрепа курсове за обучение могат да бъдат общи, специализирани или тематични и могат да включват методология за обучение на обучители.
4. Специализираните и тематичните обучения за придобиване на знания и умения по въпросите на убежището включват без да се ограничават до тях:
а)
международните инструменти за защита на правата на човека и достиженията на правото на Съюза в областта на убежището, в това число специализирани правни въпроси и въпроси от съдебната практика;
б)
въпроси, свързани с обработването на молбите за убежище от малолетни или непълнолетни лица и от уязвими лица със специфични нужди;
в)
техники на интервюиране;
г)
използване на медицински и правни експертни заключения в процедурите по предоставяне на убежище;
д)
въпроси, свързани със събирането и използването на информация относно държавите на произход;
е)
условия на приемане, в това число специалното внимание, предоставяно на уязвимите групи и жертвите на изтезания.
5. Предложеното обучение е от високо качество и определя ключови принципи и най-добри практики, за да се спомогне за сближаването на административните методи и решения, както и правната практика, при пълно зачитане на независимостта на националните съдилища и трибунали.
6. Службата за подкрепа осигурява на експертите, които са част от резерва от експерти за намеса в областта на убежището, посочен в член 15, специализирано обучение, свързано с техните задължения и функции, и провежда редовни учения с тях в съответствие с графика за специализирани курсове за обучение и учения, посочени в нейната годишна работна програма.
7. Службата за подкрепа може да организира дейности за обучение в сътрудничество с държавите-членки на тяхна територия.
Член 7
Подкрепа за външното измерение на ОЕСУ
Службата за подкрепа, съгласувано с Комисията, координира обмена на информация и другите действия, предприети по въпроси, възникващи при прилагането на инструментите и механизмите, свързани с външното измерение на ОЕСУ.
Службата за подкрепа координира обмена на информация и другите действия във връзка с пренастаняване, предприети от държавите-членки за задоволяване на нуждите от международна закрила на бежанците в трети държави и за изразяване на солидарност с приемащите държави.
Съобразно своите правомощия и в съответствие с член 49 Службата за подкрепа може да сътрудничи с компетентните органи на трети държави по технически въпроси, по-конкретно за насърчаване и съдействие за изграждането на капацитета на собствените системи за убежище и прием на третите държави и за прилагане на регионални програми за закрила, и други подходящи действия за намиране на трайни решения.
РАЗДЕЛ 2
Подкрепа за държавите-членки, подложени на особен натиск
Член 8
Особен натиск върху системата за убежище и прием
Службата за подкрепа координира и подкрепя общите действия за оказване на съдействие на системите за убежище и прием на държавите-членки, подложени на особен натиск, който е източник на изключително сериозно и изискващо незабавни мерки натоварване на техните инфраструктури за прием и системите им за убежище. Този натиск може да се характеризира с внезапно пристигане на голям брой граждани на трети държави, които може да се нуждаят от международна закрила, и може да произтича от географското или демографското положение на държавата-членка.
Член 9
Събиране и анализ на информация
1. За да може да оцени нуждите на държавите-членки, подложени на особен натиск, Службата за подкрепа събира, по-специално въз основа на информация, предоставена от държавите-членки, от ВКБООН и, при необходимост, от други компетентни организации, съответна информация, позволяваща установяване, подготовка и определяне на спешните мерки, посочени в член 10, за преодоляване на този натиск.
2. Въз основа на данни, предоставени от държавите-членки, подложени на особен натиск, Службата за подкрепа систематично установява, събира и анализира информация относно наличните структури и персонал, особено в областта на устния и писмения превод, информация за държави на произход и относно съдействието при обработката и управлението на делата за убежище и капацитета за предоставяне на убежище в тези държави-членки, подложени на особен натиск, за да се насърчи бързият и надежден обмен на информация между различните органи в областта на убежището на държавите-членки.
3. Службата за подкрепа анализира данните относно всяка ситуация на внезапно пристигане на голям брой граждани на трети държави, която може да подложи системите за убежище и прием на особен натиск, и осигурява бързия обмен на съответна информация между държавите-членки и Комисията. Службата за подкрепа използва съществуващите системи и механизми за ранно предупреждение и, при необходимост, създава система за ранно предупреждение за собствени цели.
Член 10
Действия за подкрепа на държавите-членки
По искане на съответните държави-членки Службата за подкрепа координира действията в подкрепа на държавите-членки, чиито системи за убежище и прием са подложени на особен натиск, включително координиране на:
а)
действията за подпомагане на държавите-членки, подложени на особен натиск, за да се улесни първоначалният анализ на молбите за убежище, разглеждани от компетентните национални органи;
б)
действията за осигуряване предоставянето на подходяща инфраструктура за приемане, по-специално за спешно настаняване, транспорт и медицинска помощ, от страна на държавите-членки, подложени на особен натиск;
в)
екипите за подкрепа в областта на убежището, чиито условия за дейност са определени в глава 3.
РАЗДЕЛ 3
Принос за прилагането на ОЕСУ
Член 11
Събиране и обмен на информация
1. Службата за подкрепа организира, координира и подпомага обмена на информация между органите в областта на убежището на държавите-членки, както и между тях и Комисията, относно прилагането на всички инструменти на достиженията на правото на Съюза в областта на убежището. За целта Службата за подкрепа може да създава фактологични, правни бази данни и бази данни със съдебна практика относно националните инструменти, инструментите на Съюза и международните инструменти в областта на убежището, като използва, inter alia, съществуващите механизми. Без да се засягат дейностите на Службата за подкрепа съгласно членове 15 и 16, в тези бази данни не се съхраняват лични данни, освен ако Службата за подкрепа е получила такива данни от документи, до които има предоставен публичен достъп.
2. По-специално Службата за подкрепа събира информация относно:
а)
обработката на молби за международна закрила от националните администрации и органи;
б)
националното право и неговото развитие в областта на убежището, включително съдебната практика.
Член 12
Доклади и други документи на Службата за подкрепа
1. Службата за подкрепа изготвя годишен доклад относно положението в областта на убежището в Съюза, като отчита надлежно информацията, която вече е предоставена от други подходящи източници. В този доклад Службата за подкрепа прави оценка на резултатите от дейностите, проведени съгласно настоящия регламент, и прави цялостен сравнителен анализ на тези дейности, за да повиши качеството, съгласуваността и ефективността на ОЕСУ.
2. В съответствие с работната си програма или по искане на управителния съвет или на Комисията, Службата за подкрепа може да приеме технически документи относно прилагането на инструментите на Съюза в областта на убежището, включително насоки и оперативни наръчници, като отчита надлежно становищата на държавите-членки или на Европейския парламент, и в тясна консултация с работните групи и Комисията. Когато тези технически документи се позовават на международното право за бежанците, се отчитат надлежно съответните насоки на ВКБООН. С документите не се цели да се дават указания на държавите-членки относно удовлетворяването или отхвърлянето на молби за международна закрила.
ГЛАВА 3
ЕКИПИ ЗА ПОДКРЕПА В ОБЛАСТТА НА УБЕЖИЩЕТО
Член 13
Координация
1. Държава(и)-членка(и), подложена(и) на особен натиск, може(могат) да отправи(ят) искане към Службата за подкрепа за разполагане на екип за подкрепа в областта на убежището. По-специално, молещата(ите) държава(и)-членка(и) прави(ят) описание на ситуацията, посочва(т) целите на искането за разполагане и уточнява(т) предполагаемите изисквания във връзка с разполагането в съответствие с член 18, параграф 1.
2. В отговор на искането Службата за подкрепа може да координира необходимата техническа и оперативна помощ за молещата(ите) държава(и)-членка(и) и разполагането за определен срок на екип за подкрепа в областта на убежището на територията на тази(ези) държава(и)-членка(и) въз основа на оперативния план, посочен в член 18.
Член 14
Техническа помощ
Екипите за подкрепа в областта на убежището предоставят експертни знания, съгласно договореното в оперативния план, посочен в член 18, по-специално във връзка с услугите за устен превод, информация относно държави на произход и познания в областта на обработката и управлението на делата за убежище в рамките на посочените в член 10 действия в подкрепа на държавите-членки.
Член 15
Резерв от експерти за намеса в областта на убежището
1. По предложение на изпълнителния директор, управителният съвет взема решение с мнозинство от три четвърти от членовете с право на глас относно профилите и общия брой на експертите, които да бъдат осигурени за участие в екипите за подкрепа в областта на убежището (резерв от експерти за намеса в областта на убежището). В рамките на резерва от експерти за намеса в областта на убежището Службата за подкрепа изготвя списък от устни преводачи. Същата процедура се прилага при всяка последваща промяна в профилите и общия брой на експертите в резерва от експерти за намеса в областта на убежището.
2. Държавите-членки допринасят за резерва от експерти за намеса в областта на убежището чрез резерв от национални експерти, изграден въз основа на определени профили, и предлагат експерти, отговарящи на необходимите профили.
Държавите-членки подпомагат Службата за подкрепа в набирането на устни преводачи за списъка от устни преводачи.
Държавите-членки могат да решат да изпратят устни преводачи на място или да осигурят такива чрез видеоконферентна връзка.
Член 16
Разполагане
1. Държавата-членка по произход запазва своята самостоятелност по отношение на броя и профилите на експертите (национален резерв) и срока на тяхното разполагане. По искане на Службата за подкрепа държавите-членки предоставят тези експерти с цел разполагане, освен ако не са изправени пред ситуация, засягаща сериозно изпълнението на национални задачи, например ситуация, водеща до недостатъчно персонал за изпълнението на процедурите за определяне на статута на лицата, кандидатстващи за международна закрила. По искане на Службата за подкрепа държавите-членки възможно най-бързо съобщават броя, имената и профилите на експертите от своя национален резерв, които могат да участват във възможно най-кратък срок в даден екип за подкрепа в областта на убежището.
2. При определяне на състава на екипа за подкрепа в областта на убежището, изпълнителният директор взема предвид конкретните обстоятелства, пред които е изправена молещата държава-членка. Екипът за подкрепа в областта на убежището се сформира съгласно оперативния план, посочен в член 18.
Член 17
Процедура за вземане на решения относно разполагането
1. Ако е необходимо, изпълнителният директор може да изпрати експерти от Службата за подкрепа, за да оценят ситуацията в молещата държава-членка.
2. Изпълнителният директор уведомява незабавно управителния съвет за всяко искане за разполагане на екипи за подкрепа в областта на убежището.
3. Изпълнителният директор взема решение по искането за разполагане на екипи за подкрепа в областта на убежището във възможно най-кратък срок, но не по-късно от пет работни дни от датата на получаване на искането. Изпълнителният директор едновременно уведомява молещата държава-членка и управителния съвет писмено за взетото решение, като посочва основните причини, на които то се основава.
4. Ако изпълнителният директор реши да разположи един или повече екипи за подкрепа в областта на убежището, Службата за подкрепа и молещата държава-членка изготвят незабавно оперативен план в съответствие с член 18.
5. След договарянето на оперативния план изпълнителният директор уведомява държавите-членки, предоставящи експерти, които предстои да бъдат разположени, за необходимия брой и профили. Тази информация се предоставя писмено на националните точки за контакт, посочени в член 19, като се указва датата, планирана за разполагането. Представя им се и копие от оперативния план.
6. Ако изпълнителният директор отсъства или не е на разположение, решенията относно разполагането на екипите за подкрепа в областта на убежището се вземат от заместващия го ръководител на отдел.
Член 18
Оперативен план
1. Изпълнителният директор и молещата държава-членка договарят оперативен план, установяващ подробните условия за разполагане на екипите за подкрепа в областта на убежището. Оперативният план съдържа:
а)
описание на ситуацията, заедно с начина на действие и целите на разполагането, включително оперативната цел;
б)
прогнозния срок за разполагане на екипите;
в)
географски определената област на отговорност в молещата държава-членка, в която ще бъдат разположени екипите;
г)
описание на задачите и специални инструкции за членовете на екипите, включително базите данни, до които им е разрешен достъп,и оборудването, с което могат да разполагат в молещата държава-членка; и
д)
състава на екипите.
2. Всякакви изменения или адаптации на оперативния план изискват съгласието на изпълнителния директор и на молещата държава-членка. Службата за подкрепа изпраща незабавно копие от изменения или адаптиран оперативен план до участващите държави-членки.
Член 19
Национална точка за контакт
Всяка държава-членка определя национална точка за контакт със Службата за подкрепа по всички въпроси, свързани с екипите за подкрепа в областта на убежището.
Член 20
Точка за контакт на Съюза
1. Изпълнителният директор определя един или повече експерти на Службата за подкрепа, които да служат като точка за контакт на Съюза с цел координация. Изпълнителният директор уведомява приемащата държава-членка за това.
2. Точката за контакт на Съюза действа от името на Службата за подкрепа по всички аспекти на разполагането на екипите за подкрепа в областта на убежището. По-специално точката за контакт на Съюза:
а)
действа в качеството на връзка между Службата за подкрепа и приемащата държава-членка;
б)
действа в качеството на връзка между Службата за подкрепа и членовете на екипите за подкрепа в областта на убежището, като осигурява съдействие, от името на Службата за подкрепа, по всички въпроси, свързани с условията на разполагане на тези екипи;
в)
следи за правилното изпълнение на оперативния план; и
г)
докладва на Службата за подкрепа по всички аспекти на разполагането на екипите за подкрепа в областта на убежището.
3. Изпълнителният директор може да оправомощи точката за контакт на Съюза да оказва съдействие за разрешаването на спорове относно изпълнението на оперативния план и разполагането на екипите за подкрепа в областта на убежището.
4. В изпълнението на своите задачи точката за контакт на Съюза получава указания единствено от Службата за подкрепа.
Член 21
Гражданска отговорност
1. Когато членове на екип за подкрепа в областта на убежището изпълняват операции в приемаща държава-членка, тази държава-членка е отговорна в съответствие с националното си право за всяка вреда, причинена от тях по време на техните операции.
2. При нанасяне на вреди в резултат на груба небрежност или умишлено нарушение, приемащата държава-членка може да се обърне към държавата-членка по произход с искане същата да ѝ възстанови сумите, които е изплатила като обезщетение на пострадалите или на техните правоприемници.
3. Без да се засяга упражняването на нейните права спрямо трети страни, всяка държава-членка се отказва от всички свои претенции към приемащата държава-членка или всяка друга държава-членка във връзка с претърпените от нея вреди, освен в случаите на груба небрежност или умишлено нарушение.
4. Всеки спор между държавите-членки във връзка с прилагането на параграфи 2 и 3 от настоящия член, който не може да бъде разрешен чрез преговори между тях, се отнася от тях до Съда в съответствие с член 273 ДФЕС.
5. Без да се засяга упражняването на нейните права спрямо трети страни, Службата за подкрепа поема разходите, свързани с вреди, причинени на нейното оборудване по време на разполагането, освен в случаите на груба небрежност или умишлено нарушение.
Член 22
Наказателна отговорност
При разполагането на даден екип за подкрепа в областта на убежището неговите членове се считат за длъжностни лица на приемащата държава-членка, що се отнася до всякакви наказуеми деяния, които биха могли да бъдат извършени срещу тях или от тях.
Член 23
Разходи
Когато държавите-членки предоставят свои експерти за разполагане в екипи за подкрепа в областта на убежището, Службата за подкрепа покрива разходите, свързани с:
а)
пътуването от държавата-членка по произход до приемащата държава-членка и от приемащата държава-членка до държавата-членка по произход;
б)
ваксинациите;
в)
необходимите специални застраховки;
г)
медицинското обслужване;
д)
дневните надбавки, включително настаняване;
е)
техническото оборудване на Службата за подкрепа; и
ж)
възнаграждението на експертите.
ГЛАВА 4
ОРГАНИЗАЦИЯ НА СЛУЖБАТА ЗА ПОДКРЕПА
Член 24
Административна и управленска структура на Службата за подкрепа
Административната и управленска структура на Службата за подкрепа се състои от:
а)
управителен съвет;
б)
изпълнителен директор и персонала на Службата за подкрепа;
Административната и управленска структура на Службата за подкрепа може да включва изпълнителен комитет, ако такъв е създаден в съответствие с член 29, параграф 2.
Член 25
Състав на управителния съвет
1. Всяка държава-членка, обвързана с настоящия регламент, определя един член в управителния съвет, а Комисията определя двама члена.
2. Всеки член на управителния съвет може да бъде представляван или придружаван от заместник; когато придружава член на управителния съвет, заместникът присъства без право на глас.
3. Членовете на управителния съвет се назначават въз основа на техния опит, професионална отговорност и висока степен на компетентност в областта на убежището.
4. Представител на ВКБООН е член на управителния съвет без право на глас.
5. Мандатът на членовете на управителния съвет е тригодишен. Този мандат може да бъде подновяван. След изтичане на мандата им или в случай на подаване на оставка членовете остават на длъжността си, докато мандатът им не бъде подновен или не бъдат заменени.
Член 26
Председател на управителния съвет
1. Управителният съвет избира председател и заместник-председател измежду своите членове с право на глас. Заместник-председателят автоматично замества председателя, ако последният не е в състояние да изпълнява своите задължения.
2. Мандатът на председателя и на заместник-председателя е тригодишен и може да бъде подновен само веднъж. Ако обаче по време на мандата им председателят или заместник-председателят престанат да бъдат членове на управителния съвет, мандатът изтича автоматично на същата дата.
Член 27
Заседания на управителния съвет
1. Заседанията на управителния съвет се свикват от председателя. Изпълнителният директор участва в заседанията. Представителят на ВКБООН не участва в заседанията, когато управителният съвет упражнява функциите, предвидени в член 29, параграф 1, букви б), з), и), й) и м) и член 29, параграф 2, както и когато управителният съвет разглежда предоставянето на финансови средства за финансиране на дейности, които позволяват на Службата за подкрепа да ползва експертния опит на ВКБООН в областта на убежището, както е посочено в член 50.
2. Управителният съвет провежда най-малко две редовни заседания годишно. Освен това той се свиква по инициатива на председателя или по искане на една трета от своите членове.
3. Управителният съвет може да покани на своите заседания като наблюдател всяко лице, чието мнение може да бъде от интерес.
Дания е поканена да присъства на заседанията на управителния съвет.
4. Членовете на управителния съвет могат, при спазване на разпоредбите на неговия процедурен правилник, да бъдат подпомагани от съветници или експерти.
5. Секретариатът на управителния съвет се осигурява от Службата за подкрепа.
Член 28
Гласуване
1. Освен ако не е предвидено друго, управителният съвет взема решенията си с абсолютно мнозинство от своите членове с право на глас. Всеки член с право на глас разполага с един глас. При отсъствие на даден член заместникът му може да упражни неговото право на глас.
2. Изпълнителният директор не участва в гласуването.
3. Председателят участва в гласуването.
4. Държавите-членки, които не участват в пълна степен в достиженията на правото на Съюза в областта на убежището, не гласуват, когато управителният съвет трябва да вземе решения, попадащи в приложното поле на член 29, параграф 1, буква д), и когато съответният технически документ е свързан изключително с правен инструмент на Съюза в областта на убежището, с който те не са обвързани.
5. Процедурният правилник на управителния съвет определя подробно условията и реда за гласуване, по-специално условията, при които даден член може да действа от името на друг член, както и изискванията за кворум, когато е необходимо.
Член 29
Функции на управителния съвет
1. Управителният съвет осигурява изпълнението от Службата за подкрепа на възложените ѝ задачи. Той е органът за планиране и надзор на Службата за подкрепа. По-специално той:
а)
приема свой процедурен правилник с мнозинство от три четвърти от своите членовете с право на глас и след получаване на становището на Комисията;
б)
назначава изпълнителния директор съгласно член 30, упражнява дисциплинарна власт по отношение на изпълнителния директор и, ако е необходимо, го отстранява временно или го освобождава от длъжност;
в)
приема общ годишен доклад за дейността на Службата за подкрепа и го изпраща на Европейския парламент, Съвета, Комисията и Сметната палата до 15 юни на следващата година. Общият годишен доклад е публичен;
г)
приема годишен доклад относно положението в областта на убежището в Съюза в съответствие с член 12, параграф 1. Този доклад се представя на Европейския парламент. Съветът и Комисията могат да отправят искане докладът да бъде представен и на тях;
д)
приема техническите документи, посочени в член 12, параграф 2;
е)
до 30 септември всяка година, въз основа на проект, представен от изпълнителния директор, и след получаване на становището на Комисията, приема с мнозинство от три четвърти от своите членове с право на глас работната програма на Службата за подкрепа за следващата година и я изпраща на Европейския парламент, Съвета и Комисията. Работната програма се приема съгласно годишната бюджетна процедура на Съюза и законодателната работна програма на Съюза в областта на убежището;
ж)
упражнява своите функции във връзка с бюджета на Службата за подкрепа, както е предвидено в глава 5;
з)
приема подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 1049/2001 в съответствие с член 42 от настоящия регламент;
и)
приема политиката на Службата за подкрепа по отношение на персонала в съответствие с член 38;
й)
след като е поискано становището на Комисията, приема многогодишния план за политика по отношение на персонала;
к)
взема всички решения относно упражняването на правомощията на Службата за подкрепа, установени в настоящия регламент;
л)
взема всички решения относно създаването и, при необходимост, развитието на информационните системи, предвидени в настоящия регламент, включително на предвидения в член 4, буква в) информационен портал; и
м)
взема всички решения относно създаването и, при необходимост, изменението на вътрешните структури на Службата за подкрепа.
2. Управителният съвет може да създаде изпълнителен комитет, който да подпомага както него, така и изпълнителния директор при изготвянето на решенията, работната програма и дейностите, които подлежат на приемане от управителния съвет, и когато е необходимо при спешни случаи, да приема временни решения от името на управителния съвет.
Изпълнителният комитет се състои от осем членове, определени измежду членовете на управителния съвет, като един от тях принадлежи към членовете на Комисията в управителния съвет. Мандатът на членовете на изпълнителния комитет е със същата продължителност като мандата на членовете на управителния съвет.
По искане на изпълнителния комитет на неговите заседания могат да присъстват, без право на глас, представители на ВКБООН или всяко друго лице, чието мнение представлява интерес.
Службата за подкрепа определя правилата за дейността на изпълнителния комитет в процедурния правилник на Службата за подкрепа и предоставя публичен достъп до тях.
Член 30
Назначаване на изпълнителния директор
1. Изпълнителният директор се назначава от управителния съвет за срок от пет години измежду подходящите кандидати, издържали открит конкурс, организиран от Комисията. Процедурата за подбор ще предвижда публикуването в Официален вестник на Европейския съюз и на други места на покана за заявяване на интерес. Управителният съвет може да изиска нова процедура, ако счита, че никой от фигуриращите в първия списък кандидати не е подходящ. Изпълнителният директор се назначава въз основа на личните му качества, опита му в областта на убежището и административните и управленските му умения. Преди да бъде назначен, избраният от управителния съвет кандидат се поканва да направи изявление пред компетентната(ите) комисия(и) на Европейския парламент и да отговори на въпросите, поставени от членовете на комисията(ите).
След изявлението Европейският парламент може да приеме становище относно избрания кандидат. Управителният съвет информира Европейския парламент относно начина, по който това становище е взето предвид. Становището се смята за лично и поверително до назначаването на кандидата.
През последните девет месеца от петгодишния мандат на изпълнителния директор Комисията извършва оценка, по-специално на:
-
резултатите от работата на изпълнителния директор; и
-
задачите и нуждите на Службата за подкрепа през следващите години.
2. Като взема предвид оценката и само в случаите, когато това е оправдано с оглед на мисията и нуждите на Службата за подкрепа, управителният съвет може да удължи мандата на изпълнителния директор еднократно с не повече от три години.
3. Управителният съвет уведомява Европейския парламент за намерението си да удължи мандата на изпълнителния директор. През последния месец преди удължаването на мандата към изпълнителния директор се отправя покана да направи изявление пред компетентната(ите) комисия(и) на Европейския парламент и да отговори на въпросите, поставени от членовете на комисията(ите).
Член 31
Задължения на изпълнителния директор
1. Службата за подкрепа се ръководи от изпълнителния директор, който е независим при осъществяването на своите задължения. Изпълнителният директор се отчита за действията си пред управителния съвет.
2. Без да се засягат правомощията на Комисията, на управителния съвет и на изпълнителния комитет, ако такъв е създаден, изпълнителният директор не търси и не получава инструкции от никое правителство и от никой друг орган.
3. Изпълнителният директор докладва на Европейския парламент относно изпълнението на своите задължения, когато бъде поканен да направи това. Съветът може да покани изпълнителния директор да докладва за изпълнението на своите задължения.
4. Изпълнителният директор е законният представител на Службата за подкрепа.
5. Изпълнителният директор може да бъде подпомаган от един или повече ръководители на отдели. В случай че изпълнителният директор отсъства или е възпрепятстван, един от ръководителите на отдели го замества.
6. Изпълнителният директор отговаря за административното управление на Службата за подкрепа и за изпълнението на задачите, които са ѝ поставени съгласно настоящия регламент. По-конкретно, изпълнителният директор отговаря за:
а)
текущото управление на Службата за подкрепа;
б)
изготвянето на работните програми на Службата за подкрепа след получаване на становището на Комисията;
в)
изпълнението на приетите от управителния съвет работни програми и решения;
г)
изготвянето на предвидените в член 4, буква б) доклади за държави на произход;
д)
изготвянето на проект за финансови правила на Службата за подкрепа, които се приемат от управителния съвет по силата на член 37, и на правилата за прилагането им;
е)
изготвянето на проект за разчет на приходите и разходите на Службата за подкрепа и на изпълнението на нейния бюджет;
ж)
упражняването по отношение на персонала на Службата за подкрепа на правомощията, предвидени в член 38;
з)
вземането на всички решения относно управлението на информационните системи, предвидени в настоящия регламент, включително на посочения в член 4, буква в) информационен портал;
и)
вземането на всички решения относно управлението на вътрешните структури на Службата за подкрепа;
й)
координацията и функционирането на консултативния форум, предвиден в член 51. За тази цел изпълнителният директор, в консултация със съответните организации на гражданското общество, приема на първо място план за създаване на консултативния форум. След официалното създаване на форума изпълнителният директор, в консултация с консултативния форум, приема оперативен план, който включва правила относно честотата и естеството на консултациите и организационните механизми за прилагане на член 51. Освен това се постига споразумение относно прозрачни критерии за текущо участие в консултативния форум.
Член 32
Работни групи
1. В рамките на своите правомощия, уредени в настоящия регламент, Службата за подкрепа може да създава работни групи, съставени от експерти от органите на държавите-членки, компетентни в областта на убежището, включително съдии. Службата за подкрепа създава работни групи за целите на член 4, буква д) и член 12, параграф 2. Експертите могат да имат заместници, които се определят едновременно с тях.
2. Комисията участва по право в работните групи. Представители на ВКБООН могат да присъстват на всички или на част от заседанията на работните групи на Службата за подкрепа в зависимост от естеството на разглежданите въпроси.
3. Работните групи могат да поканят да присъства на заседанията всяко лице, чието мнение може да бъде от интерес, включително представители на гражданското общество, работещи в областта на убежището.
ГЛАВА 5
ФИНАНСОВИ РАЗПОРЕДБИ
Член 33
Бюджет
1. За всяка финансова година, която съвпада с календарната година, се изготвя разчет на всички приходи и разходи на Службата за подкрепа, като те се вписват в нейния бюджет.
2. Приходите и разходите в бюджета на Службата за подкрепа са балансирани.
3. Без да се засягат други ресурси, приходите на Службата за подкрепа включват:
а)
вноска на Съюза, вписана в общия бюджет на Европейския съюз;
б)
всички доброволни вноски на държавите-членки;
в)
таксите, получени за публикации и за всяка услуга, предоставена от Службата за подкрепа;
г)
вноска от асоциираните държави.
4. Разходите на Службата за подкрепа включват възнаграждението на персонала, административните, инфраструктурните и оперативните разходи.
Член 34
Изготвяне на бюджета
1. Всяка година изпълнителният директор изготвя проект за разчет на приходите и разходите на Службата за подкрепа за следващата финансова година, включващ щатното разписание, и го изпраща на управителния съвет.
2. Въз основа на този проект управителният съвет изготвя предварителен проект за разчет на приходите и разходите на Службата за подкрепа за следващата финансова година.
3. Предварителният проект за разчет на приходите и разходите на Службата за подкрепа се изпраща на Комисията всяка година до 10 февруари. До 31 март управителният съвет изпраща на Комисията окончателен проект на разчета, който включва проект за щатно разписание.
4. Комисията изпраща разчета на Европейския парламент и на Съвета („бюджетния орган“) заедно с проекта за общ бюджет на Европейския съюз.
5. Въз основа на разчета Комисията вписва в проекта за общ бюджет на Европейския съюз прогнозите, които счита за необходими за щатното разписание и размера на субсидията за сметка на общия бюджет, който Комисията представя пред бюджетния орган в съответствие с членове 313 и 314 ДФЕС.
6. Бюджетният орган разрешава бюджетните кредити за субсидията на Службата за подкрепа.
7. Бюджетният орган приема щатното разписание на Службата за подкрепа.
8. Бюджетът на Службата за подкрепа се приема от управителния съвет. Той става окончателен след окончателното приемане на общия бюджет на Европейския съюз. При необходимост той се коригира съответно.
9. Управителният съвет уведомява в най-кратък срок бюджетния орган за намерението си да осъществи всеки проект, който може да има значителни финансови последствия за финансирането на бюджета, по-специално проекти, свързани с недвижима собственост, като наемането или закупуването на сгради. Той информира Комисията за това.
10. Когато клон на бюджетния орган е уведомил за намерението си да представи становище, той изпраща това становище на управителния съвет в срок от шест седмици след датата на уведомяването за проекта.
Член 35
Изпълнение на бюджета
1. Изпълнителният директор изпълнява бюджета на Службата за подкрепа.
2. Всяка година изпълнителният директор изпраща на бюджетния орган цялата информация, свързана с резултатите от процедурите по оценка.
Член 36
Представяне на отчетите и освобождаване от отговорност във връзка с изпълнението на бюджета
1. До 1 март след приключване на финансовата година счетоводителят на Службата за подкрепа предава на счетоводителя на Комисията междинните отчети заедно с доклад за бюджетното и финансовото управление през съответната финансова година. Счетоводителят на Комисията консолидира междинните отчети на институциите и децентрализираните органи в съответствие с член 128 от Финансовия регламент.
2. До 31 март след приключване на финансовата година счетоводителят на Комисията изпраща на Сметната палата междинните отчети на Службата за подкрепа заедно с доклад за бюджетното и финансовото управление през съответната финансова година. Докладът за бюджетното и финансовото управление през съответната финансова година се изпраща също и на Европейския парламент и на Съвета.
3. При получаване на забележките на Сметната палата по междинните отчети на Службата за подкрепа съгласно член 129 от Финансовия регламент изпълнителният директор изготвя окончателните отчети на Службата за подкрепа на своя отговорност, и ги предава за становище на управителния съвет.
4. Управителният съвет дава становище по окончателните отчети на Службата за подкрепа.
5. До 1 юли след приключване на финансовата година изпълнителният директор изпраща окончателните отчети, заедно със становището на управителния съвет, на Европейския парламент, Съвета, Комисията и Сметната палата.
6. Окончателните отчети се публикуват.
7. Изпълнителният директор изпраща на Сметната палата отговор на нейните забележки до 30 септември. Той изпраща този отговор и на управителния съвет.
8. Съгласно член 146, параграф 3 от Финансовия регламент изпълнителният директор представя на Европейския парламент, по негово искане, всякаква информация, необходима за правилното осъществяване на процедурата по освобождаване от отговорност във връзка с изпълнението на бюджета за съответната финансова година.
9. По препоръка на Съвета, който взема решение с квалифицирано мнозинство, преди 15 май на година N + 2 Европейският парламент освобождава изпълнителния директор от отговорност във връзка с изпълнението на бюджета за година N.
Член 37
Финансови правила
Финансовите правила, приложими за Службата за подкрепа, се приемат от управителния съвет след консултация с Комисията. Те не се отклоняват от Регламент (ЕО, Евратом) № 2343/2002 на Комисията от 19 ноември 2002 г. относно рамковия Финансов регламент за органите, посочени в член 185 от Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета относно Финансовия регламент, приложим за общия бюджет на Европейските общности (11), освен ако специфичните изисквания за функционирането на Службата за подкрепа не налагат това и при условие че е получено предварително съгласието на Комисията.
ГЛАВА 6
РАЗПОРЕДБИ ОТНОСНО ПЕРСОНАЛА
Член 38
Персонал
1. За персонала на Службата за подкрепа, включително нейния изпълнителен директор, се прилагат Правилникът за длъжностните лица на Европейските общности и Условията за работа на другите служители на Европейските общности, уредени в Регламент (ЕИО, Евратом, ЕОВС) № 259/68 (12) (Правилник за длъжностните лица), както и правилата, приети съвместно от институциите на Съюза за целите на тяхното прилагане.
2. Управителният съвет приема, съгласувано с Комисията, необходимите разпоредби за прилагане, посочени в член 110 от Правилника за длъжностните лица.
3. Правомощията, предоставени на органа по назначаването съгласно Правилника за длъжностните лица и на органа, оправомощен да сключва договори съгласно Условията за работа на другите служители, се упражняват от Службата за подкрепа по отношение на собствения ѝ персонал.
4. Управителният съвет приема разпоредби, позволяващи национални експерти от държавите-членки да бъдат командировани на работа в Службата за подкрепа.
Член 39
Привилегии и имунитети
Протоколът относно привилегиите и имунитетите на Европейския съюз се прилага по отношение на Службата за подкрепа.
ГЛАВА 7
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 40
Правен статут
1. Службата за подкрепа е орган на Общността. Тя притежава юридическа правосубектност.
2. Във всяка държава-членка Службата за подкрепа се ползва с възможно най-широката юридическа правоспособност, предоставена на юридическите лица съгласно законодателството на съответната държава-членка. По-специално, тя може да придобива и да се разпорежда с движимо и недвижимо имущество и да бъде страна в съдебно производство.
3. Службата за подкрепа се представлява от своя изпълнителен директор.
Член 41
Езиков режим
1. За Службата за подкрепа се прилагат разпоредбите на Регламент № 1 от 15 април 1958 г. за определяне на езиковия режим на Европейската икономическа общност (13).
2. Без да се засягат решенията, взети по силата на член 342 ДФЕС, общият годишен доклад за дейността на Службата за подкрепа и годишната работна програма, посочени в член 29, параграф 1, букви в) и е), се изготвят на всички официални езици на институциите на Европейския съюз.
3. Преводите, необходими за работата на Службата за подкрепа, се извършват от Центъра за преводи към органите на Европейския съюз.
Член 42
Достъп до документи
1. По отношение на документите, съхранявани от Службата за подкрепа, се прилага Регламент (ЕО) № 1049/2001.
2. В срок от шест месеца от датата на първото си заседание управителният съвет приема подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 1049/2001.
3. Решенията, взети от Службата за подкрепа съгласно член 8 от Регламент (ЕО) № 1049/2001, могат да бъдат предмет на жалба пред омбудсмана или на иск пред Съда на Европейския съюз при условията, предвидени съответно в членове 228 и 263 ДФЕС.
4. Обработката на лични данни от Службата за подкрепа е предмет на Регламент (ЕО) № 45/2001.
Член 43
Правила за сигурност относно защитата на класифицирана информация и на некласифицирана чувствителна информация
1. Службата за подкрепа прилага принципите за сигурност, съдържащи се в Решение 2001/844/ЕО, ЕОВС, Евратом на Комисията от 29 ноември 2001 г. за изменение на нейния процедурен правилник (14), inter alia, разпоредбите относно обмена, обработката и съхранението на класифицирана информация.
2. Службата за подкрепа прилага също принципите за сигурност относно обработката на некласифицирана чувствителна информация, приети и прилагани от Комисията.
Член 44
Борба с измамите
1. За целите на борбата с измамите, корупцията и другите незаконни дейности се прилага без ограничение Регламент (ЕО) № 1073/1999.
2. Службата за подкрепа се присъединява към Междуинституционалното споразумение от 25 май 1999 г. и незабавно приема съответните разпоредби, които се прилагат за всички служители на Службата за подкрепа.
3. Решенията относно финансирането и споразуменията и инструментите за изпълнение, произтичащи от тях, изрично предвиждат, че Сметната палата и OLAF могат да извършват при необходимост проверки на място измежду получателите на финансиране от Службата за подкрепа и лицата, отговорни за разпределението му.
Член 45
Режим по отношение на отговорността
1. Договорната отговорност на Службата за подкрепа се урежда от приложимото към съответния договор законодателство.
2. Съдът на Европейския съюз е компетентен да постановява решения въз основа на всяка арбитражна клауза, съдържаща се в сключен от Службата за подкрепа договор.
3. В случай на извъндоговорна отговорност, в съответствие с основните принципи, общи за правото на държавите-членки, Службата за подкрепа възстановява всички вреди, причинени от нейните отдели или служители при изпълнението на техните задължения.
4. Съдът на Европейския съюз е компетентен по спорове, свързани с обезщетения за посочените в параграф 3 вреди.
5. Личната отговорност на служителите на Службата за подкрепа спрямо нея се урежда от приложимите за тях разпоредби на Правилника за длъжностните лица.
Член 46
Оценка и преразглеждане
1. Не по-късно от 19 юни 2014 г. Службата за подкрепа възлага извършването на независима външна оценка на постигнатите резултати въз основа на мандат, даден от управителния съвет, съгласувано с Комисията. Тази оценка обхваща въздействието на Службата за подкрепа върху практическото сътрудничество в областта на убежището и върху ОЕСУ. Оценката надлежно отчита постигнатия напредък, в рамките на нейния мандат, и включва оценка дали са необходими допълнителни мерки за осигуряване на ефективна солидарност и споделяне на отговорностите с държавите-членки, подложени на особен натиск. По-конкретно, в оценката се разглежда евентуалната необходимост от изменение на правомощията на Службата за подкрепа, включително финансовите последици от такова изменение, като се разглежда също и въпросът дали управленската структура е подходяща за изпълнението на задачите на Службата за подкрепа. При извършването на оценката се вземат предвид становищата на заинтересованите страни както на равнище на Съюза, така и на национално равнище.
2. Управителният съвет, съгласувано с Комисията, взема решение относно графика на бъдещите оценки, като се съобразява с резултатите от оценката, посочена в параграф 1.
Член 47
Административен контрол
Дейността на Службата за подкрепа подлежи на контрол от омбудсмана в съответствие с разпоредбите на член 228 ДФЕС.
Член 48
Сътрудничество с Дания
Службата за подкрепа улеснява оперативното сътрудничество с Дания, включително обмена на информация и най-добри практики по въпроси, попадащи в нейната област на дейност.
Член 49
Сътрудничество с трети държави и с асоциирани държави
1. Службата за подкрепа е отворена за участие на Исландия, Лихтенщайн, Норвегия и Швейцария, в качеството им на наблюдатели. Изготвят се договорености, с които се определят по-специално характерът, обхватът и правилата за участието на тези държави в работата на Службата за подкрепа. Тези договорености включват разпоредби относно участието в инициативите на Службата за подкрепа, финансовите вноски и персонала. По въпросите, свързани с персонала, при всички случаи посочените договорености са в съответствие с Правилника за длъжностните лица.
2. По въпроси, свързани с нейните дейности, в рамките на необходимото за изпълнението на нейните задачи, съгласувано с Комисията и в рамките на своите правомощия, Службата за подкрепа улеснява оперативното сътрудничество между държавите-членки и трети държави, различни от посочените в параграф 1, в рамките на политиката на Съюза в областта на външните отношения, и може да сътрудничи с органите на трети държави, компетентни по технически аспекти в областите, обхванати от настоящия регламент, в рамките на работни договорености, сключени с тези органи, в съответствие със съответните разпоредби на ДФЕС.
Член 50
Сътрудничество с ВКБООН
Службата за подкрепа сътрудничи с ВКБООН в областите, уредени с настоящия регламент, в рамките на работни договорености, сключени с ВКБООН. От страна на Службата за подкрепа, управителният съвет се произнася относно работните договорености, включително бюджетните им аспекти.
Освен това управителният съвет може да вземе решение Службата за подкрепа да предостави финансови средства за покриване на разходите на ВКБООН за дейности, които не са предвидени в работните договорености. Те са част от привилегированите отношения на сътрудничество, установени между Службата за подкрепа и ВКБООН в съответствие с настоящия член и с член 2, параграф 5, член 5, член 9, параграф 1, член 25, параграф 4 и член 32, параграф 2. В съответствие с член 75 от Регламент (ЕО, Евратом) № 2343/2002 се прилагат съответните разпоредби на Финансовия регламент и правилата за неговото прилагане.
Член 51
Консултативен форум
1. Службата за подкрепа поддържа тесен диалог със съответните организации на гражданското общество и съответните компетентни органи, работещи в областта на политиката за убежище на местно, регионално, национално, европейско или международно равнище и създава за тази цел консултативен форум.
2. Консултативният форум представлява механизъм за обмен на информация и обединяване на знания. Той осигурява тесен диалог между Службата за подкрепа и съответните заинтересовани страни.
3. В консултативния форум могат да участват заинтересовани страни в съответствие с параграф 1. При възникване на конкретни потребности в областите, посочени като приоритетни в работата на Службата за подкрепа, тя може да се отнесе до членовете на консултативния форум.
ВКБООН по право е член на консултативния форум.
4. Службата за подкрепа използва консултативния форум по-специално за:
а)
отправяне на предложения към управителния съвет относно годишната работна програма, която се приема съгласно член 29, параграф 1, буква е);
б)
осигуряване на обратна връзка към управителния съвет и отправяне на предложения за последващи мерки по отношение на посочения в член 29, параграф 1, буква в) годишен доклад и посочения в член 12, параграф 1 годишен доклад относно положението в областта на убежището в Съюза; и
в)
информиране на изпълнителния директор и на управителния съвет за заключенията и препоръките от конференции, семинари и заседания, представляващи интерес за работата на Службата за подкрепа.
5. Консултативният форум заседава поне веднъж годишно.
Член 52
Сътрудничество с Frontex, FRA, други органи на Съюза и с международни организации
Службата за подкрепа сътрудничи с органите на Съюза, които извършват дейности, свързани с областта на дейност на Службата за подкрепа, и по-специално с Frontex и с FRA, както и с международни организации, компетентни по въпросите, обхванати от настоящия регламент, в рамките на работни договорености, сключени с тези органи, съгласно разпоредбите на ДФЕС и разпоредбите относно компетентността на тези органи.
Сътрудничеството позволява да се постигне взаимодействие между съответните органи и да се избегне дублиране на работата, извършвана съгласно техните правомощия.
Член 53
Споразумение за седалището и условия за функциониране
Необходимите разпоредби за настаняването на Службата за подкрепа в приемащата държава-членка и за инфраструктурата, предоставена на разположение от тази държава-членка, както и конкретните правила, приложими в приемащата държава-членка за изпълнителния директор, членовете на управителния съвет, персонала на Службата за подкрепа и членовете на техните семейства, се определят в споразумение за седалището, сключено между Службата за подкрепа и приемащата държава-членка след одобрение от управителния съвет. Приемащата държава-членка осигурява възможно най-добрите условия за доброто функциониране на Службата за подкрепа, в това число многоезиково училищно обучение с европейска насоченост и подходящи транспортни връзки.
Член 54
Започване на дейността на Службата за подкрепа
Службата за подкрепа започва да функционира пълноценно до 19 юни 2011 г.
Комисията отговаря за създаването на Службата за подкрепа и нейната първоначална дейност до момента, в който Службата за подкрепа придобие оперативна способност да изпълнява собствения си бюджет.
За тази цел:
-
докато изпълнителният директор не поеме функциите си след назначаването си от управителния съвет в съответствие с член 30, функциите на изпълнителен директор могат да бъдат изпълнявани от длъжностно лице на Комисията в качеството на временно изпълняващ длъжността директор;
-
задачите на Службата за подкрепа могат да бъдат изпълнявани от длъжностни лица на Комисията под отговорността на временно изпълняващия длъжността директор или на изпълнителния директор.
Временно изпълняващият длъжността директор е оправомощен да разрешава всички плащания, извършвани с предвидените в бюджета на Службата за подкрепа бюджетни кредити, след одобрение от управителния съвет, и може да сключва договори, включително договори за наемане на персонал, след приемането на щатното разписание на Службата за подкрепа.
Член 55
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко в държавите-членки в съответствие с договорите.
Съставено в Страсбург на 19 май 2010 година.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EU) N:o 439/2010,
annettu 19 päivänä toukokuuta 2010,
Euroopan turvapaikka-asioiden tukiviraston perustamisesta
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 74 artiklan sekä 78 artiklan 1 ja 2 kohdan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (1),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Yhteistä eurooppalaista turvapaikkajärjestelmää, jäljempänä ’yhteinen järjestelmä’, koskevalla unionin politiikalla pyritään Haagin ohjelman mukaisesti perustamaan yhteinen turvapaikka-alue tehokkaan ja yhdenmukaistetun menettelyn avulla Euroopan unionin arvojen ja humanitaaristen perinteiden mukaisesti.
(2)
Yhteisen järjestelmän perustamisessa on viime vuosien aikana edistytty merkittävästi yhteisten vähimmäisvaatimusten käyttöönoton ansiosta. Kansainvälisen suojelun myöntämisessä ja tällaisen suojelun muodoissa on kuitenkin edelleen paljon eroja jäsenvaltioiden välillä. Näitä eroja olisi vähennettävä.
(3)
Komissio ilmaisi kesäkuussa 2008 hyväksymässään turvapaikkapolitiikan toimintasuunnitelmassa aikovansa kehittää yhteistä järjestelmää ehdottamalla voimassa olevien säädösten tarkistamista sovellettavien sääntöjen yhdenmukaistamiseksi tehostamalla jäsenvaltioiden käytännön yhteistyölle annettavaa tukea erityisesti säädösehdotuksella, jonka tarkoituksena on perustaa Euroopan turvapaikka-asioiden tukivirasto, jäljempänä ’tukivirasto’, jäsenvaltioiden välisen operatiivisen yhteistyön yhteensovittamisen tehostamiseksi niin, että yhteisten sääntöjen täytäntöönpano tehostuu.
(4)
Eurooppa neuvosto palautti syyskuussa 2008 hyväksytyssä Euroopan maahanmuutto- ja turvapaikkasopimuksessa juhlallisesti mieliin, että vainotuilla ulkomaalaisilla on oikeus saada apua ja suojelua Euroopan unionin alueella pakolaisten oikeusasemaa koskevan 28 päivänä heinäkuuta 1951 tehdyn Geneven yleissopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna 31 päivänä tammikuuta 1967 tehdyllä New Yorkin pöytäkirjalla, ja muiden asiaa koskevien sopimusten mukaisesti. Lisäksi sovittiin nimenomaisesti, että Euroopan tukivirasto perustetaan vuonna 2009.
(5)
Turvapaikka-asioiden käytännön yhteistyön tavoitteena on lähentää jäsenvaltioiden päätöksentekomenettelyjä turvapaikka-asioissa eurooppalaisen lainsäädännön puitteissa ja varmistaa niiden jatkuva laadukkuus. Viime vuosina on jo aloitettu merkittävä määrä käytännön yhteistyötoimenpiteitä, erityisesti yhteisen lähestymistavan omaksuminen alkuperämaata koskeviin tietoihin ja eurooppalaisen turvapaikka-alan koulutusohjelman perustaminen.
(6)
Tukiviraston olisi perustettava, jotta tätä näitä yhteistyötoimia voidaan lujittaa ja kehittää. Tukiviraston olisi otettava asianmukaisesti huomioon nämä yhteistyötoimet ja niistä saadut kokemukset.
(7)
Jos joidenkin jäsenvaltioiden turvapaikka- ja vastaanottojärjestelmiin kohdistuu erityisiä ja suhteettomia paineita ennen kaikkea niiden maantieteellisen sijainnin tai väestötilanteen vuoksi, tukiviraston olisi tuettava unionin sisäisen solidaarisuuden kehittämistä, jotta edistetään kansainvälistä suojelua saavien henkilöiden siirtämistä jäsenvaltiosta toiseen, samalla kun pidetään huolta siitä, ettei turvapaikka- ja vastaanottojärjestelmiä käytetä väärin.
(8)
Jotta tukivirasto voisi hoitaa toimeksiantonsa parhaalla mahdollisella tavalla, sen olisi oltava riippumaton teknisissä kysymyksissä, ja sillä olisi oltava oikeudellinen, hallinnollinen ja taloudellinen itsemääräämisoikeus. Tämän vuoksi tukiviraston olisi oltava unionin elin, joka on oikeushenkilö ja joka käyttää sille tällä asetuksella annettua täytäntöönpanovaltaa.
(9)
Tukiviraston olisi toimittava läheisessä yhteistyössä, näiden valmiuksia ja asiantuntemusta hyödyntäen, jäsenvaltioiden turvapaikkaviranomaisten sekä kansallisten maahanmuutto- ja turvapaikkaviranomaisten ja muiden viranomaisten kanssa, samoin kuin komission kanssa. Jäsenvaltioiden olisi tehtävä yhteistyötä tukiviraston kanssa varmistaakseen, että se voi täyttää toimeksiantonsa.
(10)
Tukiviraston olisi myös toimittava läheisessä yhteistyössä Yhdistyneiden kansakuntien pakolaisasiain päävaltuutetun (UNHCR) ja, kun se on tarkoituksenmukaista, merkityksellisten kansainvälisten järjestöjen kanssa hyödyntääkseen niiden asiantuntemusta ja tukea. Tämän vuoksi UNHCR:n samoin kuin muiden merkityksellisten kansainvälisten järjestöjen merkitys olisi tunnustettava kaikilta osin ja kyseiset järjestöt olisi otettava täysimääräisesti mukaan tukiviraston toimintaan. Tukiviraston tämän asetuksen mukaisesti UNHCR:n käyttöön asettamat rahoitusvarat eivät saisi johtaa UNHCR:n toimien muista kansainvälisistä tai kansallisista lähteistä peräisin olevan rahoituksen kanssa päällekkäiseen rahoitukseen.
(11)
Toteuttaakseen tarkoituksensa tukiviraston olisi tehtäviensä täyttämisen edellyttämässä määrin tehtävä lisäksi yhteistyötä muiden unionin elinten kanssa, erityisesti neuvoston asetuksella (EY) N:o 2007/2004 (2) perustetun Euroopan unionin jäsenvaltioiden operatiivisesta ulkorajayhteistyöstä huolehtivan viraston (Frontex) kanssa ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 168/2007 (3) perustetun Euroopan unionin perusoikeustukiviraston (FRA) kanssa.
(12)
Tukiviraston olisi päällekkäisen toiminnan välttämiseksi sovitettava toimintansa yhteen myös neuvoston päätöksellä 2008/381/EY (4) perustetun Euroopan muuttoliikeverkoston kanssa. Tämän lisäksi tukiviraston olisi pidettävä yllä tiivistä vuoropuhelua kansalaisyhteiskunnan kanssa tietojen vaihtamiseksi ja tietämyksen kokoamiseksi yhteen turvapaikka-asioiden alalla.
(13)
Tukiviraston olisi oltava Euroopan turvapaikka-asiantuntemuksen keskus, jonka vastuulla on jäsenvaltioiden välisen, turvapaikka-asioiden eri osa-alueita koskevan käytännön yhteistyön helpottaminen, yhteensovittaminen ja lujittaminen, jotta jäsenvaltiot voivat antaa paremmin kansainvälistä suojelua siihen oikeutetuille ja samalla tarpeen mukaan käsitellä oikeudenmukaisesti ja tehokkaasti niiden henkilöiden tilanne, joilla ei ole oikeutta kansainväliseen suojeluun. Tukiviraston toimeksiannossa olisi keskityttävä kolmeen päätehtävään: edistää yhteisen järjestelmän täytäntöönpanoa, tukea jäsenvaltioiden käytännön yhteistyötä turvapaikka-asioissa ja antaa tukea erityisten paineiden kohteeksi joutuneille jäsenvaltioille.
(14)
Tukivirastolla ei saisi olla suoria tai epäsuoria valtuuksia jäsenvaltioiden turvapaikkaviranomaisten kansainvälistä suojelua koskevien yksittäisten hakemusten johdosta tekemien päätösten osalta.
(15)
Antaakseen ja/tai sovittaakseen yhteen operatiivista apua nopeasti ja tehokkaasti niille jäsenvaltioille, joiden turvapaikka- ja vastaanottojärjestelmiin kohdistuu erityisiä paineita, tukiviraston olisi asianomaisten jäsenvaltioiden pyynnöstä sovitettava yhteen näiden jäsenvaltioiden tukemiseksi toteutettavia toimia muun muassa lähettämällä alan asiantuntijoista muodostettuja turvapaikka-asioiden tukiryhmiä näiden jäsenvaltioiden alueille. Näiden tukiryhmien olisi erityisesti tarjottava asiantuntemusta, joka liittyy tulkkauspalveluihin, alkuperämaita koskeviin tietoihin sekä turvapaikkahakemusten käsittelyyn ja hallinnointiin. Turvapaikka-asioiden tukiryhmiä koskevia järjestelyjä olisi säänneltävä tällä asetuksella näiden ryhmien tehokkaan hyödyntämisen varmistamiseksi.
(16)
Tukiviraston olisi täytettävä tarkoituksensa olosuhteissa, joissa se voi toimia auktoriteettina riippumattomuutensa, antamansa avun sekä jakamansa tiedon tieteellisen ja teknisen laadun, menettelyjensä ja toimintatapojensa läpinäkyvyyden sekä sille annettujen tehtäviensä suorittamisessa osoittamansa huolellisuuden ansiosta.
(17)
Komission ja jäsenvaltioiden olisi oltava edustettuina tukiviraston hallintoneuvostossa, jotta ne voivat tehokkaasti valvoa sen toimintaa. Hallintoneuvoston olisi mahdollisuuksien mukaan koostuttava turvapaikkapolitiikasta vastaavien jäsenvaltioiden viranomaisten operatiivisista johtajista tai heidän edustajistaan. Sille olisi annettava tarvittavat valtuudet, erityisesti vahvistaa talousarvio, valvoa sen toteuttamista, hyväksyä tarvittavat varainhoitoa koskevat säännöt, luoda avoimet toimintamenettelyt tukiviraston päätöksentekoa varten, hyväksyä vuosittainen selvitys turvapaikkatilanteesta unionissa ja unionin turvapaikkasäädösten täytäntöönpanoa koskevia teknisiä asiakirjoja sekä nimittää pääjohtaja ja tarpeen mukaan toimeenpaneva komitea. Kun otetaan huomioon UNHCR:n asiantuntemus turvapaikka-asioissa sillä olisi oltava yksi ilman äänioikeutta oleva edustaja hallintoneuvoston jäsenenä, jotta se voisi olla täysimääräisesti mukana tukiviraston toiminnassa.
(18)
Tukiviraston tehtävien luonteen ja pääjohtajan tehtävien vuoksi ja jotta Euroopan parlamentti voisi antaa lausunnon valitusta hakijasta ennen hänen nimittämistään ja myös ennen hänen toimikautensa mahdollista jatkamista, pääjohtajaa olisi kehotettava antamaan lausuma ja vastaamaan kysymyksiin yhdelle tai useammalle Euroopan parlamentin asiassa toimivaltaiselle valiokunnalle. Pääjohtajan olisi lisäksi esiteltävä vuosikertomus Euroopan parlamentille. Lisäksi Euroopan parlamentilla olisi oltava mahdollisuus pyytää pääjohtajaa raportoimaan tehtäviensä hoidosta.
(19)
Tukiviraston täyden itsemääräämisoikeuden ja riippumattomuuden varmistamiseksi sillä olisi oltava oma talousarvio, jonka varat muodostuvat suurimmaksi osaksi unionin rahoitusosuudesta. Tukiviraston rahoittamisen olisi edellytettävä budjettivallan käyttäjän suostumusta talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta ja moitteettomasta varainhoidosta 17 päivänä toukokuuta 2006 tehdyn Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välisen toimielinten sopimuksen (5) 47 kohdan mukaisesti. Unionin talousarviomenettelyä olisi sovellettava unionin rahoitusosuuteen ja muihin Euroopan unionin yleisestä talousarviosta maksettaviin avustuksiin. Tilintarkastustuomioistuimen olisi suoritettava tukiviraston tilien tarkastus.
(20)
Tukiviraston olisi tehtävä yhteistyötä kolmansien maiden tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien kysymysten osalta toimivaltaisten viranomaisten ja kansainvälisten järjestöjen sekä kolmansien maiden kanssa Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, asiaa koskevien määräysten mukaisesti sovittujen työjärjestelyjen puitteissa.
(21)
Euroopan unionista tehdyn sopimukseen, jäljempänä ’SEU-sopimus’, ja SEUT-sopimukseen liitetyn, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin asemasta vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen osalta tehdyn pöytäkirjan 3 artiklan mukaisesti Yhdistynyt kuningaskunta ja Irlanti ovat 18 päivänä toukokuuta 2009 päivätyillä kirjeillä ilmoittaneet haluavansa osallistua tämän asetuksen antamiseen ja soveltamiseen.
(22)
SEU-sopimukseen ja SEUT-sopimukseen, Tanskan asemasta tehdyn pöytäkirjan 1 ja 2 artiklan mukaisesti Tanska ei osallistu tämän asetuksen antamiseen eikä se sido Tanskaa eikä sitä sovelleta Tanskaan.
(23)
Ottaen huomioon, että Tanska on jäsenvaltiona tähän asti osallistunut jäsenvaltioiden väliseen käytännön yhteistyöhön turvapaikka-alalla, tukiviraston olisi helpotettava operatiivista yhteistyötä Tanskan kanssa. Tätä varten Tanskan edustaja olisi kutsuttava osallistumaan hallintoneuvoston kaikkiin kokouksiin, ja hallintoneuvosto olisi voitava tarpeen mukaan myös päättää Tanskan tarkkailijoiden kutsumisesta työryhmien kokouksiin.
(24)
Tarkoituksensa toteuttamiseksi tukiviraston olisi oltava avoin sellaisten maiden osallistumiselle, jotka ovat tehneet unionin kanssa sopimuksia, joiden nojalla ne ovat ottaneet käyttöön ja soveltavat unionin lainsäädäntöä tämän asetuksen soveltamisalalla. Tämä koskee erityisesti Islantia, Liechtensteinia, Norjaa ja Sveitsiä. Tukiviraston olisi yhteisymmärryksessä komission kanssa voitava sopia SEUT-sopimuksen määräysten mukaisesti työjärjestelyistä myös muiden maiden kanssa kuin niiden, jotka ovat tehneet unionin kanssa sopimuksia, joiden nojalla ne ovat ottaneet käyttöön ja soveltavat unionin lainsäädäntöä. Tukivirasto ei saisi kuitenkaan missään olosuhteissa laatia itsenäistä ulkoista politiikkaa.
(25)
Tukivirastoon olisi sovellettava Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 25 päivänä kesäkuuta 2002 annettua neuvoston asetusta (EY, Euratom) N:o 1605/2002 (6), jäljempänä ’varainhoitoasetus’, ja erityisesti sen 185 artiklaa.
(26)
Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) tutkimuksista 25 päivänä toukokuuta 1999 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 1073/1999 (7) olisi sovellettava rajoituksetta tukivirastoon, jonka olisi liityttävä 25 päivänä toukokuuta 1999 Euroopan parlamentin, Euroopan unionin neuvoston ja Euroopan yhteisöjen komission välillä tehtyyn toimielinten väliseen sopimukseen Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) sisäisistä tutkimuksista (8).
(27)
Tukivirastoon olisi sovellettava Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30 päivänä toukokuuta 2001 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 1049/2001 (9).
(28)
Tukiviraston suorittamaan henkilötietojen käsittelyyn olisi sovellettava yksilöiden suojelusta yhteisöjen toimielinten ja elinten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 18 päivänä joulukuuta 2000 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 45/2001 (10).
(29)
Tarvittavat säännökset, jotka koskevat tukiviraston sijoittamista valtioon, jossa sen toimipaikan on määrä olla, sekä tukiviraston henkilöstöä ja heidän perheenjäseniään koskevat erityiset säännöt olisi vahvistettava toimipaikkaa koskevassa sopimuksessa. Lisäksi vastaanottavan jäsenvaltion olisi varmistettava parhaat mahdolliset olosuhteet tukiviraston moitteettomalle toiminnalle, mukaan lukien lasten koulunkäyntimahdollisuudet ja liikenneyhteydet, jotta tukivirasto saisi korkealuokkaisia henkilöresursseja mahdollisimman laajalta maantieteelliseltä alueelta.
(30)
Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän asetuksen tavoitteita, jotka ovat tarve edistää yhteisen järjestelmän täytäntöönpanoa, helpottaa, sovittaa yhteen ja lujittaa jäsenvaltioiden välistä turvapaikka-asioihin liittyvää käytännön yhteistyötä sekä antaa ja/tai sovittaa yhteen operatiivista apua niille jäsenvaltioille, joiden turvapaikka- ja vastaanottojärjestelmiin kohdistuu erityisiä paineita, vaan ne voidaan toiminnan laajuuden ja vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla, joten unioni voi toteuttaa toimenpiteitä SEU-sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on näiden tavoitteiden saavuttamiseksi tarpeen.
(31)
Tässä asetuksessa kunnioitetaan perusoikeuksia ja otetaan huomioon erityisesti Euroopan unionin perusoikeuskirjassa tunnustetut periaatteet, ja sitä olisi sovellettava perusoikeuskirjan 18 artiklassa tunnustetun turvapaikkaoikeuden mukaisesti,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:
1 LUKU
EUROOPAN TURVAPAIKKA-ASIOIDEN TUKIVIRASTON PERUSTAMINEN JA TARKOITUS
1 artikla
Euroopan turvapaikka-asioiden tukiviraston perustaminen
Perustetaan Euroopan turvapaikka-asioiden tukivirasto, jäljempänä ’tukivirasto’, yhteisen eurooppalaisen turvapaikkajärjestelmän, jäljempänä ’yhteinen järjestelmä’, täytäntöönpanon edistämiseksi, jäsenvaltioiden välisen turvapaikka-asioihin liittyvän käytännön yhteistyön lujittamiseksi sekä operatiivisen avun antamiseksi niille jäsenvaltioille, joiden turvapaikka- ja vastaanottojärjestelmiin kohdistuu erityisiä paineita, ja/tai tällaisen avun antamisen yhteensovittamiseksi.
2 artikla
Tukiviraston tarkoitus
1. Tukivirasto helpottaa, sovittaa yhteen ja lujittaa turvapaikka-asioiden eri osa-alueita koskevaa jäsenvaltioiden välistä käytännön yhteistyötä ja edistää yhteisen järjestelmän täytäntöönpanoa. Tältä osin tukivirasto osallistuu täysimääräisesti yhteisen järjestelmän ulkoisen ulottuvuuden toteuttamiseen.
2. Tukivirasto antaa tehokasta operatiivista apua niille jäsenvaltioille, joiden turvapaikka- ja vastaanottojärjestelmiin kohdistuu erityisiä paineita, turvautuen kaikkiin käytössään oleviin käyttökelpoisiin voimavaroihin, mihin voi sisältyä jäsenvaltioiden tässä asetuksessa säädetyin edellytyksin antamien voimavarojen yhteensovittaminen.
3. Tukivirasto antaa tieteellistä ja teknistä apua unionin politiikkaa ja lainsäädäntöä varten kaikilla suoraan tai välillisesti turvapaikkakysymyksiin vaikuttavilla aloilla, jotta se voi tukea täysimääräisesti käytännön yhteistyötä turvapaikka-asioissa ja hoitaa tehtävänsä tehokkaasti. Sen on oltava kaikkia kysymyksiä näillä aloilla koskeva riippumaton tietolähde.
4. Tukivirasto toteuttaa tarkoitustaan olosuhteissa, joissa se voi toimia auktoriteettina riippumattomuutensa, antamansa avun sekä jakamansa tiedon tieteellisen ja teknisen laadun, toimintatapojensa ja -menettelyjensä avoimuuden sekä sille annettujen tehtävien suorittamisessa osoittamansa huolellisuuden ansiosta, kuten myös toimeksiantonsa hoitamiseksi välttämättömän tietoteknisen tuen ansiosta.
5. Tukivirasto toimii läheisessä yhteistyössä jäsenvaltioiden turvapaikkaviranomaisten sekä kansallisten maahanmuutto- ja turvapaikkaviranomaisten ja muiden kansallisten viranomaisten samoin kuin komission kanssa. Tukiviraston on suoritettava tehtävänsä vaikuttamatta muille merkityksellisille unionin elimille asetettuihin tehtäviin, ja sen on toimittava läheisessä yhteistyössä näiden elinten ja UNHRC:n kanssa.
6. Tukivirastolla ei ole valtuuksia sellaisten päätösten osalta, joita jäsenvaltioiden turvapaikkaviranomaiset tekevät kansainvälistä suojelua koskevien yksittäisten hakemusten johdosta.
2 LUKU
TUKIVIRASTON TEHTÄVÄT
1 JAKSO
Turvapaikka-asioissa tehtävän käytännön yhteistyön tukeminen
3 artikla
Parhaat käytännöt
Tukivirasto järjestää, edistää ja sovittaa yhteen toimia, joiden avulla voidaan vaihtaa tietoja sekä osoittaa ja koota yhteen parhaita turvapaikka-asioita koskevia käytäntöjä jäsenvaltioiden kesken.
4 artikla
Alkuperämaita koskevat tiedot
Tukivirasto järjestää, edistää ja sovittaa yhteen toimia, jotka liittyvät alkuperämaita koskeviin tietoihin, ja erityisesti sen on
a)
kerättävä avoimella ja riippumattomalla tavalla kansainvälistä suojelua hakevien henkilöiden alkuperämaihin liittyvää asiaan vaikuttavaa, luotettavaa, täsmällistä ja ajan tasalla olevaa tietoa, käyttäen kaikkia asiaankuuluvia tietolähteitä, mukaan lukien valtiollisilta, valtiosta riippumattomilta ja kansainvälisiltä järjestöiltä sekä unionin toimielimiltä ja elimiltä kerätyt tiedot;
b)
laadittava a alakohdan mukaisesti kerättyjen tietojen perusteella raportteja alkuperämaista;
c)
hallinnoitava, kehitettävä edelleen ja pidettävä yllä avoimuuden varmistamiseksi portaalia, johon kerätään alkuperämaita koskevaa tietoa, tällaisiin tietoihin tutustumista koskevien tarpeellisten sääntöjen mukaisesti 42 artiklan nojalla;
d)
laadittava alkuperämaita koskevan tiedon esittämiselle, todentamiselle ja käytölle yhteinen menettelytapa ja yhteiset menetelmät;
e)
analysoitava alkuperämaita koskevaa tietoa avoimella tavalla arviointiperusteiden lähentämiseksi ja tarpeen mukaan yhden tai useamman työryhmän kokousten tulosten hyödyntämiseksi. Analysoinnin tarkoituksena ei ole antaa jäsenvaltioille kansainvälistä suojelua koskevien hakemusten hyväksymistä tai hylkäämistä koskevia ohjeita.
5 artikla
Kansainvälistä suojelua saavien henkilöiden unionin sisällä tapahtuvien siirtojen tukeminen
Sellaisten jäsenvaltioiden osalta, joiden kansallisiin turvapaikka- ja vastaanottojärjestelmiin kohdistuu erityisiä ja suhteettomia paineita erityisesti niiden maantieteellisen sijainnin tai väestötilanteen vuoksi, tukivirasto edistää, helpottaa ja sovittaa yhteen tietojen vaihtoa ja muita toimia, jotka koskevat unionin sisällä tapahtuvia siirtoja. Unionin sisällä tapahtuvat siirrot on suoritettava ainoastaan sovituilla perusteilla, jäsenvaltioiden kesken ja asianomaisen kansainvälistä suojelua saavan henkilön suostumuksella sekä tarpeen mukaan UNHCR:ää kuullen.
6 artikla
Koulutuksen tukeminen
1. Tukiviraston luotava ja kehitettävä koulutusta, joka on tarkoitettu kaikille jäsenvaltioiden hallinnon ja oikeuslaitoksen työntekijöille sekä kansallisille viranomaisille, jotka vastaavat turvapaikka-asioista jäsenvaltioissa. Koulutukseen osallistuminen ei vaikuta kansallisten järjestelmien ja menettelyjen soveltamiseen.
Tukivirasto kehittää tällaista koulutusta läheisessä yhteistyössä jäsenvaltioiden turvapaikkaviranomaisten kanssa ja käyttää tarvittaessa hyväkseen akateemisten instituutioiden ja muiden merkityksellisten organisaatioiden järjestöjen asiantuntemusta.
2. Tukivirasto hallinnoi ja kehittää eurooppalaista turvapaikka-alan koulutusohjelmaa ottaen huomioon olemassa olevan unionin yhteistyön tällä alalla.
3. Tukiviraston tarjoama koulutus voi olla yleistä, erityistä tai temaattista, ja siihen voi sisältyä kouluttajien koulutusta käsittäviä menettelytapoja.
4. Turvapaikka-asioihin liittyvää tietämystä ja osaamista koskevan erityiskoulutuksen tai temaattisen koulutuksen aiheita ovat muun muassa seuraavat:
a)
kansainväliset ihmisoikeudet ja turvapaikka-asioita koskeva unionin säännöstö, mukaan lukien erityiset oikeudelliset ja oikeuskäytäntöä koskevat aiheet;
b)
alaikäisten ja haavoittuvien erityistarpeita omaavien henkilöiden turvapaikkahakemusten käsittelyyn liittyvät kysymykset;
c)
puhuttelutekniikat;
d)
lääketieteellisten ja oikeustieteellisten asiantuntijalausuntojen käyttö turvapaikkamenettelyssä;
e)
alkuperämaita koskevan tiedon tuottamiseen ja käyttöön liittyvät kysymykset;
f)
vastaanotto-olosuhteet mukaan lukien haavoittuville ryhmille ja kidutuksen kohteeksi joutuneille osoitettava erityishuomio.
5. Tarjottavan koulutuksen on oltava korkealuokkaista, ja siinä on määritettävä keskeiset periaatteet ja parhaat käytänteet, jotta hallinnollisia menetelmiä ja päätöksiä sekä oikeuskäytäntöä voidaan lähentää kunnioittaen täysimääräisesti kansallisten tuomioistuinten riippumattomuutta.
6. Tukivirasto järjestää 15 artiklassa tarkoitetussa turvapaikkavalmiushenkilöiden luettelossa oleville asiantuntijoille heidän tehtäviensä edellyttämää erityiskoulutusta, ja se järjestää näille asiantuntijoille myös säännöllisiä harjoituksia tukiviraston vuotuisessa työohjelmassa mainittavan jatkokoulutus- ja harjoitussuunnitelman mukaisesti.
7. Tukivirasto voi järjestää yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa koulutusta niiden alueella.
7 artikla
Yhteisen järjestelmän ulkoisen ulottuvuuden tukeminen
Tukivirasto sovittaa yhteisymmärryksessä komission kanssa yhteen tietojen vaihtoa ja muita toimia, jotka johtuvat yhteisen järjestelmän ulkoiseen ulottuvuuteen liittyvien välineiden ja mekanismien täytäntöönpanosta.
Tukivirasto sovittaa yhteen tietojen vaihtoa ja muita toimia, jotka koskevat jäsenvaltioiden kolmansissa maissa olevien pakolaisten suojelutarpeiden täyttämiseksi ja solidaarisuuden osoittamiseksi vastaanottajamaille toteuttamaa uudelleen sijoittamista.
Tukivirasto voi toimeksiantonsa ja 49 artiklan mukaisesti tehdä yhteistyötä kolmansien maiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa teknisissä kysymyksissä, erityisesti kolmansien maiden omien turvapaikka- ja vastaanottojärjestelmien valmiuksien edistämiseksi ja vahvistamiseksi sekä alueellisten suojeluohjelmien ja muiden kestäviä ratkaisuja tarjoavien toimien täytäntöön panemiseksi.
2 JAKSO
Erityisten paineiden kohteeksi joutuneiden jäsenvaltioiden tukeminen
8 artikla
Turvapaikka- ja vastaanottojärjestelmään kohdistuvat erityiset paineet
Tukivirasto sovittaa yhteen ja tukee yhteisiä toimia sellaisten jäsenvaltioiden turvapaikka- ja vastaanottojärjestelmien tukemiseksi, joihin kohdistuu sellaisia erityisiä paineita, jotka asettavat poikkeuksellisen raskaita ja kiireellisiä vaatimuksia näiden vastaanottopalveluille ja turvapaikkajärjestelmille. Tällaisen paineen aiheuttajana voi olla se, että maahan saapuu äkillisesti suuri määrä mahdollisesti kansainvälistä suojelua tarvitsevia kolmansien maiden kansalaisia, ja se voi aiheutua jäsenvaltion maantieteellisestä sijainnista tai väestötilanteesta.
9 artikla
Tietojen keruu ja tietojen analysointi
1. Voidakseen arvioida erityisten paineiden kohteeksi joutuneiden jäsenvaltioiden tarpeet, tukivirasto kerää erityisesti jäsenvaltioiden, UNHCR:n ja tarvittaessa muiden merkityksellisten järjestöjen toimittamien tietojen perusteella asiaan vaikuttavaa tietoa tällaisista paineista suoriutumista varten tarvittavien, 10 artiklassa tarkoitettujen hätätoimenpiteiden määrittämiseksi, valmistelemiseksi ja määrittelemiseksi.
2. Edistääkseen nopeaa ja luotettavaa keskinäistä tiedonvaihtoa jäsenvaltioiden eri turvapaikkaviranomaisten välillä tukivirasto luetteloi, kerää ja analysoi järjestelmällisesti erityisten paineiden kohteeksi joutuneiden jäsenvaltioiden toimittaman aineiston perusteella tietoja käytettävissä olevista rakenteista ja henkilöstöstä, erityisesti kääntämisen ja tulkkauksen osalta, tietoa alkuperämaista sekä turvapaikkatapausten käsittelyssä ja hallinnoinnissa saatavasta avusta sekä erityisten paineiden kohteeksi joutuneiden jäsenvaltioiden valmiuksista vastaanottaa turvapaikanhakijoita.
3. Tukivirasto analysoi tietoja, jotka koskevat sellaista kolmansien maiden kansalaisten suuren määrän äkillistä saapumista, joka saattaa aiheuttaa erityisiä paineita turvapaikka- ja vastaanottojärjestelmille, ja varmistaa asiaankuuluvien tietojen nopean vaihdon jäsenvaltioiden ja komission kesken. Tukivirasto käyttää olemassa olevia varhaisvaroitusjärjestelmiä ja -mekanismeja ja perustaa tarvittaessa varhaisvaroitusjärjestelmän omia tarkoituksiaan varten.
10 artikla
Jäsenvaltioille tarjottavat tukitoimet
Tukivirasto sovittaa asianomaisen jäsenvaltion pyynnöstä yhteen toimia, joilla tuetaan sellaisia jäsenvaltioita, joiden turvapaikka- ja vastaanottojärjestelmät ovat erityisten paineiden kohteena, muun muassa sovittamalla yhteen:
a)
toimia erityisten paineiden kohteeksi joutuneiden jäsenvaltioiden auttamiseksi, jotta helpotetaan toimivaltaisten kansallisten viranomaisten tutkittavina olevien turvapaikkahakemusten alkuarviointia;
b)
toimia, joiden tarkoitus on varmistaa, että erityisten paineiden kohteeksi joutuneissa jäsenvaltioissa pystytään asettamaan käyttöön tarvittavat vastaanottopalvelut, erityisesti hätämajoitus, kuljetukset ja lääkintäapu;
c)
turvapaikka-asioiden tukiryhmien toimintaa, joiden toimintaa koskevista järjestelyistä on säädetty 3 luvussa.
3 JAKSO
Yhteisen järjestelmän täytäntöönpanon edistäminen
11 artikla
Tietojen kerääminen ja vaihtaminen
1. Tukivirasto järjestää, sovittaa yhteen ja edistää kaikkien unionin turvapaikkasäännöstöön kuuluvien asian kannalta merkityksellisten säädösten täytäntöönpanoa koskevaa tiedonvaihtoa jäsenvaltioiden turvapaikkaviranomaisten välillä sekä komission ja jäsenvaltioiden turvapaikkaviranomaisten välillä. Tätä varten tukivirasto voi, käyttäen hyväksi muun muassa olemassa olevia järjestelyjä, luoda tosiseikkoja, oikeussääntöjä ja oikeuskäytäntöä koskevia tietokantoja, joissa on kansallisiin, unionin ja kansainvälisiin turvapaikkasäädöksiin liittyvää tietoa. Tällaisiin tietokantoihin ei saa tallentaa mitään henkilötietoja, ellei tukivirasto ole saanut tietoja julkisesti saatavilla olevista asiakirjoista, sanotun kuitenkaan vaikuttamatta 15 ja 16 artiklan mukaisiin tukiviraston tehtäviin.
2. Tukivirasto kerää erityisesti tietoja
a)
siitä, miten kansalliset hallintoelimet ja viranomaiset käsittelevät kansainvälistä suojelua koskevia hakemuksia;
b)
kansallisesta turvapaikka-alan ja sen kehittymisestä, oikeuskäytäntö mukaan lukien.
12 artikla
Kertomukset ja muut tukiviraston asiakirjat
1. Tukivirasto laatii vuosittain kertomuksen turvapaikkatilanteesta unionissa ottaen asianmukaisesti huomioon muista asian kannalta merkityksellisistä lähteistä jo saatavilla olevat tiedot. Tukivirasto arvioi osana kertomusta tämän asetuksen nojalla toteutettujen toimien tuloksia ja tekee niistä kattavan vertailevan analyysin, jotta voidaan parantaa yhteisen järjestelmän laatua, johdonmukaisuutta ja tehokkuutta.
2. Tukivirasto voi työohjelmansa mukaisesti taikka hallintoneuvoston tai komission pyynnöstä sekä jäsenvaltioiden tai Euroopan parlamentin ilmaisemat näkemykset asianmukaisesti huomioon ottaen hyväksyä tiiviissä yhteistyössä työryhmiensä ja komission kanssa unionin turvapaikkasäädösten täytäntöönpanoa koskevia teknisiä asiakirjoja, kuten suuntaviivoja ja käsikirjoja. Kun teknisissä asiakirjoissa viitataan kansainväliseen pakolaisoikeuteen liittyviin seikkoihin, niissä on otettava asianmukaisesti huomioon asiaankuuluvat UNHCR:n suuntaviivat. Asiakirjojen tarkoituksena ei ole antaa jäsenvaltioille kansainvälistä suojelua koskevien hakemusten hyväksymistä tai hylkäämistä koskevia ohjeita.
3 LUKU
TURVAPAIKKA-ASIOIDEN TUKIRYHMÄT
13 artikla
Yhteensovittaminen
1. Yksi tai useampi jäsenvaltio, johon kohdistuu erityisiä paineita, voi pyytää tukivirastoa lähettämään paikan päälle turvapaikka-asioiden tukiryhmän. Tukiryhmän lähettämistä pyytävän yhden tai useamman jäsenvaltion on annettava erityisesti kuvaus tilanteesta, ilmoitettava lähettämistä koskevan pyynnön tavoitteet ja määritettävä lähettämistä koskevat arvioidut tarpeensa 18 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
2. Tukivirasto voi vastauksena tällaiseen pyyntöön sovittaa yhteen apua pyytäneelle yhdelle tai useammalle jäsenvaltiolle annettavaa tarvittavaa teknistä ja operatiivista tukea sekä turvapaikka-asioiden tukiryhmän lähettämistä kyseisen yhden tai useamman jäsenvaltion alueelle rajoitetuksi ajaksi 18 artiklassa tarkoitetun toimintasuunnitelman perusteella.
14 artikla
Tekninen apu
Turvapaikka-asioiden tukiryhmät tarjoavat 18 artiklassa tarkoitetussa toimintasuunnitelmassa sovitulla tavalla asiantuntemusta erityisesti tulkkauspalvelujen, alkuperämaita koskevien tietojen sekä turvapaikkahakemusten käsittelyn ja hallinnoinnin osalta 10 artiklassa tarkoitettujen jäsenvaltioille tarjottavien tukitoimien puitteissa.
15 artikla
Turvapaikkavalmiushenkilöiden luettelo
1. Hallintoneuvosto päättää pääjohtajan ehdotuksesta äänioikeutettujen jäsentensä kolmen neljäsosan enemmistöllä turvapaikka-asioiden tukiryhmissä käytettäväksi annettavien asiantuntijoiden henkilökuvauksista ja kokonaismäärästä (turvapaikkavalmiushenkilöiden luettelo). Tukivirasto laatii tulkkien luettelon osana turvapaikkavalmiushenkilöiden luetteloa. Samaa menettelyä sovelletaan kaikkiin myöhempiin muutoksiin, jotka koskevat turvapaikkavalmiushenkilöiden luettelossa olevien asiantuntijoiden henkilökuvauksia ja kokonaismäärää.
2. Jäsenvaltiot osallistuvat turvapaikkavalmiushenkilöiden luettelon aikaansaamiseen toimittamalla kansallisten asiantuntijoiden luettelon, joka perustuu määriteltyihin henkilökuvauksiin ja johon ne nimeävät asiantuntijoita, jotka vastaavat vaadittuja henkilökuvauksia.
Jäsenvaltiot avustavat tukivirastoa tulkkien nimeämisessä tulkkien luetteloon.
Jäsenvaltiot voivat päättää lähettää tulkkeja alueelle tai asettaa heitä käyttöön videoneuvottelupalvelun välityksellä.
16 artikla
Paikan päälle lähettäminen
1. Kotijäsenvaltio päättää itsenäisesti (kansallisen luettelon) asiantuntijoiden lukumäärästä ja henkilökuvauksesta sekä heidän paikan päälle lähettämisensä kestosta. Jäsenvaltioiden on tukiviraston pyynnöstä asetettava nämä asiantuntijat käyttöön lähettämistä varten, jollei jäsenvaltiossa vallitseva tilanne vaikuta merkittävästi kansallisten tehtävien suorittamiseen, esimerkiksi tapauksessa, jossa kansainvälistä suojelua hakevien henkilöiden aseman määrittämistä varten tarvittavia menettelyjä varten ei ole riittävästi henkilöstöä. Jäsenvaltioiden on tukiviraston pyynnöstä ilmoitettava mahdollisimman pian niiden kansallisessa luettelossa olevien asiantuntijoiden määrä, nimet ja henkilökuvaukset, jotka voidaan asettaa mahdollisimman pian käyttöön turvapaikka-asioiden tukiryhmän jäseninä.
2. Pääjohtajan on lähetettävän turvapaikka-asioiden tukiryhmän kokoonpanoa määrittäessään otettava huomioon apua pyytävässä jäsenvaltiossa vallitseva erityiset olosuhteet. Turvapaikka-asioiden tukiryhmä muodostetaan 18 artiklassa tarkoitettua toimintasuunnitelmaa noudattaen.
17 artikla
Lähettämistä koskeva päätöksentekomenettely
1. Pääjohtaja voi tarvittaessa lähettää tukiviraston asiantuntijoita arvioimaan tilannetta apua pyytävässä jäsenvaltiossa.
2. Pääjohtajan on viipymättä ilmoitettava hallintoneuvostolle turvapaikka-asioiden tukiryhmien lähettämistä koskevasta jäsenvaltion pyynnöstä.
3. Pääjohtajan on tehtävä päätös turvapaikka-asioiden tukiryhmien lähettämistä koskevan pyynnön johdosta mahdollisimman pian ja viimeistään viiden työpäivän kuluessa pyynnön vastaanottamisesta. Pääjohtaja antaa päätöksen kirjallisesti tiedoksi samaan aikaan sekä apua pyytäneelle jäsenvaltiolle että hallintoneuvostolle mainiten päätöksen keskeiset perustelut.
4. Jos pääjohtaja päättää yhden tai useamman turvapaikka-asioiden tukiryhmän lähettämisestä, tukiviraston ja apua pyytäneen jäsenvaltion on laadittava välittömästi toimintasuunnitelma 18 artiklan mukaisesti.
5. Kun toimintasuunnitelma on hyväksytty, pääjohtajan on ilmoitettava niille jäsenvaltioille, joiden asiantuntijoita on määrä käyttää turvapaikka-asioiden tukiryhmässä, tiedot vaadituista lukumääristä ja henkilökuvauksista. Nämä tiedot on toimitettava kirjallisesti 19 artiklassa tarkoitetuille kansallisille yhteyspisteille ja niissä on ilmoitettava lähettämisen aiottu alkamispäivämäärä. Yhteyspisteelle on toimitettava myös toimintasuunnitelman jäljennös.
6. Pääjohtajan ollessa poissa tai estynyt hänen tehtäviään hoitava yksikön päällikkö tekee turvapaikka-asioiden tukiryhmien lähettämistä koskevat päätökset.
18 artikla
Toimintasuunnitelma
1. Pääjohtaja ja apua pyytänyt jäsenvaltio sopivat toimintasuunnitelmasta, jossa määritellään yksityiskohtaisesti turvapaikka-asioiden tukiryhmien lähettämistä koskevat edellytykset. Toimintasuunnitelmassa on oltava seuraavat tiedot:
a)
tilanteen kuvaus ja toimintatapa sekä lähettämisen tavoitteet, mukaan lukien operatiivinen tavoite;
b)
tukiryhmien lähettämisen ennakoitu kesto;
c)
maantieteellinen vastuualue apua pyytäneessä jäsenvaltiossa, johon tukiryhmät lähetetään;
d)
tukiryhmien jäsenten tehtävien kuvaus ja heille annettavat erityisohjeet, mukaan lukien tietokannat, joita he saavat käyttää sekä varusteet, joita he saavat käyttää apua pyytäneessä jäsenvaltiossa; ja
e)
tukiryhmien kokoonpano.
2. Toimintasuunnitelman muutoksiin tai mukautuksiin on saatava sekä pääjohtajan että apua pyytäneen jäsenvaltion hyväksyntä. Tukivirasto lähettää osallistuville jäsenvaltioille välittömästi jäljennöksen muutetusta tai mukautetusta toimintasuunnitelmasta.
19 artikla
Kansallinen yhteyspiste
Kunkin jäsenvaltion on nimettävä kansallinen yhteyspiste, joka vastaa yhteydenpidosta tukivirastoon kaikissa turvapaikka-asioiden tukiryhmien toimintaan liittyvissä kysymyksissä.
20 artikla
Unionin yhteyshenkilö
1. Pääjohtaja nimeää yhden tai useamman tukiviraston asiantuntijan yhteensovittamisesta vastaavaksi unionin yhteyshenkilöksi. Pääjohtaja ilmoittaa nimeämisestä vastaanottavalle jäsenvaltiolle.
2. Unionin yhteyshenkilö edustaa tukivirastoa kaikissa turvapaikka-asioiden tukiryhmien lähettämiseen liittyvissä asioissa. Erityisesti unionin yhteyshenkilö:
a)
toimii yhdyshenkilönä tukiviraston ja vastaanottavan jäsenvaltion välillä;
b)
toimii yhdyshenkilönä tukiviraston ja turvapaikka-asioiden tukiryhmien jäsenten välillä ja avustaa heitä tukiviraston puolesta kaikissa kysymyksissä, jotka liittyvät näiden ryhmien lähettämisen edellytyksiin;
c)
seuraa toimintasuunnitelman asianmukaista täytäntöönpanoa; ja
d)
raportoi tukivirastolle kaikista turvapaikka-asioiden tukiryhmien lähettämiseen liittyvistä seikoista.
3. Pääjohtaja voi valtuuttaa unionin yhteyshenkilön avustamaan toimintasuunnitelman toteuttamiseen ja tukiryhmien lähettämiseen liittyvien riitojen ratkaisemisessa.
4. Tehtäviään hoitaessaan unionin yhteyshenkilö saa ottaa vastaan ohjeita ainoastaan tukivirastolta.
21 artikla
Siviilioikeudellinen vastuu
1. Kun turvapaikka-asioiden tukiryhmän jäsenet toimivat vastaanottavassa jäsenvaltiossa, tämä jäsenvaltio on vastuussa heidän virantoimituksessa mahdollisesti aiheuttamistaan vahingoista kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti.
2. Jos tällainen vahinko johtuu vakavasta laiminlyönnistä tai tahallisuudesta, vastaanottava jäsenvaltio voi ottaa yhteyden kotijäsenvaltioon, jotta tämä korvaisi sille ne määrät, jotka vastaanottava jäsenvaltio on suorittanut vahingon kärsijöille tai heidän oikeudenomistajilleen.
3. Kunkin jäsenvaltion on luovuttava vaatimasta vastaanottavaa jäsenvaltiota tai muutakaan jäsenvaltiota korvaamaan vahinkoja, joita sille on aiheutunut, jollei vahinko ole ollut seurausta vakavasta laiminlyönnistä tai tahallisuudesta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta ensiksi mainitun jäsenvaltion oikeuksien käyttämistä kolmansia osapuolia kohtaan.
4. Jäsenvaltioiden väliset 2 ja 3 kohdan soveltamista koskevat riidat, joita ei voida ratkaista niiden välisin neuvotteluin, on saatettava unionin tuomioistuimen ratkaistavaksi SEUT-sopimuksen 273 artiklan mukaisesti.
5. Tukivirasto korvaa tukiviraston kalustolle lähettämisen aikana aiheutuneisiin vahinkoihin liittyvät kustannukset, jollei vahinko ole ollut seurausta vakavasta laiminlyönnistä tai tahallisuudesta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta sen oikeuksien käyttämistä kolmansia osapuolia kohtaan.
22 artikla
Rikosoikeudellinen vastuu
Turvapaikka-asioiden tukiryhmän lähettämisen aikana turvapaikka-asioiden tukiryhmän jäseniä kohdellaan samalla tavalla kuin vastaanottavan jäsenvaltion virkamiehiä sellaisten rikosten osalta, joiden kohteeksi he joutuvat tai joita he tekevät.
23 artikla
Kustannukset
Kun jäsenvaltiot asettavat käyttöön asiantuntijoitaan turvapaikka-asioiden tukiryhmiin lähettämistä varten, tukivirasto vastaa kokonaisuudessaan kustannuksista, jotka liittyvät seuraaviin:
a)
matkat kotijäsenvaltiosta vastaanottavaan jäsenvaltioon ja vastaanottavasta jäsenvaltiosta kotijäsenvaltioon;
b)
rokotukset;
c)
erityisvakuutukset;
d)
terveydenhoito;
e)
päivärahat, asuminen mukaan lukien;
f)
tukiviraston tekninen kalusto; ja
g)
asiantuntijoiden palkkiot.
4 LUKU
TUKIVIRASTON ORGANISAATIO
24 artikla
Tukiviraston hallinto- ja johtamisrakenne
Tukiviraston hallinto- ja johtamisrakenne muodostuu
a)
hallintoneuvostosta;
b)
pääjohtajasta ja tukiviraston henkilöstöstä;
Tukiviraston hallinto- ja johtamisrakenteeseen voi kuulua toimeenpaneva komitea, jos sellainen on perustettu 29 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
25 artikla
Hallintoneuvoston kokoonpano
1. Kukin tämän asetuksen sitoma jäsenvaltio nimittää hallintoneuvostoon yhden jäsenen ja komissio kaksi jäsentä.
2. Kutakin hallintoneuvoston jäsentä voi edustaa tai hänellä voi olla mukanaan varajäsen; ollessaan jäsenen mukana varajäsenellä ei ole äänioikeutta.
3. Hallintoneuvoston jäsenet nimitetään heidän kokemuksensa, ammatilliseen vastuunsa ja heillä turvapaikka-asioiden alalla olevan korkeatasoisen asiantuntemuksensa perusteella.
4. UNHCR:n edustaja on hallintoneuvoston jäsen ilman äänioikeutta.
5. Hallintoneuvoston jäsenten toimikausi on kolme vuotta. Tämä toimikausi voidaan uusia. Jos jäsenen toimikausi päättyy tai jos jäsen eroaa, hän jatkaa tehtävässään, kunnes hänet on nimitetty uudeksi toimikaudeksi tai hänen tilalleen on nimitetty uusi jäsen.
26 artikla
Hallintoneuvoston puheenjohtaja
1. Hallintoneuvosto valitsee äänioikeutettujen jäsentensä keskuudesta puheenjohtajan ja varapuheenjohtajan. Varapuheenjohtaja toimii viran puolesta puheenjohtajan sijaisena tämän ollessa estyneenä hoitamasta tehtäviään.
2. Puheenjohtajan ja varapuheenjohtajan toimikausi on kolme vuotta, ja tämä toimikausi voidaan uusia vain kerran. Jos heidän jäsenyytensä hallintoneuvostossa päättyy heidän ollessaan puheenjohtajana tai varapuheenjohtajana, toimikausi päättyy samaan aikaan ilman eri toimenpiteitä.
27 artikla
Hallintoneuvoston kokoukset
1. Hallintoneuvosto kokoontuu puheenjohtajansa kutsusta. Tukiviraston pääjohtaja osallistuu kokouksiin. UNHCR:n edustaja ei osallistu kokouksiin, kun hallintoneuvosto suorittaa 29 artiklan 1 kohdan b, h, i, j ja m alakohdan ja 29 artiklan 2 kohdan mukaisia tehtäviä ja kun hallintoneuvosto päättää rahoitusvarojen käyttöön asettamisesta sellaisten toimien rahoittamiseksi, joiden avulla tukivirasto voi 50 artiklan mukaisesti hyödyntää UNHCR:n asiantuntemusta turvapaikkakysymyksissä.
2. Hallintoneuvosto pitää vähintään kaksi sääntömääräistä kokousta vuodessa. Lisäksi se kokoontuu puheenjohtajansa aloitteesta tai jos kolmannes sen jäsenistä sitä pyytää.
3. Hallintoneuvosto voi kutsua kokouksiinsa tarkkailijoiksi henkilöitä, joiden lausunnoilla voi olla merkitystä.
Tanska kutsutaan osallistumaan hallintoneuvoston kokouksiin.
4. Hallintoneuvoston jäsenten apuna voi olla neuvonantajia tai asiantuntijoita, jollei sen työjärjestyksestä muuta johdu.
5. Tukivirasto huolehtii hallintoneuvoston sihteeristön tehtävistä.
28 artikla
Äänestys
1. Jollei toisin ole säädetty, hallintoneuvosto tekee päätöksensä äänioikeutettujen jäsentensä äänten ehdottomalla enemmistöllä. Kullakin äänioikeutetulla jäsenellä on yksi ääni. Jäsenen poissa ollessa hänen varajäsenellään on oikeus käyttää äänioikeutta.
2. Pääjohtajalla ei ole äänioikeutta.
3. Puheenjohtaja osallistuu äänestykseen.
4. Jäsenvaltiot, jotka eivät osallistu kaikilta osin unionin turvapaikka-alan säännöstöön, eivät osallistu äänestykseen, jos hallintoneuvoston on määrä tehdä 29 artiklan 1 kohdan e alakohdan soveltamisalaan kuuluvia päätöksiä, kun kyseessä oleva tekninen asiakirja liittyy yksinomaan sellaiseen unionin turvapaikkasäädökseen, joka ei niitä sido.
5. Hallintoneuvoston työjärjestyksessä määritellään yksityiskohtaisemmat äänestystä koskevat järjestelyt, erityisesti olosuhteet, joissa jäsen voi toimia toisen jäsenen puolesta, sekä tarvittaessa päätösvaltaisuutta koskevat vaatimukset.
29 artikla
Hallintoneuvoston tehtävät
1. Hallintoneuvosto huolehtii siitä, että tukivirasto hoitaa sille osoitetut tehtävät. Hallintoneuvosto on tukiviraston suunnittelu- ja valvontaelin. Erityisesti se:
a)
hyväksyy työjärjestyksensä kaikkien äänioikeutettujen jäsentensä kolmen neljäsosan enemmistöllä ja saatuaan komission lausunnon;
b)
nimittää 30 artiklan mukaisesti pääjohtajan, käyttää pääjohtajaan nähden kurinpitovaltaa ja tarvittaessa pidättää hänet virantoimituksesta tai erottaa hänet;
c)
hyväksyy vuosittaisen yleiskertomuksen tukiviraston toiminnasta ja toimittaa sen seuraavan vuoden kesäkuun 15 päivänä Euroopan parlamentille, neuvostolle, komissiolle ja tilintarkastustuomioistuimelle. Vuosittainen yleiskertomus on julkistettava;
d)
hyväksyy 12 artiklan 1 kohdan mukaisesti unionin turvapaikkatilannetta koskevan vuosittaisen kertomuksen. Kertomus toimitetaan Euroopan parlamentille. Neuvosto ja komissio voivat pyytää, että selvitys toimitetaan myös niille;
e)
hyväksyy 12 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut tekniset asiakirjat;
f)
hyväksyy kunkin vuoden syyskuun 30 päivään mennessä pääjohtajan esittämän luonnoksen perusteella ja komission lausunnon saatuaan äänioikeutettujen jäsentensä kolmen neljäsosan enemmistöllä tukiviraston seuraavan vuoden työohjelman ja toimittaa sen Euroopan parlamentille, neuvostolle ja komissiolle; Työohjelma hyväksytään unionin vuotuisen talousarviomenettelyn ja turvapaikka-asioita koskevan unionin lainsäädäntöohjelman mukaisesti;
g)
hoitaa tukiviraston talousarvioon liittyvät 5 luvussa säädetyt tehtävänsä;
h)
hyväksyy asetuksen (EY) N:o 1049/2001 soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt tämän asetuksen 42 artiklan mukaisesti;
i)
hyväksyy tukiviraston henkilöstöpolitiikan 38 artiklan mukaisesti;
j)
hyväksyy monivuotisen henkilöstöpoliittisen suunnitelman pyydettyään komissiolta lausunnon asiasta;
k)
tekee päätökset, joita tässä asetuksessa määritellyn tukiviraston toimeksiannon täyttäminen edellyttää;
l)
tekee päätökset tässä asetuksessa säädettyjen tietojärjestelmien, erityisesti 4 artiklan b kohdassa tarkoitetun tietoportaalin, luomisesta ja tarvittaessa jatkokehittelystä; ja
m)
tekee päätökset tukiviraston sisäisten työskentelyrakenteiden luomisesta ja tarvittaessa muuttamisesta;
2. Hallintoneuvosto voi perustaa toimeenpanevan komitean avustamaan hallintoneuvostoa ja pääjohtajaa niiden päätösten, työohjelman ja toimien valmistelussa, jotka hallintoneuvoston on määrä hyväksyä, ja tarvittaessa tekemään kiireellisissä tapauksissa tiettyjä väliaikaisia päätöksiä hallintoneuvoston puolesta.
Toimeenpaneva komitea koostuu hallintoneuvoston jäsenten keskuudesta nimetyistä kahdeksasta jäsenestä, joista yhden on oltava toinen komission nimittämistä hallintoneuvoston jäsenistä. Toimeenpanevan komitean jäsenten toimikausi on sama kuin hallintoneuvoston jäsenten.
UNHCR:n edustajat tai muut henkilöt, joiden lausunnoilla voi olla merkitystä, voivat toimeenpanevan komitean pyynnöstä osallistua toimeenpanevan komitean kokouksiin ilman äänioikeutta.
Tukivirasto vahvistaa toimeenpanevan komitean toimintamenettelyt tukiviraston työjärjestyksessä ja julkistaa ne.
30 artikla
Pääjohtajan nimittäminen
1. Hallintoneuvosto nimittää pääjohtajan viideksi vuodeksi komission järjestämässä avoimessa kilpailussa soveltuviksi hakijoiksi kelpuutettujen henkilöiden keskuudesta. Tämä valintamenettely edellyttää, että Euroopan unionin virallisessa lehdessä ja muualla julkaistaan kiinnostuksenilmaisupyyntö. Hallintoneuvosto voi vaatia uutta menettelyä, jos se katsoo, ettei yksikään ensimmäisessä luettelossa oleva hakija ole soveltuva. Pääjohtaja nimitetään hänen henkilökohtaisten ansioidensa, turvapaikka-alalla hankkimansa kokemuksen sekä hallinto- ja johtamistaitojensa perusteella. Hallintoneuvoston valitsema ehdokas kutsutaan ennen nimittämistä antamaan lausuma yhdelle tai useammalle Euroopan parlamentin asiassa toimivaltaiselle valiokunnalle ja vastaamaan niiden jäsenten esittämiin kysymyksiin.
Lausuman antamisen jälkeen Euroopan parlamentti voi antaa lausunnon, jossa se esittää näkemyksensä valitusta hakijasta. Hallintoneuvosto ilmoittaa Euroopan parlamentille, miten tämä lausunto on otettu huomioon. Lausuntoa on käsiteltävä henkilökohtaisena ja luottamuksellisena, kunnes hakija nimitetään.
Pääjohtajan viisivuotiskauden yhdeksän viimeisen kuukauden kuluessa komissio suorittaa arvioinnin, jossa se ottaa huomioon erityisesti
-
pääjohtajan saavuttamat tulokset; ja
-
tukiviraston seuraavien vuosien tehtävät ja tarpeet.
2. Hallintoneuvosto voi arvioinnin huomioon ottaen jatkaa pääjohtajan toimikautta kerran enintään kolmella vuodella, mutta ainoastaan, jos tällainen jatkaminen on tukiviraston tarkoituksen ja tarpeiden vuoksi perusteltua.
3. Hallintoneuvoston on ilmoitettava Euroopan parlamentille aikomuksestaan jatkaa pääjohtajan toimikautta. Pääjohtaja on kutsuttava toimikautensa jatkamista edeltävän kuukauden aikana antamaan lausuma Euroopan parlamentin yhdelle tai useammalle asiassa toimivaltaiselle valiokunnalle ja vastaamaan niiden jäsenten esittämiin kysymyksiin.
31 artikla
Pääjohtajan tehtävät
1. Tukivirastoa johtaa sen pääjohtaja, joka hoitaa tehtäviään riippumattomasti. Pääjohtaja vastaa toimistaan hallintoneuvostolle.
2. Pääjohtaja ei saa pyytää eikä ottaa vastaan ohjeita miltään hallitukselta eikä miltään muulta elimeltä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta komission, hallintoneuvoston tai mahdollisesti perustetun toimeenpanevan komitean toimivaltaa.
3. Pääjohtaja raportoi pyydettäessä Euroopan parlamentille tehtäviensä hoidosta. Neuvosto voi kehottaa pääjohtajaa raportoimaan tehtäviensä hoidosta.
4. Pääjohtaja on tukiviraston laillinen edustaja.
5. Pääjohtajaa voi avustaa yksi tai useampi yksikön päällikkö. Pääjohtajan ollessa poissa tai estyneenä hänen tehtäviään hoitaa yksikön päällikkö.
6. Pääjohtaja vastaa tukiviraston hallinnollisesta johtamisesta ja sille tällä asetuksella asetettujen tehtävien täytäntöön panemisesta. Pääjohtajan vastuulla on erityisesti
a)
huolehtia tukiviraston päivittäisestä hallinnosta;
b)
laatia tukiviraston työohjelmat komission lausunnon saatuaan;
c)
toteuttaa työohjelmat ja panna hallintoneuvoston tekemät päätökset täytäntöön;
d)
laatia 4 artiklan b alakohdassa tarkoitetut alkuperämaita koskevat raportit;
e)
valmistella 37 artiklan nojalla annettavat tukiviraston varainhoitoa koskevat säännöt, jotka hallintoneuvosto hyväksyy, ja niiden täytäntöönpanotoimenpiteet;
f)
laatia ehdotus ennakkoarvioksi tukiviraston tuloista ja menoista ja sen talousarvion toteuttamisesta;
g)
käyttää tukiviraston henkilöstön suhteen 38 artiklassa säädettyä toimivaltaa;
h)
tehdä päätökset tässä asetuksessa säädettyjen tietojärjestelmien, mukaan lukien 4 artiklan c kohdassa tarkoitetun tietoportaalin, hallinnoinnista;
i)
tehdä päätökset tukiviraston sisäisten työskentelyrakenteiden hallinnoinnista;
j)
jäljempänä 51 artiklassa tarkoitetun neuvoa-antavan ryhmän yhteensovittaminen ja toiminta. Tätä varten pääjohtaja merkityksellisiä kansalaisyhteiskunnan järjestöjä kuullen ensin hyväksyy neuvoa-antavan ryhmän perustamista koskevan suunnitelman. Neuvoa-antavan ryhmän virallisen perustamisen jälkeen pääjohtaja hyväksyy sitä kuullen toimintasuunnitelman, joka sisältää kuulemisten tiheyttä ja luonnetta koskevat säännöt sekä 51 artiklan täytäntöönpanoa koskevat organisatoriset mekanismit. Lisäksi on hyväksyttävä avoimet perusteet jatkuvalle neuvoa-antavaan ryhmään osallistumiselle.
32 artikla
Työryhmät
1. Tukivirasto voi osana tässä asetuksessa säädettyä toimeksiantoaan perustaa työryhmiä, jotka muodostuvat sellaisista jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten asiantuntijoista, jotka toimivat turvapaikkakysymysten parissa, tuomarit mukaan lukien. Tukivirasto perustaa työryhmiä 4 artiklan e alakohdan ja 12 artiklan 2 kohdan soveltamiseksi. Asiantuntijoita voivat edustaa sijaiset, jotka nimetään samalla kertaa.
2. Komissiolla on oikeus osallistua työryhmien toimintaan. UNHCR:n edustajat voivat osallistua tukiviraston työryhmien kokouksiin käsiteltävien kysymysten luonteesta riippuen täysimääräisesti tai osan aikaa.
3. Työryhmät voivat kutsua kokouksiinsa henkilöitä, joiden lausunnoilla voi olla merkitystä, turvapaikkakysymysten parissa toimivien kansalaisyhteiskunnan järjestöjen edustajat mukaan lukien.
5 LUKU
VARAINHOITOA KOSKEVAT SÄÄNNÖKSET
33 artikla
Talousarvio
1. Tukiviraston kaikista tuloista ja menoista laaditaan kutakin kalenterivuotta vastaavaa varainhoitovuotta varten arvio, jonka perusteella tulot ja menot otetaan tukiviraston talousarvioon.
2. Talousarvioon otettavien tulojen ja menojen on oltava tasapainossa.
3. Sulkematta pois muita tulonlähteitä tukiviraston tulot koostuvat seuraavista:
a)
Euroopan unionin yleiseen talousarvioon otettu yhteisön maksuosuus;
b)
jäsenvaltioiden mahdollinen vapaaehtoinen maksuosuus;
c)
tukiviraston julkaisuista ja muista suoritteista saadut tulot;
d)
assosioituneiden maiden maksuosuudet.
4. Tukiviraston menoihin kuuluvat henkilöstön palkat, hallinto- ja infrastruktuurimenot sekä toimintakustannukset.
34 artikla
Talousarvion laatiminen
1. Pääjohtaja laatii ja toimittaa hallintoneuvostolle joka vuosi ehdotuksen ennakkoarvioksi tukiviraston seuraavan varainhoitovuoden tuloista ja menoista, mihin sisältyy henkilöstötaulukko.
2. Hallintoneuvosto laatii tähän ehdotukseen perustuvan väliaikaisen ennakkoarvion tukiviraston tuloista ja menoista seuraavaa varainhoitovuotta varten.
3. Väliaikainen ennakkoarvio tukiviraston tuloista ja menoista toimitetaan komissiolle vuosittain viimeistään 10 päivänä helmikuuta. Hallintoneuvosto toimittaa lopullisen ennakkoarvion, johon sisältyy henkilöstötaulukkoa koskeva esitys, komissiolle viimeistään 31 päivänä maaliskuuta.
4. Komissio toimittaa ennakkoarvion Euroopan unionin yleistä talousarviota koskevan alustavan esityksen yhteydessä Euroopan parlamentille ja neuvostolle, jäljempänä ’budjettivallan käyttäjä’.
5. Tämän ennakkoarvion perusteella komissio sisällyttää Euroopan unionin alustavaan yleiseen talousarvioon määrärahat, joita se pitää henkilöstötaulukon perusteella välttämättöminä, sekä yleisestä talousarviosta otettavan avustuksen määrän. Komissio toimittaa alustavan talousarvioesityksen budjettivallan käyttäjälle SEUT-sopimuksen 313 ja 314 artiklan mukaisesti.
6. Budjettivallan käyttäjä hyväksyy määrärahat tukiviraston avustusta varten.
7. Budjettivallan käyttäjä vahvistaa tukiviraston henkilöstötaulukon.
8. Hallintoneuvosto hyväksyy tukiviraston talousarvion. Siitä tulee lopullinen, kun Euroopan unionin yleinen talousarvio on lopullisesti vahvistettu. Sitä mukautetaan tarvittaessa tätä vastaavasti.
9. Hallintoneuvoston on ilmoitettava budjettivallan käyttäjälle mahdollisimman pian aikomuksestaan toteuttaa hankkeita, joilla voi olla huomattavaa taloudellista vaikutusta talousarvion rahoitukseen, erityisesti kiinteistöihin liittyviä hankkeita kuten kiinteistöjen vuokraus tai hankinta. Hallintoneuvoston on ilmoitettava asiasta komissiolle.
10. Jos toinen budjettivallan käyttäjä on ilmoittanut aikomuksestaan antaa lausunto, se toimittaa sen hallintoneuvostolle kuuden viikon kuluessa hankkeesta ilmoittamisesta.
35 artikla
Talousarvion toteuttaminen
1. Pääjohtaja toteuttaa tukiviraston talousarvion.
2. Pääjohtaja toimittaa vuosittain budjettivallan käyttäjälle kaikki arviointimenettelyjen tuloksen kannalta tärkeät tiedot.
36 artikla
Tilinpäätöksen esittäminen ja vastuuvapauden myöntäminen
1. Tukiviraston tilinpitäjä toimittaa alustavan tilinpäätöksen ja selvityksen varainhoitovuoden talousarvio- ja varainhallinnosta komission tilinpitäjälle viimeistään varainhoitovuoden päättymistä seuraavan maaliskuun 1 päivänä. Komission tilinpitäjä konsolidoi toimielinten ja hajautettujen elinten alustavat tilinpäätökset varainhoitoasetuksen 128 artiklan mukaisesti.
2. Komission tilinpitäjä toimittaa tukiviraston alustavan tilinpäätöksen ja selvityksen varainhoitovuoden talousarvio- ja varainhallinnosta tilintarkastustuomioistuimelle viimeistään varainhoitovuoden päättymistä seuraavan maaliskuun 31 päivänä. Selvitys varainhoitovuoden talousarvio- ja varainhallinnosta toimitetaan myös Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
3. Saatuaan tukiviraston alustavaa tilinpäätöstä koskevat huomautukset, jotka tilintarkastustuomioistuin on laatinut varainhoitoasetuksen 129 artiklan mukaisesti, pääjohtaja laatii tukiviraston lopullisen tilinpäätöksen omalla vastuullaan ja toimittaa sen hallintoneuvostolle lausuntoa varten.
4. Hallintoneuvosto antaa lausunnon tukiviraston lopullisesta tilinpäätöksestä.
5. Pääjohtaja toimittaa lopullisen tilinpäätöksen ja hallintoneuvoston lausunnon Euroopan parlamentille, neuvostolle, komissiolle ja tilintarkastustuomioistuimelle viimeistään varainhoitovuoden päättymistä seuraavan heinäkuun 1 päivänä.
6. Lopullinen tilinpäätös julkaistaan.
7. Pääjohtaja toimittaa tilintarkastustuomioistuimelle vastauksen tämän huomautuksiin viimeistään 30 päivänä syyskuuta. Hän toimittaa sen myös hallintoneuvostolle.
8. Pääjohtaja antaa Euroopan parlamentille tämän pyynnöstä varainhoitoasetuksen 146 artiklan 3 kohdan mukaisesti kaikki kyseistä varainhoitovuotta koskevan vastuuvapausmenettelyn asianmukaista toteuttamista varten tarvittavat tiedot.
9. Euroopan parlamentti myöntää neuvoston määräenemmistöllä antamasta suosituksesta pääjohtajalle vuoden N talousarvion toteuttamista koskevan vastuuvapauden ennen 15 päivää toukokuuta vuonna N + 2.
37 artikla
Varainhoitoa koskevat säännöt
Hallintoneuvosto vahvistaa tukiviraston varainhoitoa koskevat säännöt komissiota kuultuaan. Säännöt eivät saa poiketa Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 185 artiklassa tarkoitettuja elimiä koskevasta varainhoidon puiteasetuksesta 19 päivänä marraskuuta 2002 annetusta komission asetuksesta (EY, Euratom) N:o 2343/2002 (11) ainoastaan, paitsi jos tämä on välttämätöntä tukiviraston toiminnasta johtuvien erityisvaatimusten vuoksi ja jos komissio antaa siihen ennalta suostumuksensa.
6 LUKU
HENKILÖSTÖÄ KOSKEVAT SÄÄNNÖKSET
38 artikla
Henkilöstö
1. Tukiviraston henkilöstöön ja pääjohtajaan sovelletaan asetuksessa (ETY, Euratom, EHTY) N:o 259/68 (12) (henkilöstösäännöt) säädettyjä Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavia henkilöstösääntöjä ja Euroopan yhteisöjen muuhun henkilöstöön sovellettavia palvelussuhteen ehtoja sekä Euroopan unionin toimielinten näiden henkilöstösääntöjen ja palvelussuhteen ehtojen soveltamiseksi yhteisesti hyväksymiä sääntöjä.
2. Hallintoneuvosto vahvistaa yhteisymmärryksessä komission kanssa tarvittavat henkilöstösääntöjen 110 artiklassa tarkoitetut täytäntöönpanosäännöt.
3. Tukivirasto käyttää henkilöstönsä suhteen niitä valtuuksia, jotka on henkilöstösäännöissä uskottu nimittävälle viranomaiselle ja muuhun henkilöstöön sovellettavissa palvelussuhteen ehdoissa viranomaiselle, jolla on oikeus tehdä sopimuksia.
4. Hallintoneuvosto antaa säännöksiä, joilla mahdollistetaan sellaisten asiantuntijoiden käyttö, joita jäsenvaltiot lähettävät tukiviraston palvelukseen.
39 artikla
Erioikeudet ja vapaudet
Tukivirastoon sovelletaan Euroopan unionin erioikeuksista ja vapauksista tehtyä pöytäkirjaa.
7 LUKU
YLEISET SÄÄNNÖKSET
40 artikla
Oikeudellinen asema
1. Tukivirasto on unionin elin. Se on oikeushenkilö.
2. Tukivirastolla on kaikissa jäsenvaltioissa laajin kansallisen lainsäädännön mukainen oikeushenkilöllä oleva oikeuskelpoisuus. Se voi muun muassa hankkia ja luovuttaa kiinteää ja irtainta omaisuutta sekä olla asianosaisena oikeudenkäynneissä.
3. Tukivirastoa edustaa sen pääjohtaja.
41 artikla
Kielijärjestelyt
1. Tukivirastoon sovelletaan säännöksiä, jotka ovat Euroopan talousyhteisössä käytettäviä kieliä koskevista järjestelyistä 15 päivänä huhtikuuta 1958 annetussa asetuksessa N:o 1 (13).
2. Tämän asetuksen 29 artiklan 1 kohdan c ja f alakohdassa tarkoitetut vuosittainen yleiskertomus tukiviraston toiminnasta ja vuotuinen työohjelma laaditaan kaikilla Euroopan unionin toimielinten virallisilla kielillä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta SEUT-sopimuksen 342 artiklan nojalla tehtyjen päätösten soveltamista.
3. Euroopan unionin elinten käännöskeskus huolehtii tukiviraston toiminnassa tarvittavista käännöspalveluista.
42 artikla
Oikeus tutustua asiakirjoihin
1. Tukiviraston hallussa oleviin asiakirjoihin sovelletaan asetusta (EY) N:o 1049/2001.
2. Hallintoneuvosto vahvistaa asetuksen (EY) N:o 1049/2001 soveltamista yksityiskohtaiset säännöt kuuden kuukauden kuluessa ensimmäisestä kokouksestaan.
3. Päätöksistä, jotka tukivirasto tekee asetuksen (EY) N:o 1049/2001 8 artiklan nojalla, voidaan tehdä kantelu Euroopan oikeusasiamiehelle SEUT-sopimuksen 228 artiklassa määrättyjen edellytysten mukaisesti tai nostaa kanne Euroopan unionin tuomioistuimessa SEUT-sopimuksen 263 artiklassa määrättyjen edellytysten mukaisesti.
4. Tukiviraston suorittamaan henkilötietojen käsittelyyn sovelletaan asetusta (EY) N:o 45/2001.
43 artikla
Turvaluokiteltujen tietojen ja turvaluokittelemattomien arkaluonteisten tietojen suojaa koskevat turvallisuussäännöt
1. Tukivirasto soveltaa turvallisuutta koskevia periaatteita, jotka sisältyvät komission sisäisten menettelysääntöjen muuttamisesta 29 päivänä marraskuuta 2001 tehtyyn komission päätökseen 2001/844/EY, EHTY, Euratom (14), muun muassa turvaluokiteltujen tietojen vaihtoa, käsittelyä ja tallentamista koskevia säännöksiä.
2. Tukivirasto soveltaa myös turvaluokittelemattomien arkaluonteisten tietojen käsittelyä koskevia turvallisuusperiaatteita, jotka komissio on vahvistanut ja ottanut käyttöön.
44 artikla
Petosten torjunta
1. Petosten, lahjonnan ja muiden säännönvastaisuuksien torjumiseksi sovelletaan rajoituksetta asetusta (EY) N:o 1073/1999.
2. Tukivirasto liittyy 25 päivänä toukokuuta 1999 tehtyyn toimielinten väliseen sopimukseen ja antaa viipymättä määräykset, jotka koskevat tukiviraston koko henkilöstöä.
3. Rahoituspäätöksissä ja niistä johtuvissa täytäntöönpanoa koskevissa sopimuksissa tai välineissä on nimenomaisesti määrättävä, että tilintarkastustuomioistuin ja OLAF voivat tarvittaessa tehdä paikan päällä suoritettavia tarkastuksia, jotka koskevat tukiviraston antaman rahoituksen edunsaajia ja sen jakamisesta vastaavia tahoja.
45 artikla
Vastuujärjestelmä
1. Tukiviraston sopimusperusteinen vastuu määräytyy asianomaiseen sopimukseen sovellettavan lain mukaisesti.
2. Euroopan Unionin tuomioistuimella on toimivalta antaa ratkaisu tukiviraston tekemässä sopimuksessa mahdollisesti olevan välityslausekkeen nojalla.
3. Jos kyseessä on sopimukseen perustumaton vastuu, tukivirasto korvaa jäsenvaltioiden lainsäädäntöön sisältyvien yhteisten perusperiaatteiden mukaisesti vahingon, jonka tukiviraston yksiköt tai henkilöstön jäsenet ovat tehtäviään suorittaessaan aiheuttaneet.
4. Euroopan unionin tuomioistuimella on toimivalta ratkaista riidat, jotka koskevat 3 kohdassa tarkoitettujen vahinkojen korvaamista.
5. Tukiviraston henkilöstöön kuuluvien henkilökohtaisesta vastuusta tukivirastoa kohtaan määrätään heihin sovellettavissa henkilöstösäännöissä.
46 artikla
Arviointi ja tarkistaminen
1. Tukivirasto teettää toimintansa tuloksia koskevan riippumattoman ulkoisen arvioinnin hallintoneuvoston yhteisymmärryksessä komission kanssa antaman toimeksiannon pohjalta viimeistään 19 päivänä kesäkuuta 2014. Tässä arvioinnissa tarkastellaan tukiviraston vaikutusta turvapaikka-asioiden käytännön yhteistyöhön ja yhteiseen järjestelmään. Arvioinnissa on otettava asianmukaisesti huomioon saavutettu edistyminen tukiviraston toimeksiannon puitteissa, mukaan lukien sen arviointi, tarvitaanko lisätoimenpiteitä varmistamaan todellinen solidaarisuus, ja vastuun jako niiden jäsenvaltioiden kanssa, joihin kohdistuu erityisiä paineita. Siinä on käsiteltävä erityisesti mahdollista tarvetta muuttaa tukiviraston toimeksiantoa sekä tällaisten muutosten taloudellisia vaikutuksia samoin kuin myös hallintorakenteen tarkoituksenmukaisuutta tukiviraston tehtävien suorittamisen kannalta. Siinä on otettava huomioon eri sidosryhmien näkemykset sekä unionin että kansallisella tasolla.
2. Hallintoneuvosto päättää yhteisymmärryksessä komission kanssa tulevien arviointien ajoituksesta ottaen huomioon 1 kohdassa tarkoitetun arvioinnin tulokset.
47 artikla
Hallinnollinen valvonta
Tukiviraston toiminta kuuluu Euroopan oikeusasiamiehen valvonnan alaisuuteen SEUT-sopimuksen 228 artiklan mukaisesti.
48 artikla
Yhteistyö Tanskan kanssa
Tukivirasto helpottaa operatiivista yhteistyötä Tanskan kanssa, myös tietojen ja parhaiden käytäntöjen vaihtoa sen toimintaan kuuluvissa asioissa.
49 artikla
Yhteistyö kolmansien ja assosioituneiden maiden kanssa
1. Tukiviraston toimintaan voivat osallistua tarkkailijoina Islanti, Liechtenstein, Norja ja Sveitsi. Tehdään järjestelyjä, joilla täsmennetään erityisesti näiden maiden tukiviraston toimintaan osallistumisen luonne, laajuus ja toteutustapa. Näihin järjestelyihin kuuluvat myös määräykset, jotka koskevat osallistumista tukiviraston käynnistämiin hankkeisiin sekä rahoitusosuuksia ja henkilöstöä. Henkilöstöasioiden osalta näiden järjestelyjen on kaikilta osin oltava henkilöstösääntöjen mukaiset.
2. Tukivirasto helpottaa yhteisymmärryksessä komission kanssa ja toimeksiantonsa puitteissa toimintaansa liittyvissä kysymyksissä, sekä siinä määrin kuin sen tehtävien hoitaminen sitä edellyttää, jäsenvaltioiden ja muiden kuin 1 kohdassa tarkoitettujen kolmansien maiden välistä operatiivista yhteistyötä unionin ulkosuhdepolitiikan puitteissa, ja se voi tehdä yhteistyötä tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvissa teknisissä kysymyksissä toimivaltaisten kolmansien maiden viranomaisten kanssa SEUT-sopimuksen asiaa koskevien määräysten mukaisesti ja tällaisten viranomaisten kanssa sovittujen työjärjestelyjen puitteissa.
50 artikla
Yhteistyö UNHCR:n kanssa
Tukivirasto tekee yhteistyötä UNHCR:n kanssa tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvissa asioissa sen kanssa sovittujen työjärjestelyjen puitteissa. Tukiviraston puolelta hallintoneuvosto päättää työjärjestelyistä, myös niiden talousarviovaikutuksista.
Lisäksi hallintoneuvosto voi päättää, että tukivirasto voi asettaa käyttöön rahoitusvaroja UNHCR:n kulujen kattamiseksi sellaisten toimien osalta, joista ei ole määrätty työjärjestelyissä. Varat myönnetään tukiviraston ja UNHCR:n välille luodun tämän artiklan sekä 2 artiklan 5 kohdan, 5 artiklan, 9 artiklan 1 kohdan, 25 artiklan 4 kohdan ja 32 artiklan 2 kohdan mukaisesti määritellyn erityisen yhteistyösuhteen puitteissa. Asetuksen (EY, Euratom) N:o 2342/2002 75 artiklan mukaisesti sovelletaan varainhoitoasetuksen asiaankuuluvia säännöksiä sekä sen soveltamissääntöjä.
51 artikla
Neuvoa-antava ryhmä
1. Tukivirasto pitää yllä tiivistä vuoropuhelua asian kannalta merkityksellisten kansalaisyhteiskunnan järjestöjen ja toimivaltaisten elinten kanssa, jotka toimivat turvapaikkapolitiikan alalla paikallisella, alueellisella, kansallisella, Euroopan tai kansainvälisellä tasolla, ja perustaa tätä varten neuvoa-antavan ryhmän.
2. Neuvoa-antava ryhmä muodostaa puitteet tietojen vaihtoa ja tietämyksen yhteen kokoamista varten. Se huolehtii tiiviistä vuoropuhelusta tukiviraston ja asiaankuuluvien sidosryhmien välillä.
3. Neuvoa-antava ryhmä on avoin kaikille asian kannalta merkityksellisille sidosryhmille 1 kohdan mukaisesti. Tukivirasto kääntyy neuvoa-antavan ryhmän jäsenten puoleen sellaisten erityisten tarpeiden mukaisesti, jotka liittyvät tukiviraston toiminnassa ensisijaisiksi määriteltyihin aloihin.
UNHCR on neuvoa-antavan ryhmän jäsen viran puolesta.
4. Tukivirasto pyytää neuvoa-antavaa ryhmää erityisesti:
a)
tekemään hallintoneuvostolle 29 artiklan 1 kohdan f alakohdan mukaisesti hyväksyttävää vuotuista työohjelmaa koskevia ehdotuksia;
b)
antamaan hallintoneuvostolle palautetta ja ehdottamaan sille jatkotoimia 29 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetun vuosittaisen kertomuksen sekä 12 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun vuosittaisen unionin turvapaikkatilannetta koskevan kertomuksen pohjalta; ja
c)
toimittamaan tukiviraston työn kannalta merkityksellisten konferenssien, seminaarien ja kokousten tuloksia ja suosituksia pääjohtajalle ja hallintoneuvostolle.
5. Neuvoa-antava ryhmä kokoontuu vähintään kerran vuodessa.
52 artikla
Yhteistyö Frontexin, perusoikeusviraston, muiden unionin elinten sekä kansainvälisten järjestöjen kanssa
Tukivirasto tekee yhteistyötä sellaisten unionin elinten kanssa, joiden toiminta liittyy sen toimialaan, erityisesti Euroopan unionin jäsenvaltioiden operatiivisesta ulkorajayhteistyöstä huolehtivan viraston (Frontex) kanssa ja Euroopan unionin perusoikeustukiviraston (FRA) kanssa sekä tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvissa asioissa toimivaltaisten kansainvälisten järjestöjen kanssa näiden elinten kanssa sovittujen työjärjestelyjen puitteissa SEUT-sopimuksen ja näiden elinten toimivaltaa koskevien säännösten mukaisesti.
Yhteistyöllä on saatava aikaan synergiaetuja kyseisten elinten välillä ja estettävä päällekkäisyyttä eri elinten toimeksiantonsa mukaisesti suorittamassa työssä.
53 artikla
Toimipaikkaa koskeva sopimus ja toimintaedellytykset
Tarvittavat järjestelyt, jotka koskevat tukiviraston sijoittamista vastaanottavaan jäsenvaltioon ja infrastruktuuria, jonka tuo valtio antaa sen käyttöön, sekä vastaanottavassa valtiossa tukiviraston pääjohtajaan, hallintoneuvoston jäseniin, tukiviraston henkilöstöön ja heidän perheenjäseniinsä sovellettavat erityissäännöt vahvistetaan tukiviraston ja vastaanottavan jäsenvaltion välisessä toimipaikkaa koskevassa sopimuksessa, joka tehdään sen jälkeen, kun hallintoneuvosto on antanut sille hyväksyntänsä. Vastaanottavan jäsenvaltion on varmistettava tukiviraston moitteettomalle toiminnalle parhaat mahdolliset olosuhteet, mukaan lukien monikieliset ja Eurooppa-suuntautuneet koulunkäyntimahdollisuudet sekä asianmukaiset kulkuyhteydet.
54 artikla
Tukiviraston toiminnan alkaminen
Tukivirasto on täysin toiminnassa viimeistään 19 päivänä kesäkuuta 2011.
Komissio vastaa tukiviraston perustamisesta ja alkuvaiheen toiminnasta siihen asti, kunnes tukivirastolla on toiminnallinen valmius oman talousarvionsa toteuttamiseen.
Tätä varten
-
siihen asti, kunnes pääjohtaja ottaa tehtävänsä vastaan sen jälkeen, kun hallintoneuvosto on nimittänyt hänet 30 artiklan mukaisesti, komission virkamies voi toimia väliaikaisena johtajana ja hoitaa pääjohtajalle kuuluvia tehtäviä;
-
komission virkamiehet voivat hoitaa tukivirastolle kuuluvia tehtäviä väliaikaisen johtajan tai pääjohtajan vastuulla.
Väliaikainen johtaja voi antaa luvan maksujen suorittamiseen tukiviraston talousarviomäärärahoista hallintoneuvoston annettua hyväksyntänsä ja tehdä sopimuksia, myös henkilöstön palvelukseen ottoa koskevia, sen jälkeen kun tukiviraston henkilöstötaulukko on hyväksytty.
55 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan jäsenvaltioissa perussopimusten mukaisesti.
Tehty Strasbourgissa 19 päivänä toukokuuta 2010.