РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 13 юли 2010 година
относно наличието на прекомерен дефицит във Финландия
(2010/408/ЕС)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 126, параграф 6 във връзка с член 126, параграф 13 и член 136 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като взе предвид съображенията, представени от Финландия,
като има предвид, че:
(1)
Съгласно член 126, параграф 1 от Договора държавите-членки избягват прекомерен държавен дефицит.
(2)
Пактът за стабилност и растеж се основава на целта за стабилни публични финанси като средство за укрепване на условията за ценова стабилност и висок и устойчив растеж, водещ до създаване на трудова заетост.
(3)
Процедурата при прекомерен дефицит (ППД) съгласно член 126 от Договора, изяснена в Регламент (ЕО) № 1467/97 на Съвета от 7 юли 1997 г. за определяне и изясняване на прилагането на процедурата при прекомерен дефицит (1) (който е част от Пакта за стабилност и растеж), предвижда вземането на решение за наличието на прекомерен дефицит. Протоколът относно процедурата при прекомерен дефицит, приложен към Договора, определя допълнителни разпоредби, свързани с изпълнението на ППД. С Регламент (ЕО) № 479/2009 на Съвета (2) се определят подробни правила и определения за прилагането на разпоредбите от посочения протокол.
(4)
Реформата на Пакта за стабилност и растеж от 2005 г. имаше за цел да се увеличи ефективността му и да се заздрави икономическата му основа, както и да се запази устойчивостта на публичните финанси в дългосрочен план. По-специално тя имаше за цел да гарантира, че икономическите и бюджетните условия са взети предвид изцяло на всеки етап от ППД. По този начин Пактът за стабилност и растеж осигурява рамката за подкрепа на държавните политики за бързо възстановяване на стабилното състояние на бюджета, като в същото време се отчита икономическата ситуация.
(5)
Член 126, параграф 5 от Договора изисква Комисията да изпрати становище до Съвета, ако Комисията счита, че съществува или може да възникне прекомерен дефицит в дадена държава-членка. Като взе предвид доклада си в съответствие с член 126, параграф 3 и становището на Икономическия и финансов комитет в съответствие с член 126, параграф 4 Комисията заключи, че във Финландия съществува прекомерен дефицит. В тази връзка на 15 юни 2010 г. Комисията изпрати становище до Съвета по отношение на Финландия (3).
(6)
В член 126, параграф 6 от Договора се предвижда, че Съветът следва да разгледа всички съображения, които заинтересованата държава-членка желае да представи, преди да реши след цялостна оценка дали е налице прекомерен дефицит. В случая с Финландия цялостната оценка води до следните заключения.
(7)
Съгласно данните, нотифицирани през април 2010 г. от финландските власти, консолидираният държавен дефицит на Финландия се очаква да достигне 4,1 % от БВП през 2010 г., надвишавайки по този начин референтната стойност от 3 % от БВП. Макар че третият допълнителен бюджет, представен на Парламента от Министерството на финансите на 14 май 2010 г., сочи, че данъчните постъпления през 2010 г. биха могли да се окажат по-високи от планираните, това не доведе до официална промяна на целта за дефицита. Планираният дефицит не е близо до референтната стойност от 3 % от БВП, но планираното превишение над референтната стойност може да се определи като извънредно по смисъла на Договора и на Пакта за стабилност и растеж. По-специално то е вследствие на силен спад в икономиката по смисъла на Договора и на Пакта за стабилност и растеж. Освен това планираното превишение над референтната стойност може да се счита за временно. Според прогнозата на службите на Комисията от пролетта на 2010 г. дефицитът ще спадне под референтната стойност през 2011 г., подкрепен от стабилизирането на предвижданото икономическо възстановяване. Заложеният в Договора критерий за дефицита не е изпълнен.
(8)
Според данните, нотифицирани от финландските власти през април 2010 г., консолидираният брутен държавен дълг остава под референтната стойност от 60 % от БВП, като за 2010 г. е в размер на 49,9 % от БВП. В прогнозата на службите на Комисията от пролетта на 2010 г. се предвижда съотношението на дълга да бъде в размер на 50,5 % от БВП през 2010 г. и да нарасне на 54,9 % от БВП през 2011 г., но да остане под референтната стойност от 60 % от БВП. Заложеният в Договора критерий за дълга е изпълнен.
(9)
Съгласно член 2, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1467/97 „значимите фактори“ могат да бъдат взети предвид при етапите, водещи до вземане на решение на Съвета за наличието на прекомерен дефицит в съответствие с член 126, параграф 6, само ако е изпълнено двойното условие - дефицитът да бъде близо до референтната стойност и превишението над референтната стойност да е временно. В случая с Финландия двойното условие не е изпълнено. Следователно значимите фактори не са взети предвид при етапите, водещи до настоящото решение,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
От цялостната оценка следва, че във Финландия е налице прекомерен дефицит.
Член 2
Адресат на настоящото решение е Република Финландия.
Съставено в Брюксел на 13 юли 2010 година.
NEUVOSTON PÄÄTÖS,
annettu 13 päivänä heinäkuuta 2010,
liiallisen alijäämän olemassaolosta Suomessa
(2010/408/EU)
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 126 artiklan 6 kohdan yhdessä sen 126 artiklan 13 kohdan ja 136 artiklan kanssa,
ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
ottaa huomioon Suomen esittämät huomautukset,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Perussopimuksen 126 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on vältettävä liiallisia julkisen talouden alijäämiä.
(2)
Vakaus- ja kasvusopimuksen tavoitteena on terve julkinen talous, jolla pyritään vahvistamaan hintavakauden edellytyksiä ja saavuttamaan uusien työpaikkojen syntyä edistävä vahva ja kestävä kasvu.
(3)
Perussopimuksen 126 artiklan mukainen liiallista alijäämää koskeva menettely, sellaisena kuin sitä on selkeytetty liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn täytäntöönpanon nopeuttamisesta ja selkeyttämisestä 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1467/97 (1), joka on osa vakaus- ja kasvusopimusta, edellyttää päätöstä liiallisen alijäämän olemassaolosta. Perussopimukseen liitetyssä liiallisia alijäämiä koskevasta menettelystä tehdyssä pöytäkirjassa annetaan tarkemmat määräykset liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn täytäntöönpanosta. Neuvoston asetuksessa (EY) N:o 479/2009 (2) annetaan yksityiskohtaiset säännöt ja määritelmät mainitun pöytäkirjan määräyksen soveltamiseksi.
(4)
Kun vakaus- ja kasvusopimusta vuonna 2005 uudistettiin, pyrittiin lisäämään sopimuksen vaikuttavuutta ja vahvistamaan sen talousteoreettista perustaa sekä turvaamaan julkisen talouden kestävyys pitkällä aikavälillä. Sillä pyrittiin varmistamaan, että erityisesti talouden tilanne ja talousarviotilanne otettaisiin täysin huomioon liiallista alijäämää koskevan menettelyn kaikissa vaiheissa. Vakaus- ja kasvusopimuksen tarjoama kehys tukee tällä tavoin julkisen talouden rahoitusaseman ripeään tervehdyttämiseen tähtäävää hallituksen politiikkaa, jossa otetaan huomioon talouden tilanne.
(5)
Perussopimuksen 126 artiklan 5 kohdassa edellytetään, että komissio antaa neuvostolle lausunnon, jos komissio katsoo, että jäsenvaltiossa on tai siellä voi ilmetä liiallinen alijäämä. Otettuaan huomioon perussopimuksen 126 artiklan 3 kohdan mukaisen kertomuksensa sekä talous- ja rahoituskomitean 126 artiklan 4 kohdan mukaisesti antaman lausunnon komissio katsoi, että Suomessa on liiallinen julkisen talouden alijäämä. Komissio antoi tämän vuoksi 15 päivänä kesäkuuta 2010 neuvostolle tämän mukaisen Suomea koskevan lausunnon (3).
(6)
Perussopimuksen 126 artiklan 6 kohdan mukaan neuvoston olisi otettava huomioon kyseisen jäsenvaltion mahdolliset huomautukset, ennen kuin se kokonaisarvion tehtyään päättää, onko jäsenvaltiossa liiallinen alijäämä. Suomea koskevan kokonaisarvion perusteella voidaan todeta seuraavaa.
(7)
Suomen viranomaisten huhtikuussa 2010 antamien tietojen mukaan maan julkisen talouden alijäämän ennakoidaan vuonna 2010 olevan 4,1 prosenttia suhteessa BKT:hen ja ylittävän näin viitearvon, joka on 3 prosenttia suhteessa BKT:hen. Vaikka valtiovarainministeriön eduskunnalle 14 päivänä toukokuuta 2010 esittämässä kolmannessa lisätalousarviossa ennakoidaan, että vuoden 2010 verotulot saattavat olla suunniteltua suuremmat, ei alijäämätavoitetta ole kuitenkaan virallisesti muutettu. Ennakoitu alijäämä ei ole lähellä 3 prosentin viitearvoa suhteessa BKT:hen, mutta viitearvon ennakoitua ylittymistä voidaan pitää poikkeuksellisena perussopimuksessa sekä vakaus- ja kasvusopimuksessa tarkoitetulla tavalla. Se johtuu erityisesti perussopimuksessa sekä vakaus- ja kasvusopimuksessa tarkoitetusta talouden jyrkästä laskusuhdanteesta. Viitearvon ennakoitua ylittymistä voidaan lisäksi pitää väliaikaisena. Komission yksiköiden kevään 2010 talousennusteen mukaan alijäämä supistuu vuonna 2011 alle viitearvon talouden ennakoidun elpymisen päästessä vauhtiin. Alijäämää koskeva perussopimuksen arviointiperuste ei näin ollen täyty.
(8)
Suomen viranomaisten huhtikuussa 2010 antamien tietojen mukaan julkinen bruttovelka on 49,9 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2010 eli edelleen alle viitearvon, joka on 60 prosenttia suhteessa BKT:hen. Komission yksiköiden kevään 2010 ennusteen mukaan velka suhteessa BKT:hen on 50,5 prosenttia vuonna 2010 ja nousee 54,9 prosenttiin vuonna 2011, joten se pysyy edelleen alle BKT:hen suhteutetun 60 prosentin viitearvon. Velkaa koskeva perussopimuksen arviointiperuste täyttyy.
(9)
Asetuksen (EY) N:o 1467/97 2 artiklan 4 kohdan mukaan muut merkitykselliset tekijät voidaan ottaa huomioon liiallisen alijäämän olemassaolosta tehtävää, perussopimuksen 126 artiklan 6 kohdan mukaista neuvoston päätöstä edeltävissä vaiheissa ainoastaan, jos kaksi vaatimusta - se, että alijäämä pysyy lähellä viitearvoa, ja se, että viitearvon ylitys on väliaikaista - täyttyvät kaikilta osin. Suomen tapauksessa nämä kaksi edellytystä eivät täyty. Merkityksellisiä tekijöitä ei sen vuoksi oteta huomioon tätä päätöstä edeltävissä vaiheissa,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Kokonaisarvion perusteella todetaan, että Suomessa on liiallinen alijäämä.
2 artikla
Tämä päätös on osoitettu Suomen tasavallalle.
Tehty Brysselissä 13 päivänä heinäkuuta 2010.