РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 23 март 2011 година
относно Държавна помощ C 39/07, приведена в действие от Италия в полза на Legler S.p.A.
(нотифицирано под номер C(2011) 1758)
(само текстът на италиански език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2012/51/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз (наричан по-долу „Договорът“), и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като взе предвид решението на Комисията да започне процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора (1),
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочените разпоредби и като взе предвид представените мнения,
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
(1)
На 5 април 2007 г., шест месеца след като бе предоставена помощ за оздравяване, одобрена от Комисията за съвместима с вътрешния пазар (2), Италия уведоми за план за преструктуриране на Legler S.p.A.
(2)
На 25 септември 2007 г. Комисията откри официалната процедура по разследване във връзка с плана за преструктуриране (3). Забележките на Италия бяха получени на 30 ноември 2007 г.
(3)
На 10 декември 2007 г. Комисията получи мнение от една заинтересована страна. Тя изпрати това мнение на Италия с писмо на 3 март 2008 г. Италия представи своето становище с писмо на 20 май 2008 г.
(4)
На 23 юли 2008 г. италианските органи оттеглиха уведомлението за помощта за преструктуриране, като заявиха, че са се отказали от него.
(5)
Комисията поиска допълнителна информация от италианските органи на 8 август 2008 г., 22 октомври 2008 г., 9 февруари 2009 г., 4 септември 2009 г. и 17 март 2010 г., а италианските органи отговориха с писма на 26 септември 2008 г., 1 декември 2008 г., 3 юни 2009 г., 6 октомври 2009 г., 24 февруари 2010 г. и 20 април 2010 г.
II. ОПИСАНИЕ
II.1. Получател
(6)
Legler S.p.A. е дружеството майка на италианска група за производство на текстил (наричано по-долу „Legler“, „групата“ или „дружеството“), основано през 1863 г., което към момента на откриването на официалната процедура по разследване се състоеше от няколко правни субекта, а именно: Legler Ottana S.p.A., Legler Siniscola S.p.A. и Legler Macomer S.p.A.. Legler S.p.A. притежава миноритарно дялово участие в Legler Maroc SA и дял в размер на 40 % в Legler Ottana S.p.A. Мажоритарният акционер в Legler S.p.a е холдинговото дружество Piltar Ltd (наричано по-долу „Piltar“).
(7)
През 2007 г. в Legler са работили 1 213 (4) души и е имало производствени обекти в района на Сардиния (в Macomer - провинция Ористано и в Siniscola и Ottana - провинция Нуоро) и в района на Ломбардия (в Ponte San Pietro - провинция Бергамо). Оборотът на групата е бил 101 млн. EUR през 2006 г. и 30,9 млн. EUR през септември 2007 г.
(8)
Основната дейност на Legler е била изработване на висококачествен деним, сектор, в който дружеството е било водещо в Италия и Германия и важен доставчик на Франция и Бенелюкс. Според италианските органи пазарът на деним се състои от два сегмента: прет-а-порте за известни марки (това е бил основният сектор на Legler) и продукти за масовия пазар, където конкуренцията е най-вече ценова. Основните конкуренти на Legler са базирани в Италия, Гърция, Франция, Тунис, Турция и Япония. Legler е започнало изпитва затруднения през 2003, когато значителна част от продукцията е била пренасочена към Азия или страните от Южното Средиземноморие.
(9)
На 30 май 2007 г. на заседание на съвета на SFIRS S.p.A., инвестиционна компания в района на Сардиния, е взето решение SFIRS да откупи дълг на Legler S.p.A. и Legler Siniscola S.p.A.с номинална стойност 17 млн. EUR от Intex S.p.A., в процес на прекратяване, за сумата от 450 000 EUR.
(10)
На същото заседание SFIRS също така взе решение да преобразува част в размер на 14,5 млн. EUR от дълга на Legler от 17 млн. EUR в дял от собствения капитал на Legler.
(11)
На 31 май 2007 г. на заседание на акционерите на Legler бе извършена замяна на дълг срещу капитал. Чрез преобразуване на част от дълга на Legler (на номинална стойност от 14,5 млн. EUR) в капитал на Legler, SFIRS придоби 49 % от обикновените акции (и 100 % от привилегированите акции (5)) в Legler S.p.A. Останалите 51 % останаха в Piltar.
(12)
През януари 2008 г. SFIRS взе решение да продаде своя дял в Legler S.p.A. и оставащия дълг на група Legler и публикува покана за изразяване на интерес за съвместното закупуване на капитала и дълга на Legler.
(13)
Спечелилата оферта, подадена от дружеството Ferratex s.r.l. (наричано по-долу „Ferratex“), беше на обща стойност от 2 000 001 EUR. Според италианските органи тази цена отразява пазарната стойност на общите вземания на SFIRS от Legler и неговите дъщерни дружества, оценена от независим експерт на 2 млн. EUR, плюс символичната цена от 1 EUR за дяла на SFIRS в капитала на Legler, също въз основа на оценката на независимия експерт. Продажбата беше извършена на 25 януари 2008 г.
(14)
При все това Legler преустанови дейност във всичките си производствени обекти в периода между декември 2007 г. и август 2008 г. и всички обекти са спрени от този момент насам.
(15)
На 23 юли 2008 г. Legler S.p.a промени своето име на Texfer S.p.A. Дъщерните дружества в Сардиния също бяха преименувани съответно на Texfer Ottana S.p.A., Texfer Siniscola S.p.A. и Texfer Macomer S.p.A..
(16)
На 18 август 2008 г. дружеството майка на групата беше обявено в несъстоятелност от компетентния съд, а на 13 ноември 2008 г. започна процедурата по колективна несъстоятелност, известна като „amministrazione straordinaria“, по отношение на дружеството майка и неговите дъщерни дружества.
(17)
Legler не успя да изплати заема за оздравяване в рамките на крайния срок, поради което банката задейства гаранцията за помощта за оздравяване малко след това. В съответствие с това на 16 септември 2008 г. компетентното министерство възстанови заема плюс лихвата.
(18)
На 21 октомври 2010 г. Texfer S.p.A. беше обявено в несъстоятелност, както и Texfer Ottana S.p.A., Texfer Siniscola S.p.A. и Texfer Macomer S.p.A, но на 17 и 18 ноември 2010 г..
(19)
През 2006 г. собственият капитал на Legler беше отрицателен на стойност от - 8,6 млн. EUR, докато през 2005 г. все още е бил положителен на стойност от 17,2 млн. EUR Дружеството отчете загуби от 25,9 млн. EUR през 2006 г. и 28,1 млн. EUR през 2005 г. Неговият оборот беше 101,4 млн. EUR през 2006 г., докато през 2005 г. той бе 124,2 млн. EUR. Стойността на EBITDA беше - 10,9 през 2006 г. и - 0,7 през 2005 г. Разходите за плащане на лихви също нарастваха.
(20)
На 30 ноември 2007 г. собственият капитал на Legler беше отрицателен на стойност 16,3 млн. EUR. Загубите през периода 2003-2007 г. достигнаха 94,9 млн. EUR и положението на дружеството неизменно се влошаваше с растящи загуби и намаляващ оборот.
(21)
На 13 ноември 2008 г. групата бе подложена на процедурата за колективна несъстоятелност съгласно националното законодателство, която приключи с обявяване в несъстоятелност (виж съображения 16-18).
II.2. Мерки за преструктуриране
(22)
Планът за преструктуриране (piano industriale), за който Италия отправи уведомление (наричан по-долу „планът“), обхваща тригодишен период (2007-2009 г.) и се състои от три мерки: i) 13 млн. EUR под формата на средносрочна гаранция за периода на преструктуриране, която заменя шестмесечната гаранция, разрешена като помощ за оздравяване (6), ii) 13,2 млн. EUR под формата на директна безвъзмездна помощ и iii) 13 млн. EUR под формата на преобразуване на дълг в капитал. На 31 май 2007 г. обаче SFIRS замени дълг срещу капитал на номинална стойност 14,5 млн. EUR.
(23)
Макар че италианските органи представиха план за преструктуриране (piano industriale) за периода 2007-2009 г., те заявиха, че действителният период на преструктуриране ще бъде от 1 юни 2007 г. до края на 2012 г. Единствените предоставени данни за определяне на напредъка по преструктурирането на дружеството от 2009 до 2012 г. бяха паричните потоци и развитието на задълженията на новосъздаденото дружество (NewCo).
(24)
В тази по-обща времева рамка общите разходи за създаване на ново дружество от сливането на Legler S.p.A. и неговите дъщерни дружества в Сардиния възлизат на 106,2 млн. EUR, включително 86,7 млн. EUR за широкообхватно реорганизиране на групата, докато остатъкът е бил предназначен за възстановяване капитала и за покриване загубите.
(25)
Дейността на NewCo е трябвало да бъде съсредоточена в традиционния основен бизнес на дружеството, т.е. висококачествен деним, а другите две производствени линии (рипсени кадифета и рипсени и вътъчни плюшове, както и плътен памук) е трябвало да бъдат закрити. Географското разположение на групата също ще бъде съсредоточено само в два производствени обекта (Siniscola и Ottana), разположени в един и същи район. Останалите активи е трябвало да бъдат продадени, така че Legler да осигури собствения си принос и за намали разходите за енергия, транспорт и персонал. Производственият обект в Macomer не беше включен в плана (7).
(26)
Освен това в плана беше предвидено привличането на нов акционер заедно с SFIRS и беше посочена необходимостта да се получат кредитни линии от частни източници за финансиране на предвидената реорганизация.
II.3. Основания за откриване на процедурата
(27)
В своето решение да открие процедурата Комисията изрази съмнения дали замяната на дълг срещу капитал не включва елементи на държавна помощ. Комисията изрази съмнения дали частен инвеститор би приел да замени своето вземане срещу акции в дружеството при тези обстоятелства, особено при положение, че изглежда част от дейностите на дружеството са били преустановени за няколко месеца и италианските органи не са представили на Комисията съпоставителен сценарий, подкрепящ тезата на SFIRS, че инвестирането в Legler и поемането на разходите за неговото преструктуриране е по-изгодно от прекратяването на групата.
(28)
Що се отнася до съвместимостта на помощта с вътрешния пазар въз основа на Насоките на общността за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение (8) (наричани по-долу „насоките за оздравяване и преструктуриране“), Комисията изтъква на първо място въпроса дали затрудненията на Legler са могли да бъдат отстранени от мажоритарния акционер Piltar и дали в рамките на групата е имало произволно разпределяне на разходи.
(29)
На второ място Комисията изрази съмнение дали планът ще може да възстанови жизнеспособността на дружеството в дългосрочен план, тъй като планираната продажба на активи и производствени линии изглежда доста неопределена и много от предположенията за бъдещите условия на дейност изглеждат нереалистични предвид преустановяването на производството на Legler. Комисията също така изрази съмнения дали предложените компенсаторни мерки са действителни и надхвърлят мерките, необходими за възстановяване на жизнеспособността, дали нивото на собствения принос е достатъчно и дали е бил спазен принципът за еднократност на помощта(„one time, last time“).
(30)
На последно място Комисията поиска от италианските органи да предоставят информация относно изразените съмнения (произход на кредита на SFIRS, подробна информация относно Piltar и относно разпределянето на разходите в рамките на групата, относно компенсаторните мерки, действителната вероятност Legler да намери нов акционер и достъпа до частно финансиране, необходимо за реорганизиране на Legler).
III. МНЕНИЯ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИ СТРАНИ
(31)
С писмо от 14 декември 2007 г. една заинтересована страна представи своето мнение по решението за откриване на процедурата. Тази трета страна заяви, че въпросните мерки биха довели до нарушаване на конкуренцията и изтъкна, че в сектора се наблюдава значителен свръхкапацитет. Тя предостави данни за капацитета на производство на деним в световен мащаб за 2006 г., които показаха световен свръхкапацитет от 27 %.
IV. МНЕНИЕ НА ИТАЛИЯ
(32)
Първо, италианските органи обясниха как SFIRS е станало мажоритарен акционер в Legler. През март 2007 г. SFIRS откупи дълг на Legler S.p.a и Legler Siniscola S.p.A. от дружеството Intex S.p.A., в процес на прекратяване, за сумата от 450 000 EUR. На 31 май 2007 г. SFIRS преобразува част от този дълг с номинална стойност от 14,5 млн. EUR в собствен капитал на Legler и по този начин се сдоби с 49 % от обикновените акции на Legler (като Piltar запази останалите 51 %) и 100 % от привилегированите акции (9).
(33)
Второ, италианските органи обясниха, че Piltar е просто инструмент, който се контролира от физически лица. То бе създадено изключително с цел придобиване на дялово участие в Legler и не се е занимавало с друга стопанска дейност. Италианските органи добавиха, че Piltar още преди много време категорично е заявило, че не планира да подпомогне дружеството финансово и че възнамерява постепенно да продаде своя дял в групата. В действителност изглежда, че заедно с дяла от 49 % SFIRS също така е получило право да изкупи останалите 51 % от обикновените акции на Legler.
(34)
Трето, италианските органи обещаха да предоставят информация относно компенсаторните мерки.
(35)
Четвърто, Италия заяви, че пазарните сегменти, към които е насочен планът за преструктуриране на Legler с цел възстановяване на финансова жизнеспособност, описани в съображение 25, показват окуражителни тенденции. Италианските органи също така изтъкнаха намерението на дружеството да осигури частни кредитни линии и нов акционер за финансиране на част от плана и заявиха, че вече са предприети стъпки в тази посока.
(36)
Освен това, в отговор на мнението на третата страна, италианските органи изтъкнаха, че пазарният дял на Legler през 2006 г. е бил едва 0,27 %. Те добавиха, че като компенсаторна мярка в плана се предвижда намаляване на капацитета на дружеството с 22 % в сравнение с 2006 г. и намаляване с 40 % в сравнение с 2005 г. Поради това те считат, че помощта не би могла да наруши конкуренцията до степен, която да противоречи на общия интерес.
(37)
В своите писма след оттеглянето на плана за преструктуриране италианските органи заявиха, че замяната на дълг срещу капитал няма да се не се определя като държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора, тъй като SFIRS е действало в съответствие с принципа за инвеститор в условията на пазарна икономика. Според италианските органи частен инвеститор би действал по същия начин, за да избегне несъстоятелността и да си възстанови поне част от своя кредит по най-ефективния начин, т.е. чрез преобразуването му в капитал и преструктурирането на дружеството заедно с нов частен инвеститор и нова кредитна линия.
V. ОЦЕНКА
(38)
Съгласно член 8, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета (10), съответната държава-членка може да оттегли уведомлението по смисъла на член 2 в разумен срок преди Комисията да вземе решение съгласно членове 4 или 7.
(39)
В случаите когато Комисията започне официалната процедура по разследване, Комисията закрива тази процедура в съответствие с член 8, параграф 2 от същия регламент.
(40)
Комисията отбелязва, че пряката безвъзмездна помощ в размер на 13,2 млн. EUR не е била приведена в действие от Италия и че Италия е преустановила този проект за помощ. Тъй като планът за преструктуриране беше оттеглен, официалната процедура по разследване, открита по тази мярка, вече не обслужва никаква цел.
(41)
Тъй като Италия неправомерно е привела в действие другите две мерки за преструктуриране, предмет на уведомление, с оглед закриване на официалната процедура по разследване Комисията трябва да определи дали те представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора и, ако отговорът е да, дали тази помощ е съвместима с вътрешния пазар.
(42)
Член 107, параграф 1 от Договора гласи, че всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар.
(43)
Когато държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора предстои да бъде предоставена или вече е предоставена на дружество в затруднение, съвместимостта на тази помощ трябва да се оцени въз основа на насоките за оздравяване и преструктуриране. В съответствие с това помощта може да се счете за съвместима въз основа на член 107, параграф 3, буква в) от Договора само ако са спазени условията в насоките за оздравяване и преструктуриране.
V.1. Наличие на помощ
(44)
Гаранцията за помощта за оздравяване в размер на 13 млн. EUR не беше прекратена след изтичане на шестмесечния период, за който беше одобрена от Комисията, а остана в сила след като бе оттеглено уведомлението на плана (вж. съображение 17).
(45)
За удължаването на гаранцията за помощта за оздравяване беше подадено уведомление като за мярка, предоставена от ресурсите на компетентното министерство и финансирана от държавния бюджет. Поради това тя е предоставена с държавни ресурси и може да се вмени на държавата. Гаранцията представлява избирателно предимство, тъй като осигурява достъп на Legler до финансови ресурси, които то в противен случай нямаше да получи с оглед на финансовото му положение. По този начин гаранцията облекчи Legler от разходите, които то щеше да понесе в противен случай. В допълнение, тъй като Legler е предприело процес на преструктуриране, насочен към възобновяване на производството, помощта е била в състояние да наруши конкуренцията на вътрешния пазар и да засегне търговията между държавите-членки. Отрицателният ефект от мярката беше изтъкнат от трета страна, която също така изтъкна, че в сектора се наблюдава свръхкапацитет.
(46)
Поради това Комисията счита, че удължаването на гаранцията за помощта за оздравяване, която също така е мярка за преструктуриране, представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора.
(47)
При определянето на размера на помощта Комисията припомня параграф 4.1, буква а) от известието за гаранции (11), който гласи, че „за предприятия в затруднение пазарен гарант би изискал висока премия в момента на предоставяне на гаранцията, в зависимост от очаквания процент на неизпълнение. Ако вероятността заемополучателят да не е в състояние да си изплати заема стане особено висока, този пазарен процент може да не съществува и в изключителни обстоятелства елементът на помощ при гаранцията може да се окаже толкова висок колкото сумата, ефективно покрита от гаранцията“.
(48)
В контекста на тежкото финансово положение на Legler в момента на предоставяне на гаранцията (растящи загуби, намаляващ оборот и отрицателен собствен капитал, както е описано в съображения 19-21 и съображение 52), Комисията счита, че е много малко вероятно дружеството да е в състояние да получи банков заем на пазара без държавна намеса; поради това Комисията заключава, че размерът на помощта отговаря на пълния размер на заема (12).
(49)
Комисията отбелязва, че замяната е бил извършена от SFIRS, публична организация, чийто главен акционер, регион Сардиния, упражнява доминиращо влияние върху неговите решения (13). Италия никога не е отричала този факт. Поради това Комисията заключава, че въпросната мярка може да се вмени на държавата и е била предоставена с държавни ресурси. Тази мярка също така е избирателна, тъй като облагодетелства само едно дружество, Legler. В допълнение, тъй като Legler е предприело процес на преструктуриране, насочен към възобновяване на производството, помощта е била в състояние да наруши конкуренцията на вътрешния пазар и да засегне търговията между държавите-членки. Потенциалното нарушаващо въздействие на помощта също така беше подчертано в мнението на трета страна, която освен това изтъкна, че в сектора се наблюдава свръхкапацитет.
(50)
В своя отговор Италия заяви, че въпросната мярка не предоставя предимство на Legler, тъй като според нея мярката е в съответствие с принципа на инвеститора в условията на пазарна икономика.
(51)
В съответствие с установената съдебна практика (14) с цел да се определи дали Legler е получило предимство от държавни ресурси е необходимо да се проучи дали при подобни обстоятелства един частен инвеститор с характеристики, сравними с тези на SFIRS, би имал желание да извърши подобна замяна за дълг срещу капитал, като се вземе предвид наличната информация и предвидимото развитие на ситуацията към датата, на която е извършена сделката.
(52)
Първо, въз основа на финансовите отчети на Legler Комисията отбелязва, че през 2007 г. дружеството е разполагало с капитал в размер на 1,8 млн. EUR и отрицателен собствен капитал в размер на -16,2 млн. EUR; през периода 2003-2007 г. загубите са достигнали 94,9 млн. EUR и положението на дружеството очевидно се е влошавало с нарастващи загуби и намаляващ оборот.
(53)
Комисията също така отбелязва, че въпреки критичното финансово положение, описано по-горе, SFIRS не е извършило цялостен анализ на разходите и ползите и оценка на риска от сделката. Всъщност въпреки многобройните искания на Комисията в тази връзка италианските органи така и не представиха съпоставителен сценарий, който доказва, че изборът на SFIRS е бил за предпочитане пред сценарий на прекратяване на Legler.
(54)
В действителност Банка д’Италия отправи подобни забележки в доклад (15), публикуван след разследване на дейността на SFIRS. В този доклад се критикува поведението на SFIRS поради непълния предварителен анализ на замяната на дълг срещу капитал и противоречието, свързано с „инвестиция“, която не предлага конкретни възможности за възстановяване.
(55)
Независимо от тази оценка финансовото положение на дружеството е било такова, че нито един разумен частен инвеститор в условията на пазарна икономика не би извършил подобна сделка.
(56)
В това отношение Комисията също така отбелязва, че планът за преструктуриране (Piano Industriale), за който дружеството е подало уведомление, не може да се счита за реалистична основа за прогнозиране на бъдещите резултати на дружеството. Сам по себе си фактът, че планът не обхваща целия, а само част от периода за преструктуриране и не предоставя информация относно последващия напредък по преструктурирането (вж. съображение 23), ясно показва, че такава липса на информация би разубедила всеки частен инвеститор да извърши въпросната сделка.
(57)
Второ, що се отнася до реалните възможности на SFIRS да възстанови парите, които Legler му е дължало, в действителност SFIRS е отслабило своята позиция да поиска възстановяване, като е станало акционер чрез замяната на дълг срещу капитал, в сравнение с предишната си позиция на привилегирован кредитор.
(58)
Стойността на и бъдещите възможности във връзка с инвестицията на собствен капитал на SFIRS към момента на замяната на дълг срещу капитал изглеждат твърде ограничени, за да компенсират рисковете, описани по-горе, особено в контекста на критичното финансово положение на дружеството. Това е ясно подчертано в независима оценка на дружеството, при която му е дадена символична стойност от 1 EUR.
(59)
От горепосоченото може да се заключи, че при извършването на замяната на дълг срещу кредит SFIRS не е действало като частен инвеститор при нормални пазарни условия. Частен инвеститор не би извършил такава сделка без надеждна и реалистична предварителна оценка, която да покаже, че би било по-изгодно да се извърши замяна на дълг срещу кредит вместо да се запази позицията си на привилегирован кредитор на дружеството.
(60)
Поради това с извършването на замяната на дълг срещу капитал SFIRS е предоставило предимство на Legler.
(61)
От предходното следва, че замяната на дълг срещу кредит представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора.
(62)
Що се отнася до изчисляването на размера на помощта, трябва да се отбележи, че понятието „държавна помощ“ е ограничено до помощ, предоставена чрез публични средства. Размерът на помощта трябва да се изчисли въз основа на пазарната стойност на дълга, който SFIRS е преобразувало в капитал на Legler. Поради това, ако общата номинална стойност на дълга на Legler към SFIRS е 17 млн. EUR, макар на деня преди замяната неговата пазарна стойност да е била 450 000 EUR, пазарната стойност на сделката, с която SFIRS е преобразувало 85,3 % от целия си кредит в капитал, т.е. номиналната стойност в размер на 14,5 млн. EUR, е била 383 850 EUR (т.e. 85,3 % от 450 000 EUR). Поради това предимството, предоставено с държавни ресурси, е 383 850 EUR. От друга страна номиналната стойност на подложения на замяна кредит не може да се разглежда като предимство освен от чисто счетоводна гледна точка.
V.2 Съвместимост на помощта с вътрешния пазар
(63)
Тъй като беше счетено, че двете мерки, предмет на уведомление, представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора, Комисията трябва да оцени дали тази помощ е съвместима с вътрешния пазар.
(64)
Съвместимостта на въпросните мерки за държавна помощ с вътрешния пазар трябва да се оцени въз основа на насоките за оздравяване и преструктуриране.
(65)
Що се отнася до публичната гаранция, с оглед да се оцени нейната съвместимост трябва да се направи разграничение между удължаването на помощта за оздравяване от една страна и от друга страна предоставянето на държавна помощ под формата на средносрочна гаранция, която също така е мярка за преструктуриране (за времетраенето на периода на преструктуриране).
(66)
Що се отнася до удължаването на помощта за оздравяване, в точка 26 от насоките се предвижда, че когато държавата-членка е представила план за преструктуриране в рамките на шест месеца от датата на разрешаването на помощта или - в случай на помощ, за която Комисията не е уведомена - от датата на прилагането на мярката, крайният срок за изплащане на заема или за прекратяване на гаранцията се удължава, докато Комисията вземе решение относно плана, освен ако Комисията не реши, че такова удължаване не е оправдано.
(67)
Уведомлението за плана за преструктуриране позволи помощта за оздравяване да продължи след шестмесечния срок. По-късно обаче Италия оттегли това уведомление. От точка 26 от насоките следва, че уведомлението за план за преструктуриране е условие sine qua non за удължаване на помощта за оздравяване. Поради това ако план за преструктуриране, за който е подадено уведомление, по-късно бъде оттеглен, разрешеното удължаване за помощта за оздравяване трябва да се преустанови.
(68)
От практиката за вземане на решения на Комисията (делата Ernault (16) и Huta Cynku (17)) следва, че ако Комисията не бъде уведомена нито за план за преструктуриране, нито за план за ликвидация, или ако планът за преструктуриране бъде оттеглен, както е в настоящия случай, удължаването на въпросната помощ за оздравяване не може да продължи след датата, на която държавата-членка оттегля уведомлението за плана за преструктуриране.
(69)
Тъй като средносрочната гаранция (за времетраенето на плана за преструктуриране), планирана като помощ за преструктуриране, предмет на уведомление, представлява удължаване на гаранцията за помощта за оздравяване, тя е била съвместима до момента, в който Италия оттегли уведомлението.
(70)
Поради това съвместимостта на удължената гаранция за държавната помощ с вътрешния пазар следва да се оцени, считано от деня след датата, на която Италия оттегли уведомлението (т.e. от 24 юли 2008 г.).
(71)
Предоставянето на държавна помощ на дружество в затруднение може да бъде счетено за съвместимо въз основа на член 107, параграф 3, буква в) от Договора само ако са спазени всички условия, определени в насоките за оздравяване и преструктуриране.
(72)
В съответствие с точка 12, буква а) и точка 14 от насоките за помощ за преструктуриране са допустими единствено предприятия в затруднение.
(73)
Съгласно точка 9 от насоките, дадено предприятие, независимо от неговата големина, се смята, че се намира в затруднено положение, когато то е неспособно, било чрез свои собствени ресурси или чрез средства, които може да получи от своите акционери или на пазара, да се справи със загуби, които без външна намеса от страна на публичните власти почти сигурно го обричат да се напусне бизнеса.
(74)
Съгласно точка 10 от насоките едно предприятие се смята, че се намира в затруднение при следните обстоятелства:
а)
в случай на дружество с ограничена отговорност, когато първоначално регистрираният му капитал е намалял с повече от половината и повече от една четвърт от този капитал е бил загубен през предходните 12 месеца,
б)
в случай на дружество, при което част от членовете носят неограничена отговорност за дълговете на дружеството, когато повече от половината капитал, посочен в баланса на предприятието, е изразходван и повече от една четвърт от този капитал е бил загубен през предходните 12 месеца,
в)
каквото и да е по вид предприятие, което отговаря на критериите на националното право за прилагане на процедура по обявяване в несъстоятелност.
(75)
От точка 10, буква а) от насоките за оздравяване и преструктуриране следва, че без външна намеса дадено дружество, което е загубила значителна част от своя уставен капитал, неизбежно ще се оттегли от бизнеса в краткосрочен или средносрочен план. В предишно решение (18) Комисията заключи, че дружество с отрицателен собствен капитал a fortiori ще се счита за дружество в затруднение. В своето решение по делото Biria (19) Общият съд също така потвърди, че сериозната загуба на капитал действително е признак за затруднение и че Комисията е била права да заключи, че дружество с отрицателен собствен капитал е дружество в затруднение.
(76)
Legler изпълнява критерия на точка 10, буква а) от насоките за оздравяване и преструктуриране, тъй като е отчело отрицателен собствен капитал през 2006 г. (вж. съображение 19).
(77)
Комисията също така отбелязва, че Legler вече е било считано за предприятие в затруднение по смисъла на точка 10, буква а) от насоките за оздравяване и преструктуриране към 22 май 2007 г., когато е била разрешена помощта за оздравяване.
(78)
Впоследствие финансовото положение на Legler не се е подобрило. Всъщност то е било обявено в несъстоятелност от компетентния съд през 2008 г. (вж. съображение 16).
(79)
Комисията също така констатира, че Legler не е новосъздадено предприятие по смисъла на точка 12 от насоките за оздравяване и преструктуриране.
(80)
В съответствие с точка 13 от насоките за оздравяване и преструктуриране предприятие, принадлежащо или поето от по-голяма икономическа група, обикновено не е допустимо за предоставяне на помощ за оздравяване или преструктуриране, освен когато може да се докаже, че затрудненията на предприятието са присъщи за него, а не са резултат от произволно разпределение на разходите в рамките на групата, като затрудненията са прекалено големи, за да може групата сама да се справи с тях.
(81)
Комисията отбелязва, че Piltar е било просто търговски инструмент, който не се е стремял към друга стопанска дейност освен притежаването на акции в Legler. Информацията, с която Комисията разполага, не навеждат на мисълта, че затрудненията на дружеството са резултат от произволно разпределяне на разходите в рамките на групата. Освен това, тъй като Piltar е било изцяло притежавано от частни лица и не е участвало в стопанските дейности освен със своята капиталова инвестиция в Legler, то не е било в състояние да допринесе за преструктурирането на Legler.
(82)
Въз основа на горепосоченото може да се заключи, че условията, определени в точка 9 от насоките за оздравяване и преструктуриране, са спазени.
(83)
Предвид факта, че Legler отговаря на критериите за помощ за преструктуриране, сега трябва да се оцени дали са изпълнени условията, определени в точки 32-51 от насоките за оздравяване и преструктуриране за съвместимост на помощта за преструктуриране.
(84)
Италия обаче оттегли плана за преструктуриране на Legler и поради това тя вече не е ангажирана с никакъв план за преструктуриране по смисъла на точка 35 от насоките за оздравяване и преструктуриране. В съответствие с това Комисията не може да оцени неправомерната помощ в контекста на критериите, определени в точки 32-51 от насоките за оздравяване и преструктуриране.
(85)
В допълнение Комисията изразява становището, че публичната гаранция и замяната на дълг срещу капитал не могат да се счетат за съвместими с вътрешния пазар въз основа на нито едно друго правно основание.
VI. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(86)
Официалната процедура по разследване съгласно член 108, параграф 2 от Договора по отношение на пряката безвъзмездна помощ в размер на 13,2 млн. EUR трябва да се прекрати, тъй като Италия оттегли своето уведомление и не възнамерява да работи повече по този проект за помощ.
(87)
Комисията заключава, че публичната гаранция и замяната на дълг срещу капитал попадат в обхвата на член 107, параграф 1 от Договора.
(88)
Тези две нови мерки бяха приведени в действие от Италия в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора.
(89)
В съответствие с Договора и установената съдебна практика на Съда, когато дадена помощ бъде счетена за несъвместима с вътрешния пазар, Комисията е компетентна да реши дали съответната държава трябва да отмени или да измени помощта (20). Съдът също така нееднократно е постановявал, че задължението на дадена държава да отмени помощ, счетена от Комисията за несъвместима с общия пазар, цели да възстанови съществувалата преди това ситуация (21). В този контекст Съдът е постановил, че целта е постигната, когато получателят е изплатил сумите, предоставени чрез неправомерна помощ, като така се е отказал от преимуществото, което е имал над конкурентите си на пазара, и ситуацията от преди плащането на помощта е възстановена (22).
(90)
При следване на тази съдебна практика член 14 от Регламент (ЕО) № 659/99 на Съвета (23) гласи, че „когато са взети отрицателни решения в случаи с неправомерна помощ, Комисията решава съответната държава-членка да вземе всички необходими мерки за възстановяване на помощта от получателя.“
(91)
Следователно, тъй като въпросните мерки следва да се считат за неправомерни и несъвместими с вътрешния пазар, размерът на помощта на тези две мерки, т.е. съответно 13 млн. EUR и 383 850 EUR, трябва да се възстановяват с цел възстановяване на ситуацията, съществувала на пазара преди предоставянето на помощта.
(92)
Що се отнася до публичната гаранция, възстановяването следва да се извърши от деня след датата, на която Италия оттегли уведомлението на помощта за преструктуриране, т.е. от 24 юли 2008 г., и върху нея се начислява лихва до датата на действителното възстановяване.
(93)
Що се отнася до замяната на дълг срещу капитал, върху сумата, която подлежи на възстановяване, се начислява лихва от датата, на която помощта е била предоставена на разположение на получателя, т.е. от 31 май 2007 г. до датата на действителното възстановяване,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Официалната процедура по разследване съгласно член 108, параграф 2 от Договора по отношение на пряката безвъзмездна помощ в размер на 13,2 млн. EUR за дружеството Legler S.p.A. се закрива.
Член 2
Публичната гаранция в размер на 13 млн. EUR и съответно замяната на дълг срещу капитал в размер на 383 850 EUR, предоставени от Италия в разрез с член 108, параграф 3 от Договора в полза на Legler S.p.A., представляват държавна помощ, несъвместима с вътрешния пазар.
Член 3
1. Италия възстановява от получателя помощта, посочена в член 2.
2. Върху сумите, които следва да бъдат възстановени, се начислява лихва до датата на действителното възстановяване.
По отношение на публичната гаранция тази лихва се изчислява от деня след датата, на която Италия оттегли уведомлението за помощта за преструктуриране.
По отношение на замяната на дълг срещу капитал тази лихва се изчислява от датата, на която помощта е била предоставена на разположение на получателя.
3. Лихвата се изчислява с натрупване съгласно глава V от Регламент (ЕО) № 794/2004 на Комисията (24) и Регламент (ЕО) № 271/2008 на Комисията (25) за изменение на Регламент (ЕО) № 794/2004.
4. Италия анулира всички останали изплащания на помощта, посочена в член 2, считано от датата на уведомяване за настоящото решение.
Член 4
1. Възстановяването на помощта, посочена в член 2, се извършва незабавно и ефективно.
2. Италия прави необходимото настоящото решение да бъде изпълнено в срок от четири месеца от датата, на която е уведомено за него.
Член 5
1. В срок от два месеца след уведомлението за настоящото решение Италия изпраща следната информация на Комисията:
а)
общата сума (главница и лихви), подлежаща на възстановяване от получателя;
б)
подробно описание на вече предприетите или планирани мерки за спазване на настоящото решение;
в)
документи, доказващи, че на получателя е наредено да възстанови помощта.
2. Италия информира Комисията за напредъка по националните мерки, предприети за изпълнение на настоящото решение, до пълното възстановяване на помощта, посочена в член 2. При поискване от страна на Комисията Италия предоставя незабавно информация за вече предприетите или планираните мерки за изпълнение на настоящото решение. Тя предоставя също подробна информация относно сумите на помощта и лихвите, които вече са възстановени от получателя.
Член 6
Адресат на настоящото решение е Република Италия.
Съставено в Брюксел на 23 март 2011 година.
KOMISSION PÄÄTÖS,
annettu 23 päivänä maaliskuuta 2011,
valtiontuesta C 39/07, jonka Italia on myöntänyt Legler S.p.A:lle
(tiedoksiannettu numerolla K(2011) 1758)
(Ainoastaan italiankielinen teksti on todistusvoimainen)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(2012/51/EU)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, ja erityisesti sen 108 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,
ottaa huomioon sopimuksen Euroopan talousalueesta ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,
ottaa huomioon komission päätöksen aloittaa sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa säädetty menettely (1),
on mainittujen artiklojen mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa, ja ottaa huomioon nämä huomautukset,
ja katsoo seuraavaa:
I MENETTELY
(1)
Huhtikuun 5 päivänä 2007, kuusi kuukautta sen jälkeen kun komission sisämarkkinoille soveltuvaksi hyväksymä pelastamistuki oli myönnetty (2), Italia ilmoitti Legler S.p.A:n rakenneuudistussuunnitelmasta.
(2)
Komissio aloitti 25 päivänä syyskuuta 2007 rakenneuudistussuunnitelmaa koskevan muodollisen tutkintamenettelyn (3). Italian huomautukset vastaanotettiin 30 päivänä marraskuuta 2007.
(3)
Komissio sai 10 päivänä joulukuuta 2007 yhdeltä asianomaiselta huomautuksia. Komissio välitti huomautukset Italialle 3 päivänä maaliskuuta 2008 päivätyllä kirjeellä. Italia toimitti vastauksensa 20 päivänä toukokuuta 2008 päivätyllä kirjeellä.
(4)
Italian viranomaiset peruivat 23 päivänä heinäkuuta 2008 rakenneuudistustukea koskevan ilmoituksensa ja totesivat, että suunnitelmasta oli luovuttu.
(5)
Komissio pyysi lisätietoja Italian viranomaisilta 8 päivänä elokuuta 2008, 22 päivänä lokakuuta 2008, 9 päivänä helmikuuta 2009, 4 päivänä syyskuuta 2009 ja 17 päivänä maaliskuuta 2010. Italian viranomaiset vastasivat kirjein, jotka oli päivätty 26 päivänä syyskuuta 2008, 1 päivänä joulukuuta 2008, 3 päivänä kesäkuuta 2009, 6 päivänä lokakuuta 2009, 24 päivänä helmikuuta 2010 ja 20 päivänä huhtikuuta 2010.
II KUVAUS
II.1 Tuensaaja
(6)
Legler SpA on vuonna 1863 perustetun italialaisen tekstiilinvalmistusyhtymän, jäljempänä ’Legler’, ’yhtymä’ tai ’yritys’, emoyhtiö. Muodollisen tutkintamenettelyn alkaessa yhtymä koostui useista oikeushenkilöistä, nimittäin Legler Ottana S.p.A:sta, Legler Siniscola S.p.A:sta ja Legler Macomer S.p.A:sta. Legler S.p.A:lla oli vähemmistöosakkuus Legler Maroc SA:ssa sekä 40 prosentin osakkuus Legler Ottana S.p.A:ssa. Legler S.p.A:n pääasiallinen osakkeenomistaja oli hallintayhtiö Piltar Ltd, jäljempänä ’Piltar’.
(7)
Vuonna 2007 Leglerillä oli 1 213 työntekijää (4) ja tuotantolaitoksia Sardinian alueella (Macomerissa Oristanon maakunnassa sekä Siniscolassa ja Ottanassa Nuoron maakunnassa) ja Lombardian alueella (Ponte San Pietrossa Bergamon maakunnassa). Yhtymän liikevaihto vuonna 2006 oli 101 miljoonaa euroa ja syyskuussa 2007 30,9 miljoonaa euroa.
(8)
Leglerin ydinliiketoimintaa oli laadukkaan farkkukankaan tuotanto. Tällä alalla yritys oli johtava toimija Italiassa ja Saksassa ja merkittävä toimittaja Ranskaan ja Benelux-maihin. Italian viranomaisten mukaan farkkukankaan markkinat jakautuvat kahteen osaan: tunnettujen merkkien valmisvaatteet (Leglerin päätoimialue) sekä massamarkkinoille tarkoitetut tuotteet, joissa kilpaillaan pääasiassa hinnalla. Leglerin tärkeimmät kilpailijat olivat italialaisia, kreikkalaisia, ranskalaisia, tunisialaisia, turkkilaisia ja japanilaisia. Legler joutui vaikeuksiin ensimmäisen kerran vuonna 2003, jolloin merkittävä osa tuotannosta siirrettiin Aasiaan tai eteläisen Välimeren maihin.
(9)
Sardinian alueen sijoitusyhtiön SFIRS S.p.A:n hallituksen kokouksessa päätettiin 30 päivänä toukokuuta 2007, että SFIRS ostaa selvitystilassa olevalta Intex S.p.A:lta 450 000 eurolla nimellisarvoltaan 17 miljoonan euron arvoisen lainan, jossa velallisina ovat Legler S.p.A ja Legler Siniscola SpA.
(10)
Samassa kokouksessa SFIRS päätti myös muuntaa Leglerin 17 miljoonan euron lainasta 14,5 miljoonaa euroa osakkuudeksi Leglerin osakepääomasta.
(11)
Velkojen muunto osakepääomaksi tapahtui Leglerin yhtiökokouksessa 31 päivänä toukokuuta 2007. Muuntaessaan nimellisarvoltaan 14,5 miljoonan suuruisen osuuden Leglerin velasta Leglerin osakepääomaksi SFIRS sai Legler S.p.A:n kantaosakkeista 49 prosenttia (ja erikoisosakkeista (5) 100 prosenttia). Jäljelle jäävän 51 prosenttia Piltar piti itsellään.
(12)
Tammikuussa 2008 SFIRS päätti luopua omistamistaan Legler S.p.A:n osakkeista sekä jäljellä olevasta Legler-yhtymän velasta ja julkaisi kiinnostuksenilmaisupyynnön Leglerin pääoman ja velan yhteiskaupasta.
(13)
Voittaneen tarjouksen tehnyt yritys oli Ferratex s.r.l, jäljempänä ’Ferratex’, ja tarjouksen suuruus oli yhteensä 2 000 001 euroa. Italian viranomaisten mukaan hinnassa näkyi kaikkien Legleriltä ja sen tytäryhtiöiltä peräisin olevien SFIRSin saatavien markkinahinta, jonka riippumaton asiantuntija oli arvioinut noin kahdeksi miljoonaksi euroksi, sekä SFIRS:n Leglerin osakepääomasta hallussaan pitämästä omistuksesta maksettu symbolinen yhden euron hinta, joka perustui samoin riippumattoman asiantuntijan arvioon. Kauppa tehtiin 25 päivänä tammikuuta 2008.
(14)
Legler lopetti kuitenkin kaikkien tuotantolaitostensa toiminnan joulukuun 2007 ja elokuun 2008 välisenä aikana, minkä jälkeen laitoksilla ei ole ollut toimintaa.
(15)
Legler S.p.A muutti 23 päivänä heinäkuuta 2008 nimensä Texfer S.p.A:ksi ja sen tytäryhtiöt nimettiin vastaavasti uudelleen Texfer Ottana S.p.A:ksi, Texfer Siniscola S.p.A:ksi ja Texfer Macomer S.p.A:ksi.
(16)
Toimivaltainen tuomioistuin julisti 18 päivänä elokuuta 2008 yhtymän emoyhtiön maksukyvyttömäksi, ja 13 päivänä marraskuuta 2008 se asetettiin yhdessä tytäryhtiöidensä kanssa yleistäytäntöönpanomenettelyyn (amministrazione straordinaria).
(17)
Legler ei maksanut pelastamislainaa eräpäivään mennessä, ja jonkin ajan kuluttua pankki vaati pelastamistuen takausta lankeavaksi. Tämän jälkeen toimivaltainen ministeriö maksoi lainan korkoineen 16 päivänä syyskuuta 2008.
(18)
Texfer S.p.A asetettiin konkurssiin 21 päivänä lokakuuta 2010. Marraskuun 17 ja 18 päivänä 2010 myös Texfer Ottana SpA, Texfer Siniscola SpA ja Texfer Macomer S.p.A asetettiin konkurssiin.
(19)
Vuonna 2006 Leglerin oma pääoma oli muodostunut negatiiviseksi (- 8,6 miljoonaa euroa), vaikka vuonna 2005 se oli ollut vielä 17,2 miljoonaa euroa. Yrityksen tappiot olivat 25,9 miljoonaa euroa vuonna 2006 ja 28,1 miljoonaa euroa vuonna 2005. Liikevaihto vuonna 2006 oli 101,4 miljoonaa euroa, kun vuonna 2005 se oli ollut 124,2 miljoonaa euroa. Käyttökate eli EBITDA oli - 10,9 vuonna 2006 ja - 0,7 vuonna 2005. Myös korkomenot olivat nousussa.
(20)
Leglerin oma pääoma oli 30 päivänä marraskuuta 2007 16,3 miljoonaa euroa negatiivinen. Tappio vuosina 2003-2007 oli jo 94,9 miljoonaa euroa, ja kasvavat tappiot ja supistuva liikevaihto heikensivät yrityksen tilaa jatkuvasti.
(21)
Yhtymä asetettiin 13 päivänä marraskuuta 2008 kansallisen lainsäädännön mukaiseen yleistäytäntöönpanomenettelyyn, ja se joutui lopulta konkurssiin (katso johdanto-osan 16-18 kappale.
II.2 Rakenneuudistustoimenpiteet
(22)
Italian ilmoittama rakenneuudistussuunnitelma (piano industriale, jäljempänä myös ’suunnitelma’) kattoi kolmen vuoden mittaisen ajanjakson 2007-2009, ja siihen kuului kolme toimenpidettä: i) 13 miljoonaa euroa rakenneuudistusajan keskipitkänä takauksena, jolla korvattaisiin pelastamistueksi hyväksytty kuuden kuukauden takaus (6), ii) 13,2 miljoonaa euroa suorana tukena ja iii) 13 miljoonaa euroa velan muuntamisena osakepääomaksi. Toukokuun 31 päivänä 2007 SFIRS kuitenkin muunsi velkaa osakepääomaksi 14,5 miljoonan euron nimellisarvosta.
(23)
Italian viranomaiset olivat laatineet rakenneuudistussuunnitelman vuosiksi 2007-2009, mutta katsoivat kuitenkin, että varsinainen rakenneuudistusaika kestäisi 1 päivästä kesäkuuta 2007 vuoden 2012 loppuun. Yrityksen rakenneuudistuksen edistymisen seurantaa varten vuodesta 2009 vuoteen 2012 saatiin tietoja vain kassavirrasta sekä vastaperustetun yrityksen (NewCo) velkojen määrän muutoksesta.
(24)
Tänä aikana Legler S.p.A:n ja sen sardinialaisten tytäryhtiöiden fuusiosta syntyneen uuden yrityksen perustamisesta aiheutuneet kulut olivat yhteensä 106,2 miljoonaa euroa. Summasta 86,7 miljoonaa euroa käytettiin yhtymän perusteelliseen uudelleenjärjestelemiseen, ja loput menivät pääoman uudelleen kokoamiseen ja tappioiden kattamiseen.
(25)
NewCon toiminnassa aiottiin keskittyä yrityksen perinteiseen ydinliiketoimintaan eli laadukkaan farkkukankaan tuottamiseen, ja kaksi muuta tuotantolinjaa eli vakosametin ja sileän puuvillan tuotantolinjat oli tarkoitus sulkea. Myös maantieteellisesti yhtymän toiminta oli tarkoitus keskittää vain kahdelle paikkakunnalle eli samalla alueella sijaitseviin Siniscolan ja Ottanan tuotantolaitoksiin. Muu omaisuus olisi myyty Leglerin omaa rahoitusosuutta varten sekä energia-, kuljetus- ja henkilöstökulujen pienentämiseksi. Macomerin tuotantolaitos ei ollut suunnitelmassa mukana (7).
(26)
Suunnitelmassa esitettiin myös, että mukaan otettaisiin SFIRS:n lisäksi uusi osakkeenomistaja, ja mainittiin, että uudelleenjärjestelyn toteuttamiseksi olisi välttämätöntä saada puiteluottoja myös yksityisistä lähteistä.
II.3 Perusteet menettelyn aloittamiselle
(27)
Menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessään komissio totesi, että se ei ollut täysin varma, oliko velkojen muunnossa osakepääomaksi mukana valtiontukea. Komissio epäili, että yksityinen sijoittaja ei olisi hyväksynyt velkojen vaihtamista yrityksen osakkeiksi näissä olosuhteissa varsinkaan siksi, että osa yrityksen toiminnasta oli jo ollut keskeytyneenä ilmeisesti useiden kuukausien ajan. Italian viranomaiset eivät myöskään olleet toimittaneet komissiolle selvitystä vaihtoehtoisesta skenaariosta, joka olisi tukenut SFIRS:n olettamusta, jonka mukaan Legleriin sijoittaminen ja sen rakenneuudistuskustannuksista vastaaminen oli kustannustehokkaampaa kuin yhtymän likvidaatio.
(28)
Käsitellessään tuen soveltuvuutta sisämarkkinoille valtiontuesta vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi annettujen yhteisön suuntaviivojen (8), jäljempänä ’pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivat’, mukaan komissio kysyi ensinnäkin, olisiko enemmistöosakas Piltar voinut selvittää Leglerin vaikeudet, tai oliko kustannukset yhtymän sisällä jaettu sattumanvaraisesti.
(29)
Toiseksi komissio kyseenalaisti sen, että suunnitelmalla voitaisiin palauttaa pitkän aikavälin elinkelpoisuus. Omaisuuden ja tuotantolinjojen myyntisuunnitelmat vaikuttivat suhteellisen epämääräisiltä, ja tulevia toimintaolosuhteita koskevat olettamukset vaikuttivat monissa tapauksissa epärealistisilta, kun otettiin huomioon, että Leglerin tuotanto oli keskeytyksissä. Komissio esitti epäilyjä myös esitettyjen vastasuoritteiden todenperäisyydestä ja siitä, olivatko ne yrityksen elinkelpoisuuden palauttamisen kannalta ylimitoitettuja toimenpiteitä, samoin kuin oman maksuosuuden tason riittävyydestä sekä siitä, oliko tuen ainutkertaisuuden periaatetta noudatettu.
(30)
Lopuksi komissio pyysi Italian viranomaisia antamaan tietoja epäilyksenalaisista seikoista (SFIRS:n luoton alkuperästä sekä lisätietoja Piltarista, kustannusten jaosta yhtymän sisällä, vastasuoritteista, Leglerin uuden osakkeenomistajan löytymisen todennäköisyydestä sekä Leglerin uudelleenjärjestelyä varten tarvittavan yksityisen rahoituksen saatavuudesta).
III ASIANOMAISTEN ESITTÄMÄT HUOMAUTUKSET
(31)
Eräs asianomainen on 14 päivänä joulukuuta 2007 päivätyllä kirjeellä esittänyt huomautuksia menettelyn aloittamisesta koskevasta päätöksestä. Kyseinen kolmas osapuoli huomautti, että mainitut toimenpiteet vääristäisivät kilpailua, ja totesi, että toimialalla oli huomattavaa ylikapasiteettia. Huomautuksissa oli mukana lukuja farkkukankaan tuotantokapasiteetista koko maailmassa vuonna 2006. Lukujen mukaan ylikapasiteetti oli maailmanlaajuisesti 27 prosenttia.
IV ITALIAN ESITTÄMÄT HUOMAUTUKSET
(32)
Italian viranomaiset selvittivät ensin, miten SFIRS:stä oli tullut Leglerin enemmistöosakas. Maaliskuussa 2007 SFIRS osti Legler S.p.A:n ja Legler Siniscola S.p.A:n velan selvitystilassa olevalta Intex SpA -nimiseltä yritykseltä 450 000 eurolla. Toukokuun 31 päivänä 2007 SFIRS muutti osan kyseisestä, nimellisarvoltaan 14,5 miljoonan euron suuruisesta velasta Leglerin osakepääomaksi ja sai samalla Leglerin kantaosakkeista 49 prosenttia (51 prosenttia jäi Piltarille) sekä erikoisosakkeista (9) 100 prosenttia.
(33)
Toiseksi Italian viranomaiset selvittivät, että Piltar oli pelkkä väline, jota johtivat luonnolliset henkilöt. Piltar oli perustettu yksinomaan Leglerin omistusosuuden hankkimista varten, eikä sillä ollut muuta yritystoimintaa. Italian viranomaisten mukaan Piltar oli lisäksi tehnyt selväksi, ettei se aikonut tukea yritystä rahallisesti ja että sen tarkoituksena oli vähitellen myydä osuutensa yhtymästä. Vaikuttaakin siltä, että 49 prosentin omistusosuuden hankkiessaan SFIRS sai samalla oikeuden ostaa jäljellä olevat 51 prosenttia Leglerin kantaosakkeista.
(34)
Kolmanneksi Italian viranomaiset lupasivat antaa tietoa vastasuoritteista.
(35)
Neljänneksi Italia ilmoitti, että suhdanteet vaikuttivat suotuisilta johdanto-osan 25 kappaleessa mainituilla Leglerin elinkelpoisuuden palauttamiseksi tarkoitetun rakenneuudistussuunnitelman kohteena olevilla markkinalohkoilla. Italian viranomaiset mainitsivat myös, että yritys aikoi hankkia puiteluottoja yksityisistä lähteistä sekä uuden osakkeenomistajan, joka rahoittaisi suunnitelmasta osan. Näihin seikkoihin tähtääviin toimiin oli jo ryhdytty.
(36)
Seuraavaksi Italian viranomaiset vastasivat kolmannen osapuolen huomautuksiin toteamalla, että vuonna 2006 Leglerin markkinaosuus oli vain 0,27 prosenttia. Viranomaiset mainitsivat lisäksi, että vastasuoritteeksi suunnitelmassa esitettiin 22 prosentin vähennystä yrityksen kapasiteettiin vuoteen 2006 verrattuna ja 40 prosentin vähennystä vuoteen 2005 verrattuna. Tästä syystä viranomaiset katsoivat, ettei tuki vääristäisi kilpailua niin paljon, että se olisi katsottava yhteisen edun vastaiseksi.
(37)
Rakenneuudistussuunnitelman perumisen jälkeen lähettämissään vastauksissa Italian viranomaiset esittivät, ettei velkojen muuntaminen osakepääomaksi olisi SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 alakohdassa tarkoitettua valtiontukea, sillä SFIRS oli toiminut markkinataloussijoittajaperiaatteen mukaisesti. Italian viranomaisten mukaan yksityinen sijoittaja olisi toiminut samoin välttääkseen konkurssin ja saadakseen takaisin ainakin osan antamastaan luotosta mahdollisimman tehokkaasti eli muuntamalla sen osakepääomaksi ja toteuttamalla yrityksessä rakenneuudistuksen yhdessä uuden yksityissijoittajan kanssa uudella puiteluotolla.
V ARVIOINTI
(38)
Neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (10) 8 artiklan 1 kohdan nojalla asianomainen jäsenvaltio voi perua 2 artiklassa tarkoitetun ilmoituksen hyvissä ajoin ennen kuin komissio on tehnyt 4 tai 7 artiklan mukaisen päätöksen.
(39)
Tällaisessa tapauksessa, jossa komissio on aloittanut muodollisen tutkintamenettelyn, komissio myös päättää kyseisen menettelyn mainitun asetuksen 8 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
(40)
Komissio panee merkille, että 13,2 miljoonan euron suoran tuen myöntäjä ei ole Italia, eikä Italia enää jatka kyseessä olevaa tukihanketta. Koska rakenneuudistussuunnitelma on peruttu, ei suunnitelmaan kohdistuneella muodollisella tutkintamenettelyllä ole enää merkitystä.
(41)
Italia oli sääntöjenvastaisesti ryhtynyt kahteen muuhun ilmoitettuun rakenneuudistustoimenpiteeseen, minkä vuoksi muodollisen tutkintamenettelyn loppuunsaattamiseksi komission on todettava, ovatko toimenpiteet olleet SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan mukaista valtiontukea ja ovatko ne siinä tapauksessa olleet sisämarkkinoille soveltuvia.
(42)
SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa määrätään, että jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu sisämarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
(43)
Jos SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu tuki myönnetään tai on myönnetty vaikeuksissa olevalle yritykselle, on tuen soveltuvuus sisämarkkinoille arvioitava pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen perusteella. Tästä seuraa, että tuki voidaan SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan perusteella katsoa sisämarkkinoille soveltuvaksi vain, jos kaikki pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen mukaiset ehdot täyttyvät.
V.1 Tuen olemassaolo
(44)
Kolmentoista miljoonan euron suuruinen pelastamistuen takaus ei päättynyt komission hyväksymän kuuden kuukauden mittaisen ajanjakson lopussa, vaan se pysyi voimassa edelleen suunnitelmaa koskevan ilmoituksen peruuttamisen jälkeen (katso johdanto-osan 15 kappale).
(45)
Pelastamistuen takauksen keston jatkamisesta ilmoitettiin valtion talousarviosta rahoitettuna, toimivaltaisen ministeriön varoista myönnettynä toimenpiteenä. Tuki myönnettiin siis valtion varoista, ja se on seurausta valtion toiminnasta. Takaus on valikoivaa etua, sillä sen avulla Legler sai käyttöönsä rahavaroja, joita se ei senhetkisessä taloudellisessa tilanteessaan olisi muuten voinut saada. Näin Legler välttyi kuluilta, joita sille muutoin olisi koitunut. Lisäksi Legler oli toteuttamassa tuotannon jatkamiseen tähtäävää rakenneuudistusmenettelyä, minkä vuoksi tuki saattoi vääristää kilpailua sisämarkkinoilla ja vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Eräs kolmas osapuoli painotti toimenpiteen vääristävää vaikutusta ja toi myös esiin, että ala kärsii ylikapasiteetista.
(46)
Tästä syystä komissio katsoo, että rakenneuudistustoimenpiteeksi tarkoitetun pelastamistuen takauksen jatkaminen on SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.
(47)
Tuen suuruutta määritettäessä komissio palauttaa mieleen takauksista annetun tiedonannon (11) 4.1 kohdan a alakohdan, jonka mukaan ”vaikeuksissa olevien yritysten kohdalla markkinatalouden ehdoin toimiva takaaja, jos sellainen löytyisi, veloittaisi takauksen myöntämishetkellä suuren maksun maksukyvyttömyysoletuksen takia. Jos todennäköisyys sille, että lainanottaja ei voi maksaa lainaa takaisin, nousee erityisen korkeaksi, tällaista markkinahintaa ei ehkä ole, ja poikkeuksellisissa olosuhteissa takauksen tukiosuus voi osoittautua yhtä korkeaksi kuin summa, joka tosiasiallisesti takauksella katetaan.”
(48)
Kun otetaan huomioon Leglerin vakavat taloudelliset vaikeudet takauksen myöntämishetkellä (johdanto-osan 19-21 ja 52 kappaleessa kuvatut kasvavat tappiot, supistuva liikevaihto ja negatiivinen oma pääoma), komissio pitää erittäin epätodennäköisenä sitä, että yritys olisi saanut pankkilainan markkinoilta ilman valtion väliintuloa. Tämän vuoksi komissio toteaa, että tukisumma vastaa lainasummaa kokonaisuudessaan (12).
(49)
Komissio toteaa, että muuntamisesta vastasi SFIRS, julkinen toimija, jonka pääosakkaalla Sardinian alueella on määräysvalta SFIRS:n päätöksiin nähden (13). Tätä Italia ei ole missään vaiheessa kieltänyt. Tästä syystä komissio toteaa, että nyt kyseessä oleva toimenpide on seurausta valtion toiminnasta, ja varat myönnettiin valtion varoista. Toimenpide on myös valikoiva, koska se suosii yhtä ainoaa yritystä eli Legleriä. Lisäksi Legler oli toteuttamassa tuotannon jatkamiseen tähtäävää rakenneuudistusmenettelyä, minkä vuoksi tuki saattoi vääristää kilpailua sisämarkkinoilla ja vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Toimenpiteen mahdollinen vääristävä vaikutus tuotiin esiin myös kolmannen osapuolen esittämissä huomautuksissa. Kolmas osapuoli mainitsi myös, että ala kärsii ylikapasiteetista.
(50)
Vastauksessaan Italia esitti, että kyseessä olevasta toimenpiteestä ei koitunut etua Leglerille, sillä sen näkemyksen mukaan toimenpide oli markkinataloussijoittajaperiaatteen mukainen.
(51)
Vakiintuneen oikeuskäytännön (14) mukaan Leglerin valtion varoista saaman edun toteamiseksi on syytä tarkastella, olisiko samoissa olosuhteissa ominaisuuksiltaan SFIRS:ää vastaava yksityinen sijoittaja ollut halukas muuntamaan velat samalla tavalla pääomaksi, kun otetaan huomioon käytettävissä olleet tiedot ja toimenpiteen toteuttamisajankohtana odotettavissa olleet tapahtumat.
(52)
Leglerin tilinpäätösten perusteella komissio panee ensinnäkin merkille, että vuonna 2007 yrityksen pääoma oli 1,8 miljoonaa euroa ja oma pääoma oli negatiivinen eli - 16,2 miljoonaa euroa; kaudella 2003-2007 tappiot olivat yhteensä 94,9 miljoonaa euroa, ja kasvavat tappiot ja supistuva liikevaihto heikensivät yrityksen tilaa selvästi.
(53)
Komissio panee merkille myös, että edellä kuvatusta kriittisestä taloudellisesta tilanteesta huolimatta SFIRS ei tehnyt velkojen muuntamisesta kattavaa kustannus-hyötyanalyysia tai riskinarviointia. Komission useista asiaa koskevista pyynnöistä huolimatta Italian viranomaiset eivät ole toimittaneet perusteltua vaihtoehtoista skenaariota, josta kävisi ilmi, että SFIRS:n valinta oli parempi kuin Leglerin mahdollinen likvidaatio.
(54)
Italian keskuspankki huomauttikin samasta asiasta SFIRS:n toimintaa koskevan tutkinnan jälkeen julkaisemassaan selvityksessä (15). Selvityksessä SFIRS:n toimintaa arvosteltiin velkojen osakepääomaksi muuntamista koskevan etukäteisanalyysin puutteesta sekä siitä, että oli lähtökohtaisesti ristiriitaista tehdä ”sijoitus”, joka ei konkreettisesti lisännyt selviytymisen mahdollisuuksia.
(55)
Arviosta riippumattakin yrityksen taloudellinen tilanne oli sellainen, ettei yksikään markkinataloudessa järkevästi toimiva yksityinen sijoittaja olisi ryhtynyt samanlaiseen toimenpiteeseen.
(56)
Samalla komissio panee merkille myös, ettei yrityksen ilmoittamaa rakenneuudistussuunnitelmaa voida pitää realistisena perustana yrityksen myöhemmän tuloksen ennakoinnille. Pelkästään se, että suunnitelma kattoi koko rakenneuudistusajan sijasta vain osan siitä eikä sisältänyt mitään tietoja siitä, miten rakenneuudistuksen oli jatkossa tarkoitus edetä (katso johdanto-osan 23 kappale), osoittaa selkeästi, että yksityinen sijoittaja olisi tietojen puutteellisuuden vuoksi luopunut kyseessä olevaan toimenpiteeseen ryhtymisestä.
(57)
Toiseksi, tarkasteltaessa SFIRS:n mahdollisuutta saada todellisuudessa takaisin rahat, jotka Legler oli sille velkaa, on todettava, että SFIRS oli muuntaessaan velat osakepääomaksi tosiasiassa heikentänyt omaa asemaansa, kun siitä oli tullut osakkeenomistaja aikaisemman etuoikeutetun velkojan sijasta.
(58)
SFIRS:n osakepääomaan tekemän sijoituksen arvo ja kehitysnäkymät velkojen osakepääomaksi muuntamisen ajankohtana vaikuttivat liian heikoilta, jotta ne olisivat tasapainottaneet edellä mainittuja riskejä erityisesti silloin, kun otetaan huomioon yrityksen kriittinen taloudellinen tilanne. Tämä kävi selvästi ilmi yrityksen arvon riippumattomasta arvioinnista, jossa arvoksi määritettiin symbolisesti yksi euro.
(59)
Johtopäätöksenä edellä mainitusta voidaan todeta, että velat osakepääomaksi muuntaessaan SFIRS ei toiminut normaaleissa markkinaolosuhteissa toimivan yksityisen sijoittajan tapaan. Yksityinen sijoittaja ei olisi ryhtynyt kyseessä olevaan toimenpiteeseen ilman uskottavaa ja realistista etukäteisarviota, joka olisi osoittanut velkojen osakepääomaksi muuntamisen paremman kustannustehokkuuden yrityksen etuoikeutettuna velkojana pysymiseen verrattuna.
(60)
Velan osakepääomaksi muuntaessaan SFIRS siis antoi etua Leglerille.
(61)
Edellä esitetystä seuraa, että velan muuntaminen osakepääomaksi on SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan mukaista valtiontukea.
(62)
Tuen määrää laskettaessa on syytä huomata, että valtiontuen käsite on rajattu koskemaan julkisista varoista myönnettyä tukea. Tuen määrä on laskettava SFIRS:n Leglerin osakepääomaksi muuntaman velan markkina-arvon perusteella. Jos Leglerin velka SFIRS:lle oli siis nimellisarvoltaan yhteensä 17 miljoonaa euroa, mutta muuntamista edeltävänä päivänä velan markkina-arvo oli 450 000 euroa, oli toimenpiteen (jossa SFIRS muunsi osakepääomaksi 85,3 prosenttia luoton kokonaisarvosta eli nimellisarvoltaan 14,5 miljoonaa euroa) markkina-arvo 383 850 euroa eli 85,3 prosenttia 450 000 eurosta. Valtion varoista myönnetyn edun suuruus oli siis 383 850 euroa. Muunnetun luoton nimellisarvoa ei sen sijaan voi pitää etuna muuten kuin kirjanpidollisesti.
V.2 Tuen soveltuvuus sisämarkkinoille
(63)
Ilmoitettujen toimenpiteiden (julkinen takaus ja velan muuntaminen osakepääomaksi) on todettu olevan sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, minkä vuoksi komission on arvioitava, soveltuuko tuki sisämarkkinoille.
(64)
Valtiontukitoimien soveltuvuutta sisämarkkinoille on arvioitava pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen perusteella.
(65)
Julkisen tuen soveltuvuuden arvioimista varten on erotettava toisistaan yhtäältä pelastamistuen jatkaminen ja toisaalta valtionavun myöntäminen keskipitkän takauksen muodossa, missä on rakenneuudistusajan keston osalta kyse myös rakenneuudistustoimenpiteestä.
(66)
Pelastamistuen jatkamisesta suuntaviivojen 26 kohdassa vahvistetaan, että jos jäsenvaltio on toimittanut rakenneuudistussuunnitelman kuuden kuukauden kuluessa tuen hyväksymispäivästä tai, jos kyseessä on ilmoittamaton tuki, kyseisen toimenpiteen täytäntöönpanosta, lainan takaisinmaksun tai takauksen voimassaolon päättymisen määräaikaa pidennetään, kunnes komissio tekee suunnitelmasta päätöksen, ellei komissio päätä, että määräajan pidentäminen ei ole perusteltua.
(67)
Rakenneuudistussuunnitelmasta ilmoittamisen vuoksi pelastamistukea voitiin jatkaa yli kuusi kuukautta. Italia kuitenkin perui ilmoituksensa myöhemmin. Suuntaviivojen 26 kohdasta seuraa siis, että rakenneuudistussuunnitelmasta ilmoittaminen on ehdoton edellytys pelastamistuen jatkamiselle. Jos siis ilmoitettu rakenneuudistussuunnitelma myöhemmin perutaan, on pelastamistuelle myönnetyn lisäajan päätyttävä.
(68)
Komission päätöksentekokäytännöstä (asiat Ernault (16) ja Huta Cynku (17)) seuraa, että jos komissiolle ei ole ilmoitettu rakenneuudistussuunnitelmaa eikä likvidaatiosuunnitelmaa tai, kuten nyt käsiteltävässä tapauksessa, jos rakenneuudistussuunnitelma on peruttu, ei kyseessä olevan rakenneuudistustuen kestoa voida jatkaa yli sen päivän, jolloin jäsenvaltio perui rakenneuudistussuunnitelmaa koskevan ilmoituksensa.
(69)
Koska rakenneuudistussuunnitelman keston ajalle annettu keskipitkä takaus, joka oli tarkoitettu ilmoitetuksi rakenneuudistustueksi, oli pelastamistuen takauksen jatkamista, se soveltui sisämarkkinoille siihen saakka, kunnes Italia perui ilmoituksensa.
(70)
Jatketun valtiontuen takauksen soveltumista sisämarkkinoille olisi siis arvioitava Italian antaman ilmoituksen perumista seuraavasta päivästä lähtien eli 24 päivästä heinäkuuta 2008 lähtien.
(71)
Vaikeuksissa olevalle yritykselle myönnetty valtiontuki voidaan SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan perusteella katsoa sisämarkkinoille soveltuvaksi vain, jos kaikki pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen mukaiset ehdot täyttyvät.
(72)
Suuntaviivojen 12 kohdan a alakohdan sekä 14 kohdan mukaan vain vaikeuksissa oleville yrityksille voidaan myöntää rakenneuudistustukea.
(73)
Suuntaviivojen 9 kohdan mukaan yrityksen katsotaan sen koosta riippumatta olevan vaikeuksissa oleva yritys, jos se ei pysty omilla taikka osakkailta tai markkinoilta saaduilla varoilla pysäyttämään tappiollista kehitystä, joka johtaa lähes varmasti yrityksen toiminnan loppumiseen, jos viranomaiset eivät puutu tilanteeseen.
(74)
Suuntaviivojen 10 kohdan mukaan yritys katsotaan vaikeuksissa olevaksi yritykseksi seuraavissa olosuhteissa:
a)
jos kyse on yrityksestä, jonka osakkaiden vastuu on rajattu ja joka on menettänyt yli puolet merkitystä pääomastaan ja yli neljännes pääomasta on menetetty viimeksi kuluneiden 12 kuukauden aikana; tai
b)
jos kyse on yrityksestä, jossa ainakaan joidenkin osakkaiden vastuuta ei ole rajattu ja joka on menettänyt yli puolet kirjanpidon mukaisista omista varoistaan ja yli neljännes varoista on menetetty viimeksi kuluneiden 12 kuukauden aikana; tai
c)
jos se yhtiömuodosta riippumatta täyttää kansallisessa lainsäädännössä vahvistetut edellytykset yrityksen asettamiselle yleistäytäntöönpanomenettelyyn maksukyvyttömyyden vuoksi.
(75)
Pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 10 kohdan a alakohdasta seuraa, että ilman ulkopuolisen väliintuloa huomattavassa määrin merkittyä pääomaansa menettäneen yrityksen toiminta väistämättä loppuu lyhyellä tai keskipitkällä aikavälillä. Aiemmassa päätöksessään (18) komissio totesi, että yritys, jonka oma pääoma on negatiivinen, on sitä suuremmalla syyllä katsottava vaikeuksissa olevaksi. Asiassa Biria antamassaan tuomiossa (19) unionin yleinen tuomioistuin vahvisti myös, että pääoman huomattava supistuminen on merkki vaikeuksissa olemisesta, ja komissio on ollut oikeassa katsoessaan, että yritys, jonka oma pääoma on negatiivinen, on vaikeuksissa oleva yritys.
(76)
Legler täytti pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 10 kohdan a alakohdan ehdon, sillä sen oma pääoma vuonna 2006 oli negatiivinen (katso johdanto-osan 19 kappale).
(77)
Komissio panee myös merkille, että Leglerin katsottiin olevan pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 10 kohdan a alakohdassa tarkoitettu vaikeuksissa oleva yritys jo 22 päivänä toukokuuta 2007, kun pelastamistuki myönnettiin.
(78)
Tämän jälkeen Leglerin taloudellinen tilanne ei kohentunut, ja toimivaltainen tuomioistuin totesikin sen maksukyvyttömäksi vuonna 2008 (katso johdanto-osan 16 kappale).
(79)
Komissio toteaa myös, ettei Legler ole pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 12 kohdassa tarkoitettu vastaperustettu yritys.
(80)
Pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 13 kohdan mukaan yhtymään kuuluva tai yhtymän haltuun joutuva yritys voi saada pelastamis- tai rakenneuudistustukea vain silloin, kun voidaan osoittaa, että vaikeudet kohdistuvat ainoastaan tähän yritykseen eikä niiden aiheuttajana ole sattumanvarainen kustannustenjako yhtymän sisällä ja että nämä vaikeudet ovat niin vakavia, ettei yhtymä pysty selviytymään niistä itse.
(81)
Komissio toteaa, että Piltar oli pelkkä kaupallinen väline, jolla ei ollut Leglerin osakkeiden omistamisen lisäksi muuta yritystoimintaa. Komission tiedossa ei ole mitään sellaista, jonka perusteella olisi syytä olettaa, että yrityksen vaikeudet johtuivat sattumanvaraisesta kustannustenjaosta yhtymän sisällä. Koska Piltar oli lisäksi kokonaan yksityishenkilöiden omistama, eikä sillä ollut Legleriin tehdyn osakepääomasijoituksen lisäksi muuta yritystoimintaa, ei Piltarilla ollut mahdollisuutta osallistua Leglerin rakenneuudistukseen.
(82)
Edellä mainitun perusteella voidaan todeta, että pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 9 kohdassa säädetyt ehdot täyttyvät.
(83)
Koska Legler voi saada rakenneuudistustukea, on seuraavaksi arvioitava, täyttyvätkö pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 32-51 kohdassa säädetyt rakenneuudistustuen sisämarkkinoille soveltuvuutta koskevat edellytykset.
(84)
Italia kuitenkin perui Leglerin rakenneuudistussuunnitelman, minkä vuoksi se ei ole enää sitoutunut mihinkään pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 35 kohdan mukaiseen rakenneuudistussuunnitelmaan. Tämän vuoksi komissio ei voi arvioida sääntöjenvastaista tukea pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 32-51 kohdassa vahvistettujen edellytysten nojalla.
(85)
Lisäksi komissio katsoo, että julkista takausta ja velan muuntamista osakepääomaksi ei voida pitää sisämarkkinoille soveltuvana minkään muun oikeusperustan nojalla.
VI PÄÄTELMÄT
(86)
SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdan nojalla käynnistetty muodollinen tutkintamenettely, joka koskee 13,2 miljoonan euron suoraa tukea, on päätettävä, koska Italia on perunut ilmoituksensa eikä aio jatkaa tukihanketta.
(87)
Komissio toteaa, että julkinen takaus ja velan muuntaminen osakepääomaksi kuuluvat SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan.
(88)
Italia on toteuttanut nämä kaksi toimenpidettä SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohdan vastaisesti.
(89)
SEUT-sopimuksen ja unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaisesti komissiolla on toimivalta päättää, että jäsenvaltion on muutettava tai kumottava sisämarkkinoille soveltumaton valtiontuki (20). Tuomioistuin on niin ikään johdonmukaisesti katsonut, että valtion velvollisuudella kumota komission sisämarkkinoille soveltumattomaksi katsoma tuki on tarkoitus palauttaa aikaisempi tilanne (21). Tässä yhteydessä tuomioistuin on vahvistanut, että tavoite on saavutettu, kun tuensaaja on palauttanut sääntöjenvastaisella tuella saamansa määrät, jolloin se menettää markkinoilla kilpailijoihinsa verrattuna saamansa edun ja tuen suorittamista edeltänyt tilanne palautuu (22).
(90)
Oikeuskäytännön mukaisesti neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/99 (23) 14 artiklassa säädetään, että ”sääntöjenvastaista tukea koskevissa kielteisissä päätöksissä komissio päättää, että asianomaisen jäsenvaltion on toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpiteet tuen perimiseksi takaisin tuensaajalta”.
(91)
Koska nyt kyseessä olevat toimenpiteet on siis katsottava sisämarkkinoille soveltumattomaksi sääntöjenvastaiseksi tueksi, on toimenpiteiden yhteydessä myönnetyt tukisummat eli 13 miljoonaa euroa ja 383 850 euroa perittävä takaisin, jotta markkinoilla tuen myöntämistä edeltänyt tilanne palautuu.
(92)
Julkisen takauksen osalta takaisinperintä käynnistyy siis Italian rakenneuudistustukea koskevan ilmoituksen perumista seuraavasta päivästä eli 24 päivästä heinäkuuta 2008, ja summasta peritään takaisinperintäkorkoa siihen saakka, kunnes se on peritty kokonaisuudessaan takaisin.
(93)
Osakepääomaksi muunnettujen velkojen osalta takaisinperittävistä summista peritään korkoa siitä päivästä lukien, jolloin tuki oli tuensaajan käytettävissä eli 31 päivästä toukokuuta 2007 alkaen siihen saakka, kunnes se on peritty kokonaisuudessaan takaisin,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Päätetään SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdan mukaisesti aloitettu muodollinen tutkintamenettely, joka koskee Legler SpA -nimiselle yritykselle annettua 13,2 miljoonan euron suoraa tukea.
2 artikla
Italian Legler S.p.A:lle SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohdan vastaisesti myöntämä julkinen takaus, arvoltaan 13 miljoonaa euroa, ja velkojen muuntaminen osakepääomaksi, arvoltaan 383 850 euroa, ovat sisämarkkinoille soveltumatonta valtiontukea.
3 artikla
1. Italian on perittävä 2 artiklassa tarkoitettu tuki takaisin edunsaajalta.
2. Takaisinperittävistä summista kertyy korkoa niiden tosiasialliseen takaisinperintään saakka.
Julkisen takauksen osalta korko lasketaan Italian rakenneuudistustukea koskevan ilmoituksen perumista seuraavasta päivästä lukien.
Osakepääomaksi muunnettujen velkojen osalta korko lasketaan siitä päivästä lukien, jolloin tuki asetettiin tuensaajan käyttöön.
3. Korolle on laskettava korkoa komission asetuksen (EY) N:o 794/2004 V luvun sekä asetuksen (EY) 794/2004 (24) muuttamisesta annetun komission asetuksen (EY) N:o 271/2008 (25) mukaisesti.
4. Italian on peruttava kaikki 2 artiklassa tarkoitetun tuen jäljellä olevat maksuerät tämän päätöksen hyväksymispäivästä lukien.
4 artikla
1. Edellä 2 artiklassa tarkoitettu tuki on perittävä takaisin välittömästi ja tosiasiallisesti.
2. Italian on varmistettava, että tämä päätös pannaan täytäntöön neljän kuukauden kuluessa sen tiedoksi antamisesta.
5 artikla
1. Kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksi antamisesta Italian on toimitettava komissiolle seuraavat tiedot:
a)
tuensaajalta takaisin perittävä kokonaismäärä (tuki ja siitä perittävä korko);
b)
yksityiskohtainen kuvaus toimenpiteistä, jotka on jo toteutettu tai joita suunnitellaan tämän päätöksen noudattamiseksi;
c)
asiakirjat, jotka osoittavat, että tuensaaja on määrätty maksamaan tuki takaisin.
2. Italian on ilmoitettava komissiolle tämän päätöksen täytäntöön panemiseksi toteutettavien kansallisten toimenpiteiden edistymisestä siihen saakka, kunnes 2 artiklassa tarkoitetun tuen takaisinperintä on saatettu loppuun. Sen on annettava välittömästi komission pyynnöstä tiedot toimenpiteistä, jotka on jo toteutettu tai joita suunnitellaan tämän päätöksen noudattamiseksi. Sen on annettava myös tarkat tiedot tuensaajalta jo perityistä tukimääristä ja koroista.
6 artikla
Tämä päätös on osoitettu Italian tasavallalle.
Tehty Brysselissä 23 päivänä maaliskuuta 2011.