РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 19 октомври 2011 година
относно схемите за държавна помощ, приведени в действие от Гърция в департаментите Кастория, Евбея, Флорина, Килкис, Родопи, Еврос, Ксанти и Додеканезите и на островите Лесбос, Самос и Хиос (преструктуриране на дълг)
(№ C 23/04 (ex NN 153/03), C 20/05 (ex NN 70/04) и C 50/05 (ex NN 20/05)
(нотифицирано под номер C(2011) 7252)
(само текстът на гръцки език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2012/307/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, алинея първа от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с член 108, параграф 2, алинея първа от Договора (1) и като взе предвид техните мнения,
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
(1)
След като получи информация, че през 1993 г. и следващите години, в контекста на операция по предоговаряне на дълга, е отпусната помощ на предприятия в департаментите Кастория и Евбея, с писмо от 27 май 2003 г. Комисията поиска от гръцките органи да представят в рамките на четири седмици текста на правното основание за тази операция заедно с всякаква друга информация, необходима за проучването, предвидено в членове 87 и 88 от Договора за ЕО (3).
(2)
С писмо от 10 юли 2003 г. с входящ номер от 17 юли 2003 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз препрати на Комисията писмо от гръцките органи с искане за едномесечно удължаване на срока, посочен в съображение 1.
(3)
С писмо от 4 август 2003 г. с входящ номер от 6 август 2003 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз препрати на Комисията информацията, поискана с писмото от 27 май 2003 г.
(4)
След проучване на информацията бе установено, че помощта е отпусната без одобрение от страна на Комисията. Следователно Комисията взе решение да образува преписка за помощ, за която не е постъпило уведомление, под номер NN 153/03.
(5)
С писмо от 21 юни 2004 г. (4) Комисията уведоми Гърция, че е решила да открие процедурата, предвидена в член 88, параграф 2 от Договора за ЕО (С 23/2004) (наричана по-долу „откриване на първата процедура“).
(6)
Решението на Комисията да открие процедурата бе публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (5). Комисията покани заинтересованите страни да представят мненията си относно въпросната помощ.
(7)
Комисията не получи мнения от заинтересовани трети страни.
(8)
С писмо от 13 юли 2004 г. с входящ номер от 19 юли 2004 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз поиска едномесечно удължаване на срока, даден на гръцките органи за предоставяне на отговора им във връзка с откриването на първата процедура.
(9)
С факс от 6 август 2004 г. Комисията предостави поисканото удължаване.
(10)
С писмо от 9 август 2004 г. с входящ номер от 10 август 2004 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз препрати на Комисията отговора на гръцките органи по отношение на откриването на първата процедура.
(11)
По време на проучването на информацията, предоставена от гръцките органи в писмото им от 4 август 2003 г. бе установено, че освен департаментите Кастория и Евбея въпросната помощ засяга и департаментите Флорина и Килкис. Следователно с факс от 22 април 2004 г. Комисията поиска от гръцките органи допълнителна информация по посочените схеми за помощ.
(12)
С писмо от 26 май 2004 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз поиска едномесечно удължаване на срока, отпуснат на гръцките органи за предоставяне на посочената по-горе допълнителна информация.
(13)
С факс от 7 юни 2004 г. Комисията предостави поисканото удължаване.
(14)
С писмо от 1 юли 2004 г. с входящ номер от същия ден Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз препрати на Комисията информацията, поискана с факс от 22 април 2004 г.
(15)
След проучване на информацията бе установено, че помощта е отпусната без одобрение от страна на Комисията. Следователно Комисията взе решение да образува преписка за помощ, за която не е постъпило уведомление, под номер NN 70/04.
(16)
С писмо от 9 юни 2005 г. (7) Комисията уведоми Гърция, че е решила да открие процедурата, предвидена в член 88, параграф 2 от Договора за ЕО по отношение на мерките за помощ, предоставени в департаментите Флорина и Килкис (С 20/2005) (наричано по-долу „откриване на втората процедура“).
(17)
Решението на Комисията да открие процедурата бе публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (8). Комисията покани заинтересованите страни да представят мненията си относно въпросната помощ.
(18)
Комисията не получи мнения от заинтересовани трети страни.
(19)
С писмо от 24 юни 2005 г. с входящ номер от 28 юни 2005 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз поиска двумесечно удължаване на срока, даден на гръцките органи за предоставяне на отговора им във връзка с откриването на втората процедура.
(20)
С факс от 13 юли 2005 г. Комисията предостави поисканото удължаване.
(21)
С писмо от 18 август 2005 г. с входящ номер от 24 август 2005 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз препрати на Комисията отговора на гръцките органи по отношение на откриването на втората процедура.
(22)
По време на проучването на информацията, представена от гръцките органи с писмо от 1 юли 2004 г., бе установено, че помощта е отпусната и в департаменти, различни от засегнатите от откриването на първите две процедури. Следователно с факс от 12 ноември 2004 г. Комисията поиска от гръцките органи допълнителна информация по тези мерки за помощ.
(23)
С писмо от 13 декември 2004 г. с входящ номер от 15 декември 2004 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз поиска от Европейската комисия едномесечно удължаване на срока, даден на гръцките органи за предоставяне на посочената по-горе допълнителна информация.
(24)
С факс от 6 януари 2005 г. Комисията предостави поисканото удължаване.
(25)
С писмо от 27 януари 2005 г. с входящ номер от 1 февруари 2005 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз препрати на Комисията информацията, поискана с писмото от 12 ноември 2004 г.
(26)
След проучване на информацията бе установено, че помощта е отпусната без одобрение от страна на Комисията. Следователно Комисията взе решение да образува преписка за помощ, за която не е постъпило уведомление, под номер NN 20/05.
(27)
С писмо от 22 декември 2005 г. (10) Комисията уведоми Гърция, че е решила да открие процедурата, предвидена в член 88, параграф 2 от Договора за ЕО по отношение на помощта, отпусната в департаментите Родопи, Евбея, Ксанти и Додеканезите и островите Лесбос, Самос и Хиос (С 50/05) (наричано по-долу „откриване на третата процедура“).
(28)
Решението на Комисията да открие процедурата бе публикувано в Официален вестник на Европейския съюз. (11) Комисията покани заинтересованите страни да представят мненията си по отношение на въпросната помощ.
(29)
Комисията не получи мнения от заинтересовани трети страни.
(30)
С писмо от 23 януари 2006 г. с входящ номер от 25 януари 2006 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз поиска тримесечно удължаване на срока, даден на гръцките органи за предоставяне на отговора им по отношение на откриването на третата процедура.
(31)
С факс от 3 февруари 2006 г. Комисията предостави поисканото удължаване.
(32)
С писмо от 10 май 2006 г. с входящ номер от 11 май 2006 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз препрати на Комисията отговора на гръцките органи по отношение на откриването на третата процедура.
(33)
След повторно проучване на всички представени правни основания, с факс от 12 януари 2011 г. Комисията поиска от гръцките органи да представят в срок от един месец допълнителни разяснения относно въпросната помощ.
(34)
С електронни съобщения от 7 февруари 2011 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз поиска от Комисията да удължи посочения по-горе краен срок с още 40 работни дни.
(35)
С факс от 17 февруари 2011 г. Комисията предостави удължаване с 20 работни дни.
(36)
С електронни съобщения от 15 март 2011 г. и 29 март 2011 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз препрати посочените по-горе разяснения на Комисията.
II. ОПИСАНИЕ
(37)
Министерско решение № 69836/В1461 от 30 септември 1993 г. предвижда преобразуването на общия дълг, бил той изискуем или не, към 30 юни 1993 г., възникнал в резултат на заеми от всякакъв вид (за оборотен капитал и дълготрайни активи) в драхми или чуждестранна валута, отпуснати на промишлени и занаятчийски предприятия, установени и извършващи дейност, независимо от местонахождението на седалището им по регистрация, в департаментите Кастория и Евбея, както и в резултат на банкови гаранции в драхми или чуждестранна валута, издадени от името на въпросните предприятия, в нов заем със срок на погасяване десет години, платим на равни шестмесечни вноски (главница плюс лихви) или на равни шестмесечни вноски за главницата (проста амортизация) с лихва, изчислявана на шестмесечие при лихвения процент, приложим за преструктурирането към момента (лихвеният процент, приложим по отношение на новия заем, е процентът, приложим за 12-месечните съкровищни бонове от последната емисия, издадена преди началото на всеки период за изчисляване на лихвата по заема, увеличен с два процентни пункта, с лихвена субсидия в размер на десет процентни пункта по време на първите пет години, която се покрива от сметката, създадена съгласно Закон № 128/75. (12)
(38)
Като друга възможност споменатите по-горе предприятия могат да получават в продължение на пет години лихвена субсидия в размер на десет процентни пункта по неизплатените си към 30 юни 1993 г. дългове в драхми или чуждестранна валута, свързани с инвестиции в оборотен капитал или дълготрайни активи.
(39)
Предприятията трябва да бъдат жизнеспособни след преструктурирането (което означава, че в известна степен са били в затруднено положение); този критерий подлежи на проверка от страна на банките.
(40)
Министерски решения № 2035824/5887 от 1 юни 1994 г., 2045909/7431/0025 от 26 август 1994 г., 2071670/11297 от 9 ноември 1994 г. и 72742/B1723 от 8 декември 1994 г. изменят гратисните периоди и лихвените субсидии, свързани с новите заеми, и обезпечават последните посредством държавна гаранция.
(41)
Министерско решение № 66336/B1398 от 14 септември 1993 г. предвижда същите мерки за помощ и условия като описаните в съображение 37. Предвижда и предоставянето на държавна гаранция за главницата и лихвата на преструктурирания дълг на промишлени и занаятчийски предприятия в департаментите Флорина и Килкис, както и покриване от страна на държавата на лихвите за забавяне, платими към 31 декември 1992 г. по заеми, отпуснати за оборотен или инвестиционен капитал на тези фирми, в рамките на бюджетните ограничения съгласно Закон № 128/75.
(42)
Решение № 66336/B1398 от 14 септември 1993 г. бе изменено от Решение № 30755/B1199 от 21 юли 1994 г., Решение № 60029/B1541 от 23 септември 1994 г., Решение № 72742/B1723 от 8 декември 1994 г., Решение № 236/B22 от 4 януари 1995 г., Решение № 8014/B285 от 28 февруари 1995 г., Решение № 44678/B1145 от 3 юли 1995 г., Решение № 44446/B1613 от 24 декември 1996 г., Решение № 40410/B1678 от 9 декември 1997 г., Решение № 10995/B546 от 24 март 1999 г., Решение № 12169/B736 от 22 март 2000 г. и Решение № 35913/B2043 от 24 октомври 2000 г. Тези различни решения изменят срока на заемите, гратисните периоди и лихвените субсидии, свързани с новите заеми, като също удължават срока, след който неизплатените вноски стават платими.
(43)
Предприятията трябва да бъдат жизнеспособни след преструктурирането (което означава, че в известна степен са били в затруднено положение); този критерий подлежи на проверка от страна на банките.
(44)
Министерско решение № 1648/В.22/13.1.1994 г. предвижда, както следва:
а)
за нови заеми за оборотен капитал, отпуснати след 1 април 1993 г. на промишлени, занаятчийски и миннодобивни предприятия, промишлени животновъдни предприятия, хотели и корабни дружества, установени независимо от местонахождението на техните седалища по регистрация в департаментите Ксанти, Родопи и Еврос, лихвена субсидия в размер на 10 (десет) процентни пункта, която се покрива от сметката, създадена съгласно Закон № 128/75, и възлиза на не повече от 20 % от оборота на предприятието за предходната година или не повече от 50 % от поръчките за текущата година по отношение на лихвата, начислена от 1 април 1993 г. до 31 март 1996 г., с държавна гаранция до обща сума в размер на 100 000 000 GRD (293 470 EUR);
б)
общите задължения, било то изискуеми или не, към 31 декември 1993 г., възникнали в резултат на заеми за оборотен капитал и дългосрочни активи, отпуснати на промишлени, занаятчийски и миннодобивни предприятия, промишлени животновъдни предприятия, хотели и корабни дружества в Тракийския регион, ще бъдат преобразувани в нов заем със срок на погасяване десет години, платим на равни шестмесечни вноски (главница плюс лихва) от сметката, създадена съгласно Закон № 128/75, с държавна гаранция;
в)
включване в преструктурирания дълг на лихви за забавяне, изискуеми към 31 декември 1992 г. по заемите за дългосрочни активи или оборотен капитал.
(45)
Предприятията трябва да бъдат жизнеспособни след преструктурирането (което означава, че в известна степен са били в затруднено положение); този критерий подлежи на проверка от страна на банките.
(46)
В Министерско решение № 1648/B.22/13.1.1994 г. бяха внесени редица изменения посредством следните министерски решения: № 14237/B.664/6.4.1994, 235/B.21/4.1.1995, 44678/B.1145/3.7.1995, 14946/B.566/30.4.1996, 44446/B.1613/24.12.1996, 32576/B.1282/9.10.1997 (13), 11362/B.472/7.4.1997, 40412/B.1677/9.12.1997 (14), 42998/B.2026/15.12.1998, 19954/B.957/7.6.1999, 10123/B.507/17.3.1999, 6244/B.270/18.2.2000 и 35913/B.2043/24.10.2000 (15). Всички тези текстове изменят технически параметри, като например лихвени субсидии, гратисни периоди, срок на заемите и продължителност на периодите, след които неизплатените вноски стават дължими.
(47)
С Решение № 2003341/683/0025/17.2.94 се предоставя държавна гаранция за заеми за оборотен капитал, отпуснати след 1 април 1993 г. на промишлени, занаятчийски и миннодобивни предприятия, промишлени животновъдни предприятия, хотели и корабни дружества, установени, независимо от местонахождението на техните седалища по регистрация, в департаментите Ксанти, Родопи и Еврос, до обща сума в размер на 100 000 000 GRD (293 470 EUR) на предприятие, както и за дългове (капитал и лихви), възникнали от преструктурирането на неизплатени към 31 декември 1993 г. дългове в резултат на стари заеми, отпуснати съгласно разпоредбите на Съвместно решение № 1648/G.G.54/B.22/13.1.94.
(48)
В Решение № 2003341/683/0025/17.2.94 бяха внесени редица изменения посредством следните решения: № 2022973/3968/0025/18.5.94, 2043231/6673/0025/11.7.95, 2030175/4446/0025/10.6.1996, 2087184/49/0025/11.7.97, 2016123/2133/0025/6.3.1998, 2090373/11216/0025/1.6.98 (16), 2/21857/0025/7.10.1999, 2/14774/0025/31.5.2000, 2/82257/0025/18.12.2000, 2/7555/0025/25.5.2001, 2/61352/0025/31.1.2002 и 2/64046/0025/2003/28.1.2004. Всички тези текстове предоставят държавна гаранция в случай на прилагане на мерките, предвидени от различните решения, изменящи Министерско решение № 1648/B.22/13.1.1994 (вж. съображение 46).
(49)
От решенията в горепосочения списък, Министерско решение № 2/82257/0025/18.12.2000 предвижда, че за да бъдат приложими неговите разпоредби, предприятията трябва да бъдат жизнеспособни сами по себе си (а не след преструктуриране, какъвто е случаят по отношение на другите министерски решения, посочени в настоящото решение), което предполага липса на затруднено положение.
(50)
Министерско решение № 2041901/16.5.1989 предвижда лихвена субсидия в размер на три процентни пункта, която се покрива от общата сметка, създадена съгласно Закон № 128/75, върху неизплатените суми, дължими по заемите за оборотен капитал, отпуснати на или след 1 април 1989 г. на търговски и занаятчийски предприятия, чиито седалища по регистрация се намират в департаментите Еврос, Лесбос, Самос, Хиос и Додеканезите.
(51)
Министерско решение № 2078809/10.10.89 предвижда лихвена субсидия в размер на три процентни пункта, която се покрива от общата сметка, създадена съгласно Закон № 128/75, върху неизплатените суми, дължими по заемите за оборотен капитал, отпуснати на или след 1 април 1989 г. на търговски и занаятчийски предприятия, чиито седалища по регистрация се намират в департаментите Родопи, Ксанти и Самос.
(52)
Министерски решения № 9034/B.289/10.2.2003 и 37497/B.1232/2.6.2003 допълват разпоредбите на решенията, посочени в съображения 50 и 51, като уточняват обхвата и някои технически параметри, свързани с предвидените лихвени субсидии.
III. ОСНОВАНИЯ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ПРОЦЕДУРА ПО РАЗСЛЕДВАНЕ
(53)
По отношение на въпросните схеми за помощ Комисията изразява съмнения не само относно липсата на държавна помощ, а и относно съвместимостта с вътрешния пазар на помощта, която според Комисията действително е налице.
а) Обосновка на откриването на първата процедура
(54)
Първата процедура бе открита поради следните причини:
а)
при искане да предоставят обяснение във връзка с въпросната помощ гръцките органи заявиха, че не е представено уведомление за министерските решения, които представляват правно основание за мерките за помощ, тъй като са счели, че помощта, която привеждат в действие, не представлява държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО; те също заявиха, че макар и да не са запознати с точния брой на получателите, сумите на въпросните мерки за помощ вероятно попадат в обхвата на правилото „de minimis“;
б)
тъй като правилото „de minimis“ не се е прилагало в селскостопанския сектор към момента на прилагане на мерките за помощ и решенията, които представляват правно основание на въпросните мерки за помощ, са били насочени към предприятията, изправени пред проблеми с ликвидността, Комисията счете, че помощта следва да бъде анализирана с оглед на различните правила, приложими по отношение на оздравяването и преструктурирането на предприятия в затруднение от влизането в сила на първото от гореспоменатите решения; наличната информация обаче не позволи да се установи до каква степен са спазени тези правила;
в)
отново по отношение на селскостопанския сектор наличната информация не позволи да се определи дали държавната гаранция е предоставена в съответствие с различните правила, приложими по отношение на държавната помощ под формата на гаранции от влизането в сила на първото от горепосочените решения;
г)
в промишления и занаятчийския сектор правилото „de minimis“ безспорно е било приложимо, но тъй като гръцките органи не бяха запознати с броя на получателите в рамките на мерките, въведени чрез тези министерски решения, и тъй като праговете на помощта „de minimis“ се изчисляват за тригодишен период, а не за еднократна мярка, бе невъзможно да се прецени дали предвидената във въпросните решения помощ може действително да попада в обхвата на правилото „de minimis“; в този контекст мерките за помощ трябваше да бъдат анализирани също и въз основа на правилата за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение, приложими от влизането в сила на първото от упоменатите решения; наличната информация обаче не позволи да се установи до каква степен са спазени тези правила;
д)
и по отношение на тези сектори наличната информация не позволи да се определи дали държавната гаранция е предоставена в съответствие с различните правила, приложими по отношение на държавната помощ под формата на гаранции от влизането в сила на първото от горепосочените решения;
б) Обосновка на откриването на втората процедура
(55)
Втората процедура бе открита поради следните причини:
а)
при искане да предоставят обяснение във връзка с въпросната помощ гръцките органи заявиха, че макар и да не им е известен точният брой на получателите, сумите на въпросната помощ вероятно попадат в обхвата на правилото „de minimis“; въпреки това, съвсем отделно от факта, че до 1 януари 2005 г. правилото „de minimis“ не се е прилагало по отношение на селскостопанския сектор, Комисията не разполагаше с данни, които биха ѝ позволили да установи до каква степен сумите, получени от селскостопанските предприятия по силата на Министерско решение № 66336/B.1398 и измененията към него, са могли да попадат в приложното поле на Регламент (ЕО) № 1860/2004 на Комисията от 6 октомври 2004 г. относно прилагането на членове 87 и 88 от Договора за ЕО спрямо минималните помощи в секторите на земеделието и рибарството (17), който въвежда правилото „de minimis“ в земеделския сектор;
б)
като се има предвид, че тези решения са били насочени към предприятия в затруднение, помощта трябваше да бъде анализирана с оглед на различните правила, приложими по отношение на оздравяването и преструктурирането на предприятия в затруднение от влизането в сила на първото от горните решения, т.е. от 21 септември 1993 г.; наличната информация обаче не позволи да се определи до каква степен са спазени тези правила;
в)
отново по отношение на селскостопанския сектор наличната информация не позволи да се определи дали държавната гаранция е предоставена в съответствие с различните правила, приложими по отношение на държавната помощ под формата на гаранции от 21 септември 1993 г.;
г)
в промишления и занаятчийския сектор правилото „de minimis“ безспорно е било приложимо, но тъй като гръцките органи не бяха запознати с броя на получателите в рамките на мерките, въведени чрез тези министерски решения, и тъй като праговете на помощта „de minimis“ се изчисляват за тригодишен период, а не за еднократна мярка, бе невъзможно да се прецени дали предвидената във въпросните решения помощ може действително да попада в обхвата на правилото „de minimis“; в този контекст мерките за помощ трябваше да бъдат анализирани също и въз основа на правилата за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение, които са били приложими от 21 септември 1993 г.; наличната информация обаче не позволи да се установи до каква степен са спазени тези правила;
д)
по отношение на тези сектори наличната информация не позволи да се определи дали държавната гаранция е предоставена в съответствие с различните правила, приложими по отношение на държавната помощ под формата на гаранции от 21 септември 1993 г.;
в) Обосновка на откриването на третата процедура
(56)
Третата процедура бе открита поради следните причини:
а)
както при откриване на първата и втората процедура, гръцките органи посочиха в представената от тях информация, че въпросните суми вероятно попадат в обхвата на правилото „de minimis“; въпреки това, съвсем отделно от факта, че до 1 януари 2005 г. правилото „de minimis“ не се е прилагало по отношение на селскостопанския сектор, Комисията не разполагаше с данни, които биха ѝ позволили да установи до каква степен сумите, получени от селскостопанските предприятия по силата на решенията, представляващи правно основание на въпросната схема за помощ, са могли да попадат в приложното поле на Регламент (ЕО) № 1860/2004;
б)
като се има предвид, че тези министерски решения са били насочени към предприятия в затруднение, помощта трябваше да бъде анализирана с оглед на различните правила, приложими по отношение на оздравяването и преструктурирането на предприятия в затруднение от влизането в сила на първото от горните решения; наличната информация обаче не позволи да се определи до каква степен са спазени тези правила;
в)
в промишления, хотелиерския и занаятчийския сектор правилото „de minimis“ безспорно е било приложимо, но тъй като гръцките органи не посочиха броя на получателите на помощта и тъй като праговете на помощта „de minimis“ се изчисляват за тригодишен период, а не за еднократна мярка, бе невъзможно да се прецени дали предвидената във въпросните решения помощ може действително да попада в обхвата на правилото „de minimis“; в този контекст мерките за помощ трябваше да бъдат анализирани също и въз основа на правилата за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение, приложими от влизането в сила на първото от упоменатите решения; наличната информация обаче не позволи да се установи до каква степен са спазени тези правила;
г)
във въгледобивния и корабния сектор правилото „de minimis“ се е прилагало едва от влизането в сила на Регламент (ЕО) № 69/2001 на Комисията от 12 януари 2001 г. относно прилагането на членове 87 и 88 от Договора за ЕО към помощта de minimis (18); поради причините, представени в буква в) обаче, мерките за помощ трябваше да бъдат анализирани също и въз основа на различните правила, приложими по отношение на оздравяването и преструктурирането на предприятия в затруднение от влизането в сила на първото от горните решения; наличната информация обаче не позволи да се установи до каква степен са спазени тези правила;
д)
в сектора на морския транспорт правилото „de minimis“ не е било приложимо; следователно мерките за помощ трябваше да бъдат анализирани въз основа на правилата, прилагани от влизането в сила на първото от горните решения по отношение на оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение; наличната информация обаче не позволи да се установи до каква степен са спазени тези правила;
е)
в никой от горните сектори наличната информация не позволи да се определи дали държавната гаранция е предоставена в съответствие с различните правила, които са се прилагали от влизането в сила на първото от горните решения по отношение на държавната помощ под формата на гаранции;
ж)
Решение № 2041901/16.5.1989 и решенията, посочени в съображения 51 и 52 по-горе, предвиждат помощ в департаменти, различни от Родопи, Еврос и Ксанти, и не бе възможно да се установи дали системата на помощ, която са въвели, разширява системата, прилагана в горепосочените три департамента, или е отделна система; във всеки случай въз основа на наличната информация не бе възможно да се установи дали са спазени правилата за държавна помощ (правилата относно регионалната помощ или правилото „de minimis“);
з)
ако министерските решения, посочени в буква ж), са представлявали разширение на системата за помощ, приложима в департаментите Родопи, Ксанти и Еврос, не бе възможно да се определи дали планираните мерки за помощ могат да попадат в обхвата на правилото „de minimis“ или да бъдат счетени за съвместими с разпоредбите, уреждащи отпускането на помощ за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение;
и)
ако министерските решения, посочени в буква ж), са представлявали независима система за помощ, бе необходимо - тъй като в разпоредбите им липсваха подробности в това отношение - да се проучи съвместимостта на прилагането на системата по отношение на стабилни предприятия и по отношение на предприятия в затруднение; при анализа бяха изведени следните заключения:
-
за предприятията в затруднения не бе възможно да се определи дали планираните мерки за помощ могат да попадат в обхвата на правилото „de minimis“ или да бъдат счетени за съвместими с разпоредбите, уреждащи отпускането на помощ за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение,
-
за стабилните предприятия бе невъзможно да се определи дали оборотният капитал, осигурен чрез заем, заедно с предоставената лихвена субсидия, е послужил за финансиране на допустими инвестиции по смисъла на правилата на Съюза за регионална помощ.
IV. МНЕНИЕ НА ГРЪЦКИТЕ ОРГАНИ ОТНОСНО ОТКРИВАНЕТО НА ОФИЦИАЛНАТА ПРОЦЕДУРА
а) Мнение на гръцките органи относно откриването на първата процедура
(57)
С писмо от 9 август 2004 г. гръцките органи декларираха следното:
а)
консолидирането на заемите е административен инструмент, който не води до високи разходи за публичните органи;
б)
изчисляването на лихвата на шестмесечие вече е подкрепено от съдебната практика на националния Върховен съд, който се е произнесъл, че тримесечното изчисление е незаконно, представлява злоупотреба и допринася за налагане на извънредна тежест за длъжниците;
в)
предоставянето на държавната гаранция не може да се приеме за помощ, тъй като използването ѝ зависи от особено строги мерки за главния длъжник;
г)
по време на референтния период лихвените проценти в Гърция са били много по-високи от средните проценти в останалата част на Съюза и са останали такива въпреки лихвените субсидии; следователно не е налице нарушаване на конкуренцията, още повече, че е имало изискване предприятията получатели да бъдат жизнеспособни; освен това лихвените субсидии са били финансирани от нарочна сметка, отделна от държавния бюджет;
д)
като се има предвид запазването на дълга и на лихвата, предоставянето на гратисни периоди не може да бъде счетено за мярка за помощ - то представлява просто преструктуриране на погасяването във времето, което е обосновано въз основа на икономическата ситуация;
е)
Министерско решение № 72742/B1723 (вж. съображение 42 по-горе) не води до допълнителни разходи във връзка с тези, наложени от първоначалното решение, което представлява основание за въпросната схема;
ж)
освобождаването на обезпеченията посредством Министерско решение № 2071670/11297 не може да се приеме за мярка за помощ по отношение на предприятията, тъй като първите са съобразени с нивото на преструктурираните заеми; освен това гаранцията от гръцката държава не покрива всички видове разходи, наложени върху заемополучателите от банките;
з)
Министерско решение № 69836/B1451 и измененията му засягат най-общо преработващите предприятия и не посочват конкретно преработващите предприятия в селскостопанския сектор, които попадат в приложното поле на Регламент (ЕИО) № 866/90 на Съвета от 29 март 1990 г. относно подобряването на условията за преработка и за пускане в продажба на селскостопанските продукти (19), Регламент (ЕО) № 951/97 на Съвета от 20 май 1997 г. относно подобряването на условията за преработка и за пускане в продажба на селскостопанските продукти (20) и Регламент (ЕО) № 1257/99 на Съвета от 17 май 1999 г. относно подпомагане на развитието на селските райони от Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА) (21); тези регламенти са прилагани посредством реализирането на оперативни програми по втората и третата рамка за подпомагане от Общността; предприятията, които са направили инвестиции и са получили помощ за тази цел от Министерство на развитието на селските райони и храните, не са отговаряли на условията за преструктуриране на дълга, тъй като това не е било предвидено; правилото „de minimis“ също не се e прилагало, тъй като за получаване на субсидия операторите е трябвало да са извършили дейност и да са покрили разходите;
и)
позоваването на правилото „de minimis“ служи единствено, за да илюстрира факта, че повечето от предоставените мерки за помощ са били под прага за „de minimis“, без да се посочва конкретно селскостопанският сектор;
й)
критерият „жизнеспособност след преструктуриране“ не се е отразил върху цялостната оценка на жизнеспособността на предприятието, изготвена от кредитната институция, тъй като допустимостта за преструктуриране се определя непосредствено след проучването на жизнеспособността;
к)
преструктурирането засяга стари заеми и не представлява финансиране за нови инвестиции;
л)
по отношение на общия еквивалент на помощта за преструктуриране, по-голямата част от мерките за помощ представляват малки суми, областите, за които тези мерки са предназначени (Кастория и Евбея), са необлагодетелствани райони по смисъла на Директива 75/268/ЕИО на Съвета от 28 април 1975 г. относно земеделието в планински и полупланински райони, както и в някои необлагодетелствани райони (22), като държавата като цяло попада в обхвата на цел 1;
м)
лихвеният процент, приложен по отношение на новите заеми, е същият като този при последната емисия гръцки съкровищни бонове; лихвената субсидия не засяга целия срок на преструктурирания заем, а само първите критични години; разликата между процентите не е много голяма (1 до 2 пункта);
н)
схемата е съществувала между 30 юни 1993 г. и 30 юни 2003 г.
б) Мнение на гръцките органи относно откриването на втората процедура
(58)
С писмо от 18 август 2005 г. гръцките органи изложиха следните аргументи, повечето от които вече са били представени в техния отговор относно откриването на първата процедура (вж. предходното съображение):
а)
консолидирането на заемите е административен инструмент, който не води до високи разходи за публичните органи (тук органите добавят, че целта на този инструмент не е избирателно предоставяне на помощ);
б)
изчисляването на лихвата на шестмесечие вече е подкрепено от съдебната практика на националния Върховен съд, който се е произнесъл, че тримесечното изчисление е незаконно, представлява злоупотреба и допринася за налагане на извънредна тежест за длъжниците;
в)
по време на референтния период лихвените проценти в Гърция са били много по-високи, отколкото в останалата част на Съюза и са останали такива въпреки приложените лихвени субсидии;
г)
предоставянето на държавната гаранция не може да се счете за помощ, тъй като, дори ако бъде използвана, тя зависи от особено строги мерки за главния длъжник;
д)
лихвата за забавяне и лихвените субсидии са били финансирани от нарочна сметка (сметка, създадена съгласно Закон № 128/75), отделна от държавния бюджет;
е)
като се има предвид запазването на дълга и на лихвата, предоставянето на гратисни периоди не може да бъде счетено за мярка за помощ - то представлява просто преструктуриране на погасяването във времето, което е обосновано въз основа на икономическата ситуация;
ж)
разпоредбите на Министерско решение № 66336/B.1398/1993 и измененията му предвиждат възможността за помощ за предприятия, установени в департаментите Флорина и Килкис, без големи разходи за публичните органи и при условие че въпросните предприятия се считат за жизнеспособни; следователно те не нарушават конкуренцията по смисъла на член 87 от Договора за ЕО; освен това следва да се припомни, че департаментите Флорина и Килкис имат обща граница с бивша югославска република Македония и че по време на референтния период (90-те години на XX век) са били силно засегнати в резултат на войната и нестабилността в региона;
з)
последно, в горепосоченото решение се упоменават промишлени и занаятчийски предприятия; според гръцките органи селскостопански предприятия не са засегнати от тези разпоредби.
в) Мнение на гръцките органи относно откриването на третата процедура
(59)
С писмо от 10 май 2006 г. гръцките органи представиха следните аргументи:
а)
засегнатите от въпросните решения департаменти са били в затруднено икономическо положение, което се е характеризирало с ниски нива на стопанска дейност и по-високи нива на безработица в сравнение с останалата част от страната; тази ситуация е била утежнена от военното положение в съседни държави (например Косово); в този смисъл конкуренцията не е могла да бъде нарушена и следователно мерките за помощ, предоставени под формата на преструктуриране на дълга и лихвени субсидии, са могли да се възползват от дерогацията, предвидена в член 87, параграф 3, букви а) и в) от Договора за ЕО;
б)
мерките за помощ са били съсредоточени върху решаване на проблеми като липса на динамика на местния пазар, свиване на пазара на труда и спад в търсенето, както и върху дългосрочното икономическо развитие;
в)
по отношение на аргумента на Комисията, че условията на търговия в Общността може да са били нарушени предвид високото ниво на конкуренция в селскостопанския сектор, от всички проучени решения единствено Решение № 1648/B22/13.1.1994 засяга промишлени животновъдни предприятия; освен това през периода 1995-2004 г. производството на месо в департаментите Еврос, Родопи и Ксанти е заемало само малък дял от селскостопанското производство във въпросните департаменти и макар брутният вътрешен продукт (БВП) на тези департаменти да e отбелязал ръст през периода (както в абсолютни стойности, така и на глава на населението), той е останал далеч под средното за страната ниво;
г)
Министерски решения № 2041901/16.5.1989 и 2078809/1989, които предвиждат лихвени субсидии във връзка със заемите за оборотен капитал за предприятия в департаментите Лесбос, Самос, Хиос и Додеканезите, също предвиждат, че предприятията трябва да бъдат жизнеспособни преди и след преструктурирането на дълговете им;
д)
от компетентните органи в Гърция беше поискано да съберат данни относно получателите и действително отпуснатата помощ, но те заявиха, че не са в състояние;
е)
лихвените субсидии се финансират от сметка, създадена съгласно Закон № 128/75, която не представлява държавен ресурс, тъй като е сметка, предназначена основно за преразпределяне на средства.
г) Писма от гръцките органи от 15 и 29 март 2011 г.
(60)
С писма от 15 и 29 март 2011 г. гръцките органи първо обявяват датите на изтичане на действието на първоначалните министерски решения, уреждащи въпросните схеми. Датите са както следва:
а)
30 юни 2003 г. за Решение № 69836/B1461 (департаменти Кастория и Евбея);
б)
30 юни 2000 г. за Решение № 66336/B/398/14-9-1993 (департаменти Флорина и Килкис);
в)
31 декември 2005 г. за Решение № 1648/B.22/13.1.94 (департаменти Ксанти, Родопи и Еврос);
г)
31 декември 2004 г. за Решение № 2041901/16-5-1989 (департаменти Родопи, Еврос, Ксанти и Додеканезите; острови Лесбос, Самос и Хиос).
(61)
След това гръцките органи посочват, че критерият за жизнеспособност на предприятията след преструктурирането не е бил единственият разглеждан фактор; по-скоро е извършвана цялостна оценка на жизнеспособността на предприятията преди и след преструктурирането.
(62)
Писмата също съдържат таблици, в които се посочва еквивалентът на помощта на въпросните мерки, получени от всяко предприятие получател, с цел илюстриране на процента предприятия, за които мерките за помощ могат да попадат в обхвата на схема „de minimis“. Гръцките органи обаче сочат, че по отношение на мерките за помощ, предоставени съгласно Министерски решения № 2041901/16-5-1989 (департаменти Ксанти, Родопи и Еврос, Самос, Лесбос, Хиос и Додеканезите) и 1648/B.22/13.1.94 (Ксанти, Родопи и Еврос), наличните данни се отнасят единствено до периода 2004-2007 г. Данните, предоставени във връзка с мерките за помощ, осигурени съгласно Министерско решение № 69836/B1461 (департаменти Кастория и Евбея), са свързани с периода 1993-1998 г., а данните във връзка с мерките за помощ, предоставени съгласно Министерско решение № 66336/B/398/14-9-1993 (департаменти Флорина и Килкис) са свързани с периода 1993-2001 г. Тези данни са поискани от кредитните институции, някои от които не са дали отговор. Гръцките органи считат обаче, че събраните данни са близки до общия размер на предоставената помощ, тъй като банките, които са отговорили, са основните кредитодатели във въпросните департаменти. Според гръцките органи анализът на данните сочи, че въпросната помощ е под прага „de minimis“ в 73,55 % до 99,46 % от случаите в зависимост от разглеждания тригодишен период и от разглежданото решение.
(63)
Последно, гръцките органи заявяват, че предприятията за производство, преработка и търговия със селскостопански продукти не отговарят на условията за помощта и че с израза „миннодобивни предприятия“ в действителност се обозначават предприятията за добив на мрамор и каменодобив.
V. ОЦЕНКА
V.I. НАЛИЧИЕ НА ПОМОЩ
(64)
Съгласно член 107, параграф 1 от Договора всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар. В абсолютно изражение въпросните мерки за помощ отговарят на това определение в смисъл, че са предоставени от държавата или чрез държавни ресурси, предназначени са за определени предприятия (предприятия в селскостопанския, занаятчийския, промишления, хотелиерския, миннодобивния - вж. съображение 63 - и корабния сектор в гореспоменатите департаменти) и поставят в по-благоприятно положение тези предприятия посредством мерки като преструктуриране на заемите им, намаляване на размера на вноските чрез удължаване на срока за погасяване, лихвени субсидии и предоставяне на гаранции, което може да засегне търговията (23) и да наруши конкуренцията (24).
(65)
Гръцките органи се опитаха да покажат, че въпросните мерки за помощ могат да попадат в обхвата на схема „de minimis“ и следователно не представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС. Въпреки това, отделно от факта, че правилото „de minimis“ не е приложимо във всички засегнати сектори през периода на действие на министерските решения, които представляват правно основание на въпросните схеми (това беше и една от причините за откриване на въпросните процедури), данните са непълни, както бе признато от самите гръцки органи (вж. съображение 62). Освен това сумите на помощта „de minimis“ варират в различните сектори (не са еднакви в промишления и в селскостопанския сектор) и представените таблици сочат, че гръцките органи не са били запознати в достатъчна степен с тази разлика. Най-накрая, Комисията отбелязва, че въпреки твърденията на гръцките органи, че предприятията за селскостопанско производство, преработка и търговия не отговарят на условията за въпросните схеми за помощ, споменатите по-горе таблици ясно сочат, че някои предприятия от тези сектори действително са получили помощ, за която се счита, че попада в обхвата на схема „de minimis“, макар и ясно да надвишава допустимия праг.
(66)
Комисията припомня, че всяка индивидуална помощ, отпусната по схема за помощ, която към момента на отпускането е отговаряла на условията, заложени в приложимия регламент „de minimis“, се приема, че не представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора.
(67)
При първото предоставяне от гръцките органи на въпросните мерки за помощ в селскостопанския сектор, не са съществували разпоредби на Съюза относно помощта „de minimis“.
(68)
Първите разпоредби, приети в тази връзка, са заложените в Регламент (ЕО) № 1860/2004 (25).
(69)
В съответствие с Регламент (ЕО) № 1860/2004, който се отнася както за първичното селскостопанско производство, така и за преработката и търговията със селскостопански продукти, помощта, която не надвишава таван от 3 000 EUR за получател за произволен тригодишен период, не засяга търговията между държавите-членки, не нарушава и не заплашва да наруши конкуренцията и следователно не попада под разпоредбите на член 107, параграф 1 от Договора.
(70)
Съгласно член 5 от Регламент (ЕО) № 1860/2004 същият се прилага за помощи, предоставени преди влизането в сила на регламента, ако тези помощи отговарят на условията, предвидени в членове 1 и 3 от него.
(71)
На 1 януари 2008 г. Регламент (ЕО) № 1860/2004 бе заменен с Регламент (ЕО) № 1535/2007 на Комисията от 20 декември 2007 година за прилагане на членове 87 и 88 от Договора за ЕО към помощите de minimis в сектора на производството на селскостопански продукти (26), който повиши размера на помощта de minimis до 7 500 EUR на получател за период от три фискални години, независимо от формата и целта на помощите в рамките на максималния размер за държава-членка, който отговаря на 0,75 % от годишното производство.
(72)
Член 6, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1535/2007 гласи, че „настоящият регламент се прилага по отношение на помощите, предоставени преди 1 януари 2008 г. на предприятията от сектора на производство на селскостопански продукти, при условие че горепосочените помощи отговарят на всички условия, определени в членове 1-4, с изключение на изискването за изрично позоваване на настоящия регламент съгласно член 4, параграф 1, първа алинея“. Регламентът обаче се прилага единствено по отношение на първичното селскостопанско производство.
(73)
По отношение на преработката и търговията със селскостопански продукти, правилото „de minimis“, в сила от 1 януари 2007 г., е заложено в Регламент (ЕО) № 1998/2006 на Комисията от 15 декември 2006 г. за прилагане на членове 87 и 88 от Договора към минималната помощ (27).
(74)
Член 2, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1998/2006 определя на 200 000 EUR за получател за период от три данъчни години максималната сума, до която помощта не засяга търговията между държавите-членки, не нарушава, нито застрашава да наруши конкуренцията и следователно не попада в приложното поле на член 107, параграф 1 от Договора.
(75)
Член 5, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1998/2006 предвижда, че „настоящият регламент се прилага към помощите, предоставени преди влизането му в сила на предприятия, осъществяващи дейност в отрасъл „транспорт“ и на предприятия, осъществяващи дейност по преработка и търговия със селскостопански продукти, ако съответната помощ изпълнява всички условия, посочени в член 1 и член 2.“
(76)
Следователно Комисията няма да разглежда помощта, предоставена съгласно анализираните министерски решения, като държавна помощ, ако не надвишава следните нива за получател:
а)
при първично селскостопанско производство: 3 000 EUR за тригодишен период, ако към момента на отпускането помощта отговаря на разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1860/2004 или 7 500 EUR за период от три данъчни години, ако към момента на отпускането отговаря на разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1535/2007,
б)
при преработка и търговия със селскостопански продукти: 3 000 EUR за тригодишен период, ако към момента на отпускането помощта отговаря на разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1860/2004 или 200 000 EUR за период от три данъчни години, ако към момента на отпускането отговаря на разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1998/2006.
(77)
Комисията обаче припомня, че предприятията в затруднение не отговарят на условията на Регламенти (ЕО) № 1998/2006 и № 1535/2007.
(78)
В секторите, различни от селскостопанския сектор (т.е. в този случай различните сектори, упоменати в това решение, с изключение на корабния сектор, който ще бъде разгледан в съображения 80 и 81 по-долу (28)), правилото „de minimis“, заложено в Съобщение на Комисията от 20 май 1992 г. - Насоки на Общността относно държавните помощи за малки и средни предприятия (29) (наричани по-долу „Насоките от 1992 г.“), се е прилагало към момента на предоставяне на въпросните мерки за помощ. Съобщението предвижда „еднократните плащания на помощ до 50 000 ECU по отношение на даден вид разходи и схеми, по които размерът на помощта, която може да получи определено предприятие по отношение на даден вид разходи за период от три години, е ограничен до тази сума, вече не се счита за подлежащ на задължение за уведомление по член 93, параграф 3 [от Договора за ЕО] (30), при условие че решението за отпускане на помощ или схемата за помощ съдържат изрично условие, че всяка допълнителна помощ, която същото предприятие може да получи по отношение на същия вид разходи от други източници или по други схеми, не увеличава общата помощ, получена от предприятието, над ограничението от 50 000 ECU.“ Това правило бе впоследствие изменено с известие на Комисията от 1996 г. относно правилото „de minimis“ за държавна помощ (31) (наричано по-долу „Известие от 1996 г.“), в което размерът на помощта „de minimis“ за същия период се определя на 100 000 ECU, а впоследствие с Регламент (ЕО) № 69/2001, в който размерът на помощта за същия период се определя на 100 000 EUR.
(79)
Поради датите на изтичане на действието на анализираните схеми (последната от които е 31 декември 2005 г.) и неприложимостта със задна дата на регламентите по отношение на секторите, упоменати в съображение 78, Комисията няма да разглежда като държавна помощ помощта, предоставена съгласно анализираните решения, която не надвишава следните размери за получател:
а)
50 000 ECU за тригодишен период между 19 август 1992 г. и 5 март 1996 г., ако към момента на предоставяне помощта е отговаряла на разпоредбите на Насоките от 1992 г.;
б)
100 000 ECU/EUR за тригодишен период между 6 март 1996 г. и 1 февруари 2001 г., ако към момента на предоставяне помощта е отговаряла на приложимите разпоредби на Известието от 1996 г.;
в)
100 000 EUR за тригодишен период между 2 февруари 2001 г. и 31 декември 2005 г., ако към момента на предоставяне помощта е отговаряла на приложимите разпоредби на Регламент (ЕО) № 69/2001.
(80)
Най-накрая, в корабостроителния сектор правилото „de minimis“ се прилага едва от влизането в сила на Регламент (ЕО) № 69/2001.
(81)
Следователно Комисията няма да счита за държавна помощ помощта, отпусната съгласно анализираните министерски решения, която не надвишава 100 000 EUR за получател и за тригодишен срок за периода 2 февруари 2001-30 юни 2007 г., ако към момента на отпускането помощта е отговаряла на съответните разпоредби на Регламент (ЕО) № 69/2001.
(82)
Другите аргументи, представени от гръцките органи за обосновка на липсата на държавна помощ, не могат да бъдат приети от Комисията поради следните причини, валидни във всеки случай, в който се цитират споменатите аргументи:
а)
като твърдят, че консолидирането на заема не води до високи разходи за публичните органи (вж. по-конкретно съображение 57, буква а) и съображение 58, буква а), гръцките органи признават, че операцията налага разходи за държавата или с други думи се използват държавни ресурси;
б)
до влизането в сила на Известието за прилагане на членове 87 и 88 от Договора за създаване на Европейската общност по отношение на държавните помощи под формата на гаранции (32) (наричано по-долу „Известие от 2000 г.“), се приема, че всички гаранции включват елемент на държавна помощ (вж. съображение 105, буква а)); в Известието от 2000 г. се посочва, че може да се приеме, че дадена гаранция не представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора, когато получателите не са заемополучатели във финансово затруднение и по принцип биха могли да получат заем при пазарни условия от финансовите пазари без намеса от страна на държавата, гаранцията е свързана с конкретна финансова транзакция, отнася се за фиксирана максимална сума, не покрива повече от 80 % от неизплатения заем или друго финансово задължение (с изключение на облигации или подобни инструменти), не е с неограничен срок, условията на схемата са основани на реалистична оценка на риска, така че премиите, изплащани от предприятията получатели, я превръщат с голяма вероятност в самофинансираща се схема, схемата предвижда условията, при които да се предоставят бъдещите гаранции, и цялостното финансиране по схемата да подлежи на преглед поне веднъж годишно, а премиите да покриват както обичайните рискове, свързани с предоставянето на гаранция, така и административните разходи по схемата, включително когато държавата предоставя първоначален капитал за стартиране на схемата, обичайна възвращаемост на този капитал; гръцките органи обаче не представиха документация, която да доказва приложимостта на този сценарий в настоящия случай;
в)
по отношение на конкуренцията предоставянето на гратисни периоди (вж. съображение 57, буква д) и съображение 58, буква е) не представлява единствено преструктуриране на погасяването в течение на времето, тъй като намалява сумата, която подлежи на погасяване към определен момент, и следователно осигурява временно финансово облекчение за получателя;
г)
дори ако, както твърдят гръцките органи, сметката, създадена съгласно Закон № 128/75 и използвана за финансиране на лихвените субсидии (вж. съображение 57, буква г), съображение 58, буква д) и съображение 59, буква е), не е част от бюджета на гръцката държава, тя все пак представлява държавен ресурс (33);
д)
предоставянето на лихвени субсидии по заеми дава предимство на предприятията получатели, дори и ако във въпросната държава лихвените проценти са високи;
е)
освобождаването на предоставените с цел получаване на гаранцията обезпечения (вж. съображение 57, буква ж), макар че може да не включва преки разходи за гръцката държава съгласно Министерско решение № 2071670/11297, съдържа елемент на помощ, тъй като чрез осигуряване на тази възможност държавата не само предлага на предприятията получатели възможността да ползват капитал, а и ги освобождава от една от предпоставките за получаване на гаранция от нея;
ж)
фактът, че лихвените проценти са били високи в Гърция (вж. съображение 57, буква г) не означава липса на помощ в смисъл, че независимо от икономическия контекст, в който е извършено преструктурирането с лихвени субсидии, отпускането на помощта само по себе си оказва въздействие на облекчаване на получателите от тежест, която обичайно трябва да поемат при упражняване на дейността си.
(83)
С оглед на всички тези елементи Комисията може да заключи единствено, че мерките за помощ, които не попадат в приложното поле и не изпълняват предпоставките за отпускане на помощ „de minimis“ по съображения 68-81, действително попадат в приложното поле на член 107, параграф 1 от Договора.
V.II. СЪВМЕСТИМОСТ НА ПОМОЩТА
(84)
Въпреки това в ситуациите, предвидени в член 107, параграфи 2 и 3 от Договора, някои видове помощ могат да бъдат счетени за съвместими с вътрешния пазар чрез дерогация.
(85)
В разглеждания случай е необходимо да се проучи в контекста на всяка открита процедура, кое освобождаване може да е приложимо във всеки от засегнатите сектори (като се прави разграничение между селскостопанския сектор и другите сектори).
V.II.1 ПОМОЩ ЗА ДЕПАРТАМЕНТИТЕ КАСТОРИЯ И ЕВБЕЯ, РАЗГЛЕДАНА ПРИ ОТКРИВАНЕТО НА ПЪРВАТА ПРОЦЕДУРА
а) Селскостопански сектор
(86)
С оглед на естеството на отпуснатата помощ единственото освобождаване, на което може да се разчита, за да се докаже съвместимостта на помощта с вътрешния пазар, е предвиденото в член 107, параграф 3, буква в) от Договора, съгласно което помощите, които имат за цел да улеснят развитието на някои икономически дейности или на някои икономически региони, доколкото тези помощи не засягат по неблагоприятен начин условията на търговия до степен, която противоречи на общия интерес, могат да се приемат за съвместими с вътрешния пазар.
(87)
Тъй като за въпросната помощ не е постъпило уведомление, за да бъде приложимо това освобождаване е много важно тя да отговаря на правилата за държавна помощ, приложими към момента на отпускането на помощта. Според информацията, предоставена от гръцките органи, въпросната схема действа от 30 юни 1993 г. до 30 юни 2003 г. Съвместимостта на въпросната схема с вътрешния пазар следователно ще бъде проучена с оглед на правилата за държавна помощ, приложими през този период.
(88)
Една от причините, въз основа на които Комисията взе решение да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, е, че помощта изглежда е била предназначена за предприятия в затруднение. В тази връзка гръцките органи посочват в писмото си от 9 август 2004 г., че критерият „жизнеспособност след преструктуриране“ няма абсолютно никакво отражение върху цялостната оценка на жизнеспособността на предприятието, извършена от кредитната институция, тъй като решението относно допустимостта за преструктуриране е взето непосредствено след проучването на жизнеспособността. Този аргумент бе повторен в писмата от 15 и 29 март 2011 г. (вж. съображение 61).
(89)
Комисията счита, че това обяснение не позволява да се изключи възможността помощта да е била отпусната на предприятия в затруднение, тъй като дори решението относно допустимостта за преструктуриране да е взето непосредствено след проучването на жизнеспособността, както твърдят гръцките органи, самото проучване е било съсредоточено върху перспективите за жизнеспособност на получателите след преструктурирането. Това означава, че е възможно кандидатите да са били в затруднение към момента на проучването, но въпреки това да са били допуснати до схемата, тъй като институцията, извършваща проучването, е прогнозирала евентуално връщане към жизнеспособност след преструктурирането на дълга (Комисията подчерта това доказателство и в съображение 23 от решението си за откриване на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, тъй като в преамбюла на Министерско решение № 2045909/7931/0025 се посочва нуждата от подпомагане на предприятия, които изпитват затруднения, свързани с паричните потоци, в департаментите Кастория и Евбея).
и) Правила, приложими към помощта за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение по време на въпросния период
I. От 1 октомври 1993 г. до 31 декември 1997 г.
(90)
Помощта за фирми в затруднение се регулира с редица правила. Към момента на влизане в сила на Министерско решение № 69836/B1461 политиката на Комисията бе да приема, че този вид помощ в селскостопанския сектор е оперативна помощ, която може да бъде счетена за съвместима с вътрешния пазар единствено ако са изпълнени следните три условия:
а)
такава помощ трябваше да засяга финансовите разходи по заеми, сключени за финансиране на вече осъществени инвестиции;
б)
кумулираният еквивалент на помощта за всички помощи, предоставени при отпускането на заема, и въпросната помощ не можеше да надвишава процента, допускан по принцип от Комисията, т.е.:
i)
за инвестиции в първично селскостопанско производство: 35 % или 75 % за необлагодетелствани райони по смисъла на Директива 75/268/ЕИО
ii)
за инвестиции в преработка и търговия със селскостопански продукти: 55 % или 75 % в регионите по цел 1 за проекти, които отговарят на секторните програми или на една от целите на член 1 от Регламент (ЕИО) № 866/90 (34), и 35 % (или 50 % в регионите по цел 1) за други проекти, които не са изключени въз основа на критериите за подбор по точка 2 от приложението към Решение 90/342/ЕИО на Комисията от 7 юни 1990 г. относно установяването на критерии за подбор, приложими към инвестиции за подобряване на условията на преработка и продажба на земеделските и горските продукти (35) (или Решение 94/173/ЕО на Комисията (36), което го замени).
в)
въпросната помощ можеше да бъде платена единствено след промени на лихвените проценти за новите сключени заеми, така че да се вземат предвид вариациите в лихвените проценти (в такива случаи размерът на помощта е трябвало да бъде по-малък от или равен на разликата в лихвените проценти върху новите заеми) или е трябвало да засяга земеделски стопанства, които дават гаранция за жизнеспособност, особено когато финансовата тежест, произтичаща от съществуващи заеми, е заплашвала жизнеспособността на стопанствата или ги е излагала на риск от несъстоятелност.
(91)
С писмото си от 9 август 2004 г. гръцките органи заявяват, че Решение № 69836/B1451 и неговите последващи изменения засягат предприятията за преработка като цяло и не посочват конкретно предприятията за преработка в селското стопанство, които са обхванати от Регламенти (ЕИО) № 866/90, (ЕО) № 951/97 и (ЕО) № 1257/1999, че цяла Гърция е регион по цел 1 и че предприятията, които са инвестирали и следователно са получили помощ от Министерство на развитие на селските райони и храните, не са могли да се възползват от преструктуриране на дълга, тъй като това не е било предвидено. Освен това те добавят, че по отношение на общия еквивалент на помощта за преструктурирането, в повечето случаи са отпуснати единствено малки суми и че преструктурирането е свързано с предходни заеми и следователно с инвестиции, които вече са направени.
(92)
Преди всичко обясненията, представени от гръцките органи, не са достатъчни, за да позволят на Комисията да изключи възможността някои предприятия за преработка в селското стопанство да са получили помощ по Министерско решение № 69836/B1451 и последващите му изменения, защото фактът, че не се посочват конкретно гореспоменатите предприятия, не сочи непременно, че те не са принадлежали на общата категория от предприятия за преработка (промишлени предприятия), които попадат в приложното поле на решението.
(93)
По отношение на съответствието с условията, посочени в съображение 90, Комисията установява, че Решение № 69836/B1451 и неговите последващи изменения засяга преструктурирането на заеми за инвестиции или за оборотен капитал.
(94)
По отношение на преструктурирането на инвестиционни заеми въз основа на информацията, предоставена от гръцките органи, Комисията установява, че е изпълнено условието, посочено в съображение 90, буква а), тъй като тези заеми засягат вече осъществени инвестиции.
(95)
Комисията установи също, че е изпълнено и второто алтернативно условие, посочено в съображение 90, буква в), тъй като предприятията получатели трябва да бъдат считани за жизнеспособни след преструктуриране въз основа на оценка, извършена от финансовите институции.
(96)
Информацията на разположение на Комисията обаче не е достатъчна, за да премахне съмненията, че е изпълнено условието, посочено в съображение 90, буква б), тъй като гръцките органи обясняват в писмото си от 9 август 2004 г., че предприятията, ангажирани в преработката и търговията със селскостопански продукти, са обхванати inter alia от разпоредбите на Регламенти (ЕИО) № 866/90 и (ЕО) № 951/97 и че тези регламенти се прилагат съобразно съдържащите се в тях разпоредби, което означава, че помощта може вече да е отпусната с максималния интензитет, предвиден в гореспоменатите регламенти (75 % за региони по цел 1, което се отнася до цяла Гърция), и че е възможно в резултат на натрупване на помощта въпросната схема да е довела до надвишаване на предвидения интензитет.
(97)
По отношение на преструктурирането на заеми за оборотен капитал не е имало възможност за прилагане на схемата в съответствие с всички условия, предвидени в съображение 90, тъй като първото условие (буква а) ясно посочва, че заемите трябва да бъдат свързани с инвестиции.
II. От 1 януари 1998 г. до 30 юни 2000 г.
(98)
През 1997 г. условията, заложени в съображение 90, бяха заменени с условията от Съобщение на Комисията - Насоки на Общността за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение (наричани по-долу „Насоки от 1997 г.“) (37). Точка 4.4 от гореспоменатите Насоки гласи, че „По отношение на селскостопанския сектор тези Насоки ще влязат в сила на 1 януари 1998 г. по отношение на новите държавни помощи. За съществуващите помощи влизането в сила ще бъде на същата дата или, в случай че Комисията е открила процедура съгласно член 93, параграф 2 от Договора [за ЕО] срещу една или повече държави-членки в този контекст, след като Комисията приеме окончателно решение по отношение на засегнатата държава-членка (държави-членки) съгласно член 93, параграф 2 от Договора [за ЕО].“
(99)
Насоките от 1997 г., съвсем нови за селскостопанския сектор, предвиждат inter alia:
а)
помощ за оздравяване: мерки за ликвидност, оправдани от сериозни социални затруднения и състоящи се от гаранции за заеми или заеми с обичайни търговски лихвени проценти, ограничени до размера, необходим за поддържане на функционирането на предприятието (например за покриване на разходите за надници и заплати и текущи доставки), изплащани единствено за периода, необходим за изготвяне на необходимите и реалистични мерки за възстановяване, и без неблагоприятно отражение върху положението в промишления и селскостопанския сектор в други държави-членки;
б)
помощ за преструктуриране: отпускането на помощ, свързана с план за преструктуриране, предвиждащ намаляване на капацитета или окончателно затваряне на производствени мощности, при наличието на структурен свръхкапацитет в сектора (намаляването на капацитета трябва да бъде в допълнение към всяко друго намаление, приложимо при липсата на помощ за преструктуриране), като единственото освобождаване от това условие е в случаите, когато, взети в своята съвкупност, решенията, приети в полза на всички получатели през всеки последователен 12-месечен период, не включват количество на продукта, което надвишава определен процент от общото годишно производство на този продукт в държавата (3 % за целевите мерки за определена категория продукти или оператори и 1,5 % за нецелевите мерки).
(100)
На държавите-членки е позволено да искат прилагането на тези селскостопански разпоредби вместо разпоредбите от Насоките от 1997 г. за сектори, различни от селското стопанство (строги условия, приложими в тези сектори, и по-специално по отношение на плана за преструктуриране и приноса на получателя за преструктурирането - вж. съображения 109-121 от раздел б) по-долу, „Неселскостопански сектор“).
(101)
В писмото си от 9 август 2004 г. гръцките органи не предоставиха информация, която да позволи на Комисията да установи, че схемата за помощ е адаптирана, за да бъде приведена в съответствие с тези разпоредби, и че следователно помощта, отпусната през въпросния период, е отпусната в съответствие със съответните условия, заложени в Насоките от 1997 г., което означава или описаните в съображение 99, буква б) по-горе условия, или условията, заложени за секторите, различни от селското стопанство (представяне на план за преструктуриране за възстановяване на жизнеспособността въз основа на реалистични хипотези в разумни времеви рамки, смекчаване на въздействието върху конкурентите, спазване на принципа за еднократност на помощта („един път - последен път“), намаляване на капацитета при структурен свръхкапацитет в засегнатия сектор и помощ, пропорционална на разходите и ползите от преструктурирането, като се покриват и социалните разходи по преструктурирането).
III. От 1 юли 2000 г. до 30 юни 2003 г.
(102)
На 9 октомври 1999 г. Насоките от 1997 г. бяха заменени от Насоки на Общността за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение (наричани по-долу „Насоки от 1999 г.“) (38). Точка 6.3 от Насоките от 1999 г. гласи, че „държавите-членки трябва да адаптират своите съществуващи схеми за помощ за оздравяване и преструктуриране, които се очаква да останат в действие след 30 юни 2000 г., с цел да ги приведат в съответствие с Насоките […] след тази дата.“ Освен това „за да може да се осъществи мониторинг от страна на Комисията върху процеса на адаптиране, държавите-членки трябва да ѝ предадат списък с всички такива схеми преди 31 декември 1999 г. След това, и във всеки случай преди 30 юни 2000 г., те трябва да изпратят на Комисията достатъчно информация, за да ѝ дадат възможност да провери дали схемите действително са изменени в съответствие с Насоките.“
(103)
Насоките от 1999 г. също включват специфичен раздел за преструктуриране на предприятия в затруднение в селскостопанския сектор. В сравнение с Насоките от 1997 г. този раздел дава определение на структурен свръхкапацитет в сектора, ограничава освобождаването, посочено в съображение 99, буква б), до предприятията в първичния сектор (което води до автоматичното изискване за намаляване на капацитета в подсектора на преработката и търговията със селскостопански продукти) и въвежда условието за еднократност („един път - последен път“), което означава, че помощта за преструктуриране може да бъде отпусната само веднъж.
(104)
В писмото си от 9 август 2004 г. гръцките органи не представиха информация, която да позволи на Комисията да установи, че схемата за помощ е адаптирана, за да бъде приведена в съответствие с тези разпоредби, и че следователно помощта, отпусната по време на въпросния период, е отпусната в съответствие със съответните условия, заложени в Насоките от 1999 г., с други думи след представяне на план за преструктуриране, който води до затварянето на капацитет при структурен свръхкапацитет, като при необходимост се прилага ограниченото освобождаване, посочено в съображение 103, и въз основа на принципа за еднократност („един път - последен път“).
ii) Гаранции
(105)
Друг фактор за решението на Комисията за откриване на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, е въпросът за съвместимостта на евентуалната помощ, предоставена под формата на гаранции. Гръцките органи представиха редица коментари в писмото си от 9 август 2004 г. (вж. съображение 57, букви в) и ж)). Комисията обаче счита, че е необходимо да се отбележи следното във връзка с тези коментари:
а)
по отношение на буква в) фактът, че предоставянето на гаранция подлежи на строги условия сам по себе си не изключва съществуването на държавна помощ - напротив, правилата, които се прилагат по време на действието на въпросната схема, както е посочено в писмата до държавите-членки реф. № SG(89) D/4328 от 5 април 1989 г. и SG(89) D/12772 от 12 октомври 1989 г. и точка 38 от Съобщение на Комисията до държавите-членки относно прилагането на членове 92 и 93 от Договора за ЕИО и член 5 от Директива 80/723/ЕИО на Комисията по отношение на публичните предприятия в производствения сектор (39), ясно гласят, че „… всички гаранции, дадени от държавата пряко или, чрез делегиране, посредством финансови институции, [попадат] в приложното поле на член 92, параграф 1 от Договора за ЕИО“, и налагат прилагането на условия, които могат да включват обявяването на предприятието в несъстоятелност. Макар да е вярно, че гореспоменатите писма бяха заменени през 2000 г. от Известие на Комисията за прилагане на членове 87 и 88 от Договора за създаване на Европейската общност по отношение на държавните помощи под формата на гаранции, в което са заложени условията, позволяващи да бъде изключено съществуването на държавна помощ, никаква част от информацията, представена в писмото на гръцките органи от 9 август 2004 г., не сочи, че гаранциите са предоставени при тези условия;
б)
дори ако гръцките органи бяха предоставили информацията, имаща за цел да покаже, че предоставените гаранции изпълняват условията за изключване на наличието на държавна помощ, Комисията не би могла да приеме обосновката, тъй като, например, освобождаването се прилага единствено ако предприятията получатели не са във финансово затруднение;
в)
по отношение на буква ж) фактът, че гаранцията не покрива някои разходи, по никакъв начин не сочи, че са изпълнени всички условия, при които помощта, свързана с предоставянето на гаранция, може да се счита за съвместима с вътрешния пазар; още повече трябва да се признае, че никоя част от останалата информация, представена от гръцките органи с писмото им от 9 август 2004 г., не сочи, че са изпълнени условията.
(106)
След тези разяснения Комисията следователно счита, че по време на действието на въпросната схема гаранциите са представлявали част от пакет инструменти за отпускане на помощ за предприятия в затруднение и че в резултат на това тяхната съвместимост е свързана с процеса на преструктуриране като цяло, за който, както подробно бе посочено в анализа на съображения 94-104, гръцките органи не са предоставили достатъчно информация, за да премахнат съмненията, изразени от Комисията при откриването на процедурата, предвидена по член 108, параграф 2 от Договора (тези констатации по отношение на гаранциите са валидни както по отношение на трите процедури, посочени в настоящото решение, така и по отношение на всички упоменати сектори, с изключение на гаранциите, предвидени в Министерско решение № 2/82257/0025 от 18 декември 2000 г., които, с оглед на използвания критерий за жизнеспособност - жизнеспособност преди преструктурирането на дълга - ще бъдат проучени отделно).
(107)
Никой от другите аргументи, изложени от гръцките органи в писмото от 9 август 2004 г. (приложен лихвен процент, въпроса с евентуалното съществуване на допълнителни разходи, произтичащи от министерските решения, които представляват неразделна част от правното основание за схемата, честота на изчисляване на лихвата), не съдържат елемент, който да промени позицията на Комисията, както е представена по-горе.
(108)
Тъй като информацията, представена от гръцките органи, не премахва съмненията, изразени от Комисията при откриването на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, Комисията може единствено да стигне до заключението, че въпросната схема е несъвместима с общия пазар.
б) Неселскостопански сектор
(109)
Както и при селскостопанския сектор, Комисията трябваше да проучи въпросната помощ с оглед на правилата, приложими по отношение на помощта за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение.
(110)
Към момента на влизане в сила на Министерско постановление № 69836/B1461, т.е. 1 октомври 1993 г., въпросните правила са били заложени в Осмия доклад за политиката в областта на конкуренцията, и по-специално в точки 177, 227 и 228 от него.
(111)
В точка 177 от доклада се посочва, че макар и да има нужда от мерки за оздравяване с цел да бъде осигурена глътка въздух, като през това време бъдат разработени по-дългосрочни решения за затрудненията на дружеството, тези мерки не следва да възпрепятстват необходимото намаляване на капацитета и следователно следва да бъдат ограничени до случаите, при които са необходими за справяне с належащи социални проблеми.
(112)
В точка 227 от доклада се посочва, че помощта за оздравяване може да бъде обоснована съгласно Договора, когато е свързана с преструктуриране, имащо за цел да възстанови дългосрочната жизнеспособност на предприятието и/или засегнатите региони, и когато се прилага достатъчно целенасочено по отношение на даден регион или отрасъл, за да може да бъде оценено нейното въздействие.
(113)
В точка 228 от доклада се разяснява допълнително позицията на Комисията по отношение на помощта за оздравяване и се дефинира помощта за преструктуриране.
(114)
Помощта за оздравяване трябва:
а)
да се състои от мерки за ликвидност под формата на гаранции за заеми или заеми с обичайни търговски лихвени проценти;
б)
да бъде ограничена до размера, необходим, за поддържане на функционирането на предприятието и за покриване на разходите за надници и заплати и текущи доставки;
в)
да се изплаща единствено за периода, необходим (най-общо шест месеца) за изготвяне на необходимите и реалистични мерки за възстановяване;
г)
да бъде обоснована въз основа на сериозни социални затруднения, като поддържането на функционирането на предприятието не трябва да има неблагоприятно въздействие върху положението в промишления сектор в други държави-членки.
(115)
Помощта за преструктуриране трябва също да е обвързана строго с прилагането на добра програма за преструктуриране и/или преобразуване и надлежно и ефективно да служи за възстановяване на жизнеспособността на засегнатото производство, интензитетът и размерът на помощта трябва да бъдат ограничени до строгия минимум за поддържане на предприятието по време на неизбежния преходен период преди такава програма да започне да действа, което означава, че съответният период на помощта трябва да бъде ограничен и подкрепата да бъде постепенно намалявана.
(116)
Тези условия бяха заменени от Насоките на Общността от 1994 г. за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение (40), които влязоха в сила на 23 декември 1994 г. (наричани по-долу „Насоките от 1994 г.“), и впоследствие от Насоките от 1997 г., които влязоха в сила на 1 януари 1998 г., а на по-късен етап от Насоките от 1999 г., които се прилагат от 1 юли, като вземат предвид периода на адаптиране, даден на държавите-членки по отношение на схемите за помощ (вж. съображения 98 и 102).
(117)
Насоките от 1994 г. потвърждават политиката на Комисията по отношение на помощта за оздравяване (вж. съображение 114) и определят по-подробно съдържанието и отраженията на плановете за преструктуриране, които следва да бъдат представени (перспектива за възстановяване на жизнеспособността въз основа на реалистични хипотези в рамките на разумни срокове, смекчаване на въздействието върху конкурентите, спазване на принципа за еднократност, намаляване на капацитета в случай на структурен свръхкапацитет във въпросния сектор и помощ, пропорционална на разходите и ползите от преструктурирането, като се покриват и социалните разходи по преструктурирането).
(118)
В сферата на неселскостопанските сектори Насоките от 1997 г., които произтичат от редовния преглед на политиката на Комисията в областта на оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение, потвърждават съдържанието на Насоките от 1994 г.
(119)
В Насоките от 1999 г. се прилагат по-строги условия по отношение на отпускането на помощ за оздравяване чрез въвеждането на установена времева рамка за представяне на план за преструктуриране. По отношение на преструктурирането Насоките са далеч по-рестриктивни по отношение на малките и средните предприятия и предвиждат възможността за задължително намаляване на капацитета, дори и при липсата на структурен свръхкапацитет в сектора.
(120)
Тъй като обясненията, представени от гръцките органи в писмото им от 9 август 2004 г., са валидни както по отношение на селскостопанския, така и по отношение на неселскостопанския сектор, Комисията може само да стигне до заключението, както вече е направила по отношение на селскостопанския сектор, че информацията, представена от гръцките органи, не позволява на Комисията да установи, че са изпълнени различните условия, заложени в Насоките от 1994 г., 1997 г. и 1999 г. (например, нищо не показва, че предприятията получатели са представили план за преструктуриране, който включва необходимите компенсаторни мерки). Тази констатация е валидна и по отношение на съответствието с разпоредбите, заложени в Осмия доклад за политиката в областта на конкуренцията.
(121)
При липсата на доказателства за съответствието с горепосочените разпоредби, Комисията не може да установи, че помощта е отпусната след представяне на план за преструктуриране, който включва всички елементи, изисквани съгласно различните правила, посочени по-горе (и по-специално перспективата за възстановяване на жизнеспособността въз основа на реалистични хипотези в рамките на разумни срокове, смекчаване на въздействията върху конкурентите, спазване на принципа за еднократност, намаляване на капацитета и помощ, пропорционална на разходите и ползите от преструктурирането, като се покриват и социалните разходи по преструктурирането). Следователно съмненията, които Комисията е изразила при откриването на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, остават валидни и Комисията може единствено да стигне до заключението, че въпросната схема е несъвместима с общия пазар.
V.II.2 ПОМОЩ ЗА ПРЕДПРИЯТИЯТА В ДЕПАРТАМЕНТИТЕ ФЛОРИНА И КИЛКИС, РАЗГЛЕДАНА ПРИ ОТКРИВАНЕТО НА ВТОРАТА ПРОЦЕДУРА
а) Селскостопански сектор
(122)
В писмото си от 18 август 2005 г. гръцките органи твърдят, че основното решение, уреждащо предоставянето на помощта (Министерско решение № 66336/B.1398/1993), засяга промишлените и занаятчийските предприятия и че никоя разпоредба от него не засяга селскостопанските предприятия.
(123)
Комисията взема предвид тази информация и затова смята за ненужно да разглежда въпросната схема с оглед на правилата, приложими по отношение на държавната помощ за селскостопанския сектор към момента на отпускане на помощта.
б) Неселскостопански сектор
(124)
Комисията, която към момента на откриване на процедурата считаше, че схемата е предназначена за предприятия в затруднение, тъй като Министерско решение № 66336/B.1398/1993 гласи, че предприятията трябва да бъдат жизнеспособни след преструктуриране (което само по себе си не изключва възможността предприятията да бъдат в затруднение при приемането им по схемата), трябва да анализира съвместимостта на въпросната помощ с оглед на правилата за помощта за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение, приложими към момента на отпускане на помощта.
(125)
Правилата за помощ за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение, приложими към момента на отпускане на въпросната помощ, в хронологичен ред са разпоредбите, заложени в точки 177, 227 и 228 от Осмия доклад за политиката в областта на конкуренцията, Насоките от 1994 г. и Насоките от 1997 г.
(126)
По отношение на съответствието с разпоредбите от точки 177, 227 и 228 от Осмия доклад за политиката в областта на конкуренцията и Насоките от 1994 г., 1997 г. и 1999 г. обясненията, представени от гръцките органи в писмото им от 18 август 2005 г., са идентични с обясненията, изтъкнати като обосновка на отпускането на помощта в департаментите Кастория и Евбея (аргументите на гръцките органи, посочени подробно в съображение 57, букви а)-е), са същите като представените в съображение 56, букви а)-д). Следователно анализът на Комисията в съображения 110-121 е валиден и при въпросния случай, което значи, че съмненията, изразени от Комисията при откриване на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, не са премахнати и Комисията може единствено да стигне до заключението, че въпросната схема е несъвместима с общия пазар.
(127)
В писмото си от 18 август 2005 г. гръцките органи се опитаха да обосноват въпросната помощ и въз основа на факта, че департаментите Флорина и Килкис граничат с бивша югославска република Македония и че местните предприятия са били силно засегнати в резултат от нестабилността и войната в региона.
(128)
Това позоваване на извънредни обстоятелства можеше да позволи прилагането на член 107, параграф 2, буква б) от Договора, съгласно който помощта за отстраняване на щети, причинени от природни бедствия или други извънредни събития, е съвместима с вътрешния пазар. Гръцките органи обаче не представиха доказателства за затрудненията, които според твърденията им предприятията в двата департамента са изпитвали, или за причинно-следствената връзка между тези затруднения и нестабилността в региона, причинена от събитията в Югославия. Освен това Комисията не разполага с информация, която да показва, че обстоятелствата, посочени от гръцките органи, са могли да оказват описаните въздействия през целия жизнен цикъл на схемата. Най-накрая Комисията се пита защо схемата се е прилагала единствено по отношение на някои сектори от икономиката в двата департамента, макар да е логично посочените обстоятелства да са засегнали всички местни предприятия, независимо от сектора.
(129)
С оглед на тези фактори Комисията не може да разбере как член 107, параграф 2, буква б) от Договора може да е приложим по отношение на въпросната схема за помощи. Следователно Комисията може единствено да стигне до заключението, че и в този случай въпросната схема е несъвместима с общия пазар.
V.II.3 ПОМОЩ В ДЕПАРТАМЕНТИТЕ РОДОПИ, ЕВРОС, КСАНТИ, ЛЕСБОС, САМОС, ХИОС И ДОДЕКАНЕЗИТЕ, РАЗГЛЕДАНА ПРИ ОТКРИВАНЕТО НА ТРЕТАТА ПРОЦЕДУРА
(130)
С оглед на факта, че Комисията е посочила в решението си за откриване на процедурата, че въз основа на наличната информация не може да се определи дали двете министерски решения от 1989 г. и последващите ги решения (описани подробно в съображения 50-52 по-горе) представляват независима схема за помощ или са неразделна част от цялостната система, анализирана в различните открити процедури, и като се има предвид, че писмото от 10 май 2006 г. от гръцките органи не представя обяснение в тази връзка, съвместимостта с вътрешния пазар на помощта, предвидена в разглежданите министерски решения, ще бъде оценена отделно. Гаранциите, предвидени в Министерско решение № 2/82257/0025 от 18 декември 2000 г. (вж. съображение 49), също ще бъдат разгледани отделно, тъй като последното предвижда, че предприятията получатели трябва да бъдат жизнеспособни, а не жизнеспособни след преструктуриране, както е при посочените по-горе случаи.
(131)
Във връзка с министерските решения, посочени в съображения 44-52, анализът ще се състои от две основни части - селскостопанска и неселскостопанска - както при схемите, разгледани при първите две процедури, но неселскостопанската част ще бъде разделена на няколко подчасти - промишлен, хотелиерски и занаятчийски сектори, от една страна, и корабния сектор, от друга страна. Въгледобивният сектор, който също бе разгледан при откриването на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, няма да бъде разгледан тук, тъй като гръцките органи обясняват в писмата си от 15 и 29 март 2011 г., че съответните добивни дейности засягат мрамор и каменодобив, което означава, че засегнатите предприятия попадат в обхвата на анализа на промишления сектор.
а) Селскостопански сектор
(132)
Комисията трябва да проучи схемата с оглед на правилата, приложими по отношение на държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение към момента на отпускането на помощта.
(133)
По отношение на селскостопанския сектор въпросните правила са предвидени в съображения 90 и 98-103. Като се има предвид, че действието на въпросната схема изтича на 31 декември 2005 г., Насоките на Общността от 2004 г. относно държавната помощ за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение (41) (наричани по-долу: „Насоки от 2004 г.“) следва да бъдат добавени към списъка с приложими разпоредби; Насоките от 2004 г. влизат в сила на 10 октомври 2004 г., като въвеждат по-строги условия от установените в Насоките от 1999 г. (а именно като потвърждават, че приносът на получателя по отношение на преструктурирането трябва да бъде реален и да не включва помощ). Освен това с оглед на естеството на получателите (промишлени животновъдни предприятия и млекопроизводителни стопанства) са налице основания да се счита, че схемата вероятно е обхващала както първично производство (само животновъдство), така и преработка/търговия (като стопанства с линия за преработка на място).
(134)
По отношение на съответствието със самите условия Комисията установи, че Министерско решение № 1648/B22 от 13 януари 1994 г. и неговите последващи изменения предвиждат преструктуриране на заеми, които могат да се използват за инвестиции или оборотен капитал.
(135)
По отношение на преструктурирането на заеми, свързани с инвестиции, в писмото си от 10 май 2006 г. гръцките органи не представят информация, която да позволи на Комисията да потвърди, че преструктурираните заеми действително са свързани с вече осъществени инвестиции. Вследствие на това Комисията не може да установи, че е изпълнено условието, предвидено в съображение 90, буква а).
(136)
По подобен начин Комисията не може въз основа на наличната информация да стигне без всякакво съмнение до заключението, че е налице пълно съответствие с условието, предвидено в съображение 90, буква б), тъй като в писмото си от 10 май 2006 г. Гърция не е представила подробности в тази връзка.
(137)
По отношение на изискването, заложено в съображение 90, буква в), Комисията установи, че е налице втората алтернатива, тъй като предприятията получатели е трябвало да бъдат жизнеспособни след преструктурирането въз основа на оценка, извършена от банките.
(138)
По отношение на преструктурирането на заеми, използвани за оборотен капитал, не е имало възможност за прилагане на въпросната схема в съответствие с всички условия, предвидени в съображение 90, тъй като в първото условие (буква а) изрично се посочва, че заемите трябва да бъдат свързани с инвестиции.
(139)
Във връзка с помощта, отпусната от 1 януари 1998 г. до датата на приложимост на Насоките от 2004 г., извършеният в съображения 98-104 анализ също се прилага по същество в настоящия случай, тъй като в писмото си от 10 май 2006 г. Гърция не представи информация, която да позволи на Комисията да потвърди, че с оглед на получаването на въпросната помощ е бил представен план за преструктуриране, включващ и задължителния принос.
(140)
Най-накрая по отношение на помощта, отпусната от датата на прилагане на Насоките от 2004 г. Комисията може само да отбележи, че в писмото си от 10 май 2006 г. Гърция не представи факти, които да позволят на Комисията да потвърди, че с оглед на получаването на въпросната помощ е бил представен план за преструктуриране, включващ и задължителния принос. Следователно Комисията не е в състояние да премахне всички съмнения, изразени при откриването на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, и затова е принудена да стигне до заключението, че въпросната схема е несъвместима с общия пазар.
(141)
В писмото си от 10 май 2006 г. гръцките органи се стремят да обосноват въпросната помощ с войната в съседни региони. Гърция изрази становището, че поради ситуацията помощта отговаря на изискванията за освобождаване по член 107, параграф 3, букви а) и в) от Договора (вж. съображение 59, буква а).
(142)
Комисията не може да приеме този аргумент поради няколко причини:
а)
от регулаторна гледна точка наличието на конфликт се приема за извънредно събитие, което може да попадне само в приложното поле на член 107, параграф 2, буква б) от Договора, според който помощта, предназначена за отстраняване на щети, причинени от природни бедствия или други извънредни събития, е съвместима с вътрешния пазар;
б)
в селскостопанския сектор съвместимостта на мерките за помощ се оценява с оглед на изключението, предвидено в член 107, параграф 3, буква в) от Договора, в който е заложено, че помощите, които имат за цел да улеснят развитието на някои икономически дейности или на някои икономически региони, доколкото тези помощи не засягат по неблагоприятен начин условията на търговия до степен, която противоречи на общия интерес, могат да се считат за съвместими с вътрешния пазар, а не с оглед на изключението, предвидено в член 107, параграф 3, буква а) от Договора, което предвижда, че помощите за насърчаване на икономическото развитие на региони, където жизненото равнище е необичайно ниско или където има високо равнище на непълна заетост, както и на регионите, посочени в член 349 (42), като се вземе предвид структурната, икономическата и социалната ситуация в тях, могат да се приемат за съвместими с вътрешния пазар;
в)
за прилагането на тази дерогация е било необходимо помощта да бъде отпусната съобразно с правилата, уреждащи помощите за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение, а по-горе вече бе показано, че случаят не е такъв.
(143)
Комисията не е в състояние да потвърди приложимостта на член 107, параграф 2, буква б) от Договора поради следните основания:
а)
в писмото си от 10 май 2006 г. Гърция правилно посочи, че общият БВП и този на глава от населението в засегнатите департаменти е бил много нисък в сравнение с други региони в държавата през периода, обхванат от схемата, но заяви и това, че БВП е отбелязал известен растеж през същия период, което сочи, че войната в съседните региони не е оказала катастрофално въздействие върху икономиката на засегнатите територии;
б)
както показва описанието на правното основание на схемата, някои промени са въведени в схемата почти десет години след края на военните действия в съседните региони; следователно не може да се приеме, че Гърция е била принудена да сe намеси поради войната в граничните райони и че в резултат на това е налице причинно-следствена връзка между нея и затрудненията на предприятията (един пример е достатъчен, за да илюстрира тази забележка: Министерско решение № 2/64046/0025/2003 от 28 януари 2004 г., посочено в съображение 48, обхваща заемите, които са могли да теглят промишлени предприятия - с други думи евентуално промишлени животновъдни предприятия - до 31 декември 2004 г.).
(144)
По отношение на другите мнения, представени от гръцките органи в писмото им от 10 май 2006 г., Комисията подчертава следното (тези коментари, с изключение на буква б), се отнасят и до всички други сектори, посочени в откритата процедура):
а)
проблеми като липсата на динамика на местните пазари или спад в търсенето не могат да бъдат решени с отпускането на помощи на предприятия в затруднение без преструктуриране. Структурните мерки са по-подходящо средство за подкрепа;
б)
делът на производството на месо в засегнатите департаменти от общото производство в Гърция няма никаква връзка с риска от нарушаване на конкуренцията, който произтича от помощта, отпусната извън установената регулаторна рамка (в настоящия случай помощта, отпусната на предприятия в затруднение без план за преструктуриране); съгласно съдебната практика на Съда, когато финансовата помощ, отпусната от държава-членка, укрепва позицията на предприятие в сравнение с неговите конкуренти (което се наблюдава по същество в настоящия случай), тази помощ може да създаде конкурентно предимство пред другите предприятия, които не се възползват от такава подкрепа (43);
в)
въпросът с жизнеспособността на предприятията по смисъла на двете министерски решения, издадени през 1989 г., ще бъде разгледан по-нататък в настоящото решение;
г)
аргументът, според който сметката, създадена по Закон № 128/75, не представлява държавен ресурс, е разгледан в съображение 82, буква г).
(145)
С оглед на тези съображения Комисията е принудена да стигне до заключението, че въпросната схема е несъвместима с вътрешния пазар.
б) Промишлен, занаятчийски и хотелиерски сектор
(146)
Комисията трябва да проучи въпросната схема с оглед на правилата, уреждащи помощта за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение.
(147)
Както в случая на помощта, посочена в първите две процедури, правилата, приложими по отношение на оздравяването и преструктурирането на предприятия в затруднение към момента на отпускането на въпросната помощ, в хронологичен ред са точки 177, 227 и 228 от Осмия доклад за политиката в областта на конкуренцията и Насоките от 1994 г., 1997 г. и 1999 г. Тъй като в разглеждания случай режимът изтича на 31 декември 2005 г. в някои департаменти, към списъка трябва да се добавят Насоките от 2004 г.
(148)
Информацията, изпратена от гръцките органи в писмото им от 10 май 2006 г. и изложена в съображение 59, не включва подробности по отношение на съответствието с правилата, уреждащи оздравяването и преструктурирането на предприятия в затруднение. Следователно Комисията не е в състояние да потвърди дали е налице съответствие с точки 177, 227 и 228 от Осмия доклад за политиката в областта на конкуренцията и Насоките от 1994 г., 1997 г., 1999 г. и 2004 г.
(149)
Следователно Комисията не е в състояние да премахне всички съмнения, изразени при откриването на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, и затова е принудена да стигне до заключението, че въпросната схема е несъвместима с общия пазар.
в) Корабен сектор
(150)
Съвместимостта на въпросната схема с вътрешния пазар ще бъде оценена от две гледни точки, като се вземе предвид факта, че терминът „корабен сектор“ обхваща както корабостроене, така и транспорт с кораби.
(151)
Комисията трябва да проучи въпросната схема с оглед на правилата, уреждащи помощта за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение.
(152)
По отношение на корабостроенето правилата, приложими по отношение на оздравяването и преструктурирането на предприятия в затруднение след влизането в сила на Министерско решение № 1648/B.22 от 13 януари 1994 г., са следните:
а)
до 31 декември 1998 г.: Директива 90/684/ЕИО на Съвета от 21 декември 1990 г. относно помощите в областта на корабостроенето (44);
б)
от 1 януари 1999 г. до 31 декември 2003 г.: Регламент (ЕО) № 1540/98 на Съвета от 29 юни 1998 г. за установяване на нови правила за помощ за корабостроенето (45);
в)
от 1 януари 2004 г.: Рамка за държавната помощ за корабостроенето (46).
(153)
В писмото си от 10 май 2006 г. гръцките органи не представиха информация, която би позволила на Комисията да установи, че въпросната схема за помощи е била прилагана съгласно правилата, приложими при оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение в този сектор. Следователно Комисията не е в състояние да разсее съмненията, изразени при откриването на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, и затова е принудена да стигне до заключението, че въпросната схема е несъвместима с вътрешния пазар.
(154)
По подобен начин във връзка с морския транспорт Комисията трябва да проучи въпросната схема с оглед на правилата, уреждащи помощта за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение.
(155)
От влизането в сила на Министерско решение № 1648/B.22 от 13 януари 1994 г. правилата, уреждащи оздравяването и преструктурирането на предприятия в затруднение в корабната индустрия, са и продължават да бъдат следните:
а)
финансови и данъчни мерки, отнасящи се до използването на кораби, вписани в регистъра на Общността (47);
б)
Насоките на Общността относно държавните помощи за морския транспорт от 1997 г. (48)
в)
Насоките на Общността относно държавните помощи за морския транспорт от 2004 г. (49)
(156)
В писмото си от 10 май 2006 г. гръцките органи отново не представиха информация, която би позволила на Комисията да установи, че въпросната схема за помощи е била прилагана съгласно правилата, приложими при оздравяването и преструктурирането на предприятия в затруднение в този сектор. Следователно Комисията не е в състояние да разсее съмненията, изразени при откриването на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, и затова е принудена да стигне до заключението, че въпросната схема е несъвместима с вътрешния пазар.
г) Помощ, отпусната в департаментите Лесбос, Самос, Хиос и Додеканезите, която е посочена и в третата процедура
(157)
В рамката на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, Комисията разгледа две хипотези, тъй като не разполагаше с достатъчно информация:
а)
помощта, предвидена в Министерско решение № 2041901 от 16 май 1989 г. и Министерско решение № 2078809 от 10 октомври 1989 г. и техните изменения, попада в обхвата на същата рамка, както установената съгласно решенията, посочени в съображения 44-48.
б)
помощта е била част от система за финансиране, която не е установена върху същите основи.
(158)
В писмото си от 10 май 2006 г. Гърция заяви, че двете министерски решения, издадени през 1989 г., предвиждат предприятията да бъдат жизнеспособни преди и след преструктуриране на дълговете им. Комисията не може да подкрепи това твърдение, тъй като след повторно проучване изглежда, че никое от двете въпросни решения не предвижда изискването предприятията да са жизнеспособни преди и след преструктурирането на дълговете. Следователно Комисията ще оцени съвместимостта на помощта, която попада в приложното поле на двете решения и техните изменения, като се основава не само върху двете хипотези, заложени в съображение 157, а и без да изключва - при втората хипотеза - че помощта може да е била отпусната на предприятия в затруднение.
(159)
По отношение на първата хипотеза, заложена в съображение 157, Комисията е принудена да установи, че ако двете министерски решения, издадени през 1989 г., и техните изменения попадат в същата рамка, както установената от министерските решения, посочени в съображения 44-48, анализът, извършен в съображения 146-149, остава валиден, обясненията, представени от Гърция в писмото ѝ от 10 май 2006 г., не премахват съмненията, изразени при откриването на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, и Комисията е принудена да стигне до заключението, че въпросната схема е несъвместима с вътрешния пазар.
(160)
Във връзка с втората хипотеза са разгледани два сценария: помощта е отпусната на предприятия в затруднение или помощта е отпусната на жизнеспособни предприятия.
(161)
При първия сценарий извършеният по съображения 146-149 анализ остава валиден, а обясненията, представени от Гърция в писмото ѝ от 10 май 2006 г., не премахват съмненията, изразени от Комисията при откриване на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, и затова Комисията е принудена да стигне до заключението, че въпросният режим е несъвместим с вътрешния пазар.
(162)
При втория сценарий Комисията също отбелязва, че обясненията на Гърция в писмата ѝ от 10 май 2006 г., 15 март 2011 г. и 29 март 2011 г. не позволяват на Комисията да установи дали оборотният капитал, използващ субсидирани заеми, е финансирал допустими инвестиции по смисъла на правилата на Съюза относно регионалната помощ (след влизането в сила на Министерско решение № 2041901 от 16 май 1989 г. приложимите правила са Съобщение на Комисията относно начина на прилагане на член 92, параграф 3, букви а) и в) по отношение на регионалната помощ (50), следвано от Насоките от 1998 г. относно националната регионална помощ (51)). Затова Комисията е принудена да стигне до заключението, че въпросната схема е несъвместима с вътрешния пазар.
(163)
В случай, че този оборотен капитал не е финансирал допустими инвестиции по смисъла на правилата на Съюза относно националната регионална помощ, Комисията трябва да провери дали помощта, отпусната за този капитал, която в такъв случай се квалифицира като оперативна помощ, може да бъде обявена за съвместима съгласно приложимите разпоредби на правилата на Съюза относно националната регионална помощ. С оглед на това Комисията желае да подчертае, че от засегнатата държава-членка зависи да изпълни задължението за сътрудничество, което има към Комисията, като осигури всички необходими елементи, за да може Комисията да провери съвместимостта на въпросната помощ (52). Тъй като информацията в различните писма, представени от Гърция, не позволява на Комисията да провери съответствието с разпоредбите в правилата на Съюза относно националната регионална помощ, Комисията може единствено да стигне до заключението, че въпросната схема е несъвместима с вътрешния пазар.
(164)
Гаранцията, предоставена съгласно Решение № 2/82257/0025 от 18 декември 2000 г., не може да бъде считана за инструмент в помощ на преструктурирането на предприятие в затруднение, както гаранцията, предвидена в другите министерски решения, упоменати в настоящото решение, тъй като в Министерско решение № 2/82257/0025 се предвижда, че тя може да бъде предоставена единствено на жизнеспособни сами по себе си предприятия, а не на предприятия, които са жизнеспособни след преструктуриране на дълга. Следователно гаранцията следва да се проучи с оглед на приложимите правила за държавна помощ.
(165)
От влизането в сила на Министерско решение № 2/82257/0025 от 18 декември 2000 г. до 31 декември 2005 г. (датата на изтичане на срока на действие на схемата) гаранциите се уреждат от Съобщението от 2000 г.
(166)
В съобщението от 2000 г. се предвижда задължението на Комисията да оценява съвместимостта на помощта, свързана с предоставянето на гаранция, въз основа на правилата, приложими по отношение на други форми на помощ и заложени в различните рамки и насоки, приложими в засегнатите сектори. Освен това гаранцията може да се приеме единствено ако мобилизацията ѝ е договорно обвързана със специфични условия, които могат да стигнат дори до задължителното обявяване в несъстоятелност на предприятието получател или друга подобна процедура.
(167)
В настоящия случай гръцките органи не са представили никаква информация относно предоставените гаранции. В резултат на това Комисията не е в състояние да ги оцени с оглед на различните правила, приложими в засегнатите сектори, или да установи дали тази мярка за помощ може да е надвишавала максималните интензитети на помощта, приложими в съответните случаи по отношение на предприятия, които не са в затруднение (освен това в отговора си във връзка с третата процедура Гърция не е представила информация относно съответствието с тези различни правила).
(168)
При тези обстоятелства Комисията не е в състояние да стигне до заключението, че отпуснатата помощ под формата на гаранции съгласно Министерско решение № 2/82257/0025 от 18 декември 2000 г. е съвместима с вътрешния пазар.
VI. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(169)
Комисията отбелязва, че Гърция незаконно е приложила въпросните мерки за помощ в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора. Горният анализ сочи, че помощта не може да бъде обявена за съвместима с вътрешния пазар, тъй като Гърция не е представила информация, която да доказва съответствие с различните упоменати правила, и следователно Комисията не е в състояние да разсее съмненията, изразени при откриването на различните процедури. В тази връзка Комисията припомня, че засегнатата държава-членка носи отговорността за изпълнение на задължението за сътрудничество, което има към Комисията, като предоставя всички елементи, необходими за проверка на съвместимостта на въпросната помощ.
(170)
В съответствие с член 14, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (53) при вземането на отрицателни решения в случаи на неправомерна помощ, Комисията трябва да реши съответната държава-членка да вземе всички необходими мерки за възстановяване на помощта от получателя (в настоящия случай всички предприятия, които са се възползвали от разпоредбите на разглежданите министерски решения). Гърция трябва да вземе всички необходими мерки за възстановяването на несъвместимата помощ, отпусната на получателите. Съгласно разпоредбите на точка 42 от известието на Комисията „Към ефективно прилагане на решенията на Комисията, разпореждащи на държавите-членки да възстановят неправомерна и несъвместима държавна помощ“ (54) Гърция разполага с четиримесечен срок, считано от уведомяването за настоящото решение, за да го изпълни. Помощта, която подлежи на възстановяване, включва лихви, изчислени съгласно Регламент (ЕО) № 794/2004 на Комисията от 21 април 2004 г. за прилагането от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета относно определянето на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за създаване на Европейската общност (55).
(171)
Настоящото решение трябва да бъде приложено незабавно, по-специално по отношение на възстановяването на всички индивидуални помощи, отпуснати по схемата за помощ, като се изключат индивидуалните помощи, отпуснати за специфични проекти, които към момента на отпускането на помощта са отговаряли на всички условия, установени в разпоредбите „de minimis“ или за освобождаване, приложими съгласно членове 1 и 2 от Регламент (ЕО) № 994/98 на Съвета от 7 май 1998 г. по прилагането на членове 92 и 93 от Договора за създаване на Европейската общност към някои категории хоризонтална държавна помощ (56) или съгласно схема за помощ, одобрена от Комисията.
(172)
В член 15 от Регламент (ЕО) № 659/1999 е заложено, че правомощията на Комисията за възстановяване на помощ са предмет на давностен срок от десет години. Този давностен срок започва да тече в деня, в който неправомерната помощ е предоставена на получателя, било като индивидуална помощ или като помощ по схема за помощ. Всяко действие, предприето от Комисията или от дадена държава-членка, която действа по искане на Комисията, по отношение на неправомерната помощ, прекъсва давностния срок и от всяко прекъсване тече нов срок.
(173)
В настоящия случай датите, до които може да се върне Комисията за целите на възстановяването, са както следва:
а)
по отношение на помощта, посочена в първата процедура: 1 октомври 1993 г. с оглед на факта, че първото действие на Комисията датира от 27 май 2003 г., докато Министерско решение № 69836/B1461, прието на 14 септември 1993 г., е обнародвано в гръцкия държавен вестник на 1 октомври 1993 г. и е влязло в сила на същата дата;
б)
по отношение на помощта, посочена във втората процедура: 22 април 1994 г. с оглед на факта, че първото действие на Комисията датира от 22 април 2004 г.;
в)
по отношение на помощта, посочена в третата процедура: 12 ноември 1994 г. с оглед на факта, че първото действие на Комисията датира от 12 ноември 2004 г.,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Схемите за помощ под формата на преструктуриране на дълга, неправомерно приведени в действие от Гърция в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз в департаментите Кастория, Евбея, Флорина, Килкис, Родопи, Еврос, Ксанти и Додеканезите и на островите Лесбос, Самос и Хиос, са несъвместими с вътрешния пазар.
Член 2
Индивидуалната помощ, отпусната по някоя от схемите, посочени в член 1, не се квалифицира като помощ, ако към момента на отпускането ѝ отговаря на условията, установени с някой от регламентите, приети съгласно член 2 от Регламент (ЕО) № 994/98, приложими към момента на отпускането на помощта.
Член 3
1. Гърция възстановява от получателите несъвместимата помощ, отпусната съгласно схемите, посочени в член 1.
2. Върху сумите, които подлежат на възстановяване, се начислява лихва, считано от датата, на която са предоставени на разположение на получателите, до действителното им възстановяване.
3. Лихвите се изчисляват с натрупване в съответствие с глава V от Регламент (ЕО) № 794/2004.
4. Гърция анулира всички неизплатени плащания на помощ по схемата, посочена в член 1, считано от датата на уведомяване за настоящото решение.
Член 4
Възстановяването на помощта, отпусната по схемите, посочени в член 1, е незабавно и ефективно.
Гърция осигурява прилагането на настоящото решение в срок от четири месеца от датата, на която е уведомена за него.
Член 5
1. В срок от два месеца от уведомяването за настоящото решение Гърция изпраща на Комисията следната информация:
а)
списък на получателите, които са получили помощ по схемите, посочени в член 1, и общия размер, получен от всеки от тях по въпросната схема;
б)
общия размер (главница и лихви), който следва да бъде възстановен от всеки получател в случай на помощ, която не може да бъде включена в обхвата на правилото „de minimis“;
в)
подробно описание на вече предприетите мерки за изпълнение на настоящото решение и на планираните такива;
г)
документи, доказващи, че на получателите е наредено да възстановят помощта.
2. Гърция информира редовно Комисията за напредъка по националните мерки, предприети за прилагане на настоящото решение, до пълното възстановяване на помощта, предоставена съгласно схемата, посочена в член 1. При поискване от страна на Комисията Гърция незабавно предоставя информация за вече предприетите и планираните мерки за изпълнение на настоящото решение. Тя предоставя и подробна информация относно сумите на помощта и лихвите, които вече са възстановени от получателите.
Член 6
Адресат на настоящото решение е Република Гърция.
Съставено в Брюксел на 19 октомври 2011 година.
KOMISSION PÄÄTÖS,
annettu 19 päivänä lokakuuta 2011,
velkajärjestelynä toteutetuista valtiontukijärjestelmistä, joita Kreikka on soveltanut Kastorian, Evvoian, Florinan, Kilkisin, Rodopin, Evroun, Xanthin ja Dodekanisan hallintoalueilla sekä Lesvoksen, Samoksen ja Chioksen saarilla
(C 23/04 (ex NN 153/03), C 20/05 (ex NN 70/04) ja C 50/05 (ex NN 20/05))
(tiedoksiannettu numerolla C(2011) 7252)
(Ainoastaan kreikankielinen teksti on todistusvoimainen)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(2012/307/EU)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 108 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,
ottaa huomioon sopimuksen Euroopan talousalueesta ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,
on SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa (1) ja ottanut huomioon nämä huomautukset,
sekä katsoo seuraavaa:
I MENETTELY
(1)
Komissio sai tietoja, joiden mukaan Kastorian ja Evvoian hallintoalueiden yrityksille oli myönnetty tukia velkojen uudelleenjärjestelyn yhteydessä vuonna 1993 ja sitä seuraavina vuosina. Komissio pyysi Kreikan viranomaisia 27 päivänä toukokuuta 2003 päivätyllä kirjeellä toimittamaan sille neljän viikon kuluessa velkajärjestelyn perustana olevan säädöksen tekstin sekä muut tiedot, jotka ovat tarpeen järjestelmän arvioimiseksi Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan perusteella (3).
(2)
Kreikan pysyvä edustusto Euroopan unionissa toimitti komissiolle 10 päivänä heinäkuuta 2003 kirjeen, joka kirjattiin saapuneeksi 17 päivänä heinäkuuta 2003 ja jossa Kreikan viranomaiset pyysivät johdanto-osan 1 kappaleessa tarkoitetun määräajan pidentämistä kuukaudella.
(3)
Kreikan pysyvä edustusto Euroopan unionissa ilmoitti komissiolle 4 päivänä elokuuta 2003 päivätyllä ja 6 päivänä elokuuta 2003 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä tiedot, joita oli pyydetty 27 päivänä toukokuuta 2003 päivätyssä kirjeessä.
(4)
Kun tiedot tutkittiin, kävi ilmi, että tukia oli maksettu ilman komission hyväksyntää. Komissio päätti sen vuoksi aloittaa tukien ilmoittamatta jättämistä koskevan menettelyn numerolla NN 153/03.
(5)
Komissio ilmoitti 21 päivänä kesäkuuta 2004 päivätyllä kirjeellä (4) Kreikalle päätöksestään aloittaa Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely (C 23/04), jäljempänä ’ensimmäinen menettely’.
(6)
Komission päätös menettelyn aloittamisesta julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä (5). Komissio kehotti asianomaisia esittämään huomautuksensa kyseisistä tuista.
(7)
Komissio ei saanut huomautuksia asianomaisilta kolmansilta osapuolilta.
(8)
Kreikan pysyvä edustusto Euroopan unionissa pyysi komissiolta 13 päivänä heinäkuuta 2004 päivätyllä ja 19 päivänä heinäkuuta 2004 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä, että Kreikan viranomaisille annettua määräaikaa ensimmäiseen menettelyyn vastaamiseksi pidennettäisiin kuukaudella.
(9)
Komissio myönsi pyydetyn määräajan pidennyksen 6 päivänä elokuuta 2004 lähettämällään faksilla.
(10)
Kreikan pysyvä edustusto Euroopan unionissa ilmoitti komissiolle 9 päivänä elokuuta 2004 päivätyllä ja 10 päivänä elokuuta 2004 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä Kreikan viranomaisten vastauksen ensimmäiseen menettelyyn.
(11)
Kun Kreikan viranomaisten 4 päivänä elokuuta 2003 päivätyllä kirjeellä toimittamia tietoja tarkasteltiin, kävi ilmi, etteivät mainitut tuet koskeneet ainoastaan Kastorian ja Evvoian, vaan myös Florinan ja Kilkisin hallintoalueita. Niinpä komissio pyysi Kreikan viranomaisilta lisätietoja kyseisistä tuista 22 päivänä huhtikuuta 2004 päivätyllä faksilla.
(12)
Kreikan pysyvä edustusto Euroopan unionissa pyysi komissiolta 26 päivänä toukokuuta 2004 päivätyllä kirjeellä, että Kreikan viranomaisille annettua määräaikaa lisätietojen antamiseksi pidennettäisiin kuukaudella.
(13)
Komissio myönsi pyydetyn määräajan pidennyksen 7 päivänä kesäkuuta 2004 lähettämällään faksilla.
(14)
Kreikan pysyvä edustusto Euroopan unionissa ilmoitti komissiolle 1 päivänä heinäkuuta 2004 päivätyllä ja samana päivänä saapuneeksi kirjatulla kirjeellä tiedot, joita oli pyydetty 22 päivänä huhtikuuta 2004 päivätyssä kirjeessä.
(15)
Kun tiedot tutkittiin, kävi ilmi, että tukia oli maksettu ilman komission hyväksyntää. Komission yksiköt päättivät sen vuoksi aloittaa tukien ilmoittamatta jättämistä koskevan menettelyn numerolla NN 70/04.
(16)
Komissio ilmoitti 9 päivänä kesäkuuta 2005 päivätyllä kirjeellä (7) Kreikalle päätöksestään aloittaa Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely Florinan ja Kilkisin hallintoalueille myönnetyistä tuista (C 20/05), jäljempänä ’toinen menettely’.
(17)
Päätös menettelyn aloittamisesta julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä (8). Komissio kehotti asianomaisia esittämään huomautuksensa kyseisistä tuista.
(18)
Komissio ei saanut huomautuksia asianomaisilta kolmansilta osapuolilta.
(19)
Kreikan pysyvä edustusto Euroopan unionissa pyysi komissiolta 24 päivänä kesäkuuta 2005 päivätyllä ja 28 päivänä kesäkuuta 2005 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä, että Kreikan viranomaisille annettua määräaikaa vastata toista menettelyä koskeviin kysymyksiin pidennettäisiin kahdella kuukaudella.
(20)
Komissio myönsi pyydetyn määräajan pidennyksen 13 päivänä heinäkuuta 2005 lähettämällään faksilla.
(21)
Kreikan pysyvä edustusto Euroopan unionissa ilmoitti komissiolle 18 päivänä elokuuta 2005 päivätyllä ja 24 päivänä elokuuta 2005 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä Kreikan viranomaisten vastauksen toiseen menettelyyn.
(22)
Kun Kreikan viranomaisten 1 päivänä heinäkuuta 2004 päivätyllä kirjeellä toimittamia tietoja tarkasteltiin, kävi ilmi, että tukia oli myönnetty myös muille hallintoalueille kahden ensimmäisen menettelyn jälkeen. Niinpä komissio pyysi Kreikan viranomaisilta lisätietoja kyseisistä tuista 12 päivänä marraskuuta 2004 päivätyllä faksilla.
(23)
Kreikan pysyvä edustusto Euroopan unionissa pyysi komissiolta 13 päivänä joulukuuta 2004 päivätyllä ja 15 päivänä joulukuuta 2004 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä, että Kreikan viranomaisille annettua määräaikaa lisätietojen antamiseksi pidennettäisiin kuukaudella.
(24)
Komissio myönsi pyydetyn määräajan pidennyksen 6 päivänä tammikuuta 2005 lähettämällään faksilla.
(25)
Kreikan pysyvä edustusto Euroopan unionissa ilmoitti komissiolle 27 päivänä tammikuuta 2005 päivätyllä ja 1 päivänä helmikuuta 2005 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä tiedot, joita oli pyydetty 12 päivänä marraskuuta 2004 päivätyssä faksissa.
(26)
Kun tiedot tutkittiin, kävi ilmi, että tukia oli maksettu ilman komission hyväksyntää. Komissio päätti sen vuoksi aloittaa tukien ilmoittamatta jättämistä koskevan menettelyn numerolla NN 20/05.
(27)
Komissio ilmoitti 22 päivänä joulukuuta 2005 päivätyllä kirjeellä (10) Kreikalle päätöksestään aloittaa Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely Rodopin, Evroun, Xanthin ja Dodekanisan hallintoalueille sekä Lesvoksen, Samoksen ja Chioksen saarille myönnetyistä tuista (C 50/05), jäljempänä ’kolmas menettely’.
(28)
Päätös menettelyn aloittamisesta julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä (11). Komissio kehotti asianomaisia esittämään huomautuksensa kyseisistä tuista.
(29)
Komissio ei saanut huomautuksia asianomaisilta kolmansilta osapuolilta.
(30)
Kreikan pysyvä edustusto Euroopan unionissa pyysi komissiolta 23 päivänä tammikuuta 2006 päivätyllä ja 25 päivänä tammikuuta 2006 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä, että Kreikan viranomaisille annettua määräaikaa kolmatta menettelyä koskeviin kysymyksiin vastaamiseksi pidennettäisiin kolmella kuukaudella.
(31)
Komissio myönsi pyydetyn määräajan pidennyksen 3 päivänä helmikuuta 2006 lähettämällään faksilla.
(32)
Kreikan pysyvä edustusto Euroopan unionissa ilmoitti komissiolle 10 päivänä toukokuuta 2006 päivätyllä ja 11 päivänä toukokuuta 2006 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä Kreikan viranomaisten vastauksen kolmatta menettelyä koskeviin kysymyksiin.
(33)
Kun komissio oli tutkinut uudelleen kaikki ilmoitetut oikeusperusteet, se pyysi Kreikan viranomaisilta 12 päivänä tammikuuta 2011 päivätyllä faksilla selvitykset kyseisistä tuista kuukauden määräajassa.
(34)
Kreikan pysyvä edustusto Euroopan unionissa pyysi komissiolta 7 päivänä helmikuuta 2011 päivätyllä sähköpostiviestillä edellä mainitun määräajan pidentämistä 40 työpäivällä.
(35)
Komissio myönsi 17 päivänä helmikuuta 2011 päivätyllä faksilla 20 työpäivän pidennyksen kyseiseen määräaikaan.
(36)
Kreikan pysyvä edustusto Euroopan unionissa toimitti kyseiset selvitykset komissiolle 15 päivänä maaliskuuta 2011 ja 29 päivänä maaliskuuta 2011 päivätyillä sähköpostiviesteillä.
II KUVAUS
(37)
Syyskuun 30 päivänä 1993 tehdyssä ministeriön päätöksessä nro 69836/B1461 määrätään, että kaikki 30 päivänä kesäkuuta 1993 voimassa olevat Kastorian ja Evvoian hallintoalueille sijoittautuneille ja siellä toimiville (riippumatta siitä, missä pääkonttori sijaitsee) teollisuus- tai käsiteollisuusyrityksille drakmoissa tai muussa valuutassa myönnetyt kaikentyyppiset lainat (käyttöpääomaa ja kiinteä pääomaa varten otetut), olivatpa ne erääntyneet tai eivät, ja drakmoissa tai muussa valuutassa olevat pankkitakuut muunnetaan uudeksi kymmenen vuoden lainaksi, joka lyhennetään korkoineen puolivuosittain yhtä suurin kokonaislyhennyksin tai yhtä suurin lainapääomalyhennyksin siten, että korot lasketaan kullakin lyhennyskerralla silloin voimassa olevan järjestelykoron mukaan (uuden lainan korko on sama kuin se, jota sovelletaan niihin valtion 12 kuukauden obligaatioihin, jotka on laskettu viimeksi liikkeeseen ennen lainan kunkin lyhennyskauden alkua, lisättynä kahdella prosenttiyksiköllä ja alennettuna 10 prosenttiyksiköllä ensimmäisten viiden vuoden aikana; alennus myönnetään tätä varten lailla nro 128/75 (12) perustetulta tililtä.
(38)
Vaihtoehtoisesti edellä mainitut yritykset voivat saada viiden vuoden ajan 10 prosentin alennuksen koroista käyttöpääomaa tai kiinteä pääomaa varten ottamilleen drakmamääräisille tai muussa valuutassa oleville lainoille, joita niillä on 30 päivänä kesäkuuta 1993.
(39)
Yritysten on oltava elinkelpoisia uudelleenjärjestelyn jälkeen (mikä merkitsee, että niiden tilanne on jossain määrin vaikea); pankit todentavat tämän seikan.
(40)
Kesäkuun 1 päivänä 1994 annetulla ministeriön päätöksellä nro 2035824/5887, 26 päivänä elokuuta 1994 annetulla ministeriön päätöksellä nro 2045909/7431/0025, 9 päivänä marraskuuta 1994 annetulla ministeriön päätöksellä nro 2071670/11297 ja 8 päivänä joulukuuta annetulla ministeriön päätöksellä nro 72742/B1723 mukautetaan uusien luottojen lyhennysvapauskausia ja koronalennuksia, ja ne katetaan valtiontakuilla.
(41)
Syyskuun 14 päivänä 1993 tehdyssä ministeriön päätöksessä nro 66336/B.1398 määrätään samoista toimenpiteistä ja edellytyksistä kuin ne, jotka kuvataan johdanto-osan 37 kappaleessa. Päätöksessä määrätään myös valtiontakuusta Florinan ja Kilkisin hallintoalueiden teollisuus- ja käsiteollisuusyrityksien lainajärjestelyjen pääomalle ja koroille. Valtio huolehtii myös niiden lainojen myöhästyneistä koroista 31 päivään joulukuuta 1992, joita kyseiset yritykset ottivat kiinteää pääomaa ja käyttöpääomaa varten lain nro 128/75 talousarvion rajoissa.
(42)
Syyskuun 14 päivänä 1993 tehtyä päätöstä nro 66336/B.1398 on muutettu 21 päivänä heinäkuuta 1994 tehdyllä päätöksellä nro 30755/B.1199, 23 päivänä syyskuuta 1994 tehdyllä päätöksellä nro 60029/B.1541, 8 päivänä joulukuuta 1994 tehdyllä päätöksellä nro 72742/B.1723, 4 päivänä tammikuuta 1995 tehdyllä päätöksellä nro 236/B.22, 28 päivänä helmikuuta 1995 tehdyllä päätöksellä nro 8014/B.285, 3 päivänä heinäkuuta 1995 tehdyllä päätöksellä nro 44678/B.1145, 24 päivänä joulukuuta 1996 tehdyllä päätöksellä nro 44446/B.1613, 9 päivänä joulukuuta 1997 tehdyllä päätöksellä nro 40410/B.1678, 24 päivänä maaliskuuta 1999 tehdyllä päätöksellä nro 10995/B.546, 22 päivänä maaliskuuta 2000 tehdyllä päätöksellä nro 12169/B.736 ja 24 päivänä lokakuuta 2000 tehdyllä päätöksellä nro 35913/B.2043. Kyseisillä päätöksillä mukautetaan lainojen takaisinmaksuaikaa, uusien lainojen ilmaisajanjaksoja ja korkohyvityksiä ja pidennetään myös määräaikoja, jolloin maksamattomat lyhennykset erääntyvät.
(43)
Yritysten on oltava elinkelpoisia uudelleenjärjestelyn jälkeen (mikä merkitsee, että niiden tilanne on jossain määrin vaikea); pankit todentavat tämän seikan.
(44)
Tammikuun 13 päivänä 1994 tehdyssä ministeriön päätöksessä nro 1648/B.22 määrätään seuraavaa:
a)
Uusille käyttöpääomaa varten otetuille lainoille, jota on myönnetty 1.4.1993 alkaen Xanthin, Rodopin ja Evroun hallintoalueille sijoittautuneille käsiteollisuus-, teollisuus-, kaivos-, tehdasmaisille karjatalous-, hotelli- ja merenkulkualan yrityksille riippumatta yritysten pääkonttorin sijainnista, myönnetään 10 prosenttipisteen korkotuki lailla nro 128/75 perustetulta tililtä. Korkotuen enimmäismäärä on 20 prosenttia edellisen vuoden liikevaihdosta tai enintään 50 prosenttia yrityksen kuluvan vuoden tilauskannasta 1.4.1993-31.3.1996 välisen ajan koroille. Valtiontakuu näille on enintään 100 000 000 drakmaa (293 470 euroa).
b)
Kaikki joulukuun 31 päivänä 1993 voimassa olevien Thrakin alueen käsiteollisuus-, teollisuus-, kaivos-, tehdasmaisille karjatalous-, hotelli- ja merenkulkualan yrityksille myönnetyt käyttöpääomaa ja kiinteää pääomaa varten otetut lainat, erääntymässä olevat ja muut, muutetaan uudeksi lainaksi, joka lyhennetään kymmenessä vuodessa yhtä suurina puolivuosittain maksettavina kokonaislyhennyksinä (lainapääoma ja korot) lailla nro 128/75 perustetulta tililtä, jolla on valtiontakuu.
c)
Järjestelyssä ovat mukana käyttöpääomaa ja kiinteää pääomaa varten otettujen lainojen myöhästymiskorot 31 päivänä joulukuuta 1992.
(45)
Yritysten on oltava elinkelpoisia uudelleenjärjestelyn jälkeen (mikä merkitsee, että niiden tilanne on jossain määrin vaikea); pankit todentavat tämän seikan.
(46)
Tammikuun 13 päivänä 1994 tehtyä ministeriön päätöstä nro 1648/B.22 on muutettu ministeriön päätöksillä nro 14237/B.664/6.4.1994, 235/B.21/4.1.1995, 44678/B.1145/3.7.1995, 14946/B.566/30.4.1996, 44446/B.1613/24.12.1996, 32576/B.1282/9.10.1997 (13), 11362/B.472/7.4.1997, 40412/B.1677/9.12.1997 (14), 42998/B.2026/15.12.1998, 19954/B.957/7.6.1999, 10123/B.507/17.3.1999, 6244/B.270/18.2.2000 ja 35913/B.2043/24.10.2000 (15). Näillä päätöksillä säännellään teknisiä muuttujia, kuten korkotukia, lyhennysvapauskausien kestoa, laina-aikaa sekä sitä, minkä määräajan kuluttua maksamattomat lyhennykset erääntyvät.
(47)
Helmikuun 17 päivänä 1994 tehdyssä ministeriön päätöksessä nro 2003341/683/0025 määrätään, että Kreikan valtio takaa 1 päivästä huhtikuuta 1993 käyttöpääomaa varten otetut lainat Xanthin, Rodopin ja Evroun hallintoalueille sijoittautuneille käsiteollisuus-, teollisuus-, kaivos-, tehdasmaisille karjatalous-, hotelli- ja merenkulkualan yrityksille, riippumatta siitä, missä niiden pääkonttori sijaitsee, 100 000 000 drakmaan (293 470 euroon) saakka yritystä kohti. Valtio takaa myös velat (lainapääoman ja korot), jotka aiheutuvat 31 päivänä joulukuuta 1993 voimassa olevista vanhoista lainoista, jotka on myönnetty 13 päivänä tammikuuta 1994 annetun yhteisen päätöksen nro 1648/C.C.54/B.22 ehtojen mukaisesti.
(48)
Ministeriön päätöstä nro 2003341/683/0025/17.2.94 on muutettu päätöksillä nro 2022973/3968/0025/18.5.94, 2043231/6673/0025/11.7.95, 2030175/4446/0025/10.6.1996, 2087184/49/0025/11.7.97, 2016123/2133/0025/6.3.1998, 2090373/11216/0025/1.6.98 (16), 2/21857/0025/7.10.1999, 2/14774/0025/31.5.2000, 2/82257/0025/18.12.2000, 2/7555/0025/25.5.2001, 2/61352/0025/31.1.2002 ja 2/64046/0025/2003/28.1.2004. Näillä päätöksillä myönnetään valtion takuu sovellettaessa toimenpiteitä, joista määrätään päätöksillä, joilla muutetaan 13 päivänä tammikuuta 1994 tehtyä ministeriön päätöstä nro 1648/B.22 (ks. 46 kappale).
(49)
Edellä olevassa luettelossa mainitussa 18 päivänä joulukuuta 2000 tehdyssä ministeriön päätöksessä nro 2/82257/0025 täsmennetään, että yritysten on oltava elinkelpoisia (ei siis elinkelpoisia velkajärjestelyn jälkeen kuten muiden tässä päätöksessä mainittujen ministeriön päätösten tapauksessa), jotta näitä säännöksiä sovellettaisiin niihin; tämä merkitsee sitä, että yritykset eivät ole vaikeuksissa.
(50)
Toukokuun 16 päivänä 1989 tehdyllä ministeriön päätöksellä nro 2041901 määrätään, että lailla nro 128/75 perustettua yhteistä tiliä velottamalla maksetaan kolmen prosentin korkotuki muille sellaisille huhtikuun 1 päivänä 1989 ja sen jälkeen myönnetyille lainoille, jotka on tarkoitettu käyttöpääomaa varten kaupallisille ja käsiteollisuusyrityksille, joiden pääkonttori sijaitsee Evroun, Lesvoksen, Samoksen, Chioksen ja Dodekanisan hallintoalueilla.
(51)
Lokakuun 10 päivänä 1989 tehdyllä ministeriön päätöksellä nro 2078809 määrätään, että lailla nro 128/75 perustettua yhteistä tiliä velottamalla maksetaan kolmen prosentin korkotuki muille sellaisille huhtikuun 1 päivänä 1989 ja sen jälkeen myönnetyille lainoille, jotka on tarkoitettu käyttöpääomaa varten kaupallisille ja käsiteollisuusyrityksille, joiden pääkonttori sijaitsee Rodopin, Xanthin ja Samoksen hallintoalueilla.
(52)
Helmikuun 10 päivänä 2003 tehdyllä ministeriön päätöksellä nro 9034/B.289 ja kesäkuun 2 päivänä 2003 tehdyllä ministeriön päätöksellä nro 37497/B.1232 täydennetään 50 ja 51 kappaleessa mainittuja päätöksiä täsmentämällä niiden soveltamisala ja korkotukien tiettyjä teknisluonteisia muuttujia.
III SYYT MUODOLLISEN TUTKINTAMENETTELYN ALOITTAMISEEN
(53)
Komissio epäilee näitä kolmea tukijärjestelmää ei pelkästään sen suhteen, onko kyseessä valtiontuki, vaan myös sen suhteen, ovatko tuet, joiden olemassaolosta komissio on vakuuttunut, sisämarkkinoille soveltuvia.
a) Perustelut ensimmäisen menettelyn aloittamiselle
(54)
Ensimmäinen menettely aloitettiin seuraavista syistä:
a)
kun Kreikan viranomaisilta pyydettiin selvitystä tuista, ne ilmoittivat, etteivät ne olleet antaneet tiedoksi tukien oikeusperustana olevia ministeriön päätöksiä, koska ne katsoivat, etteivät tuet olleet Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja valtiontukia; ne totesivat myös, että vaikka ne eivät tienneet tuensaajien tarkkaa lukumäärää, tukien määrien perusteella oli todennäköisesti kyseessä vähämerkityksinen tuki;
b)
koska tukien myöntämisajankohtana ei ollut voimassa maataloudessa sovellettavia vähämerkityksisiä tukia ja koska tukien oikeusperusteina käytetyt päätökset koskivat maksuvaikeuksissa olevia yrityksiä, komissio katsoi, että tukia oli tarkasteltava niiden sääntöjen pohjalta, jotka koskevat vaikeuksissa olevien yritysten pelastamista ja rakenneuudistusta ensimmäisen tässä tarkoitetun päätöksen voimaantulosta lähtien; käytettävissä olevien tietojen perusteella ei kuitenkaan voitu päätellä, oliko kyseisiä sääntöjä noudatettu;
c)
maatalouden alallakaan ei käytettävissä olevien tietojen perusteella voitu päätellä, oliko valtiontakuiden myöntämisessä noudatettu valtiontakuita koskevia sääntöjä ensimmäisen tässä tarkoitetun ministeriön päätöksen voimaantulosta lähtien;
d)
teollisuus- ja käsiteollisuusyrityksille oli voimassa vähämerkityksistä tukea koskeva sääntö, mutta koska Kreikan viranomaiset eivät tienneet edellä mainituissa ministeriön päätöksissä määrättyjen toimenpiteiden edunsaajien lukumäärää ja koska vähämerkityksisen tuen enimmäismäärät lasketaan kolmevuotiskaudelle eikä kutakin toimea kohti, oli mahdotonta päätellä, sovelletaanko kyseisissä päätöksissä määrättyihin tukiin vähämerkityksistä tukea koskevia sääntöjä kyseisenä ajanjaksona; tukia on myös tarkasteltava niiden sääntöjen pohjalta, jotka koskevat vaikeuksissa olevien yritysten pelastamista ja niiden rakenneuudistusta ja jotka olivat voimassa ensimmäisen tässä tarkoitetun ministeriön päätöksen voimaantulosta lähtien; käytettävissä olevien tietojen perusteella ei kuitenkaan voitu päätellä, oliko kyseisiä sääntöjä noudatettu;
e)
näillä aloilla ei käytettävissä olevien tietojen perusteella voitu päätellä, oliko valtiontakuiden myöntämisessä noudatettu pankkitakuiden muodossa myönnettäviä valtiontukia koskevia sääntöjä ensimmäisen tässä tarkoitetun ministeriön päätöksen voimaantulosta lähtien.
b) Perustelut toisen menettelyn aloittamiselle
(55)
Toinen menettely aloitettiin seuraavista syistä:
a)
kun Kreikan viranomaisilta pyydettiin selvitystä tuista, ne ilmoittivat, että vaikka ne eivät tienneet tuensaajien tarkkaa lukumäärää, tukien määrien perusteella oli todennäköisesti kyseessä vähämerkityksinen tuki; vähämerkityksistä tukea koskevaa sääntöä ei kuitenkaan ollut voimassa maatalouden alalla ennen 1 päivää tammikuuta 2005; komissiolla ei siis ollut mitään sellaisia tietoja, joiden perusteella se olisi voinut määritellä, voidaanko summiin, joita maatalousyrityksille oli myönnetty ministerin päätöksen nro 66336/B.1398 ja sen muutosten nojalla, soveltaa Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta vähämerkityksiseen tukeen maatalous- ja kalastusalalla 6 päivänä lokakuuta 2004 annettua komission asetusta (EY) N:o 1860/2004 (17), jolla otettiin maatalouden alalla käyttöön vähämerkityksistä tukea koskeva sääntö;
b)
koska edellä mainitut päätökset koskivat vaikeuksissa olevia yrityksiä, tukia täytyy arvioida niiden sääntöjen pohjalta, jotka koskevat vaikeuksissa olevien yritysten pelastamista ja niiden rakenneuudistusta tässä tarkoitetun ensimmäisen päätöksen voimaantulosta eli 21 päivästä syyskuuta 1993 lähtien; käytettävissä olevien tietojen perusteella ei kuitenkaan voitu päätellä, oliko kyseisiä sääntöjä noudatettu;
c)
maatalouden alallakaan ei käytettävissä olevien tietojen perusteella voitu päätellä, oliko valtiontakuiden myöntämisessä noudatettu takuiden muodossa myönnettäviä valtiontukia koskevia sääntöjä 21 päivästä syyskuuta 1993 lähtien;
d)
teollisuus- ja käsiteollisuusyrityksiin sovellettava vähämerkityksistä tukea koskeva sääntö oli voimassa, mutta koska Kreikan viranomaiset eivät tienneet edellä mainituissa päätöksissä määrättyjen toimenpiteiden edunsaajien lukumäärää ja koska vähämerkityksisen tuen enimmäismäärät lasketaan kolmevuotiskaudelle eikä kutakin toimea kohti, oli mahdotonta päätellä, sovelletaanko kyseisissä päätöksissä määrättyihin tukiin vähämerkityksistä tukea koskevia sääntöjä kyseisen ajanjaksona; tukia on myös tarkasteltava niiden sääntöjen pohjalta, jotka koskevat vaikeuksissa olevien yritysten pelastamista ja niiden rakenneuudistusta ja jotka olivat voimassa 21 päivästä syyskuuta 1993 lähtien; käytettävissä olevien tietojen perusteella ei kuitenkaan voitu päätellä, oliko kyseisiä sääntöjä noudatettu;
e)
kyseisillä aloilla ei käytettävissä olevien tietojen perusteella voitu päätellä, oliko valtiontakuu myönnetty takuiden muodossa myönnettäviä valtiontukia koskevien sääntöjen mukaisesti 21 päivästä syyskuuta 1993 lähtien.
c) Perustelut kolmannen menettelyn aloittamiselle
(56)
Kolmas menettely aloitettiin seuraavista syistä:
a)
Kreikan viranomaiset ilmoittivat toimittamissaan tiedoissa, että samoin kuin kahdessa ensimmäisessä menettelyssä tässäkin tukisummiin todennäköisesti pätee vähämerkityksisen tuen sääntö; vähämerkityksistä tukea koskevaa sääntöä ei kuitenkaan ollut voimassa maatalouden alalla ennen 1 päivää tammikuuta 2005; komissiolla ei siis ollut mitään sellaisia tietoja, joiden perusteella se olisi voinut määritellä, voidaanko summiin, joita maatalousyrityksille oli myönnetty tarkasteltavina olevien tukijärjestelmien oikeusperustana käytettyjen päätösten nojalla, soveltaa asetusta (EY) N:o 1860/2004;
b)
koska tarkasteltavana olevat ministeriön päätökset koskivat vaikeuksissa olevia yrityksiä, tukia täytyy arvioida niiden sääntöjen pohjalta, jotka koskevat vaikeuksissa olevien yritysten pelastamista ja niiden rakenneuudistusta tässä tarkoitetun ensimmäisen päätöksen voimaantulosta lähtien; käytettävissä olevien tietojen perusteella ei kuitenkaan voitu päätellä, oliko kyseisiä sääntöjä noudatettu;
c)
teollisuus-, hotelli- ja käsiteollisuusyrityksiin sovellettava vähämerkityksistä tukea koskeva sääntö oli tosin voimassa, mutta koska Kreikan viranomaiset eivät olleet toimittaneet tietoja tuensaajien lukumäärästä ja koska vähämerkityksisen tuen enimmäismäärät lasketaan kolmevuotiskaudelle eikä kutakin toimea kohti, oli mahdotonta päätellä, sovelletaanko kyseisissä päätöksissä määrättyihin tukiin vähämerkityksistä tukea koskevaa sääntöä; tässä yhteydessä tukia on tarkasteltava myös niiden sääntöjen pohjalta, jotka koskevat vaikeuksissa olevien yritysten pelastamista ja niiden rakenneuudistusta ja jotka olivat voimassa ensimmäisen tässä tarkoitetun päätöksen voimaantulosta lähtien; käytettävissä olevien tietojen perusteella ei kuitenkaan voitu päätellä, oliko kyseisiä sääntöjä noudatettu;
d)
kivihiiliteollisuudessa ja merenkulussa vähämerkityksistä tukea koskevaa sääntöä sovelletaan EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta vähämerkityksiseen tukeen 12 päivänä tammikuuta 2001 annetun komission asetuksen (EY) N:o 69/2001 (18) tultua voimaan. kuitenkin c kohdassa mainituista syistä tukia on tarkasteltava myös niiden sääntöjen pohjalta, jotka koskevat vaikeuksissa olevien yritysten pelastamista ja niiden rakenneuudistusta ja jotka olivat voimassa ensimmäisen tässä tarkoitetun päätöksen voimaantulosta lähtien; käytettävissä olevien tietojen perusteella ei kuitenkaan voitu päätellä, oliko kyseisiä sääntöjä noudatettu;
e)
meriliikenteen alalla ei sovelleta vähämerkityksistä tukea koskevaa sääntöä; tukia on tarkasteltava myös niiden sääntöjen pohjalta, jotka koskevat vaikeuksissa olevien yritysten pelastamista ja niiden rakenneuudistusta ja joita sovelletaan ensimmäisen tässä tarkoitetun päätöksen voimaantulosta lähtien; käytettävissä olevien tietojen perusteella ei kuitenkaan voitu päätellä, oliko kyseisiä sääntöjä noudatettu;
f)
millään näistä aloista ei käytettävissä olevien tietojen perusteella voitu päätellä, oliko valtiontakuita myönnettäessä noudatettu takuiden muodossa myönnettäviä valtiontukia koskevia sääntöjä, joita sovelletaan ensimmäisen tässä tarkoitetun ministeriön päätöksen voimaantulopäivästä lähtien;
g)
toukokuun 16 päivänä 1989 tehdyssä päätöksessä nro 2041901 ja johdanto-osan 51 ja 52 kappaleessa mainituissa päätöksissä määrätään muille hallintoalueille kuin Rodopille, Evroulle ja Xanthille tarkoitetuista tuista; ei ollut mahdollista määrittää, onko päätöksissä tarkoitettu tukijärjestelmä kolmelle edellä mainitulle hallintoalueelle tarkoitetun tukijärjestelmän laajennus vai erillinen järjestelmä; riippumatta siitä, mikä tarkoitus oli ollut, käytettävissä olevien tietojen perusteella ei ollut mahdollista määrittää, oliko valtiontukisääntöjä (aluetukiin sovellettavia tai vähämerkityksistä tukea koskevia) noudatettu;
h)
mikäli g kohdassa mainituilla ministeriön päätöksillä oli tarkoitus laajentaa Rodopille, Evroulle ja Xanthille tarkoitettuja tukijärjestelmiä, ei ollut mahdollista määrittää, voidaanko suunniteltuihin tukiin soveltaa vähämerkityksistä tukea koskevaa sääntöä tai pitääkö niitä yhteensopivina niiden sääntöjen kanssa, jotka koskevat vaikeuksissa olevien yritysten pelastamista ja niiden rakenneuudistusta;
i)
mikäli g kohdassa mainituilla ministeriön päätöksillä oli tarkoitus määrätä erillisestä tukijärjestelmästä, on tarkasteltava sen soveltuvuutta terveisiin ja vaikeuksissa oleviin yrityksiin, koska kyseisissä päätöksissä asiaa ei täsmennetty; tarkastelussa tultiin seuraaviin johtopäätöksiin:
i)
vaikeuksissa olevat yritykset: ei ollut mahdollista määrittää, voidaanko suunniteltuihin tukiin soveltaa vähämerkityksistä tukea koskevaa sääntöä tai pidetäänkö niitä yhteensopivina niiden sääntöjen kanssa, jotka koskevat vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseen ja niiden rakenneuudistukseen tarkoitettujen tukien myöntämistä;
ii)
terveet yritykset: ei ollut mahdollista määrittää, oliko korkotuellisen lainan avulla hankittu käyttöpääoma käytetty asiaa koskevissa unionin aluetukisäännöksissä tarkoitettujen hyväksyttävien investointien rahoittamiseen.
IV KREIKAN VIRANOMAISTEN HUOMAUTUKSET MUODOLLISEN MENETTELYN ALOITTAMISESTÄ
a) Kreikan viranomaisten huomautukset ensimmäisen menettelyn aloittamisesta
(57)
Kreikan viranomaiset ilmoittivat 9 päivänä elokuuta 2004 päivätyssä kirjeessä seuraavaa:
a)
lainojen yhdistäminen on hallinnollinen toimenpide, joka ei aiheuta valtiolle korkeita kustannuksia;
b)
korkojen laskeminen puolivuosittain on jo hyväksytty Kreikan korkeimman oikeuden oikeuskäytännössä; korkein oikeus on todennut, että neljännesvuosittain tapahtuva korkojen lisääminen on lainvastaista ja siitä aiheutuu lainanottajille kohtuuton rasite;
c)
Kreikan myöntämää valtiontakuuta ei voida pitää tukena, koska kyseiseen takuuseen liittyy lainanottajalle asetettuja erittäin ankaria vaatimuksia;
d)
viiteajanjakson aikana korot olivat Kreikassa paljon korkeampia kuin keskimääräiset korot muualla unionissa ja olivat edelleen korkeammat tuista huolimatta; kilpailun vääristymistä ei siis esiintynyt, varsinkaan kun yritysten oli oltava elinkelpoisia; korkotuet veloitettiin lisäksi erityiseltä valtion talousarvioon kuulumattomalta tililtä;
e)
lyhennysvapaiden ajanjaksojen myöntämistä ei voida pitää varsinaisena tukena, koska velka ja korot on kuitenkin maksettava; ainoastaan maksuajankohta siirtyi taloudellisten vaikeuksien takia;
f)
ministeriön päätös nro 72742/B1723 (ks. johdanto-osan 42 kappale) ei aiheuttanut lisäkustannuksia verrattuna niihin, joita aiheutui tukijärjestelmän perustana olevasta alkuperäisestä päätöksestä;
g)
vakuuksien vapauttamista ministeriön päätöksen nro 2071670/11297 nojalla ei voida pitää yritystukena, koska vakuudet mukautetaan uudelleenjärjestellyn lainan määrään; sitä paitsi Kreikan valtion antama takuu ei kata kaikenlaisia menoja, joita pankit veloittavat lainaottajilta;
h)
ministeriön päätös nro 69836/B1451 ja sen muutokset koskivat yleisesti jalostusalan mutta ei erityisesti maatalousalan yrityksiä, joihin sovelletaan maataloustuotteiden jalostamisen ja kaupan pitämisen edellytysten parantamisesta 29 päivänä maaliskuuta 1990 annettua neuvoston asetusta (ETY) N:o 866/90 (19), maataloustuotteiden jalostamisen ja kaupan pitämisen edellytysten parantamisesta 20 päivänä toukokuuta 1997 annettua neuvoston asetusta (EY) N:o 951/97 (20) ja Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen ja tiettyjen asetusten muuttamisesta ja kumoamisesta 17 päivänä toukokuuta 1999 annettua neuvoston asetusta (EY) N:o 1257/1999 (21); näitä asetuksia sovellettiin toteuttamalla toisen ja kolmannen yhteisen tukikehyksen yritystoimintaohjelmat; yritykset, jotka olivat tehneet investointeja maatalouden kehittämis- ja elintarvikeministeriön tuella, eivät voineet järjestellä velkojaan uudelleen, koska siitä ei ollut säädetty; myöskään vähämerkityksistä tukea koskevaa sääntöä ei sovellettu, koska toimijoiden piti toteuttaa toimenpiteitä ja maksaa niiden kustannukset saadakseen tukea;
i)
vähämerkityksistä tukea koskevaan sääntöön viitattiin yksinomaan sen vuoksi, että saataisiin käsitys tukien arvosta; tuet olivat enimmäkseen pienempiä kuin vähämerkityksisen tuen enimmäismäärä, eikä tässä erityisesti tarkoiteta maataloutta;
j)
arviointiperuste ”elinkelpoisuus uudelleenjärjestelyn jälkeen” ei käytännössä vaikuttanut kokonaisarvioon, jonka luottolaitos teki yrityksen elinkelpoisuudesta, koska päätös uudelleenjärjestelystä tehtiin heti elinkelpoisuusselvityksen jälkeen;
k)
uudelleenjärjestely koski vanhoja lainoja, eikä siihen kuulunut uusien investointien rahoitusta;
l)
mitä tulee tuen kokonaisekvivalenttiin, suurin osa tuista oli pieniä summia, ja yritysten sijoittautumisalueet (Kastoria ja Evvoia) ovat molemmat vuoristoalueiden ja eräiden epäsuotuisien alueiden maataloudesta 28 päivänä huhtikuuta 1975 annetussa neuvoston direktiivissä 75/268/ETY (22) tarkoitettuja vaikeuksissa olevia alueita, ja koko maa kuuluu tavoite 1:n soveltamisalaan;
m)
uusiin lainoihin sovelletaan samaa korkoa kuin niihin valtion obligaatioihin, jotka on laskettu viimeksi liikkeeseen, eikä korkotukea annettu koko uudelleenjärjestelyaikana, vaan ainoastaan ensimmäisinä kriittisinä vuosina, eikä korkotuki ollut erityisen merkittävä (1-2 yksikköä);
n)
korkotukijärjestelmä oli voimassa 30 päivän kesäkuuta 1993 ja 30 päivän kesäkuuta 2003 välisenä aikana.
b) Kreikan viranomaisten huomautukset toisen menettelyn aloittamisesta
(58)
Kreikan viranomaiset toimittivat 18 päivänä elokuuta 2005 päivätyllä kirjeellä jäljempänä esitetyt väitteet, joista useimmat oli jo esitetty vastauksissa ensimmäisen menettelyn aloittamiseen liittyviin kysymyksiin (ks. edellinen kappale):
a)
lainojen yhdistäminen on hallinnollinen toimenpide, joka ei aiheuta valtiolle korkeita kustannuksia (viranomaiset lisäsivät, ettei tämän keinon käytön tarkoituksena ole tukien valikoiva myöntäminen);
b)
korkojen laskeminen puolivuosittain on jo hyväksytty Kreikan korkeimman oikeuden oikeuskäytännössä; korkein oikeus on todennut, että neljännesvuosittain tapahtuva korkojen lisääminen on lainvastaista ja aiheuttaa lainanottajille kohtuutonta rasitetta;
c)
viiteajanjakson aikana korot olivat Kreikassa korkeampia kuin korot muualla yhteisössä ja olivat edelleen korkeammat korkotuista huolimatta;
d)
Kreikan myöntämää valtiontakuuta ei voida pitää tukena, koska kyseiseen takuuseen liittyy lainanottajalle asetettuja erittäin ankaria vaatimuksia;
e)
myöhästyskorot ja korkotuet rahoitettiin erityiseltä valtion talousarvioon kuulumattomalta tililtä (lailla nro 128/75 perustettu tili);
f)
lyhennysvapaiden ajanjaksojen myöntämistä ei voida pitää varsinaisena tukena, koska velka ja korot on kuitenkin maksettava; ainoastaan maksuajankohta siirtyi taloudellisten vaikeuksien takia;
g)
vuonna 1993 tehdyssä ministeriön päätöksessä 66336/B.1398 ja sen muutoksissa määrättiin mahdollisuudesta myöntää tukea Florinan ja Kilkisin hallintoalueille sijoittautuneille yrityksille; siitä ei aiheutuisi valtiolle korkeita kustannuksia sillä edellytyksellä, että yritysten katsottiin olevan elinkelpoisia; tuki ei sen vuoksi vääristänyt kilpailua EY:n perustamissopimuksen 87 artiklassa tarkoitetulla tavalla; on myös muistettava, että Florinan ja Kilkisin hallintoalueiden naapurissa on entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia ja että kyseisenä ajankohtana (1990-luvulla) nämä kunnat kärsivät vakavasti alueen epävakaudesta ja sotatilasta;
h)
edellä mainitussa päätöksessä viitataan teollisuus- ja käsiteollisuusyrityksiin; Kreikan viranomaisten mukaan kyseisen päätöksen määräykset eivät koska maatalousyrityksiä.
c) Kreikan viranomaisten huomautukset kolmannen menettelyn aloittamisestä
(59)
Kreikan viranomaiset toimittivat 10 päivänä toukokuuta 2006 päivätyllä kirjeellä seuraavat huomautukset:
a)
niillä hallintoalueilla, joita kyseiset päätökset koskevat, vallitsi vaikea taloudellinen tilanne, vaikea vajaatyöllisyys ja korkea työttömyys verrattuna maan muihin osiin; tilannetta vaikeutti vielä naapurialueilla (esimerkiksi Kosovossa) vallinnut sotatila; tämän vuoksi kilpailu ei voinut vääristyä, ja taloudellinen tuki velkojen uudelleenjärjestelyn tai korkotuen muodossa voi täyttää EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a ja c alakohdassa tarkoitettua poikkeuslupaa koskevat vaatimukset;
b)
tukien tarkoituksena oli auttaa muun muassa paikallisten markkinoiden lamasta, työmarkkinoiden supistumisesta ja kysynnän vähenemisestä aiheutuneiden ongelmien ratkaisussa ja samalla pitkän aikavälin taloudellisessa kehityksessä;
c)
mitä tulee komission väitteeseen, että yhteisössä käytävän kaupan edellytykset voivat kärsiä, kun otetaan huomioon maataloudessa vallitseva voimakas kilpailu, Kreikka toteaa, että tarkastelun kohteena olevista päätöksistä ainoastaan 13 päivänä tammikuuta 1994 tehty ministeriön päätös nro 1648/B22 koskee tehdasmaisia karjatalousyrityksiä; lisäksi kaudella 1995-2004 lihantuotanto Evroun, Xanthin ja Rodopin hallintoalueilla oli vain pieni osa kyseisten alueiden maataloustuotannosta, ja kyseisenä ajanjaksona kyseisten alueiden BKT (kokonaisuudessaan ja henkeä kohti) tosin nousi, mutta pysyi kuitenkin erittäin alhaisena verrattuna maan keskiarvoon;
d)
toukokuun 16 päivänä 1989 tehdyssä ministeriön päätöksessä ja 1989 tehdyssä ministeriön päätöksessä 2078809, joissa määrätään käyttöpääomaa varten otettujen lainojen korkotuista Lesvoksen, Samoksen, Chioksen ja Dodekanisan hallintoalueille sijoittautuneille yrityksille, määrätään myös, että yritysten on oltava elinkelpoisia sekä ennen velkajärjestelyjä että niiden jälkeen;
e)
Kreikan toimivaltaisilta viranomaisilta pyydettiin tietoja tuensaajista ja tuista, mutta viranomaiset eivät pystyneet toimittamaan niitä;
f)
korkotuet tulivat lailla 128/75 perustetulta tililtä, joka ei kuulu valtion talousarvioon, sillä tiliä käytetään pääasiassa varojen uudelleenjakoon.
d) Kreikan viranomaisten 15 ja 29 päivänä maaliskuuta 2011 päiväämät kirjeet
(60)
Kreikan viranomaiset ilmoittivat 15 ja 29 päivänä maaliskuuta 2011 päivätyillä kirjeillä päivämäärät, jolloin kyseisiä tukijärjestelmiä koskevien alkuperäisten ministeriön määräysten voimassaolo päättyi:
a)
päätös nro 69836/B1461 (Kastorian ja Evvoian hallintoalueet): 30 päivä kesäkuuta 2003;
b)
syyskuun 14 päivänä 1993 tehty päätös nro 66336/B/398 (Florinan ja Kilkisin hallintoalueet): 30 päivä kesäkuuta 2000;
c)
tammikuun 13 päivänä 1994 tehty päätös nro 1648/B.22 (Xanthin, Rodopin ja Evroun hallintoalueet): 31 päivä joulukuuta 2005;
d)
toukokuun 16 päivänä 1989 tehty päätös nro 2041901 (Rodopin, Evroun, Xanthin ja Dodekanisan hallintoalueet sekä Lesvos, Samos ja Chios -saarten hallintoalueet): 31 päivä joulukuuta 2004.
(61)
Kreikan viranomaiset selittivät tämän jälkeen, ettei tarkoituksena ole tarkastella vain yritysten elinkelpoisuutta lainojen uudelleenjärjestelyn jälkeen vaan arvioida yritysten elinkelpoisuus sekä ennen uudelleenjärjestelyä että sen jälkeen.
(62)
Näissä kahdessa kirjeessä esitetään myös taulukot kullekin yritykselle myönnettyjen tukien avustusekvivalenteista, jotta nähtäisiin niiden yritysten prosenttiosuus, joiden saamiin tukiin voidaan soveltaa vähämerkityksistä tukea koskevia sääntöjä. Kreikan viranomaiset toteavat kuitenkin, että 16 päivänä toukokuuta 1989 tehdyllä ministeriön päätöksellä nro 2041901 määrätyistä tuista Xanthin, Rodopin, Evroun, Samoksen, Lesvoksen, Chioksen ja Dodekanisan hallintoalueille ja 13 päivänä tammikuuta 1994 tehdyllä ministeriön päätöksellä nro 1648/B.22 määrätyistä tuista Xanthin, Rodopin ja Evroun hallintoalueille on saatavilla tietoja vain vuosilta 2004-2007. Kastorian ja Evvoian hallintoalueille ministeriön päätöksellä 69836/B1461 myönnetyistä tuista annetut tiedot koskevat vuosia 1993-1998 ja Florinan ja Kilkisin hallintoalueille 14 päivänä syyskuuta 1993 tehdyllä ministeriön päätöksellä 66336/B/398 myönnetyistä tuista annetut tiedot vuosia 1993-2001. Näitä tietoja pyydettiin kaikilta luottolaitoksilta, mutta kaikki pankit eivät vastanneet. Kreikan viranomaiset katsovat kuitenkin, että luvut ovat lähellä myönnettyjen tukien kokonaismäärää, koska vastanneet pankit ovat kyseisillä hallintoalueilla tärkeimpiä luotonantajia. Kreikan viranomaisten mukaan tietojen tarkastelusta käy ilmi, että tuet jäävät vähämerkityksisen tuen enimmäismääriä pienemmiksi 73,55-99,46 prosentissa tapauksista riippuen tarkastellusta ajankohdasta ja ministeriön päätöksestä.
(63)
Kreikan viranomaiset täsmentävät myös, etteivät maataloustuotteiden tuotanto-, jalostus- ja myyntiyritykset täyttäneet edellytyksiä lainojen uudelleenjärjestelyä varten, ja että ilmaisulla ’kaivosyritykset’ tarkoitetaan käytännössä marmori- ja kivikaivoksia.
V ARVIOINTI
V.I TUEN OLEMASSAOLO
(64)
SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu sisämarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Mainitut tuet vastaavat tällaisten tukien määritelmää, sillä ne on myöntänyt valtio tai ne on myönnetty valtion varoista nimeltä mainituille hallintoalueille tietyille yrityksille maatalouden, käsiteollisuuden, teollisuuden, hotelli- ja kaivostoiminnan (ks. johdanto-osan 63 kappale) sekä laivanrakennusalalla. Esimerkiksi yritysten lainoja on järjestelty uudelleen, lyhennyseriä on kevennetty lisäämällä laina-aikaa, on annettu korkotukia ja myönnetty vakuuksia, mikä voi vaikuttaa kauppaan (23) ja vääristää kilpailua (24).
(65)
Kreikan viranomaiset yrittivät osoittaa, että mainitut tuet kuuluisivat vähämerkityksistä tukea koskevien sääntöjen soveltamisalaan eivätkä siten olleet SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja valtiontukia. Vähämerkityksistä tukea ei kuitenkaan sovellettu kaikilla kyseisillä aloilla niiden ministeriön päätösten voimassaoloaikana, jotka muodostavat kyseisten tukijärjestelmien oikeusperustan (tämä oli muuten yksi niistä syistä, joiden vuoksi menettely aloitettiin). Lisäksi annetut tiedot ovat puutteellisia, kuten viranomaiset itsekin myöntävät (ks. johdanto-osan 62 kappale). Lisäksi vähämerkityksisen tuen määrät vaihtelevat alan mukaan (ne eivät ole samoja teollisuudessa ja maataloudessa), ja komissiolle toimitetut taulukot antavat aihetta epäillä, etteivät Kreikan viranomaiset ole täysin ymmärtäneet tätä eroa. Komissio huomauttaa lopuksi seuraavaa: huolimatta Kreikan viranomaisten väitteestä, etteivät maataloustuotteiden tuotanto-, jalostus- ja myyntiyritykset täyttäneet tukijärjestelmien edellytyksiä, taulukoista käy selvästi ilmi, että monet kyseisten alojen yrityksistä saivat tukia, joiden katsottiin kuuluvan jonkin vähämerkityksisiä tukia koskevan järjestelmän soveltamisalaan, vaikka ne selvästi ovat suurempia kuin tuen sallitut enimmäismäärät.
(66)
Komissio toteaa, että sellaisten yksittäisten tukien, jotka myönnetään tukijärjestelmän perusteella ja jotka täyttävät myöntämishetkellä jonkin voimassa olevan vähämerkityksisen tukityypin edellytykset, ei katsota olevan perustamissopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.
(67)
Silloin kun Kreikan viranomaiset alkoivat myöntää kyseisiä tukia, ei maataloudessa ollut vielä vähämerkityksisiä tukia unionin säännösten mukaan.
(68)
Ensimmäiset säännökset asiasta annettiin asetuksessa (EY) N:o 1860/2004 (25).
(69)
Asetuksessa (EY) N:o 1860/2004 säädetään sekä maatalouden alkutuotannosta että maataloustuotteiden jalostuksesta ja kaupasta. Sen mukaan tuet, jotka eivät ylitä 3 000:ta euroa tuensaajaa kohti kolmessa vuodessa, eivät vaikuta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, eivät vääristä tai uhkaa vääristää kilpailua eivätkä siten kuulu SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan.
(70)
Asetuksen (EY) N:o 1860/2004 5 artiklan mukaan sama koskee myös ennen asetuksen voimaantuloa myönnettyjä tukia, jos ne täyttävät asetuksen 1 ja 3 artiklassa säädetyt ehdot.
(71)
Asetus (EY) N:o 1860/2004 korvattiin 1 päivänä tammikuuta 2008 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta vähämerkityksiseen tukeen maataloustuotteiden tuotannon alalla 20 päivänä joulukuuta 2007 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1535/2007 (26), jossa tuensaajakohtaisen vähämerkityksisen tuen määrä kolmen verovuoden aikana korotettiin 7 500 euroon tuen muodosta ja tavoitteista riippumatta. Jäsenvaltiokohtainen enimmäismäärä on 0,75 prosenttia maatalousalan vuosituotannosta.
(72)
Asetuksen (EY) N:o 1535/2007 6 artiklan 1 kohdassa säädetään, että ”asetusta sovelletaan ennen 1 päivää tammikuuta 2008 maataloustuotteiden tuotannon alalla toimiville yrityksille myönnettyyn tukeen edellyttäen, että mainitut tuet täyttävät kaikki 1-4 artiklassa vahvistetut edellytykset, lukuun ottamatta 4 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua suoraa viittausta tähän asetukseen”. Kyseistä asetusta sovelletaan kuitenkin vain maatalouden alkutuotantoon.
(73)
Maataloustuotteiden jalostusta ja kauppaa säännellään vähämerkityksistä tukea koskevalla säännöllä, jota sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2007 perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta vähämerkityksiseen tukeen 15 päivänä joulukuuta 2006 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1998/2006 (27) nojalla.
(74)
Asetuksen (EY) N:o 1998/2006 2 artiklan 2 kohdassa säädetään, että edunsaajaa kohti voidaan kolmen verovuoden aikana myöntää enintään 200 000 euroa tukea ilman että tuen katsotaan vaikuttavan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, vääristävän tai mahdollisesti vääristävän kilpailua ja siten kuuluvan SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan.
(75)
Asetuksen (EY) N:o 1998/2006 5 artiklan 1 kohdassa säädetään, että ”asetusta sovelletaan ennen sen voimaantuloa liikenteen alalla toimiville yrityksille ja maataloustuotteiden jalostuksen ja markkinoille saattamisen alalla toimiville yrityksille myönnettyyn tukeen, jos kukin tuki täyttää kaikki 1 ja 2 artiklassa säädetyt edellytykset”.
(76)
Tässä yhteydessä komissio ei pidä valtiontukina tukia, joita myönnettiin tarkasteltavina olevien ministeriön päätösten nojalla, jos tuet eivät edunsaajaa kohti ylitä:
a)
maatalouden perustuotannossa: 3 000:ta euroa kolmen vuoden aikana, jos tuet niiden myöntämishetkellä olivat asetuksen (EY) N:o 1860/2004 säännösten mukaisia, tai 7 500:ta euroa kolmen verovuoden aikana, jos tuet niiden myöntämishetkellä olivat asetuksen (EY) N:o 1535/2007 säännösten mukaisia;
b)
maataloustuotteiden jalostuksessa ja kaupassa: 3 000:ta euroa kolmen vuoden aikana, jos tuet niiden myöntämishetkellä olivat asetuksen (EY) N:o 1860/2004 säännösten mukaisia, tai 200 000:ta euroa kolmen verovuoden aikana, jos tuet niiden myöntämishetkellä olivat asetuksen (EY) N:o 1998/2006 säännösten mukaisia.
(77)
Komissio korostaa kuitenkin, että vaikeuksissa oleviin yrityksiin ei sovelleta asetusta (EY) N:o 1998/2006 eikä asetusta (EY) N:o 1535/2007.
(78)
Muilla aloilla kuin maataloudessa (toisin sanoen muilla tässä päätöksessä mainituilla aloilla lukuun ottamatta laivanrakennusalaa, jota tarkastellaan johdanto-osan 80 ja 81 kappaleessa (28)) kyseisten tukien antamisajankohtana sovellettiin vähämerkityksistä tukea koskevaa sääntöä, josta säädetään pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettäviä tukia koskevista yhteisistä säännöistä 20 päivänä toukokuuta 1992 annetussa komission tiedonannossa (29), jäljempänä ’vuoden 1992 säännöt’. Kyseisessä säännössä määrätään, että yksittäisiä enintään 50 000 ecun tukia, jotka koskevat sellaisia kustannuslajeja tai tukijärjestelmiä, joiden nojalla yksittäisen yrityksen saama tiettyä kustannuslajia varten kolmen vuoden aikana saama tuki saa olla enintään kyseinen summa, ei tarvitse antaa tiedoksi [EY:n perustamissopimuksen] 93 artiklan 3 kohdan nojalla (30), jos tuen myöntämishetkellä tai tukijärjestelmän soveltamisajankohtana on voimassa nimenomainen ehto, että samalle yritykselle samaa kustannuslajia varten muista rahoituslähteistä tai muista tukijärjestelmistä myöhemmin myönnetty tuki saa olla yhteensä enintään 50 000 ecua. Tätä säännöstä muutettiin vähämerkityksistä tukea koskevassa vuonna 1996 annetussa komission tiedonannossa, jäljempänä ’vuoden 1996 tiedonanto’ (31), jonka mukaan vähämerkityksisen tuen määrä on 100 000 ecua kyseisenä ajanjaksona, ja myöhemmin asetuksessa (EY) N:o 69/2001, jonka mukaan kyseinen summa on 100 000 euroa kyseisenä ajankohtana.
(79)
Komissio ottaa huomioon tarkasteltavana olevien järjestelmien voimassaolon päättymispäivän (viimeinen niistä oli 31 päivä joulukuuta 2005) sekä sen, ettei johdanto-osan 78 kappaleessa mainittuja aloja koskevaa lainsäädäntöä sovelleta takautuvasti, eikä se pidä valtiontukina sellaisia tarkasteltavina oleviin ministeriön päätöksiin perustuvia tukia, jotka edunsaajaa kohti ovat enintään:
a)
50 000 ecua kolmessa vuodessa 19 päivän elokuuta 1992 ja 5 päivän maaliskuuta 1996 välisenä aikana, jos tuet niiden myöntämishetkellä olivat vuoden 1992 sääntöjen mukaisia;
b)
100 000 ecua/euroa kolmessa vuodessa 6 päivän maaliskuuta 1996 ja 1 päivän helmikuuta 2001 välisenä aikana, jos tuet niiden myöntämishetkellä olivat vuoden 1996 sääntöjen mukaisia;
c)
100 000 euroa kolmessa vuodessa 2 päivän helmikuuta 2001 ja 31 päivän joulukuuta 2005 välisenä aikana, jos tuet niiden myöntämishetkellä olivat asetuksen (EY) N:o 69/2001 asiaa koskevien säännösten mukaisia.
(80)
Laivanrakennusalalla vähämerkityksistä tukea koskevaa sääntöä sovelletaan vasta asetuksen (EY) N:o 69/2001 voimaantulosta alkaen.
(81)
Komissio ei pidä valtiontukina tarkasteltavina olevien ministeriön päätösten nojalla myönnettyjä tukia, jotka ovat enintään 100 000 euroa tuensaajaa kohti kolmessa vuodessa 2 päivän helmikuuta 2001 ja 30 päivän kesäkuuta 2007 välisenä aikana, jos tuet niiden myöntämishetkellä olivat asetuksen (EY) N:o 69/2001 asiaa koskevien säännösten mukaisia.
(82)
Komissio ei voi hyväksyä muita väitteitä, joilla Kreikan viranomaiset yrittivät perustella valtiontukia koskevien tietojen puutetta, seuraavista syistä, jotka pätevät kussakin tapauksessa, jossa väitteet esitettiin:
a)
Kreikan viranomaiset väittivät, ettei lainojen yhdistämistä aiheudu valtiolle korkeita kustannuksia (ks. erityisesti johdanto-osan 57 kappaleen a alakohta ja johdanto-osan 58 kappaleen a alakohta), mutta tunnustivat, että kyseisestä käytännöstä kuitenkin aiheutuu valtiolle jonkin verran kustannuksia; toisin sanoen valtion varoja on käytettävä;
b)
siihen asti kun alettiin soveltaa EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta valtiontukiin takauksina annettua tiedonantoa (32), jäljempänä ’vuoden 2000 tiedonanto’, kaikkien takuiden katsottiin sisältävän jonkin verran valtiontukea (ks. johdanto-osan 105 kappaleen a alakohta); vuoden 2000 tiedonannon mukaan voidaan katsoa, ettei takuuseen liity SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, jos tuensaajat eivät ole vaikeuksissa olevia lainanottajia ja jos ne periaatteessa voisivat saada lainaa rahoitusmarkkinoilta ilman valtion väliintuloa, jos takaukset liittyvät tiettyyn rahoitustoimeen, niille on asetettu kiinteä enimmäismäärä, ne kattavat enintään 80 prosenttia lainasaamisen tai muun rahoitussitoumuksen määrästä (lukuun ottamatta joukkolainoja ja vastaavia instrumentteja) ja niiden voimassaoloaika on rajoitettu, järjestelmän ehdot perustuvat realistiseen riskien arviointiin, joten on erittäin todennäköistä, että takauksensaajina olevien yritysten maksamat takausmaksut kattavat takauksista aiheutuvat kulut, järjestelmässä määrätään tulevien takausten myöntämiseen sovellettavista ehdoista, ja koko järjestelmän rahoitusta tarkastellaan uudelleen ainakin kerran vuodessa, takausmaksut kattavat sekä takauksen myöntämiseen liittyvät tavanomaiset riskit että järjestelmän hallinnolliset kulut, ja jos valtio antaa alkupääoman takausjärjestelmän perustamiseen, niihin sisältyy tavanomainen tuotto pääomalle; Kreikan viranomaiset eivät kuitenkaan toimittaneet mitään tietoja, jotka olisivat osoittaneet edellä mainittujen edellytysten täyttymisen;
c)
mitä tulee kilpailun edellytyksiin, lyhennysvapaan kauden myöntäminen (ks. johdanto-osan 57 kappaleen e alakohta ja johdanto-osan 58 kappaleen f alakohta) ei merkitse ainoastaan takaisinmaksun siirtymistä, vaan se helpottaa lainan lyhentämistä tiettynä ajankohtana ja helpottaa siten väliaikaisesti lainanottajan taloudellista tilannetta;
d)
lailla nro 128/75 perustettu tili, jota käytetään lainojen korkotuen rahoitukseen (ks. johdanto-osan 57 kappaleen d alakohta, johdanto-osan 58 kappaleen e alakohta ja johdanto-osan 59 kappaleen f alakohta), ei sisälly Kreikan valtion talousarvioon, kuten Kreikan viranomaiset itse toteavat, mutta kyseessä ovat kuitenkin edelleen valtion varat (33);
e)
lainojen korkotuki antaa etua yrityksille, vaikka korot maassa ovat korkeat;
f)
takuiden saamista varten myönnettyjen takauksien vapauttaminen (ks. johdanto-osan 57 kappaleen g alakohta) ei ministeriön päätöksen nro 2071670/11297 mukaan aiheuta suoria kustannuksia Kreikan valtiolle, mutta se sisältää kuitenkin tukea, koska säätäessään tällaisesta mahdollisuudesta valtio tarjoaa tukea saaville yrityksille mahdollisuuden hankkia pääomaa ja samalla poistaa vaatimuksen, jota takuun saaminen edellyttää;
g)
se, että korot olivat Kreikassa korkealla (ks. johdanto-osan 57 kappaleen d alakohta), ei merkitse, ettei kyseessä olisi tuki riippumatta siitä taloudellisesta tilanteesta, jossa uudelleenjärjestelyt toteutettiin ja korkotukea annettiin, sillä jo tuen myöntäminen sinänsä keventää tuensaajien taakkaa, josta niiden olisi tavallisesti pitänyt toiminnassaan vastata.
(83)
Komissio ottaa huomioon kaikki mainitut seikat ja katsoo, että tuet, jotka eivät noudata vähämerkityksistä tukea koskevia johdanto-osan 69-81 kappaleessa mainittuja enimmäismääriä ja ehtoja kuuluvat SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan.
V.II TUEN SOVELTUVUUS SISÄMARKKINOILLE
(84)
Eräissä SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 ja 3 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa toimenpiteitä voidaan kuitenkin poikkeuksellisesti pitää sisämarkkinoille soveltuvina.
(85)
Käsiteltävänä olevassa tapauksessa on tarkoituksenmukaista tarkastella jokaisen aloitetun menettelyn yhteydessä, mitä poikkeuslupamahdollisuutta kyseisellä alalla voitaisiin soveltaa (maatalous erotetaan muista aloista).
V.II.1 KASTORIAN JA EVVOIAN HALLINTOALUEITA KOSKEVAT TUET, JOITA ENSIMMÄINEN MENETTELY KOSKEE
a) Maatalous
(86)
Kun otetaan huomioon myönnettyjen tukien luonne, ainoa poikkeus, jolla tukien sopivuus sisämarkkinoille voitaisiin perustella, on SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdassa tarkoitettu poikkeus, jonka mukaan sisämarkkinoille sopivana voidaan pitää tukea tietyn taloudellisen toiminnan tai tietyn talousalueen kehityksen edistämiseen, jos tuki ei muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla.
(87)
Koska mainittuja tukia ei ollut annettu tiedoksi, on tukien noudatettava niiden myöntämishetkellä voimassa olevia valtiontukisääntöjä, jotta kyseisiä poikkeuslupia voidaan soveltaa. Kreikan viranomaisten toimittamien tietojen mukaan kyseistä tukijärjestelmää sovellettiin 30 päivän kesäkuuta 1993 ja 30 päivän kesäkuuta 2003 välisenä ajanjaksona. Kyseisen tukijärjestelmän soveltuvuutta sisämarkkinoille on siten tarkasteltava niiden valtiontukisäännösten pohjalta, jotka olivat voimassa kyseisenä ajanjaksona.
(88)
Yksi niistä syistä, joiden takia komissio aloitti SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn, oli se, että näytti siltä kuin kyseiset tuet olisi myönnetty vaikeuksissa oleville yrityksille. Kreikan viranomaiset totesivat tästä asiasta 9 päivänä elokuuta 2004 päivätyssä kirjeessään, ettei arviointiperuste ”elinkelpoinen uudelleenjärjestelyn jälkeen” vaikuta lainkaan luottolaitokseen kokonaisarvioon yrityksen elinkelpoisuudesta, koska uudelleenjärjestelystä päätettiin heti elinkelpoisuuden arvioinnin jälkeen. Kyseinen väite toistettiin 15. ja 29. maaliskuuta 2011 päivätyissä kirjeissä (ks. johdanto-osan 61 kappale).
(89)
Komissio katsoo, ettei tämän selityksen perusteella voida sulkea pois sitä, että tukia myönnettiin vaikeuksissa oleville yrityksille, sillä vaikka mahdollisuudesta päästä mukaan lainojen uudelleenjärjestelyyn päätettiin heti elinkelpoisuusarvioinnin jälkeen, kuten Kreikan viranomaiset väittävät, arvioinnin tarkoituksena oli selvittää tuensaajien elinkelpoisuusnäkymät uudelleenjärjestelyn jälkeen, mikä merkitsee, että mahdolliset tuensaajat saattoivat olla vaikeuksissa selvitystä tehtäessä, mutta niihin sovellettiin tukijärjestelmää, koska selvityksen tehnyt laitos arveli yritysten elinkelpoisuuden parantuvan velkojen uudelleenjärjestelyn jälkeen (komissio oli lisäksi korostanut tätä seikkaa SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn aloittamista koskevan päätöksensä 23 kohdassa, koska ministeriön päätöksen nro 2045909/7931/0025 perusteluissa viitattiin maksuvaikeuksiin joutuneiden Kastorian ja Evvoian hallintoalueiden avustustarpeeseen).
i) Tarkasteltavana olevana ajanjaksona vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi myönnettyjä tukia koskevat säännöt
I. Lokakuun 1 päivän 1993 ja 31 päivän joulukuuta 1997 välinen aika
(90)
Vaikeuksissa oleviin yrityksiin sovelletaan useita sääntöjä. Kun ministeriön päätös nro 69836/B1461 tuli voimaan, komission kanta oli, että maataloudessa kyseiset tuet olivat toimintatukia, joita voitiin pitää sisämarkkinoille soveltuvina vain, jos ne täyttivät seuraavat ehdot:
a)
kyseisten tukien oli liityttävä sellaisten lainojen rahoituskustannuksiin, jotka oli otettu jo tehtyjen investointien rahoittamiseksi;
b)
lainoja otettaessa mahdollisesti myönnettyjen tukien kokonaisekvivalentti ja tässä käsiteltävien tukien kokonaisekvivalentti ei saa ylittää yleisesti hyväksyttyjä prosenttimääriä eli:
i)
maatalouden alkutuotannon investoinneissa: 35 tai 75 prosenttia direktiivissä 75/268/ETY tarkoitetuilla epäsuotuisilla alueilla;
ii)
maataloustuotteiden jalostuksen tai kaupan alalla tehdyissä investoinneissa: 55 tai 75 prosenttia 1. tavoitteeseen kuuluvilla alueilla sellaisia hankkeita varten, jotka noudattavat toimialakohtaisia ohjelmia tai jotain asetuksen (ETY) N:o 866/90 (34) 1 artiklassa säädettyjä tavoitteita koskevista säännöistä, ja 35 prosenttia (tai 50 prosenttia 1. tavoitteeseen kuuluvilla alueilla) muita hankkeita varten, mikäli niitä ei suljeta pois maa- ja metsätaloustuotteiden jalostamisen ja kaupan pitämisen edellytysten parantamista koskevien investointien valintaperusteista 7 päivänä kesäkuuta 1990 tehdyn komission päätöksen 90/342/ETY (35) (tai sen korvaavan päätöksen 94/173/EY (36)) liitteen 2 kohdassa mainituissa valintaperusteissa;
c)
kyseiset tuet olisi pitänyt myöntää sen jälkeen kun korkojen vaihtelun huomioon ottamiseksi otettujen uusien lainojen korkoa oli mukautettu (tuen määrän oli oltava alkuperäisen lainan koron ja uuden lainan koron erotusta alhaisempi) tai tukia olisi pitänyt myöntää elinkelpoisuuden takeita omaaville maatalousyrityksille erityisesti, jos entisten lainojen rahoituskustannukset olivat niin suuret, että yritysten elinkelpoisuus oli vaarassa tai niitä uhkasi konkurssi.
(91)
Kreikan viranomaiset ilmoittivat 9 päivänä elokuuta 2004 päivätyssä kirjeessään, että päätös nro 69836/B1451 ja sen muutokset koskivat yleisesti jalostusalan yrityksiä eivätkä erityisesti maataloudessa toimivia yrityksiä, joihin taas sovellettiin asetuksia (ETY) N:o 866/90, (EY) N:o 951/97 ja (EY) N:o 1257/1999; että koko maa kuului 1-tavoitteeseen ja ettei sellaisten yritysten velkoja järjestelty uudelleen, jotka tekivät investointeja ja saivat tukea maatalouden kehittämis- ja elintarvikeministeriöltä, koska mistään sellaisesta ei ollut säädetty; Kreikan viranomaiset lisäsivät vielä, että mitä tulee tuen kokonaisekvivalenttiin, suurin osa tuista oli pieniä summia, ja että uudelleenjärjestely koski vanhoja lainoja ja siten jo tehtyjä investointeja.
(92)
Ennen kaikkea Kreikan viranomaisten selitykset eivät vakuuta komissiota siitä, ettei monille maatalousalan jalostusyrityksille olisi myönnetty tukia ministeriön päätöksen nro 69836/B1451 tai sen muutosten nojalla, sillä se, ettei kyseisiä yrityksiä mainita erityisesti, ei välttämättä tarkoita sitä, etteivät ne kuuluisi jalostusalan yrityksien (teollisuusyritykset) yleiseen ryhmään, joka kuuluu päätöksen soveltamisalaan.
(93)
Mitä tulee johdanto-osan 90 kappaleessa mainittujen vaatimusten noudattamiseen, komissio toteaa, että päätös nro 69836/B1451, sellaisena kuin se on muutettuna, koski sekä investointeja että käyttöpääomaa varten otettujen lainojen uudelleenjärjestelyä.
(94)
Mitä tulee investointeja varten otettujen lainojen uudelleenjärjestelyyn, Kreikan viranomaisten selitykset antavat komissiolle mahdollisuuden todeta, että johdanto-osan 90 kappaleen a kohdassa mainittu edellytys täyttyy, sillä kyseiset lainat koskivat jo tehtyjä investointeja.
(95)
Komissio voi jopa katsoa, että toinenkin vaihtoehtoinen, johdanto-osan 90 kappaleen c kohdassa mainittu edellytys täyttyy, sillä tukea saavien yritysten on luottolaitoksen arvion mukaan oltava elinkelpoisia uudelleenjärjestelyn jälkeen.
(96)
Sen sijaan komissio ei voi hallussaan olevien tietojen perusteella päätellä, että johdanto-osan 90 kappaleen b kohdassa mainittu edellytys täyttyi kiistattomasti, sillä Kreikan viranomaiset totesivat 9 päivänä elokuuta 2004 päivätyssä kirjeessä, että maataloustuotteita jalostaviin ja niillä kauppaa käyviin yrityksiin sovelletaan muun muassa asetusten (ETY) N:o 866/90 ja (EY) N:o 951/97 säännöksiä ja että kyseisiä asetuksia sovellettaessa noudatettiin niiden säännöksiä; tämä merkitsee, että oli jo myönnetty tukia, joiden intensiteetti vastasi kyseisissä asetuksissa säädettyjä enimmäisintensiteettejä (75 prosenttia 1-tavoitteeseen kuuluville alueille, mihin Kreikka kuuluu) ja että kyseisen tukijärjestelmän soveltamisesta saattoi tässä tapauksessa tukien kumuloituessa aiheutua tuki-intensiteetin ylitys.
(97)
Mitä tulee käyttöpääoman hankkimiseen tarkoitettujen lainojen uudelleenjärjestelyyn, ei kyseistä tukijärjestelmää myöskään voi soveltaa siten, että noudatetaan kaikkia johdanto-osan 90 kappaleessa säädettyjä edellytyksiä, koska ensimmäisessä siinä mainituista edellytyksistä (a kohta) säädetään nimenomaisesti, että lainojen on liityttävä investointeihin.
II Tammikuun 1 päivän 1998 ja 30 päivän kesäkuuta 2000 välinen aika
(98)
Johdanto-osan 90 kappaleessa mainitut edellytykset korvattiin vuonna 1997 komission tiedonannossa Yhteisön suuntaviivat valtiontuesta vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi (37), jäljempänä ’vuoden 1997 suuntaviivat’, annetuilla säännöillä. Kyseisten suuntaviivojen 4.4 kohdassa säädetään: ”Kuitenkin maatalousalan osalta nämä suuntaviivat tulevat voimaan 1 päivänä tammikuuta 1998 uusien valtion tukien osalta. Nykyisten valtion tukien osalta suuntaviivat tulevat voimaan samana päivänä, tai jos komissio on aloittanut tässä yhteydessä perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn yhtä tai useampaa jäsenvaltiota vastaan, suuntaviivat tulevat voimaan komission tehtyä lopullisen päätöksen asiassa asianomaisen jäsenvaltion osalta perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdan mukaisesti.”
(99)
Vuoden 1997 suuntaviivoissa, jotka ovat maatalouden alalla kokonaan uusia, säädettiin seuraavaa:
a)
pelastustuki: likviditeettiin liittyvät tuet, jotka ovat perusteltuja vakavien yhteiskunnallisten vaikeuksien vuoksi, jotka ovat luottotakuita tai markkinakorkoisina luottoina annettavia tukia; jotka rajoittuvat määrältään sellaisiksi, että yritys voi toimia (esimerkiksi kattaa palkkakustannukset ja rutiinihankinnat), jotka ovat kestoltaan rajoitettuja ja joita maksetaan ainoastaan tarvittavan ja toteuttamiskelpoisen tervehdyttämissuunnitelman laatimiseksi tarvittavan ajan, ja jotka eivät muuta jäsenvaltioiden välistä teollisuuden ja maatalouden tilannetta;
b)
rakenteenuudistamistuki: sellaisten tukien myöntäminen, jotka on kytketty rakenneuudistusohjelmaan, jossa määrätään toimintakapasiteetin pienentämisestä tai tarvittaessa peruuttamattomasta lopettamisesta, jos kyseisellä alalla on rakenteellista ylikapasiteettia (kapasiteetinvähennys on tehtävä kaikkien muiden vähennysten lisäksi, joita sovelletaan, kun rakenneuudistustukea ei myönnetä); ainoa mahdollisuus poikkeuslupaan on tapauksissa, joissa kaikkia tuensaajia 12 peräkkäisen kuukauden aikana tehdyt päätökset eivät koske yhteen laskettuina sellaista tuotannon määrää, joka ylittää tietyn prosenttimäärän tuotteen vuosituotannosta kyseisessä maassa (3 prosenttia tiettyihin tuoteluokkiin tai toimijoihin kohdistuvien toimenpiteiden osalta ja 1,5 prosenttia toimenpiteille, joilla ei ole erityistä kohdetta).
(100)
Jäsenvaltiot saattoivat valita maatalouden alalla sovellettavat säännöt muilla aloilla sovellettavien vuoden 1997 suuntaviivojen mukaisten järjestelyjen sijaan (muilla aloilla sovellettiin ankarampia arviointiperusteita erityisesti silloin kun oli kyse rakenneuudistussuunnitelmasta ja edunsaajan osallistumisesta rakenneuudistukseen, ks. b osan ”muut alat kuin maatalous”, johdanto-osan 109-121 kappale).
(101)
Kreikan viranomaiset eivät toimittaneet 9 päivänä elokuuta 2004 päivätyssä kirjeessään mitään tietoja, joiden perusteella komissio olisi voinut todeta, että tukijärjestelmässä olisi noudatettu kyseisiä sääntöjä ja että tuet oli kyseisellä ajanjaksolla myönnetty vuoden 1997 suuntaviivojen sovellettavien sääntöjen perusteella, toisin sanoen joko johdanto-osan 99 kappaleen b kohdassa mainittujen sääntöjen perusteella tai muita toimialoja kuin maataloutta koskevien sääntöjen perusteella (rakenneuudistussuunnitelma, jossa edellytetään, että yrityksen elinkelpoisuus palautuu kohtuullisessa ajassa ja realististen oletusten perusteella; tukien vaikutukset kilpailijoihin mitataan; noudatetaan yhden ainoan tuen periaatetta; tuotantokapasiteettia pienennetään, jos kyseisellä alalla esiintyy rakenteellista ylikapasiteettia varmistaen, että tuki vastaa rakenneuudistuksen kustannuksia ja hyötyjä; rakenneuudistuksen sosiaaliset kustannukset katetaan).
IIΙ Heinäkuun 1 päivän 2000 ja 30 päivän kesäkuuta 2003 välinen aika
(102)
Vuoden 1997 suuntaviivat korvattiin 9 päivänä lokakuuta 1999 yhteisön suuntaviivoilla valtiontuesta vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi (38), jäljempänä ’vuoden 1999 suuntaviivat’. Vuoden 1999 suuntaviivojen 6 kohdan 3 alakohdassa todetaan, että jäsenvaltioiden on mukautettava nykyisiä pelastamis- ja rakenneuudistustukijärjestelmiään, joiden voimassaolon on tarkoitus jatkua 30 päivän kesäkuuta 2000 jälkeen, siten että ne ovat sen jälkeen näiden suuntaviivojen mukaisia. ”Jotta komissio voisi valvoa tätä mukauttamista, jäsenvaltioiden on toimitettava sille ennen 31 päivää joulukuuta 1999 luettelo kaikista tällaisista tukijärjestelmistä. Tämän jälkeen ja ennen 30 päivää kesäkuuta 2000 jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle riittävät tiedot sen varmistamiseksi, että järjestelmät on mukautettu näiden suuntaviivojen mukaisiksi.”
(103)
Vuoden 1999 suuntaviivoissa on myös erityinen luku, joka koskee vaikeuksissa olevia maatalousalan yrityksiä. Verrattuna vuoden 1997 suuntaviivojen vastaavaan lukuun kyseisessä luvussa määriteltiin toimialan tuotantokapasiteetin rakenteellinen ylikapasiteetti, rajoitettiin johdanto-osan 99 kappaleen b kohdassa säädetty poikkeusmahdollisuus alkutuotannossa toimiviin yrityksiin (mikä merkitsee, että maataloustuotteiden jalostus ja kauppa kuuluvat automaattisesti aloihin, joilla tuotannon ylikapasiteettia on pienennettävä) ja otettiin käyttöön yhden ainoan tuen periaate, jonka mukaan rakenneuudistustukia voidaan myöntää vain kerran.
(104)
Kreikan viranomaiset eivät toimittaneet 9 päivänä elokuuta 2004 päivätyssä kirjeessään mitään tietoja, joiden perusteella komissio olisi voinut todeta, että tukijärjestelmässä olisi noudatettu kyseisiä sääntöjä ja että tuet oli kyseisellä ajanjaksolla myönnetty vuoden 1999 suuntaviivojen sovellettavien sääntöjen perusteella, toisin sanoen, sen jälkeen kun oli esitetty rakenneuudistussuunnitelma, jonka mukaan toimialan tuotantokapasiteetin rakenteellista ylikapasiteettia on pienennettävä, ja sen jälkeen kun oli mahdollisesti sovellettu johdanto-osan 103 kappaleessa tarkoitettua rajoitettua poikkeusmahdollisuutta sekä sovellettu yhden ainoan tuen periaatetta.
ii) Takuut
(105)
Toinen asia, jonka vuoksi komissio aloitti SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn, koskee takuiden muodossa myönnettyjen tukien soveltuvuutta sisämarkkinoille. Kreikan viranomaiset esittivät 9 päivänä elokuuta 2004 päivätyssä kirjeessään useita huomautuksia (ks. johdanto-osan 57 kappaleen c ja g alakohta). Komissio katsoo kuitenkin, että on hyödyllistä esittää seuraavat huomiot:
a)
c alakohta: se, että takuun antamiseen liittyy ankaria ehtoja, ei merkitse, ettei kyseessä olisi valtiontuki: päinvastoin, kyseisen tukijärjestelmän voimassaoloaikana sovelletuissa säännöissä, joista määrättiin jäsenvaltioille 5 päivänä huhtikuuta 1989 osoitetussa kirjeessä SG(89) D/4328 ja 12 päivänä lokakuuta 1989 osoitetussa kirjeessä SG(89) D/12772 sekä jäsenvaltioille osoitetun komission tiedonannon, joka koskee Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 92 ja 93 artiklan ja komission direktiivin 80/723/ETY 5 artiklan soveltamista jalostusalalla toimiviin julkisiin yrityksiin (39), 38 kohdassa, joissa todetaan, että kaikkiin takuisiin, jotka valtio myöntää suoraan tai valtuutettujen luottolaitosten välityksellä, sovelletaan Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohtaa, ja joissa määrätään ehdoista, jotka voivat edellyttää jopa yrityksen asettamista selvitystilaan. Edellä mainitut kirjeet korvattiin tosin vuonna 2000 tiedonannolla EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta valtiontukiin takauksina, jossa määrätään useista edellytyksistä, joiden noudattaminen varmistaa sen, ettei ole kyse valtiontuesta; Kreikan viranomaiset eivät kuitenkaan toimittaneet 9 päivänä elokuuta 2004 päivätyssä kirjeessään mitään tietoja, joista kävisi ilmi, että myönnetyt takuut täyttäisivät yhtäkään tällaista edellytystä;
b)
vaikka Kreikan viranomaiset olisivat toimittaneet tietoja, jotka olisivat osoittaneet, etteivät myönnetyt tuet olleet valtiontukia, komissio ei olisi pystynyt sitä toteamaan koska - tässä vain yksi esimerkki - kyseistä järjestelmää sovelletaan vain yrityksiin, jotka eivät ole taloudellisissa vaikeuksissa;
c)
g alakohta: se, ettei takuu kata tiettyjä kuluja, ei mitenkään osoita, että muut edellytykset täyttyvät, jotka osoittaisivat, että takuun muodossa myönnetty tuki olisi sisämarkkinoille soveltuva; pakko on todeta, etteivät Kreikan viranomaiset toimittaneet 9 päivänä elokuuta 2004 päivätyssä kirjeessään mitään tietoja, jotka osoittaisivat näiden edellytysten täyttyvän.
(106)
Komissio katsoo kuitenkin, että takuut olivat kyseisen tukijärjestelmän voimassaolon aikana osa vaikeuksissa oleville yrityksille myönnetyistä tuista ja että niiden soveltuvuus sisämarkkinoille liittyy koko rakenneuudistusprosessin soveltuvuuteen sisämarkkinoille, mistä Kreikan viranomaiset, kuten johdanto-osan 94-104 kappaleessa esitetyssä tarkastelussa osoitetaan, eivät toimittaneet sellaisia tietoja, jotka olisivat hälventäneet komission epäilyt, kun se aloitti SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn (tämä takuiden analyysi pätee kaikkiin kolmeen tässä päätöksessä tarkoitettuun menettelyyn ja kaikilla tarkasteltavina olevilla toimialoilla lukuun ottamatta ministeriön päätöksessä 2/82257/0025/18.12.2000 tarkoitettuja takuita, joita tarkastellaan erikseen käytetyn elinkelpoisuuskriteerin elinkelpoinen ennen velkojen uudelleenjärjestelyä takia.
(107)
Muutkaan Kreikan viranomaisten 9 päivänä elokuuta 2004 päivätyssä kirjeessään esittämät väittämät (jotka koskevat sovellettua korkoa; sitä, aiheutuiko ministeriön päätöksistä, jotka muodostivat erottamattoman osan tukijärjestelmän oikeusperustaa, lisäkustannuksia; sitä, kuinka usein korot lasketaan) eivät tuoneet mitään uutta tietoa, jonka vuoksi komissio voisi muuttaa edellä selostettua kantaansa.
(108)
Koska Kreikan viranomaisten toimittamat tiedot eivät mahdollista SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä aloitettaessa ilmaistujen epäilyjen hälventämistä, komissio voi vain päätellä, ettei tarkasteltavana oleva tukijärjestelmä sovellu sisämarkkinoille.
b) Muut alat kuin maatalous
(109)
Komissio tarkastelee näitä tukia samoin kuin maatalouden alalla myönnettyjä tukia eli niiden säännösten perusteella, joita on sovellettava vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenteiden uudistamiseksi.
(110)
Ministeriön päätöksen nro 69836/B1461 tullessa voimaan eli 1 päivänä lokakuuta 1993 kyseiset säännöt esitettiin kahdeksannessa kilpailupolitiikkaa koskevassa kertomuksessa ja erityisesti sen 177, 227 ja 228 kohdassa.
(111)
Kertomuksen 177 kohdassa todetaan, että vaikka tiettyjä pelastustoimia voidaan pitää välttämättöminä ”ajan ostamiseksi”, jotta ehditään toteuttaa pidemmän aikavälin toimia yrityksen ongelmien ratkaisemiseksi, kyseisiä toimenpiteitä ei saa käyttää tuotantokapasiteetin vähentämisen estämiseksi, paitsi jos on tarpeen ratkaista vakavia ja äkillisiä sosiaalisia ongelmia.
(112)
Kertomuksen 227 kohdassa todetaan, että pelastustukia voidaan perustella perustamissopimuksen nojalla, jos ne liittyvät rakenneuudistukseen, joka tähtää vaikeuksissa olevien yritysten ja/tai alueiden pitkän aikavälin tervehdyttämiseen ja jos kyseisten toimien merkitys on niin selkeästi alueellinen tai toimialoihin liittyvä, että tuloksia voidaan arvioida.
(113)
Kertomuksen 228 kohdassa selostetaan tarkemmin komission kantaa pelastustukiin ja määritellään, mitä tarkoitetaan ’oheistoimenpiteillä’.
(114)
Pelastustukien täytyy:
a)
olla maksuvalmiutta parantavaa lainatakuina myönnettävää tukea tai lainoja, joista peritään tavanomainen markkinakorko;
b)
olla määrältään rajoitettuja siihen, mitä tarvitaan yrityksen toiminnan jatkamiseksi, palkkakustannusten peittämiseksi ja juokseviin kuluihin;
c)
olla sellaisia, että niitä maksetaan vain niin kauan kuin on välttämätöntä (yleensä kuusi kuukautta), jotta voidaan määritellä elpymiseen tarvittavat ja toteutuskelpoiset toimenpiteet;
d)
olla perusteltavissa vakavilla sosiaalisilla ongelmilla, eikä yrityksen säilyttäminen elossa niiden avulla saa vaikuttaa haitallisesti teollisuuden tilanteen tasapainoon muissa jäsenvaltioissa.
(115)
Oheistukien ehtona on oltava täydellisen rakenneuudistus- tai muutosohjelman soveltaminen, jonka avulla kyseisen tuotannon elinkelpoisuus voidaan pysyvästi elvyttää ja jonka intensiteetti ja määrä rajoittuvat siihen, mikä on ehdottoman tarpeellista yrityksen tasapainon varmistamiseksi sinä ylimenoaikana, kun ohjelman odotetaan tuottavan tuloksia, mikä edellyttää hyvin rajoitettua aikaa ja ohjelman riittävän asteittaista purkamista.
(116)
Nämä edellytykset korvattiin vuonna 1994 annetuilla Vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenteiden uudistamiseksi tarkoitettua valtion tukea koskevilla yhteisön suuntaviivoilla (40), jäljempänä ’vuoden 1994 suuntaviivat’, jotka tulivat voimaan 23 päivänä joulukuuta 1994, myöhemmin vuoden 1997 suuntaviivoilla, jotka tulivat voimaan 1 päivänä tammikuuta 1998, ja vuoden 1999 suuntaviivoilla, joita alettiin soveltaa 1 päivästä heinäkuuta 2000 ottaen huomioon jäsenvaltioille myönnettyjen tukijärjestelmien soveltamisajanjakso (ks. johdanto-osan 98 ja 103 kappale).
(117)
Vuoden 1994 suuntaviivoissa vakiinnutetaan komission pelastustukipolitiikka (ks. johdanto-osan 114 kappale) ja täsmennetään esitettävän rakenneuudistusohjelman sisältö ja vaikutukset (yrityksen elinkelpoisuus palautuu kohtuullisessa ajassa ja realististen oletusten perusteella; tukien vaikutukset kilpailijoihin mitataan; noudatetaan yhden ainoan tuen periaatetta; tuotantokapasiteettia pienennetään, jos kyseisellä alalla esiintyy rakenteellista ylikapasiteettia varmistaen, että tuki vastaa rakenneuudistuksen kustannuksia ja hyötyjä; rakenneuudistuksen sosiaaliset kustannukset katetaan).
(118)
Muilla aloilla kuin maataloudessa vuoden 1994 suuntaviivat vakiinnutetaan vuoden 1997 suuntaviivoilla, jotka kehitettiin vaikeuksissa olevien yritysten pelastusta ja rakenneuudistusta koskevan komission politiikan pohjalta.
(119)
Vuoden 1999 suuntaviivoissa kiristetään pelastustukien myöntämisedellytyksiä vahvistamalla tietty määräaika rakenneuudistusohjelman esittämiselle. Nämä suuntaviivat ovat rakenneuudistuksen suhteen ankarammat myös pienille ja keskisuurille yrityksille (pk-yrityksille), ja niiden mukaan voidaan myös vaatia tuotantokapasiteetin pienentämistä silloinkin kun kyseisellä toimialalla ei esiinny rakenteellista ylikapasiteettia.
(120)
Koska Kreikan viranomaisten 9 päivänä elokuuta 2004 päivätyssä kirjeessään toimittamat selitykset koskivat sekä maataloutta että muita aloja, komissio voi vain todeta, kuten se jo totesi maatalouden suhteen, ettei Kreikan viranomaisten toimittamien tietojen perusteella voida katsoa, että on noudatettu vuonna 1994, 1997 ja 1999 annettujen suuntaviivojen sääntöjä (esimerkiksi mistään ei käy ilmi, että tukea saavat yritykset olisivat esittäneet rakenneuudistussuunnitelman, jossa esitettäisiin tarvittavat korvaavat toimet). Tämä pätee myös kilpailupolitiikkaa koskevassa kahdeksannessa kertomuksessa annettujen sääntöjen noudattamiseen.
(121)
Koska komissiolla ei ole tietoja, jotka osoittaisivat, että edellä mainittuja sääntöjä olisi noudatettu, se ei voi todeta, että tuet olisi myönnetty sen jälkeen, kun oli esitetty rakenneuudistussuunnitelma, jossa esitettiin kaikki edellä mainituissa säännöksissä vahvistetut asiat (erityisesti se, että yrityksen elinkelpoisuus palautuu kohtuullisessa ajassa ja realististen oletusten perusteella, tukien vaikutukset kilpailijoihin mitataan, noudatetaan yhden ainoan tuen periaatetta, tuotantokapasiteettia pienennetään, tuki vastaa rakenneuudistuksen kustannuksia ja hyötyjä sekä että rakenneuudistuksen sosiaaliset kustannukset katetaan). Komissio ei siten voi hälventää epäilyjä, jotka se oli esittänyt SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä aloittaessaan, ja sen on pääteltävä, ettei tarkasteltavana oleva tukijärjestelmä sovellu sisämarkkinoille.
V.II.2 FLORINAN JA KILKISIN HALLINTOALUEIDEN YRITYKSILLE MYÖNNETYT TUET, JOITA TOINEN MENETTELY KOSKEE
a) Maatalous
(122)
Kreikan viranomaiset ilmoittivat kirjeessään 18 päivänä elokuuta 2005, että päätös, jonka nojalla tuet pääasiassa myönnettiin (ministeriön päätös nro 66336/B.1398/1993) koski teollisuus- ja käsiteollisuusyrityksiä ja etteivät päätöksen säännökset koskeneet mitään maatalousyritystä.
(123)
Komissio ottaa nämä selitykset huomioon ja katsoo, ettei käsiteltävänä olevaa tukijärjestelmää ole tarpeen tarkastella niiden valtiontukisääntöjen pohjalta, joita sovelletaan maatalouden alalla kyseisen tukijärjestelmän soveltamisajanjaksolla.
b) Muut alat kuin maatalous
(124)
Komissio oli menettelyä aloittaessaan katsonut, että tukijärjestelmä oli tarkoitettu vaikeuksissa oleville yrityksille, koska ministerin päätöksessä nro 66336/B.1398/1993 määrättiin, että yritysten oli oltava elinkelpoisia rakenneuudistuksen jälkeen (mikä ei sulje pois sitä, että ne olivat vaikeuksissa, kun ne otettiin järjestelyyn), joten se tarkastelee tukien soveltuvuutta sisämarkkinoille niiden sääntöjen pohjalta, jotka koskevat vaikeuksissa olevien yritysten pelastamista ja niiden rakenneuudistusta ja jotka olivat voimassa tukia myönnettäessä.
(125)
Säännöt, joita sovellettiin vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseen ja niiden rakenneuudistukseen tukien myöntämisajankohtana, olivat aikajärjestyksessä kilpailupolitiikkaa koskevan kahdeksannen kertomuksen 177, 227 ja 228 kohta, vuoden 1994 suuntaviivat ja vuoden 1997 suuntaviivat.
(126)
Mitä tulee kilpailupolitiikkaa koskevan kahdeksannen kertomuksen 177, 227 ja 228 kohdan, vuoden 1994 suuntaviivojen, vuoden 1997 suuntaviivojen ja vuoden 1999 suuntaviivojen noudattamiseen, Kreikan viranomaiset toimittivat kirjeessään 18 päivänä elokuuta 2005 samanlaisia selityksiä kuin ne, joilla ne perustelivat tukien myöntämistä Kastorialle ja Evvoialle (johdanto-osan 57 kappaleen a-f kohdassa esitetyt Kreikan viranomaisten väittämät ovat samat kuin johdanto-osan 56 kappaleen a-e kohdassa esitetyt). Niinpä myös tässä pätee johdanto-osan 110-121 kappaleessa esitetty komission analyysi, mikä merkitsee, että komissiolla on edelleen samat epäilyt kuin sillä oli aloittaessaan SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn, ja sen on pääteltävä, ettei kyseinen tukijärjestelmä sovellu sisämarkkinoille.
(127)
Kreikan viranomaiset yrittivät 18 päivänä elokuuta 2005 päivätyllä kirjeellään perustella kyseisiä tukia myös sillä, että Florinan ja Kilkisin hallintoalueiden naapurissa oli entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia ja että nämä hallintoalueet kärsivät kyseisenä ajankohtana (1990-luvulla) vakavasti edellä mainitun alueen epävakaudesta ja sotatilasta.
(128)
Ulkoisiin tekijöihin tehtyyn viittaukseen voitaisiin soveltaa SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 kohdan b alakohtaa, jonka nojalla luonnonmullistusten tai muiden poikkeuksellisten tapahtumien aiheuttamien vahinkojen korjaamiseksi myönnetyt tuet soveltuvat sisämarkkinoille. Kreikan viranomaiset eivät kuitenkaan toimittaneet minkäänlaisia todisteita näillä hallintoalueilla toimivien yritysten ongelmista eivätkä osoittaneet syy-yhteyttä epävakaaseen tilanteeseen, joka alueella vallitsi Jugoslavian tapahtumien vuoksi. Komissiolla ei siten ole käytössään tietoja, jotka osoittaisivat, että Kreikan viranomaisten mainitsemat seikat olisivat vaikuttaneet tukijärjestelmän voimassaoloaikana. Komissio myös ihmettelee, miksi kyseinen tukijärjestelmä koskisi vain joitakin näiden kuntien talouden aloja, kun mainittujen tapahtumien olisi loogisesti pitänyt vaikuttaa kaikkiin paikallisiin yrityksiin kaikilla toimialoilla.
(129)
Ottaen huomioon edellä mainitut seikat komissio ei näe, miten SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 kohdan b alakohtaa voitaisiin soveltaa mainittuun tukijärjestelmään. Sen vuoksi komissio päättelee jälleen, ettei tarkasteltavana oleva tukijärjestelmä sovellu sisämarkkinoille.
V.II.3 RODOPIN, EVROUN, XANTHIN, LESVOKSEN, SAMOKSEN, CHIOKSEN JA DODEKANISAN HALLINTOALUEIDEN YRITYKSILLE MYÖNNETYT TUET, JOITA KOLMAS MENETTELY KOSKEE
(130)
Koska komissio oli menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessään todennut, ettei se voi käytettävissään olevien tietojen perusteella määritellä, muodostivatko vuonna 1989 tehdyt kaksi ministeriön päätöstä ja niitä seuranneet päätökset, joihin viitataan johdanto-osan 50-52 kappaleessa, erillisen tukijärjestelmän vai olivatko ne erottamaton osa koko tukijärjestelmästä, jota tarkasteltiin aloitetuissa menettelyissä, ja koska Kreikan viranomaiset 10 päivänä toukokuuta 2006 päivätyssä kirjeessään eivät selittäneet asiaa mitenkään, kyseisissä ministeriön päätöksissä määrättyjen tukien soveltuvuutta sisämarkkinoille tarkastellaan erikseen. Joulukuun 18 päivänä 2000 tehdyssä ministeriön päätöksessä nro 2/82257/0025 (ks. johdanto-osan 49 kappale) tarkoitettuja takuita tarkastellaan myös erikseen, koska päätöksessä määrätään, että tukea saavien yritysten on oltava elinkelpoisia (ei siis elinkelpoisia uudelleenjärjestelyn jälkeen, kuten muissa tässä mainituissa tapauksissa)
(131)
Johdanto-osan 44-52 kappaleessa mainittujen ministeriön päätösten osalta maataloutta ja muita aloja koskevia seikkoja tarkastellaan erikseen, kuten kahdessa ensimmäisessä menettelyssä tarkasteltuja tukijärjestelmiä, mutta muita toimialoja kuin maataloutta käsitellään useassa osassa: teollisuus, hotelliala ja käsiteollisuus sekä merenkulku. Kivihiilialaa, joka sisältyy myös SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdan mukaisesti aloitettuun menettelyyn, ei kuitenkaan tarkastella tässä, koska Kreikan viranomaiset mainitsivat 15 ja 29 päivänä maaliskuuta 2011 päivätyissä kirjeissään, että kyseessä olikin marmori- ja kivikaivokset, minkä vuoksi kyseisiä yrityksiä tarkastellaan teollisuustukien yhteydessä.
a) Maatalous
(132)
Komissio tarkastelee kyseistä tukijärjestelmää niiden sääntöjen pohjalta, joita sovellettiin vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenteiden uudistamiseksi myönnettyihin valtiontukiin kyseisten tukien myöntämisajankohtana.
(133)
Maataloutta koskevat säännöt on jo esitetty johdanto-osan 90 ja 98-103 kappaleessa. Koska tukijärjestelmän voimassaolo tässä tapauksessa loppui 31 päivänä joulukuuta 2005, on sovellettavien säännöstöjen luetteloon lisättävä vuonna 2004 annetut Yhteisön suuntaviivat valtiontuesta vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi (41), jäljempänä ’vuoden 2004 suuntaviivat’, jotka tulivat voimaan 10 päivänä lokakuuta 2004 ja jonka vaatimukset ovat vuoden 1999 suuntaviivoja ankarammat (erityisesti toistetaan, että tuensaajan on osallistuttava rakenneuudistukseen aktiivisesti ja ilman tukea). Jos otetaan huomioon tuensaajayritysten tyyppi (karjankasvatus- ja maitotilat), on katsottava, että kyseinen tukijärjestelmä voisi kattaa sekä alkutuotannossa (selkeästi karjankasvatusta) että jalostuksen ja/tai kaupan alalla toimivat yritykset (esimerkiksi karjatilat, joilla on myös jalostustoimintaa).
(134)
Mitä tulee kyseisten sääntöjen noudattamiseen, komissio toteaa, että ministeriön päätöksessä nro 1648/B22/13.1.1994 ja sen muutoksissa katettiin sekä investointeja että käyttöpääomaa varten otettujen lainojen uudelleenjärjestely.
(135)
Mitä tulee investointeja varten otettujen lainojen uudelleenjärjestelyyn, Kreikan viranomaiset eivät 10 päivänä toukokuuta 2006 päivätyssä kirjeessään toimittaneet mitään tietoja, joiden perusteella komissio olisi voinut todeta, että uudelleen järjestellyt lainat liittyivät jo tehtyihin investointeihin. Komissio ei siten voi päätellä, että johdanto-osan 90 kappaleen a kohdassa mainittu edellytys täyttyy.
(136)
Komissio ei myöskään voi käytettävissään olevien tietojen perusteella olla varma, että johdanto-osan 90 kappaleen b kohdassa mainittu edellytys täyttyy, koska Kreikan viranomaiset eivät 10 päivänä toukokuuta 2006 päivätyssä kirjeessään selittäneet asiaa mitenkään.
(137)
Mitä tulee johdanto-osan 90 kappaleen c kohdassa mainittuun edellytykseen, komissio voi katsoa, että toinen vaihtoehtoinen edellytys täyttyy, sillä tukea saaneiden yritysten täytyi olla elinkelpoisia uudelleenjärjestelyn jälkeen pankkien tekemän arvion perusteella.
(138)
Mitä tulee käyttöpääoman hankkimiseen tarkoitettujen lainojen uudelleenjärjestelyyn, ei kyseistä tukijärjestelmää myöskään voinut soveltaa siten, että noudatetaan kaikkia johdanto-osan 90 kappaleessa säädettyjä edellytyksiä, koska ensimmäisessä siinä mainituista edellytyksistä (a kohta) säädetään nimenomaisesti, että lainojen on liityttävä investointeihin.
(139)
Niiden tukien osalta, joita myönnettiin 1 päivästä tammikuuta 1998 lähtien siihen asti, kunnes vuoden 2004 suuntaviivoja alettiin soveltaa, johdanto-osan 98-104 kappaleessa esitetty analyysi pätee myös tässä käsiteltävään asiaan, koska Kreikan viranomaiset eivät 10 päivänä toukokuuta 2006 päivätyssä kirjeessään esittäneet mitään tietoja, joiden perusteella komissio voisi todeta, että kyseisten tukien saamiseksi olisi esitetty rakenneuudistussuunnitelma, johon liittyi vaadittavia vastavuoroisia toimia.
(140)
Mitä tulee lopuksi tukiin, joita myönnettiin vuoden 2004 suuntaviivojen tultua voimaan, komissio joutuu toteamaan, etteivät Kreikan viranomaiset 10 päivänä toukokuuta 2006 päivätyssä kirjeessään esittäneet mitään tietoja, joiden perusteella komissio voisi todeta, että kyseisten tukien saamiseksi olisi esitetty rakenneuudistussuunnitelma, johon liittyi vaadittavia vastavuoroisia toimia. Komissio ei siten voi hälventää epäilyjä, jotka se oli esittänyt aloittaessaan SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä, ja se päättelee, ettei tarkasteltavana oleva tukijärjestelmä sovellu sisämarkkinoille.
(141)
Kreikan viranomaiset yrittivät 10 päivänä toukokuuta 2006 päivätyssä kirjeessään perustella kyseisiä tukia naapurialueilla vallitsevalla sotatilalla. Kreikan viranomaisten mukaan tukiin voisi kyseisen tilanteen vuoksi soveltaa SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan a ja c alakohdassa tarkoitettua poikkeusta (ks. johdanto-osan 59 kappaleen a kohta).
(142)
Komissio ei voi hyväksyä kyseistä väittämää seuraavista syistä:
a)
konfliktia voidaan pitää sellaisena ulkoisena tekijänä, johon voitaisiin soveltaa ainoastaan SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 kohdan b alakohtaa, jonka nojalla luonnonmullistusten tai muiden poikkeuksellisten tapahtumien aiheuttamien vahinkojen korjaamiseksi myönnetyt tuet soveltuvat sisämarkkinoille;
b)
maatalouden alalla tukien soveltuvuutta sisämarkkinoille tarkastellaan SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdassa tarkoitetun poikkeuksen nojalla, jonka mukaan sisämarkkinoille soveltuvana voidaan pitää tukia tietyn taloudellisen toiminnan tai talousalueen kehityksen edistämiseen, jos tuki ei muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla, mutta tukien soveltuvuutta sisämarkkinoille ei tarkastella saman artiklan 3 kohdan a alakohdassa tarkoitetun poikkeuksen nojalla, jonka mukaan sisämarkkinoille soveltuvana voidaan pitää tukia sellaisten alueiden taloudellisen kehityksen edistämiseksi, joilla elintaso on poikkeuksellisen alhainen tai joilla vallitsee vakava vajaatyöllisyys, sekä 349 artiklassa (42) tarkoitettujen alueiden kehittämiseksi, kun otetaan huomioon niiden rakenteellinen, sosiaalinen ja taloudellinen tilanne.
c)
jotta tätä poikkeusta voitaisiin soveltaa, olisi tukien myöntämisessä pitänyt noudattaa sääntöjä, jotka koskevat vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseen ja niiden rakenneuudistukseen myönnettäviä tukia; edellä on kuitenkin osoitettu, ettei näin ole tehty.
(143)
Komissio ei myöskään voi päätellä, että tässä tapauksessa voitaisiin soveltaa SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 kohdan b alakohtaa seuraavista syistä:
a)
Kreikan viranomaiset tosin korostivat 10 päivänä toukokuuta 2006 päivätyssä kirjeessään, että sekä kyseisten hallintoalueiden kokonais-BKT että BKT henkeä kohti olivat tukijärjestelmän voimassaoloaikana erittäin alhaiset verrattuna maan muihin alueisiin, mutta ne totesivat myös, että BKT oli tämän ajanjakson aikana noussut, mikä osoittaa, ettei lähialueiden sota vaikuttanut kovin dramaattisesti tässä tarkasteltavien alueiden talouteen;
b)
kuten kyseisen tukijärjestelmän oikeusperustan kuvauksesta käy ilmi, siihen tehtiin muutoksia lähes kymmenen vuotta sen jälkeen, kun naapurialueiden vihollisuudet olivat loppuneet; ei siis voida katsoa, että Kreikan viranomaisten oli pakko ryhtyä toimiin naapurialueiden sotatilan takia ja että sotatilan ja yritysten vaikeuksien välillä olisi ollut syy-yhteys (yksi esimerkki riittää osoittamaan tämän: johdanto-osan 48 kappaleessa mainittu ministeriön päätös nro 2/64046/0025/2003/28.1.2004 koskee lainoja, joita teollisuusyritykset - siis mahdollisesti myös teollista karjankasvatusta harjoittavat yritykset - olisivat voineet ottaa 31 päivään joulukuuta 2004 asti.
(144)
Mitä tulee Kreikan viranomaisten 10 päivänä toukokuuta 2006 päivätyssä kirjeessään esittämiin muihin huomautuksiin, komissio korostaa seuraavaa (kyseiset huomautukset, lukuun ottamatta b alakohdassa esitettyjä, pätevät myös kaikkiin muihin aloihin, joita menettely koskee):
a)
sellaisia ongelmia kuin paikallisten markkinoiden hiljaisuus tai kysynnän väheneminen ei voida ratkaista myöntämällä tukia vaikeuksissa oleville yrityksille ilman niiden rakenneuudistusta; rakenteelliset toimenpiteet sopivat tällaisiin tapauksiin paremmin;
b)
kyseisten hallintoalueiden lihantuotannon osuus koko Kreikan lihantuotannosta ei vaikuta kilpailun vääristymisen vaaraan, jonka aiheuttaa tukien myöntäminen lakisääteisten tukien lisäksi (tässä tapauksessa tukien myöntäminen vaikeuksissa oleville yrityksille ilman rakenneuudistussuunnitelmaa); unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan: kun valtion myöntämä taloudellinen tuki voimistaa yrityksen asemaa verrattuna sen kilpailijoihin (kuten tässä tapauksessa), voi kyseinen tuki vääristää kilpailua, koska kilpailevat yritykset eivät ole saaneet tukea (43);
c)
yritysten elinkelpoisuutta, sellaisena kuin se määritellään vuonna 1989 tehdyissä kahdessa ministeriön päätöksessä, tarkastellaan jäljempänä tässä päätöksessä;
d)
siihen, liittyykö lailla nro 128/75 perustettuun tiliin valtion varoja, on jo vastattu johdanto-osan 82 kappaleen d kohdassa.
(145)
Komissio ottaa kaikki nämä seikat huomioon ja päättelee, ettei kyseinen tukijärjestelmä sovellu sisämarkkinoille.
b) Teollisuus, käsiteollisuus ja hotelliala
(146)
Komissio tarkastelee kyseistä tukijärjestelmää niiden sääntöjen perusteella, jotka koskevat vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi myönnettyä valtiontukea.
(147)
Kuten kahdessa ensimmäisessä menettelyssä käsiteltyjen tukien tapauksessa, säännöt, joita sovellettiin vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseen ja niiden rakenneuudistukseen tukien myöntämisajankohtana, olivat alkujaan aikajärjestyksessä kilpailupolitiikkaa koskevan kahdeksannen kertomuksen 177, 227 ja 228 kohta, vuoden 1994 suuntaviivat, vuoden 1997 suuntaviivat ja vuoden 1999 suuntaviivat. Koska tukijärjestelmän voimassaolo tässä tapauksessa päättyi 31 päivänä joulukuuta 2005 useilla hallintoalueilla, on tähän luetteloon lisättävä vuonna 2004 annetut suuntaviivat.
(148)
Kreikan viranomaisten 10 päivänä toukokuuta 2006 päivätyssä kirjeessä toimittamat tiedot, jotka selostetaan johdanto-osan 59 kappaleessa, eivät sisältäneet mitään, joka olisi koskenut niiden sääntöjen noudattamista, joita sovelletaan vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseen ja rakenneuudistukseen. Niinpä komissio ei voi varmistaa, onko noudatettu kilpailupolitiikkaa koskevan kahdeksannen kertomuksen 177, 227 ja 228 kohtaa ja vuosien 1994, 1997, 1999 ja 2004 suuntaviivoja.
(149)
Komissio ei siten voi hälventää epäilyjä, jotka se oli esittänyt SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä aloittaessaan, minkä vuoksi se päättelee, ettei tarkasteltavana oleva tukijärjestelmä sovellu sisämarkkinoille.
c) Merenkulkuala
(150)
Kyseisen tukijärjestelmän soveltuvuutta sisämarkkinoille on tarkasteltava kahdelta kannalta ilmaisun ”merenkulkuala” merkityksen mukaan: kyseessä on joko laivanrakennus tai meriliikenne.
(151)
Komissio tarkastelee kyseistä tukijärjestelmää niiden sääntöjen perusteella, jotka koskevat vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi myönnettyä valtiontukea.
(152)
Laivanrakennusalalla vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseen ja rakenneuudistukseen sovellettiin ja sovelletaan edelleen ministeriön päätöksen nro 1648/B.22/13.1.94 tultua voimaan seuraavia sääntöjä:
a)
31 päivään joulukuuta 1998 asti: laivanrakennusteollisuudelle myönnettävästä tuesta 21 päivänä joulukuuta 1990 annettua neuvoston direktiiviä 90/684/ETY (44);
b)
tammikuun 1 päivästä 1999joulukuun 31 päivään 2003: laivanrakennusteollisuudelle myönnettävän tuen uusien sääntöjen vahvistamisesta 29 päivänä kesäkuuta 1998 annettua neuvoston asetusta (EY) N:o 1540/98 (45);
c)
1 päivästä tammikuuta 2004 alkaen: laivanrakennusteollisuuden valtiontukea koskevia puitteita (46);
(153)
Kreikan viranomaiset eivät 10 päivänä toukokuuta 2006 päivätyssä kirjeessään toimittaneet mitään tietoja, joiden perusteella komissio olisi voinut todeta, että kyseistä tukijärjestelmää sovellettiin noudattaen sääntöjä, joita sovelletaan vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseen ja niiden rakenneuudistukseen kyseisellä alalla. Komissio ei siten voi hälventää epäilyjä, jotka se oli esittänyt SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn aloittamisen yhteydessä, minkä vuoksi se päättelee, ettei tarkasteltavana oleva tukijärjestelmä sovellu sisämarkkinoille.
(154)
Komissio tarkastelee myös meriliikenteen alalla kyseistä tukijärjestelmää niiden sääntöjen perusteella, jotka koskevat vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi myönnettyä valtiontukea.
(155)
Ministeriön päätöksen nro 1648/B.22/13.1.94 tultua voimaan säännöt, joita sovelletaan vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi merenkulkualalla, annetaan seuraavissa säädöksissä:
a)
yhteisössä rekisteröityjen alusten liikennöintiin liittyviä rahoitus- ja verotustoimenpiteitä koskevat suuntaviivat (47);
b)
vuonna 1997 annetut Yhteisön suuntaviivat meriliikenteen valtiontuelle (48);
c)
vuonna 2004 annetut Yhteisön suuntaviivat meriliikenteen valtiontuelle (49).
(156)
Kreikan viranomaiset eivät 10 päivänä toukokuuta 2006 päivätyssä kirjeessään toimittaneet mitään tietoja, joiden perusteella komissio olisi voinut todeta, että kyseistä tukijärjestelmää sovellettiin noudattaen sääntöjä, joita sovelletaan vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseen ja niiden rakenneuudistukseen kyseisellä alalla. Komissio ei siten voi hälventää epäilyjä, jotka se oli esittänyt SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn aloittamisen yhteydessä, minkä vuoksi se päättelee, ettei tarkasteltavana oleva tukijärjestelmä sovellu sisämarkkinoille.
d) Lesvoksen, Samoksen, Chioksen ja Dodekanisan hallintoalueiden yrityksille myönnetyt tuet, joita kolmas menettely myös koskee
(157)
Koska komissio ei saanut SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitetussa menettelyssä riittäviä tietoja, se otti huomioon seuraavat kaksi mahdollisuutta:
a)
ministeriön päätösten nro 2041901/16.5.1989 ja nro 2078809/10.10.89 sekä niiden muutosten nojalla myönnetyt tuet kuuluvat samaan kehykseen kuin johdanto-osan 44-48 kappaleessa mainittujen päätösten nojalla myönnetyt tuet;
b)
kyseiset tuet kuuluvat järjestelmään, joka ei perustu samaan kehykseen.
(158)
Kreikan viranomaiset ilmoittivat 10 päivänä toukokuuta 2006 päivätyssä kirjeessään, että näissä kahdessa ministeriön vuonna 1989 tekemässä päätöksessä määrättiin, että yritysten pitäisi olla elinkelpoisia sekä ennen niiden lainojen uudelleenjärjestelyä että sen jälkeen. Kyseinen selitys ei tyydytä komissiota, sillä tarkistettuaan asian komissio totesi, ettei kummassakaan päätöksessä mainita, että yritysten pitäisi olla elinkelpoisia sekä ennen niiden lainojen uudelleenjärjestelyä että sen jälkeen. Sen vuoksi komissio siis tarkastelee, noudatetaanko suunnitelluissa tuissa kyseisiä kahta päätöstä ja niiden muutoksia, jolloin komissio ottaa huomioon johdanto-osan 157 kappaleessa mainitut tapaukset unohtamatta kuitenkaan sitä, että toisessa tapauksessa tukia oli myönnetty myös vaikeuksissa oleville yrityksille.
(159)
Johdanto-osan 157 kappaleessa mainitun ensimmäisen mahdollisuuden osalta komissio toteaa, että jos nämä kaksi ministeriön vuonna 1989 tekemää päätöstä muutoksineen kuuluvat samaan kehykseen kuin johdanto-osan 44-48 kappaleessa mainittujen päätösten nojalla myönnetyt tuet, johdanto-osan 44-48 kappaleessa tehty analyysi pätee edelleen, ja etteivät Kreikan viranomaisten 10 päivänä toukokuuta 2006 päivätyssä kirjeessään esittämät selitykset riitä poistamaan epäilyjä, jotka oli esitetty SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn aloittamisen yhteydessä, minkä vuoksi komissio päättelee, ettei tarkasteltavana oleva tukijärjestelmä sovellu sisämarkkinoille.
(160)
Toisessa tapauksessa on tarkasteltava kahta oletusta: tukien myöntäminen vaikeuksissa oleville yrityksille ja tukien myöntäminen elinkelpoisille yrityksille.
(161)
Ensimmäisessä tapauksessa johdanto-osan 146-149 kappaleessa esitetty analyysi pätee edelleen, eivätkä Kreikan viranomaisten 10 päivänä toukokuuta 2006 päivätyssä kirjeessään esittämät selitykset riitä poistamaan SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn aloittamisen yhteydessä esitettyjä epäilyjä, minkä vuoksi komissio päättelee, ettei tarkasteltavana oleva tukijärjestelmä sovellu sisämarkkinoille.
(162)
Toisessa tapauksessa komissio toteaa myös, ettei Kreikan viranomaisten 10 päivänä toukokuuta 2006, 15 päivänä maaliskuuta 2011 ja 29 päivänä maaliskuuta 2011 päivätyissä kirjeissä esittämien selitysten perusteella voida määritellä, käytettiinkö tuetuilla lainoilla rahoitettua käyttöpääomaa aluetukia koskevissa unionin säädöksissä tarkoitettujen sallittujen investointien rahoitukseen (ministeriön päätöksen nro 2041901/16.5.1989 tultua voimaan on sovellettu aluetukien soveltamismenetelmiä koskevista Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan a ja c alakohdan säännöksistä annetun komission tiedonannon (50) sääntöjä ja sen jälkeen vuonna 1998 annettujen alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen sääntöjä (51). Komissio toteaa, ettei kyseinen tukijärjestelmä sovellu sisämarkkinoille.
(163)
Siinä tapauksessa, ettei tuetuilla lainoilla rahoitettua käyttöpääomaa ollut käytetty aluetukia koskevissa unionin säädöksissä tarkoitettujen sallittujen investointien rahoitukseen, komissio joutuu tarkistamaan, voidaanko kyseisten pääomien rahoittamiseen myönnettyjä tukia - joita siis voidaan pitää toimintatukina - pitää sisämarkkinoille soveltuvina alueellisia valtiontukia koskevien unionin säännösten nojalla. Komissio haluaa tässä yhteydessä korostaa, että kyseisen jäsenvaltion on yhteistyössään komission kanssa toimitettava komissiolle kaikki tiedot, joiden avulla komissio voi tarkistaa kyseisten tukien soveltuvuuden sisämarkkinoille (52). Koska Kreikan viranomaisten kirjeissään toimittamien tietojen perusteella ei voida tarkistaa, onko noudatettu alueellisia valtiontukia koskevien yhteisön säännöksiä, komissio joutuu päättelemään, ettei tarkasteltavana oleva tukijärjestelmä sovellu sisämarkkinoille.
(164)
Päätöksen nro 2/82257/0025/18.12.2000 nojalla myönnettyä lainatakuuta ei pidetä keinona, jota käytetään vaikeuksissa olevien yritysten rakenneuudistusprosessin yhteydessä, kuten muissa tässä päätöksessä mainituissa päätöksissä määrätty takuu, sillä ministeriön päätöksessä määrätään nimenomaisesti, että takuu voidaan myöntää vain elinkelpoisille yrityksille eikä sellaisille, jotka ovat elinkelpoisia vasta lainojen uudelleenjärjestelyn jälkeen. Kyseistä takuuta on siis tarkasteltava siihen sovellettavien valtiontukisääntöjen pohjalta.
(165)
Päätöksen nro 2/82257/0025/18.12.2000 voimaantulosta 31 päivään joulukuuta 2005 (jolloin tukijärjestelmän voimassaolo lakkaa) takuisiin sovellettiin vuoden 2000 tiedonannon sääntöjä.
(166)
Kyseisessä vuoden 2000 tiedonannossa todetaan, että komissio arvioi takuun myöntämiseen liittyvän tuen soveltuvuutta sisämarkkinoille niiden sääntöjen perusteella, joita sovelletaan muun tyyppisiin tukiin ja joista säädetään kyseisillä toimialoilla voimassa olevissa kehyksissä ja suuntaviivoissa. Takuu voidaan lisäksi hyväksyä vain jos sen käyttöönotto on sopimuksella sidottu erityisehtoihin, joihin voi jopa sisältyä tuensaajayrityksen asettaminen konkurssiin tai vastaava menettely.
(167)
Kreikan viranomaiset eivät toimittaneet mitään tietoja myönnetyistä takuista. Komissio ei siksi pysty arvioimaan toimialoilla sovellettujen eri sääntöjen perusteella, oliko kyseinen tuki ylittänyt sen tuki-intensiteetin, jota sovelletaan tapauksesta riippuen yrityksiin, jotka eivät ole vaikeuksissa (Kreikan viranomaiset eivät myöskään vastauksessaan kolmannen menettelyn aloittamiseen toimittaneet tietoja kyseisten sääntöjen noudattamisesta).
(168)
Komissio ei tässä tilanteessa pysty toteamaan, että päätöksen nro 2/82257/0025/18.12.2000 nojalla lainatakuiden muodossa myönnetyt tuet olisivat sisämarkkinoille sopivia.
VI PÄÄTELMÄ
(169)
Komissio toteaa, että Kreikka on pannut kyseiset tuet täytäntöön sääntöjenvastaisesti ja rikkonut siten SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohtaa. Edellä esitetystä tarkastelusta käy ilmi, ettei kyseisiä tukia voi pitää sisämarkkinoille soveltuvina, koska Kreikan viranomaiset eivät ole toimittaneet tietoja, jotka olisivat osoittaneet, että tässä päätöksessä mainittuja sääntöjä olisi noudatettu, ja että komissio ei sen vuoksi voi hälventää epäilyjä, jotka se oli esittänyt aloittaessaan kyseistä menettelyä. Komissio haluaa tässä yhteydessä korostaa, että kyseisen jäsenvaltion on yhteistyössään komission kanssa toimitettava komissiolle kaikki tiedot, joiden avulla komissio voi tarkistaa kyseisten tukien soveltuvuuden sisämarkkinoille.
(170)
Silloin kun sääntöjenvastaista valtiontukea koskevassa asiassa tehty päätös on kielteinen, komissio päättää Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (53) 14 artiklan 1 kohdan mukaan, että kyseisen jäsenvaltion on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet tuen perimiseksi takaisin tuensaajalta (tässä tapauksessa kaikilta niiltä, jotka hyötyivät tarkasteltavana olleiden ministeriön päätöksien määräyksistä). Kreikan on siten toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sisämarkkinoille soveltumattoman tuen perimiseksi takaisin tuensaajilta. Kreikalla on komission tiedonannon Sääntöjenvastaisen ja yhteismarkkinoille soveltumattoman valtiontuen takaisinperintää edellyttävien komission päätösten tehokas täytäntöönpano jäsenvaltioissa (54) 42 kohdan mukaisesti neljä kuukautta aikaa panna tämä päätös täytäntöön päätöksen voimaantulosta lukien. Takaisin perittävien tukien määrä korkoineen on laskettava Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 täytäntöönpanosta 21 päivänä huhtikuuta 2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 794/2004 (55) mukaisesti.
(171)
Tämä päätös on pantava viipymättä täytäntöön erityisesti kyseisestä järjestelmästä myönnettyjen yksittäisten tukien takaisinperinnän osalta, lukuun ottamatta erityisiin hankkeisiin myönnettyjä tukia, jotka tukien myöntämishetkellä täyttivät kaikki edellytykset, jotka vahvistettiin Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 92 ja 93 artiklan soveltamisesta tiettyihin valtion monialaisen tuen muotoihin 7 päivänä toukokuuta 1998 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 994/98 (56) 1 ja 2 artiklan nojalla vähämerkityksisestä tuesta annetussa asetuksessa tai tukiin sovellettavassa poikkeusasetuksessa taikka komission hyväksymässä tukijärjestelmässä.
(172)
Asetuksen (EY) N:o 659/1999 15 artiklassa säädetään, että komission valtuudet periä tuki takaisin rajataan kymmeneen vuoteen. Vanhentumisaika alkaa päivästä, jona sääntöjenvastainen tuki on myönnetty tuensaajalle joko yksittäisenä tukena tai tukiohjelmaan kuuluvana tukena. Sääntöjenvastaista tukea koskevat komission toimet tai jäsenvaltion komission pyynnöstä toteuttamat toimet keskeyttävät vanhentumisajan, ja määräaika alkaa uudelleen jokaisesta keskeyttämisestä.
(173)
Tässä tapauksessa komissio voi tukien perimistä varten ottaa huomioon seuraavat päivämäärät:
a)
ensimmäisessä menettelyssä tarkoitetut tuet: lokakuun 1 päivä 1993, koska komission ensimmäinen toimenpide toteutettiin 27 päivänä toukokuuta 2003 ja koska 14 päivänä syyskuuta 1993 tehty ministeriön päätös nro 69836/B1461 julkaistiin Kreikan hallituksen virallisessa lehdessä 1 päivänä lokakuuta 1993 ja tuli sinä päivänä voimaan;
b)
toisessa menettelyssä tarkoitetut tuet: huhtikuun 22 päivä 1994, koska komission ensimmäinen toimenpide toteutettiin 22 päivänä huhtikuuta 2004;
c)
kolmannessa menettelyssä tarkoitetut tuet: marraskuun 12 päivä 1994, koska komission ensimmäinen toimenpide toteutettiin 12 päivänä marraskuuta 2004,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Velkajärjestelynä toteutetut valtiontukijärjestelmät, joita Kreikka on Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan 3 kohdan vastaisesti soveltanut Kastorian, Evvoian, Florinan, Kilkisin, Rodopin, Evroun, Xanthin ja Dodekanisan hallintoalueilla sekä saarten Lesvos, Samos ja Chios hallintoalueilla, eivät sovellu sisämarkkinoille.
2 artikla
Yksittäistä tukea, joka on myönnetty jonkin 1 artiklassa mainitun tukijärjestelmän nojalla, ei pidetä tukena, jos tuki sen myöntämisajankohtana täytti jossakin asetuksen (EY) N:o 994/98 2 artiklan nojalla annetuista asetuksista säädetyt edellytykset, jotka olivat voimassa tuen myöntämisajankohtana.
3 artikla
1. Kreikan on perittävä tuensaajilta takaisin 1 artiklassa mainittujen tukijärjestelmien nojalla myönnetty sisämarkkinoille soveltumaton tuki.
2. Takaisinperittävään summaan sisällytetään korko alkaen siitä, kun tuki asetettiin tuensaajan käyttöön, tuen takaisinperintään saakka.
3. Korko lasketaan asetuksen (EY) N:o 794/2004 V luvun säännösten mukaisesti.
4. Kreikan on peruttava vielä maksamatta oleva 1 artiklassa mainittujen tukijärjestelmien nojalla myönnetty tuki tämän päätöksen tiekoksiantamispäivästä lukien.
4 artikla
Edellä 1 artiklassa tarkoitetun järjestelmän nojalla myönnetyn tuen takaisinperintä on aloitettava viipymättä.
Kreikan on varmistettava, että tämä päätös pannaan täytäntöön neljän kuukauden kuluessa sen tiedoksiantamisesta.
5 artikla
1. Kreikan on kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksi antamisesta toimitettava komissiolle seuraavat tiedot:
a)
luettelo tuensaajista, jotka saivat 1 artiklassa mainittujen tukijärjestelmien nojalla myönnettyjä tukia, sekä kunkin tuensaajan asianomaisen tukijärjestelmän nojalla saama kokonaismäärä;
b)
kokonaismäärä (lainapääoma ja korot), jotka kultakin tuensaajalta on perittävä, jos tukeen ei voida soveltaa vähämerkityksisen tuen sääntöä;
c)
yksityiskohtainen selostus siitä, mitä toimenpiteitä tämän päätöksen noudattamiseksi on jo toteutettu tai suunniteltu;
d)
asiakirjat, jotka osoittavat, että tuensaajat on määrätty maksamaan tuki takaisin.
2. Kreikan on ilmoitettava komissiolle tämän päätöksen täytäntöönpanemiseksi toteutettavien kansallisten toimenpiteiden edistymisestä siihen saakka, kunnes 1 artiklassa tarkoitetun tukiohjelman nojalla myönnetyn tuen takaisinperintä on saatettu loppuun. Sen on komission pyynnöstä toimitettava välittömästi tiedot toimenpiteistä, jotka on jo toteutettu tai joita suunnitellaan tämän päätöksen noudattamiseksi. Sen on annettava myös yksityiskohtaisia tietoja tuensaajilta jo perityistä tukimääristä ja koroista.
6 artikla
Tämä päätös on osoitettu Helleenien tasavallalle.
Tehty Brysselissä 19 päivänä lokakuuta 2011.