ДИРЕКТИВА 2010/76/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 24 ноември 2010 година
за изменение на директиви 2006/48/ЕО и 2006/49/ЕО по отношение на капиталовите изисквания за търговските портфейли и за пресекюритизация и на надзорния преглед на политиките за възнагражденията
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 53, параграф 1 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
като взеха предвид становището на Европейската централна банка (1),
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (2),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (3),
като имат предвид, че:
(1)
Прекомерното и неразумно поемане на риск в банковия сектор доведе до фалит на отделни финансови институции и до проблеми във финансовата система на някои държави-членки и в целия свят. Въпреки че причините за подобно поемане на риск са многобройни и сложни, съществува съгласие сред надзорните и регулаторни органи, включително Г20 и Комитета на европейските банкови надзорници (КЕБН), че неподходящите структури за възнаграждения на някои финансови институции са допринесли за това. Политиките за възнагражденията, които предлагат стимули за поемане от институцията на рискове, надхвърлящи общото ниво на риск, допускано от институцията, могат да затруднят разумното и ефективно управление на риска и да засилят склонността към прекомерно поемане на риск. Ето защо особено важни в тази връзка са международно приетите и въведени Принципи на Съвета за финансова стабилност (принципи на СФС) относно разумни практики за възнагражденията.
(2)
Съгласно Директива 2006/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2006 г. относно предприемането и осъществяването на дейност от кредитните институции (4), от кредитните институции се изисква да имат правила и мерки, стратегии, процеси и механизми за управление на рисковете, на които са изложени. По силата на Директива 2006/49/ЕО на Европейския парламент и Съвета от 14 юни 2006 г. относно капиталовата адекватност на инвестиционните посредници и кредитните институции (5), това изискване се прилага към инвестиционни посредници по смисъла на Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 г. относно пазарите на финансови инструменти (6). Директива 2006/48/ЕО изисква компетентните власти да извършват преглед на тези правила и мерки, стратегии, процеси и механизми и да преценят дали собствените средства на съответната кредитната институция или инвестиционен посредник осигуряват разумно управление и покритие на рисковете, на които институцията или посредника са или могат да бъдат изложени. Този надзор се извършва на консолидирана основа по отношение на банкови групи и включва финансови холдингови дружества и свързани финансови институции във всички юрисдикции.
(3)
За да се предотврати потенциално отрицателния ефект, който неподходящи структури за възнаграждения могат да имат върху разумното управление на риска и върху контрола по отношение на склонността на отделни лица да поемат риск, изискванията на Директива 2006/48/ЕО следва да бъдат допълнени от изрично задължение за кредитните институции и инвестиционните посредници да създадат и поддържат за категориите персонал, чиито професионални дейности имат съществено въздействие върху техния рисков профил, политики и практики за възнагражденията, които са в съответствие с ефективното управление на риска. Тези категории персонал следва да включват най-малко висшето ръководство, служителите, поемащи рискове, служителите с контролни функциии и всички служители, чието общо възнаграждение, включително пенсионните обезщетения по преценка на работодателя, ги поставя в същата категория възнаграждения като висшето ръководство и служителите, поемащи риск.
(4)
Тъй като прекомерното и неразумно поемане на риск може да наруши финансовата стабилност на финансовите институции или инвестиционните посредници и да дестабилизира банковата система, е важно новото задължение относно политиките и практиките за възнагражденията да се прилага последователно и следва да обхваща всички аспекти на възнагражденията, включително заплати, пенсионни обезщетения по преценка на работодателя и други подобни. В този контекст пенсионни обезщетения по преценка на работодателя означават плащания по преценка на кредитна институция или инвестиционен посредник, отпускани на служител на индивидуална основа във връзка с или в очакване на пенсиониране, които могат да бъдат приравнени към променливи възнаграждения. Затова е уместно да се конкретизират ясни принципи за разумно възнаграждение, с които да се гарантира, че структурата на възнагражденията не поощрява поемането от отделни лица на прекомерен риск или риск поради безотговорност и е съобразена със склонността към поемане на риск, ценностната система и дългосрочните интереси на кредитната институция или инвестиционния посредник. Възнагражденията следва също да бъдат съобразени с ролята на финансовия сектор като механизъм, чрез който финансовите ресурси се разпределят ефективно в икономиката. По-специално тези принципи следва да гарантират, че при формулирането на политиките за променливи възнаграждения се гарантира, че стимулите съответстват на дългосрочните интереси на кредитната институция или инвестиционния посредник и че методите на заплащане укрепват капиталовата ѝ/му база. Обвързаните с постигнатите резултати елементи на възнаграждението следва също да спомагат за постигане на по-голяма справедливост в рамките на структурите на възнаграждения на кредитната институция или инвестиционния посредник. Принципите следва да са съобразени с факта, че кредитните институции и инвестиционните посредници могат да прилагат разпоредбите по различен начин в зависимост от своя размер, вътрешна организация и естеството, обхвата и сложността на своята дейност и по-специално, че може да се окаже несъразмерно за инвестиционните посредници, посочени в член 20, параграфи 2 и 3 от Директива 2006/49/ЕО, да спазват всички принципи. За да се гарантира, че формулирането на политиките за възнаграждения е част от управлението на риска на кредитната институция или инвестиционния посредник, управителният орган на всяка кредитна институция или инвестиционен посредник, в изпълнение на своите надзорни функции, следва да приеме и периодично да подлага на преглед принципите, които да се прилагат. Във връзка с това управителният орган, при изпълнението на своите надзорни функции, би могъл да се разглежда като надзорен съвет, когато това е приложимо и в зависимост от националното дружествено право.
(5)
От кредитните институции и инвестиционните посредници, които са значими от гледна точка на техния размер, вътрешна организация и естеството, обхвата и сложността на тяхната дейност, следва да се изисква да създадат комитет по възнагражденията, като неделима част от тяхната управленска структура и организация.
(6)
До 1 април 2013 г. Комисията следва да направи преглед на принципите на политиката за възнагражденията, като обърне специално внимание на тяхната ефективност, изпълнение и осигуряване прилагането им, като взема предвид тенденциите в международен план, включително по-нататъшни предложения на СФС и прилагането на принципите СФС и в други юрисдикции, в това число връзката между определянето на променливи възнаграждения и поведението, свързано с поемане на прекомерен риск.
(7)
Политиката за възнаграждения следва да е насочена към обвързване на личните цели на членовете на персонала с дългосрочните интереси на съответната кредитна институция или инвестиционен посредник. Оценката на елементите от възнаграждението, обвързани с резултатите от дейността, следва да се базира на дългосрочните резултати и да отчита основните рискове, свързани с дейността. Оценката на резултатите следва да се осъществява за период от най-малко три до пет години, за да се гарантира, че процесът на оценяване се основава на дългосрочните резултати и че фактическото плащане на елементите от възнаграждението, обвързани с резултатите от дейността, е разпределено през бизнес цикъла на кредитната институция или инвестиционния посредник. За да се приведат още повече в съответствие стимулите, значителна част от променливите възнаграждения на всички служители, обхванати от тези изисквания, следва да се състои от акции, свързани с акции инструменти на кредитната институция или инвестиционния посредник, в зависимост от правната структура на съответната кредитна институция или инвестиционен посредник или в случай на други равностойни непарични инструменти и когато е подходящо, други дългосрочни финансови инструменти, които адекватно отразяват кредитното качество на кредитната институция или инвестиционния посредник. Инструментите биха могли да включват капиталови инструменти, които при сериозни финансови проблеми на институцията се превръщат в акции или се обезценяват по друг начин. В случаи, когато съответната кредитна институция не е емитирала дългосрочни финансови инструменти, следва да ѝ се разреши да емитира значителна част от променливите възнаграждения под формата на акции, свързани с акции инструменти и други подобни непарични инструменти. Държавите-членки или техните компетентни власти следва да могат да наложат ограничения по отношение на вида и формата на тези инструменти или да забранят определени инструменти, по целесъобразност.
(8)
За да се сведат до минимум стимулите за прекомерно поемане на риск, променливото възнаграждение следва да представлява балансиран дял от общото възнаграждение. От съществено значение е фиксираната заплата на даден служител да представлява достатъчно висок дял от общото му възнаграждение, за да позволява прилагането на напълно гъвкава политика по отношение на променливите възнаграждения, включително възможността да не се изплащат променливи възнаграждения. За да се гарантира последователност на практиките за възнагражденията в целия сектор, е подходящо да бъдат определени ясни изисквания. Гарантираните променливи възнаграждения не са съвместими нито с разумното управление на риска, нито с принципа за заплащане според резултатите и като общо правило следва да бъдат забранени.
(9)
Получаването на съществена част от променливия елемент на възнагражденията, например между 40 и 60 %, следва да бъде отложено за подходящ период от време. Тази част следва да се увеличава значително, успоредно с повишаването на ранга или отговорността на лицето, което получава възнаграждението. Освен това съществена част от променливия елемент на възнагражденията следва да се състои от акции, свързани с акции инструменти на кредитната институция или инвестиционния посредник, в зависимост от правната структура на съответната кредитна институция или инвестиционен посредник, или в случай на некотирана на фондовата борса кредитна институция или инвестиционен посредник - други равностойни непарични инструменти и, когато е подходящо, други дългосрочни финансови инструменти, които адекватно отразяват кредитното качество на кредитната институция или инвестиционния посредник. В тази връзка принципът на пропорционалност е от голямо значение, тъй като е възможно прилагането на тези изисквания да не е винаги подходящо за малки кредитни институции или инвестиционни посредници. Като се вземат предвид ограниченията по отношение на размера на променливото възнаграждение, платимо авансово в брой, размерът на променливото възнаграждение, което може да се плаща с пари в брой или парични еквиваленти и не подлежи на отлагане, следва да се ограничи, с оглед допълнително привеждане на личните цели на служителите в съответствие с дългосрочните интереси на кредитната институция или инвестиционния посредник.
(10)
Кредитните институции и инвестиционните посредници следва да гарантират, че общият размер на променливите възнаграждения не ограничава способността им да укрепват своята капиталова база. Размерът на подлежащия на натрупване капитал следва да зависи от настоящата капиталова позиция на кредитната институция или инвестиционния посредник. В тази връзка компетентните власти на държавите-членки следва да имат правомощието да ограничават, inter alia, променливите възнаграждения като процент от общите нетни приходи, когато те са несъвместими с поддържането на разумна капиталова база.
(11)
Кредитните институции и инвестиционните посредници следва да изискват от своите служители да се ангажират да не използват лични стратегии за хеджиране или застраховане, за да не се нарушава ефектът на отчитане на риска, заложен в механизмите им на възнаграждение.
(12)
Образувания, които ползват извънредна държавна помощ, следва приоритетно да укрепят своята капиталова база и да вземат мерки за връщане на помощите, получени от данъкоплатците. Всички плащания на променливи възнаграждения следва да отразяват тези приоритети.
(13)
Принципите за разумна политика за възнагражденията, установени с Препоръката на Комисията от 30 април 2009 г. относно политиката на възнаграждения в сектора на финансовите услуги (7), са в съответствие с принципите, заложени в настоящата директива, и ги допълват.
(14)
Разпоредбите за възнагражденията следва да не засягат пълното упражняване на основните права, гарантирани от Договорите, и по-специално член 153, параграф 5 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС), общите принципи на националното договорно и трудово право, законодателството относно правата и участието на акционерите и общите отговорности на административните и надзорните органи на съответната институция, както и правата, ако са приложими, на социалните партньори да сключват и прилагат колективни трудови договори, в съответствие с националното право и обичаи.
(15)
С цел да се гарантира бързо и ефективно правоприлагане, компетентните власти следва да имат също правомощията да налагат финансови или нефинансови санкции или други мерки за неспазване на изискване съгласно Директива 2006/48/ЕО, включително на изискването за политики за възнаграждения, съответстващи на разумното и ефективно управление на риска. Тези мерки и санкции следва да бъдат ефективни, пропорционални и възпиращи. С цел гарантиране на съгласуваност и равни условия, Комисията следва да направи преглед на приемането и прилагането от държавите-членки на тези правомощия за налагане на санкции и други мерки на обща основа по отношение на съгласуваността им на територията на Съюза.
(16)
С цел да се гарантира ефективен надзор над рисковете, породени от неподходящи структури на възнаграждения, приетите от кредитните институции и инвестиционните посредници политики и практики за възнагражденията следва да бъдат включени в обхвата на надзорния преглед съгласно Директива 2006/48/ЕО. В хода на този преглед надзорните органи следва да оценяват дали тези политики и практики насърчават прекомерното поемане на риск от съответния персонал. В допълнение, КЕБН следва да гарантира наличието на насоки за оценка на пригодността на лицата, които ефективно ръководят стопанската дейност на кредитната институция.
(17)
В Зелената книга на Комисията от 2 юни 2010 г. относно корпоративното управление на финансовите институции и политиките за възнагражденията се посочват редица грешки в корпоративното управление на кредитните институции и инвестиционните посредници, които следва да бъдат отстранени. Сред намерените решения Комисията посочва необходимостта от значително завишаване на изискванията, свързани с лицата, които ефективно ръководят стопанската дейност на кредитната институция, които следва да имат достатъчно добра репутация и подходящ опит, като следва да бъде оценена тяхната способност да изпълняват професионалните си задължения. В Зелената книга също се подчертава необходимостта от увеличаване на участието на акционерите в одобряването на политиките за възнагражденията. Европейският парламент и Съвета отбелязват намерението на Комисията като последваща мярка, да изготви законодателни предложения по тези въпроси, когато това е подходящо.
(18)
С цел постигане на още по-голяма прозрачност по отношение на практиките за възнагражденията на кредитните институции и инвестиционните посредници, компетентните власти на държавите-членки следва да събират информация за възнагражденията, за да се осигури база за сравнение за тенденциите в развитието на възнагражденията, в съответствие с категориите количествена информация, които кредитните институции и инвестиционните посредници са задължени да оповестяват съгласно настоящата директива. Компетентните власти следва да предоставят тази информация на КЕБН, за да може той да извърши подобна оценка на равнището на Съюза.
(19)
С цел да се насърчи уеднаквяването на надзорните практики при оценяване на политиките и практиките за възнагражденията и да се улесни събирането на информация и съгласуваното прилагане на принципите за възнагражденията в банковия сектор, КЕБН следва да изготви насоки за разумни политики за възнаграждения в банковия сектор. Европейският комитет на регулаторите на ценни книжа следва да съдейства за изготвянето на такива насоки, тъй като те са приложими и за политиките за възнагражденията на лицата, участващи в предоставянето на инвестиционни услуги и упражняването на инвестиционни дейности от кредитни институции и инвестиционни посредници по смисъла на Директива 2004/39/ЕО. КЕБН следва да провежда открити публични консултации във връзка с техническите стандарти и да извършва анализ на потенциално свързаните с тях разходи и ползи. Комисията следва да може да прави законодателни предложения, възлагащи на Европейския надзорен орган, отговарящ за банковите въпроси, и доколкото е подходящо, на Европейския надзорен орган, отговарящ за пазарите и ценните книжа, както беше определено в съответствие с процеса дьо Ларозиер за финансовия надзор, изготвянето на проекти за технически регулаторни стандарти и стандарти за изпълнение, за да се улесни събирането на информация и последователното изпълнение на принципите за възнагражденията в банковия сектор, които да бъдат приети от Комисията.
(20)
Тъй като неподходящите политики за възнаграждения и схеми за стимулиране могат да увеличат в недопустими размери риска, на който са изложени кредитните институции и инвестиционните посредници, следва да бъдат предприети незабавни коригиращи действия и, ако е необходимо, да бъдат взети подходящи коригиращи мерки. Следователно е уместно да се гарантира, че компетентните власти разполагат с правомощията да налагат качествени или количествени мерки на съответните образувания, които имат за цел да отстранят установените по време на надзорния преглед по Стълб II проблеми по отношение на политиките за възнагражденията. Качествените мерки, с които разполагат компетентните власти, включват изискване кредитните институции и инвестиционните посредници да намалят риска, присъщ на техните дейности, продукти или системи, включително като внесат промени в своята структура на възнагражденията или замразят променливите елементи на възнагражденията, до степента, до която те са в несъответствие с ефективното управление на риска. Количествените мерки включват изискване за набиране на допълнителен собствен капитал.
(21)
Структурите за добро управление, прозрачността и разкриването на информация са от съществено значение за прилагането на разумни политики за възнагражденията. С цел да се гарантира адекватна пазарна прозрачност по отношение на техните структури на възнаграждение и на свързания с това риск, кредитните институции и инвестиционните посредници следва да оповестяват подробна информация относно своите политики и практики за възнагражденията и от съображения за поверителност - общата сума на възнагражденията за членовете на персонала, чиито професионални дейности имат съществено въздействие върху рисковия профил на кредитната институция и инвестиционния посредник. Достъп до тази информация следва да се предоставя на всички заинтересовани лица (акционерите, служителите и широката общественост). Това задължение обаче не следва да засяга Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 г. за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (8).
(22)
За да се гарантира пълната им ефективност и с цел избягване на всякаква дискриминация при тяхното прилагане, разпоредбите за възнагражденията, посочени в настоящата директива, следва да се прилагат към дължимото възнаграждение въз основа на договори, сключени преди датата на тяхното ефективно изпълнение им във всяка държава-членка и възложени или изплатени след тази дата. Освен това, за да се гарантира постигането на целите на настоящата директива, по-специално ефективното управление на риска, по отношение на периодите, които все още се характеризират с висока степен на финансова нестабилност, и за да се избегне всякакъв риск от заобикаляне на разпоредбите за възнагражденията, установени в настоящата директива за периода преди изпълнението им, е необходимо тези разпоредби да се прилагат за начислените, но все още неизплатени възнаграждения преди датата на тяхното ефективно изпълнение във всяка държава-членка, за услуги, предоставени през 2010 г.
(23)
Прегледът на рисковете, на които може да бъде изложена кредитната институция, следва да води до ефективни надзорни мерки. Затова е необходимо да се постигне още по-голямо сближаване в подкрепа на съвместни решения от надзорните органи и за осигуряване на еднакви условия за конкуренция в рамките на Съюза.
(24)
Кредитни институции, които инвестират в пресекюритизации, са задължени съгласно Директива 2006/48/ЕО да извършват предварителни проверки по отношение на базисните секюритизации и на съответните първични базисни несекюритизирани експозиции. Кредитните институции следва да преценят дали експозициите в рамките на програми от търговски книжа, покрити с активи, представляват пресекюритизирани експозиции, включително в рамките на програми, при които се придобиват първостепенни траншове от отделни групи от цели заеми, при което нито един от тези заеми не е секюритизирана или пресекюритизирана експозиция, а защитата срещу „първа загуба“ за всяка инвестиция се осигурява от продавача на заема. При втората ситуация специфичното за дадена група ликвидно улеснение по правило не следва да бъде считано за пресекюритизирана експозиция, тъй като то представлява транш от еднородна група активи (т.е. приложимата група от цели заеми), който не съдържа секюритизирани експозиции. За разлика от това, кредитното подобрение за цяла програма, което покрива само някои от загубите над осигурената от продавача защита в различните групи, по принцип представлява разделяне на траншове на риска от дадена група разнородни активи, съдържаща поне една секюритизирана експозиция, и поради това се разглежда като пресекюритизирана експозиция. Въпреки това, ако подобна програма се финансира изцяло посредством единичен клас от търговски книжа и ако кредитното подобрение за цялата програма не е пресекюритизация или ако търговските книжа се обезпечават изцяло от кредитната институция спонсор, като по този начин инвеститорът в търговските книжа на практика е изложен на риск от неизпълнение от страна на спонсора, а не от страна на базисните групи или активи, то въпросните търговски книжа по правило не следва да се считат за пресекюритизирана експозиция.
(25)
Разпоредбите за достоверна оценка в Директива 2006/49/ЕО следва да се прилагат за всички инструменти, оценени по справедлива стойност, независимо дали са в търговския или в нетърговския портфейл на институциите. Следва да се уточни, че когато прилагането на достоверна оценка би довело до по-ниска балансова стойност от действително признатата при счетоводното отчитане, абсолютната стойност на разликата следва да се приспадне от собствения капитал.
(26)
Институциите следва да имат избор дали да прилагат капиталово изискване към секюритизационните позиции, които получават 1 250 % рисково тегло съгласно настоящата директива, или да ги приспаднат от собствения си капитал, независимо дали позициите са в търговския или в нетърговския портфейл.
(27)
Капиталовите изисквания за сетълмънт рисковете следва също да се прилагат към нетърговския портфейл.
(28)
Кредитни институции инициатори или кредитни институции спонсори следва да не могат да избягват забраната за непряка подкрепа, като използват своите търговски портфейли, за да осигуряват такава подкрепа.
(29)
Без да се засягат оповестяванията, изисквани изрично от настоящата директива, целта на изискванията за оповестяване следва да бъде предоставянето на вярна и задълбочена информация на участниците на пазара относно рисковия профил на отделните институции. Поради това от институциите следва да се изисква да оповестяват допълнителна информация, която не е изрично описана в настоящата директива, ако такова оповестяване е необходимо за постигане на тази цел.
(30)
С цел да се създадат условия за съгласуваното изпълнение в целия Съюз на Директива 2006/48/ЕО, Комисията и КЕБН създадоха работна група (Група за транспониране на Директивата за капиталовите изисквания - CRDTG) през 2006 г., на която беше възложена задачата да обсъжда и разрешава въпроси, свързани с изпълнението на същата директива. Според CRDTG някои технически разпоредби на Директиви 2006/48/ЕО и 2006/49/ЕО се нуждаят от допълнително поясняване. Следователно е уместно тези разпоредби да бъдат конкретизирани.
(31)
Когато във външна кредитна оценка за секюритизационна позиция се включва ефектът от кредитната защита, осигурявана от самата институция, извършваща инвестицията, институцията следва да не може да извлича ползи от по-ниското рисково тегло в резултат на тази защита. Това не следва да води до приспадане на секюритизацията от капитала, ако съществуват други начини за определяне на рисковото тегло в съответствие с действителния риск на позицията, без да се взима предвид такава кредитна защита.
(32)
В областта на секюритизацията следва значително да се повишат изискванията за оповестявания от страна на институциите. По-специално те следва да отчитат рисковете на секюритизационните позиции в търговския портфейл. Освен това, за да се гарантира достатъчна прозрачност по отношение естеството на секюритизационните дейности, оповестяването следва да отразява степента, до която институцията спонсорира секюритизационни дружества със специална цел и участието на някои свързани образувания, тъй като тясно обвързаните лица могат да породят текущи рискове за въпросната институция.
(33)
Конкретното капиталово изискване във връзка с риска на секюритизационните позиции следва да отговаря на капиталовите изисквания за банковия портфейл, тъй като последните предвиждат по-диференцирано и обвързано с риска третиране на секюритизационните позиции.
(34)
Имайки предвид последните им слаби резултати, стандартите за вътрешните модели за изчисляване на капиталовите изисквания за пазарен риск следва да станат по-строги. По-специално, отчитането на риска чрез тях следва да се допълни по отношение на кредитните рискове в търговския портфейл. Освен това, капиталовите изисквания следва да включват елемент, който отговаря на условията на стрес, за да се засилят капиталовите изисквания при влошаващи се пазарни условия и за да се намали възможността за проциклично развитие. Институциите следва също така да провеждат обратни стрес тестове, за да проучат какъв сценарий би могъл да представлява предизвикателство пред устойчивостта на дадена институция, освен ако институцията може да докаже, че подобен тест е излишен. С оглед на неотдавнашните особени трудности при третиране на секюритизационни позиции с помощта на подходи на базата на вътрешни модели, способността на институциите да моделират рисковете, свързани със секюритизацията, в търговския портфейл следа да се ограничи и да се изисква като правило стандартизирано капиталово изискване за секюритизационните позиции в търговския портфейл.
(35)
Настоящата директива определя ограничен брой изключения за някои дейности на корелационно търгуване, при които надзорният орган може да разреши на дадена институция да начислява цялостно капиталово изискване, при спазването на строги минимални изисквания. В такива случаи от институцията ще се изисква да прилага към тези дейности капиталово изискване, равняващо се на по-високото капиталово изискване от това, в съответствие с вътрешно разработения подход и 8 % от капиталовото изискване за специфичен риск съгласно стандартизирания метод на измерване. За тези експозиции няма да се изисква прилагането на „изискването за допълнителен риск“, но те следва да бъдат включени както в мярката за стойност под риск, така и мярката за стрес стойността под риск.
(36)
Член 152 от Директива 2006/48/ЕО изисква от определени кредитни институции да осигурят собствен капитал, който е най-малкото равен на определени минимални суми за трите 12-месечни периода между 31 декември 2006 г. и 31 декември 2009 г. Предвид настоящата ситуация в банковия сектор и удължаването на срока на действие на преходните разпоредби за минимален капитал, приети от Базелския комитет за банков надзор, е подходящо това изискване да бъде подновено за ограничен период от време до 31 декември 2011 г.
(37)
За да не бъдат обезкуражени кредитните институции от вътрешно- рейтинговия подход (IRB подход) или усъвършенстваните подходи за измерване при изчисляването на капиталовите изисквания през преходния период поради прекомерни и непропорционални разходи, свързани с тяхното въвеждане, кредитните институции, които преминават към вътрешно-рейтингов подход или усъвършенствани подходи за измерване от 1 януари 2010 г. и които преди това са изчислявали своите капиталови изисквания чрез други по-прости подходи, следва да могат, след одобрение от надзорния орган, да използват тези по-прости подходи като база за изчисляване на преходните прагови стойности. Компетентните власти следва да наблюдават отблизо пазарите и да осигуряват равни условия в рамките на всички пазари и пазарни сегменти, за които отговарят, като избягват изкривяване на вътрешния пазар.
(38)
В съответствие с точка 34 от Междуинституционалното споразумение за по-добро законотворчество (9) държавите-членки се насърчават да съставят за себе си и в интерес на Съюза таблици, илюстриращи, доколкото е възможно, съответствието между настоящата директива и мерките за транспониране и да ги направят обществено достояние.
(39)
Разпоредбите на настоящата директива представляват стъпки напред в процеса на реформи в отговор на финансовата криза. Съгласно заключенията на Г-20, СФС и Базелския комитет за банков надзор може да се наложи извършването на допълнителни реформи, в това число създаване на антициклични буфери, „динамично провизиране“, обосновка за изчисляване на капиталовите изисквания в Директива 2006/48/ЕО и допълнителни мерки към основаните на риск изисквания за кредитните институции, с цел ограничаване натрупването на ливъридж в банковата система. За да бъде осигурен подходящ демократичен контрол върху процеса, Европейският парламент и Съветът следва да бъдат включени своевременно и ефективно в него.
(40)
Комисията следва да направи преглед на прилагането на директиви 2006/48/ЕО и 2006/49/ЕО, за да гарантира, че техните разпоредби се прилагат еднакво и не водят до различно третиране на кредитните институции въз основа на тяхната правна структура или модел на собственост.
(41)
Комисията следва да бъде оправомощена да приема делегирани актове в съответствие с член 290 ДФЕС по отношение на техническите корекции на Директива 2006/48/ЕО за разясняване на определенията с оглед гарантиране на еднакво прилагане на посочената директива или с оглед отчитане на промените на финансовите пазари; за уеднаквяване на терминологията и определенията в съответствие с последващи релевантни актове; за разширяване на съдържанието или коригиране на списъка с дейности, подлежащи на взаимно признаване съгласно посочената директива с оглед отчитане на промените на финансовите пазари; за адаптиране на областите в които компетентните власти се изисква да обменят информация; за коригиране на разпоредбите на посочената директива относно собствения капитал с оглед отчитане на промените в счетоводните стандарти или законодателството на Съюза или с оглед сближаването на надзорните практики; за разширяване на списъка на класовете експозиции за целите на стандартизирания или вътрешно-рейтинговия подход с оглед отчитане на промените на финансовите пазари; за коригиране на някои стойности от значение за тези класове експозиции с оглед отчитане на последиците от инфлацията; за коригиране на списъка и класификацията на задбалансовите позиции; и за коригиране на конкретни разпоредби и технически критерии относно третирането на кредитния риск на контрагента, организацията и третирането на риска, стандартизирания и вътрешно-рейтинговия подход, смекчаване на кредитния риск, секюритизация, операционен риск, преглед и оценка от компетентните власти и оповестяване с оглед отчитане на промените на финансовите пазари или в счетоводните стандарти или законодателството на Съюза или с оглед сближаването на надзорните практики. Комисията следва също така да бъде оправомощена да приема делегирани актове в съответствие с член 290 ДФЕС по отношение на мерките за определяне на размера на внезапна и неочаквана промяна на лихвени проценти, релевантен за целите на осъществяваните от компетентните власти съгласно Директива 2008/46/ЕО преглед и оценка на лихвения риск от нетърговски дейности; да предписва временно намаление на минималното ниво на собствения капитал или на рисковите тегла, предвидено в посочената директива, с оглед отчитането на особените обстоятелства; да дава разяснения във връзка с освобождаването на някои експозиции от разпоредбите на директивата относно големите експозиции; да адаптира критериите за оценка от страна на надзорните органи на пригодността на лицата, предлагащи да придобият кредитна институция, и на финансовата надеждност на предложенията за придобиване.
(42)
Комисията следва също така да бъде оправомощена да приема делегирани актове в съответствие с член 290 ДФЕС по отношение на техническите корекции на Директива 2006/49/ЕО за разясняване на определенията с цел осигуряване еднаквото прилагане на посочената директива с оглед развитието на финансовите пазари; да адаптира размера на първоначалния капитал, изискуем от някои разпоредби на директивата и различните размери, които се вземат предвид при изчисляване на капиталовите изисквания за търговския портфейл, с цел да се отчете развитието в икономическата и паричната област; да адаптира категориите инвестиционни посредници, които могат да се ползват от някои дерогации във връзка с изискуемите минимални нива на собствен капитал, с цел да се отчете развитието на финансовите пазари; да разясни изискването към инвестиционните посредници да притежават собствени средства равни на една четвърт от фиксираните разходи за предходната година с оглед осигуряване на еднаквото прилагане на настоящата директива; да приведе термините и определенията съответствие с приеманите впоследствие относими актове; да адаптира техническите разпоредби на посочената директива относно изчисляването на капиталовите изисквания за различните класове рискове и големи експозиции, използването на вътрешни модели за изчисляване на капиталовите изисквания и за търговия, с цел да се отчете развитието на финансовите пазари, измерването на риска, счетоводните стандарти или законодателството на Съюза, или във връзка със сближаването на практиките за надзор, както и с цел да се отчетат резултатите от прегледа на различните въпроси, попадащи в приложното поле на Директива 2004/39/ЕО.
(43)
Европейският парламент и Съветът следва да разполагат със срок от три месеца, считано от датата на нотификацията, за представяне на възражения срещу делегиран акт. По инициатива на Европейския парламент или на Съвета този срок също така следва да може да бъде удължен с три месеца. Европейският парламент и Съветът следва да могат да уведомят другите институции, че не възнамеряват да правят възражения. Одобрението на делегирани актове на ранен етап се налага по-специално в случаите, когато е необходимо спазването на срокове, например когато в основния акт да предвидени срокове в рамките на които Комисията да приеме делегирани актове.
(44)
В съответствие с Декларация 39 по член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз, приложена към Заключителния акт на Междуправителствената конференция, на която беше приет Договорът от Лисабон, подписан на 13 декември 2007 г., Конференцията отбеляза намерението на Комисията при изготвяне на проектите на делегирани актове в областта на финансовите услуги да продължи да се консултира с определените от държавите-членки експерти в съответствие с нейната установена практика.
(45)
Доколкото целите на настоящата директива, а именно изиска кредитните институции и инвестиционните посредници да установят политики за възнагражденията, които са съвместими с ефективното управление на риска и да адаптират някои капиталови изисквания, не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите-членки и поради мащаба и последиците на действието могат да бъдат по-добре постигнати на равнище Съюз, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигане на тези цели.
(46)
Следователно Директиви 2006/48/ЕО и 2006/49/ЕО следва да бъдат съответно изменени,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Изменения на Директива 2006/48/ЕО
Директива 2006/48/ЕО се изменя, както следва:
(1)
Член 4 се изменя както следва:
а)
вмъкват се следните точки:
„(40a)
„пресекюритизация“ означава секюритизация, при която рискът, свързан с базисна група от експозиции, е разделен на траншове, като поне една от базисните експозиции е секюритизационна позиция;
(40б)
„пресекюритизационна позиция“ означава експозиция към пресекюритизация;
б)
добавя се следната точка:
„(49)
„пенсионни обезщетения по преценка на работодателя“ са по-големи пенсионни обезщетения, предоставяни по преценка от кредитна институция на служител, като част от пакета на променливото му възнаграждение, което не включва натрупаните обезщетения, предоставяни на служителите при условията на пенсионната схема на дружеството.“
(2)
В член 11, параграф 1 се добавя следната алинея:
„Комитетът на европейските банкови надзорници гарантира наличието на насоки за оценка на пригодността на лицата, които ефективно ръководят стопанската дейност на кредитната институция.“
(3)
Член 22 се изменя, както следва:
а)
параграф 1 се заменя със следното:
„1. Компетентните власти на държавата-членка по произход изискват всяка кредитна институция да разполага с надеждни управленски правила и мерки, включващи ясна организационна структура с добре определена, прозрачна и последователна йерархия на отговорностите, ефективни процеси за установяване, управление, наблюдение и докладване на рисковете, на които тя е изложена или може да бъде изложена, адекватни механизми за вътрешен контрол, включващи разумни административни и счетоводни процедури, и политики и практики за възнагражденията, които отговарят и насърчават разумно и ефективно управление на риска.“;
б)
добавят се следните параграфи:
„3. Компетентните власти на държавата-членка по произход използват събраната информация в съответствие с критериите за оповестяване на информация, посочени в приложение XII, част 2, точка 15, буква е), с цел сравняване тенденциите и практиките за възнагражденията. Компетентните власти предоставя тази информация на Комитета на европейските банкови надзорници.
4. Комитетът на европейските банкови надзорници гарантира наличието на насоки за разумни политики за възнагражденията, които са в съответствие с принципите, посочени в приложение V, точки 23 и 24. Насоките отразяват принципите за разумна политика за възнагражденията, посочени в препоръката на Комисията от 30 април 2009 г. относно политиката на възнаграждения в сектора на финансовите услуги (10).
Европейският комитет на регулаторите на ценни книжа, inter alia, гарантира наличието на насоки за:
а)
набор от специфични критерии за определяне на подходящото съотношение между фиксирания и променливия елемент на общото възнаграждение по смисъла на точка 23, параграф 1 от приложение V;
б)
определяне на инструментите, които.отговарят на изискванията за инструменти по смисъла на точка 23, параграф о), подточка ii) от приложение V, които адекватно отразяват кредитното качество на кредитната институция по смисъла на точка 23, буква о) от посоченото приложение.
Европейският комитет на регулаторите на ценни книжа си сътрудничи тясно с Комитета на европейските банкови надзорници за гарантиране наличието на насоки за политиките за възнагражденията на категориите персонал, участващ в предоставянето на инвестиционни услуги и дейности по смисъла на член 4, параграф 1, точка 2 от Директива 2004/39/ЕО.
Комитетът на европейските банкови надзорници използва информацията, получена от компетентните власти в съответствие с параграф 3, за сравняване на тенденциите и практиките за възнагражденията на равнище Съюз.
5. Компетентните власти на държавата-членка по произход събират информация за броя на лицата за съответната кредитна институция, получаващи възнаграждения, равняващи се на най-малко 1 милион евро, включително съответната сфера на дейност и основните елементи на заплатата, премиите, дългосрочните облаги и пенсионните вноски. Тази информация се изпраща на Комитета на европейските банкови надзорници, който я оповестява общо за всички държави-членки по произход, с еднакъв формат на отчитане. Комитетът на европейските банкови надзорници може да разработи насоки за улесняване на изпълнението на настоящия параграф и за осигуряване на съгласуваност на събраната информация.“
(4)
В член 54 се добавя следната алинея:
„Държавите-членки гарантират, че за целите на първа алинея, техните съответни компетентни власти разполагат с правомощия да налагат или прилагат финансови и нефинансови санкции или други мерки. Тези санкции или мерки са ефективни, пропорционални и възпиращи.“
(5)
В първа алинея на член 57 буква с) се заменя със следното:
„с)
стойността на експозицията на секюритизационни позиции, които получават рисково тегло 1 250 % съгласно настоящата директива, и стойността на експозицията на секюритизационни позиции в търговския портфейл, които биха получили рисково тегло 1 250 %, ако бяха част от нетърговския портфейл на същите кредитни институции.
(6)
В член 64 се добавя следният параграф:
„5. Кредитните институции прилагат изискванията на част Б от приложение VII към Директива 2006/49/ЕО спрямо всички свои активи, измервани по справедлива стойност, когато изчисляват размера на собствения капитал и изваждат от разликата на общата стойност по член 57, букви а) - ва) минус букви и) - к) сумата на всички необходими допълнителни корекции на стойността. Комитетът на европейските банкови надзорници изготвя насоки относно подробностите по прилагането на настоящата разпоредба.“
(7)
Член 66, параграф 2 се заменя със следното:
„2. Половината от общата стойност на позициите по член 57, букви л) - с) се изважда от общата стойност на позициите по букви а) - ва) минус букви и) - к) на същия член, и половината от общия размер на позициите по букви г) - з) на същия член, след прилагането на лимитите, предвидени в параграф 1 от настоящия член. Доколкото тази половина от общата стойност на позициите от букви л) - с) надвишава общата стойност на позициите в член 57, букви г) - з), превишението следва да се приспада от общата стойност на позициите от букви а) - ва) минус букви и) - к) на същия член.
Позициите в член 57, буква с) не се приспадат, ако са включени в изчисленията на размера на рисково претегленият размер на експозициите за целите на член 75, както е указано в настоящата директива, или в изчисленията на капиталовите изисквания, както е посочено в приложение I или V към Директива 2006/49/ЕО.“
(8)
Член 75, букви б) и в) се заменят със следното:
„б)
по отношение на дейността им в търговския портфейл, за позиционен риск и риск от контрагента и доколкото е позволено да се превишават лимитите, предвидени в членове 111 - 117 за големи експозиции, превишаващи тези лимити, капиталовите изисквания, определени в съответствие с член 18 и членове 28 -32 от Директива 2006/49/ЕО;
в)
по отношение на цялостната им стопанска дейност, за валутен риск, за сетълмент риск и за стоков риск, капиталовите изисквания, определени в съответствие с член 18 от Директива 2006/49/ЕО;“.
(9)
Член 101, параграф 1 се заменя със следното:
„1. Кредитна институция спонсор или кредитна институция инициатор, която по отношение на дадена секюритизация е приложила член 95 при изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции или е продала инструменти от търговския си портфейл на секюритизационно дружество със специална цел, в резултат на което от нея вече не се изисква да държи собствен капитал срещу риска от тези инструменти, не осигурява с оглед на намаляване на потенциалните или реални загуби на инвеститорите подкрепа на секюритизацията, която излиза извън договорните ѝ задължения.“
(10)
Член 136 се изменя както следва:
а)
в параграф 1, втора алинея се добавят следните букви:
„е)
изискване към кредитните институции да ограничат променливите възнаграждения като процент от общите нетни приходи, когато това е несъвместимо с поддържането на разумна капиталова база;
ж)
изискване към кредитните институции да използват нетната печалба за укрепване на капиталовата база.“;
б)
в параграф 2 се добавя следната алинея:
„За целите на определяне на подходящото равнище на собствен капитал въз основа на прегледа и оценката, извършени в съответствие с член 124, компетентните власти оценяват дали следва да се наложи конкретно изискване за собствен капитал в допълнение към минималното равнище, за да се отчетат рисковете, на които е изложена или може да бъде изложена кредитната институция, като вземат предвид следното:
а)
количествените и качествените аспекти в процеса на оценка на кредитната институция, посочен в член 123;
б)
посочените в член 22 управленски правила и мерки, процеси и механизми на кредитните институции;
в)
резултатите от прегледа и оценката, извършени в съответствие с член 124.“
(11)
Член 145, параграф 3 се заменя със следното:
„3. Кредитните институции приемат официална политика с цел спазване на предвидените в параграфи 1 и 2 изисквания за оповестяване и разполагат с политики за оценка на уместността на извършваните от тях оповестявания, включително за тяхната проверка и честотата, с която се извършват. Кредитните институции разполагат и с политика за оценка дали извършваните от тях оповестявания предоставят достатъчно информация на участниците на пазара относно рисковия профил на институциите.
Когато тези оповестявания не предоставят достатъчно информация на участниците на пазара относно рисковия профил на институциите, кредитните институции публично оповестяват необходимата информация в допълнение към тази, изисквана съгласно параграф 1. Те разкриват обаче само информация, която е съществена и не представлява търговска тайна или не е поверителна съгласно техническите критерии, посочени в приложение ХII, част 1.“
(12)
Заглавието на глава VI се заменя със следното:
„ДЕЛЕГИРАНИ АКТОВЕ И ИЗПЪЛНИТЕЛНИ ПРАВОМОЩИЯ“.
(13)
Член 150 се изменя както следва:
а)
параграф 1 се заменя със следното:
„1. По отношение на собствения капитал, без това да засяга изискването Комисията да представи предложение съгласно член 62, техническите корекции в следните сфери се приемат чрез делегирани актове съгласно член 151а, и при условията на членове 151б и 151в:
а)
поясняване на определенията с оглед еднаквото прилагане на настоящата директива;
б)
поясняване на определенията с оглед отчитане промените на финансовите пазари при прилагането на настоящата директива;
в)
уеднаквяване на терминологията и определенията в съответствие с последващи закони за кредитните институции и други свързани с тях въпроси;
г)
разширяване на съдържанието на списъка, посочен в членове 23 и 24 и предвиден в приложение I, или адаптиране на терминологията, използвана в този списък, с оглед отчитане на промените на финансовите пазари;
д)
областите, в които компетентните власти обменят информацията, посочена в член 42;
е)
технически корекции в членове 56 - 67 и в член 74 в резултат на промените в счетоводните стандарти или изискванията, за да се отчете законодателството на Съюза или във връзка с хармонизирането на надзорните практики;
и)
промяна на списъка на класовете експозиции в членове 79 и 86 с оглед отчитане на промените на финансовите пазари;
й)
сумата, посочена в член 79, параграф 2, буква в), член 86, параграф 4, буква а), приложение VII, част 1, точка 5 и приложение VII, част 2, точка 15, с оглед отчитане на последиците от инфлацията;
к)
списъка и класификацията на задбалансовите позиции в приложения II и IV;
л)
коригиране на разпоредбите на приложение III и приложения V - ХII, за да се отчетат промените на финансовите пазари (по-специално нови финансови продукти), или в счетоводните стандарти или изисквания, които отчитат законодателството на Съюза, или във връзка с хармонизирането на надзорните практики.
1а. Следните мерки се приемат в съответствие с процедурата по регулиране, посочена в член 151, параграф 2а:
г)
технически корекции на списъка в член 2;
д)
промяна на размера на първоначалния капитал, предвиден в член 9, с оглед промените в икономическата и паричната област;“;
б)
параграф 2 се изменя както следва:
i)
в първата алинея, уводната част се заменя със следното:
„Комисията може да приеме следните мерки:“;
ii)
втората алинея се заменя със следното:
„Мерките, посочени в първа алинея, букви а), б), в) и е), се приемат чрез делегирани актове в съответствие с член 151а, и при условията на членове 151б и 151в. Мерките, посочени в първа алинея, букви г) и д) се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 151, параграф 2а.“
(14)
Член 151, параграфи 2 и 3 се заличават.
(15)
Вмъкват се следните членове:
„Член 151а
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегираните актове, посочени в член 150, параграф 1 и член 150, параграф 2, втора алинея, първо изречение се предоставят на Комисията за срок от четири години считано от 15 декември 2010 г. Комисията изготвя доклад относно делегираното правомощия най-късно шест месеца преди края на четиригодишния срок. Делегирането на правомощието се подновява автоматично за срокове с еднаква продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не го оттеглят в съответствие с член 151б.
2. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира едновременно Европейския парламент и Съвета за него.
3. Правомощието да приема делегирани актове се предоставят на Комисията при условията, предвидени в член 151б и член 151в.“
Член 151б
Отмяна на делегирането
1. Делегирането на правомощието, посочено в член 150, параграф 1 и член 150, параграф 2, втора алинея, първо изречение може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета.
2. Институцията, започнала вътрешна процедура за вземане на решение дали да оттегли делегирането на правомощия, полага усилия да информира другата институция и Комисията в разумен срок преди да вземе окончателното решение, като посочва делегираното правомощие, което може да бъде оттеглено.
3. С решението за оттегляне се прекратява делегирането на правомощието, посочено в същото решение. То поражда действие незабавно или на посочена в него по-късна дата. Решението за оттегляне не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила. То се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 151в
Възражения срещу делегираните актове
1. Европейският парламент или Съветът могат да възразят срещу делегиран акт в срок от три месеца от датата на нотификацията. По инициатива на Европейския парламент или на Съвета този срок се удължава с три месеца.
2. Ако към момента на изтичането на посочения в параграф 1 срок нито Европейският парламент, нито Съветът не е възразил срещу делегирания акт, той се публикува в Официален вестник на Европейския съюз и влиза в сила на посочената в него дата. Делегираният акт може да се публикува в Официален вестник на Европейския съюз и да влезе в сила преди изтичането на посочения срок, ако и Европейският парламент и Съветът са информирали Комисията за намерението им да не правят възражения.
3. Ако Европейският парламент или Съветът възразят срещу делегиран акт в рамките на предвидения в параграф 1 срок, то той не влиза в сила. В съответствие с член 296 от ДФЕС институцията, която възразява срещу делегирания акт, посочва основанията за това.“
(16)
В член 152 се добавят следните параграфи:
„5а. До 31 декември 2011 г. кредитните институции, изчисляващи размера на рисково претеглената експозиция съгласно членове 84-89, осигуряват собствен капитал, който е при всички случаи по-голям или равен на стойността, посочена в параграф 5в или параграф 5г, ако е приложимо.
5б. До 31 декември 2011 г. кредитните институции, използващи усъвършенстваните подходи за измерване, посочени в член 105, при изчисляването на своите капиталови изисквания за операционен риск осигуряват собствен капитал, който при всички случаи е по-голям или равен на стойността, посочена в параграфи 5в или 5г, ако е приложимо.
5в. Посочената в параграфи 5а и 5б стойност е 80 % от общия минимален размер на собствения капитал, който кредитните институции са задължени да поддържат съгласно член 4 от Директива 93/6/ЕИО и Директива 2000/12/ЕО за периода преди 1 януари 2007 г.
5г. При условие че бъде одобрено от компетентните власти, за кредитните институции, посочени в параграф 5д, определената в параграфи 5а и 5б стойност може да бъде до 80 % от общия минимален размер на собствения капитал, който кредитните институции са задължени да поддържат съгласно членове 78-83, 103 или 104 и Директива 2006/49/ЕО за периода преди 1 януари 2011 г.
5д. Кредитна институция може да прилага параграф 5г, единствено ако е започнала да използва вътрешно-рейтингов подход или усъвършенствания подход на измерване при изчислението на своите капиталови изисквания на 1 януари 2010 г. или след това.“
(17)
В член 154, параграф 5 се заменя със следното:
„5. До 31 декември 2012 г. претеглената по експозициите загуба при неизпълнение за всички експозиции на дребно, обезпечени с жилищни имоти, без да се ползват гаранции от централни правителства, не може да бъде по-ниска от 10 %.“
(18)
В член 156, след трета алинея се вмъкват следните алинеи:
„До 1 април 2013 г. Комисията прави преглед и докладва относно разпоредбите за възнагражденията, включително тези, посочени в приложения V и XII, по-специално във връзка с тяхната ефективност, прилагане и изпълнение, като взема предвид тенденциите в международен план. При този преглед се установяват евентуални пропуски, свързани с прилагането на принципа на пропорционалност по отношение на тези разпоредби. Комисията предоставя този доклад на Европейския парламент и на Съвета, заедно с подходящи предложения.
За осигуряване на съгласуваност и равни условия Комисията прави преглед на изпълнението на член 54, с цел установяване на степента на съгласуваност на санкциите и другите мерки, налагани в рамките на Съюза и, при необходимост, изготвя предложения.
Периодичният преглед на Комисията по отношение на прилагането на настоящата директива гарантира, че начинът на нейното прилагане не води до явна дискриминация между кредитните институции въз основа на тяхната правна структура или модел на собственост.
За да се гарантира съгласуваност на разумния подход към капитала, Комисията прави преглед на относимостта на позоваването на актове по смисъла на член 66, параграф 1а, буква а) в приложение V, точка 23, буква о), подточка ii) веднага след като поеме инициатива за преглед на определението за капиталови инструменти, както е предвидено в членове 56-67.“
(19)
Вмъква се следният член:
„Член 156а
До 31 декември 2011 г. Комисията извършва преглед и докладва относно целесъобразността от извършването на промени за привеждане в съответствие на приложение IX от настоящата директива, като взема под внимание международните споразумения относно капиталовите изисквания към кредитните институции за секюритизационните позиции. Комисията представя този доклад на Европейския парламент и на Съвета, заедно с подходящи законодателни предложения.“
(20)
Приложенията се изменят, както е посочено в приложение I към настоящата директива.
Член 2
Изменения на Директива 2006/49/ЕО
Директива 2006/49/ЕО се изменя, както следва:
(1)
В член 3, параграф 1, първа алинея се добавя следната буква:
„у)
„секюритизационна позиция“ и „пресекюритизационна позиция“ означават съответно секюритизационна позиция и пресекюритизационна позиция според определението в Директива 2006/48/ЕО.“
(2)
В член 17, параграф 1, първа алинея уводната част се заменя със следното:
„Когато институцията изчислява размера на рисково претеглената експозиция за целите на приложение II към настоящата директива в съответствие с членове 84-89 от Директива 2006/48/ЕО, тогава за целите на изчислението, предвидено в приложение VII, част 1, точка 36 от Директива 2006/48/ЕО, се прилагат следните правила:“.
(3)
Член 18, параграф 1, буква а) се заменя със следното:
„а)
капиталовите изисквания, изчислени в съответствие с методите и вариантите, предвидени в членове 28-32 и в приложения I, II и VI, и, когато е приложимо, в приложение V, за дейността си в търговския портфейл и в точки 1-4 от приложение II за дейността си в нетърговския портфейл.“
(4)
Заглавието на Раздел 2 от Глава VIII се заменя със следното:
„Делегирани актове и изпълнителни правомощия“.
(5)
Член 41, параграф 2 се заменя със следното:
„2. Мерките, посочени в параграф 1, се приемат чрез делегирани актове в съответствие с член 42а, и при условията на членове 42б и 42в.“
(6)
Член 42, параграф 2 се заличава.
(7)
Вмъкват се следните членове:
„Член 42а
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегираните актове, посочени в член 41 се предоставят на Комисията за срок от четири години считано от 15 декември 2010 г. Комисията изготвя доклад относно делегираното правомощие най-късно шест месеца преди края на четиригодишния срок. Делегирането на правомощието се подновява автоматично за срокове с еднаква продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не го оттеглят в съответствие с член 42б.
2. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира едновременно Европейския парламент и Съвета за него.
3. Правомощието да приема делегирани актове се предоставят на Комисията при условията, предвидени в членове 42б и 42в.
Член 42б
Оттегляне на делегирането
1. Делегирането на правомощието, посочено в член 41 може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета.
2. Институцията, започнала вътрешна процедура за вземане на решение дали да оттегли делегиране на правомощиe, полага усилия да информира другата институция и Комисията в разумен срок преди да вземе окончателното решение, като посочва делегираното правомощие, което може да бъде оттеглено.
3. С решението за оттегляне се прекратява делегирането на правомощието, посочено в същото решение. То поражда действие незабавно или на посочена в него по-късна дата. Решението за оттегляне не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила. То се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 42в
Възражения срещу делегираните актове
1. Европейският парламент или Съветът могат да възразят срещу делегиран акт в срок от три месеца от датата на нотификацията. По инициатива на Европейския парламент или на Съвета този срок се удължава с три месеца.
2. Ако към момента на изтичането на посочения в параграф 1 срок нито Европейският парламент, нито Съветът не е възразил срещу делегирания акт, той се публикува в Официален вестник на Европейския съюз и влиза в сила на посочената в него дата. Делегираният акт може да се публикува в Официален вестник на Европейския съюз и да влезе в сила преди изтичането на посочения срок, ако Европейският парламент и Съветът са информирали Комисията за намерението си да не правят възражения.
3. Ако Европейският парламент или Съветът възразят срещу делегиран акт в рамките на посочения в параграф 1 срок, то той не влиза в сила. В съответствие с член 296 от Договора за функционирането на Европейския съюз Институцията, която възразява срещу делегирания акт, посочва основанията за това.“
(8)
Член 47 се заменя със следното:
„До 30 декември 2011 г. или по-ранна дата, определена от компетентните власти на индивидуална основа, институциите, които са получили признаване на модела за специфичен риск преди 1 януари 2007 г. в съответствие с приложение V, точка 1, могат по отношение на това съществуващо признаване да прилагат точки 4 и 8 от приложение VIII към Директива 93/6/ЕИО съгласно тяхното състояние преди 1 януари 2007 г.“
(9)
Приложенията се изменят, както е посочено в приложение II към настоящата директива.
Член 3
Транспониране
1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за да се съобразят с:
а)
член 1, точки 3, 4, 16 и 17 и приложение I, точка 1, точка 2, буква в), точка 3, и точка 5, буква б), подточка iii) най-късно до 1 януари 2011 г.; и
б)
разпоредбите на настоящата директива, различни от посочените в буква а) до 31 декември 2011 г.
Когато държавите-членки приемат мерките посочени в настоящия параграф, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с приложение I, точка 1 изискват от кредитните институции да прилагат установените там принципи по отношение на
i)
дължимите възнаграждения въз основа на договори, сключени преди дата на действително изпълнение във всяка държава-членка и начислени или изплатени след тази дата; и
ii)
начислените, но все още неизплатени вънаграждения преди датата на действително изпълнение във всяка държава-членка за услуги предоставени през 2010 г.
3. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното право, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 4
Доклад
Предвид международния характер на Базелската рамка и рисковете, свързани с неедновеременното изпълнение на промените в тази рамка в основните юрисдикции, Комисията докладва на Европейския парламент и на Съвета до 31 декември 2010 г. относно постигнатия напредък в международното изпълнение на измененията на рамката за капиталовата адекватност, като отправя подходящи предложения.
Член 5
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила в деня след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 6
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Страсбург на 24 ноември 2010 година.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 2010/76/EU,
annettu 24 päivänä marraskuuta 2010,
direktiivien 2006/48/EY ja 2006/49/EY muuttamisesta kaupankäyntivarastoa ja uudelleenarvopaperistamista koskevien pääomavaatimusten sekä palkka- ja palkkiopolitiikkaa koskevan valvojan arvion osalta
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 53 artiklan 1 kohdan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
ottavat huomioon Euroopan keskuspankin lausunnon (1),
ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2)
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (3),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Pankkialalla harjoitettu liiallinen ja varomaton riskinotto on johtanut yksittäisten rahoituslaitosten konkursseihin sekä järjestelmäongelmiin jäsenvaltioissa ja muualla maailmassa. Vaikka tällaiseen riskinottoon on monia, mutkikkaita syitä, valvontaviranomaiset ja sääntelyelimet, mukaan luettuina G20-ryhmä ja Euroopan pankkivalvontaviranomaisten komitea, ovat yhtä mieltä siitä, että joidenkin rahoituslaitosten epäasianmukaiset palkka- ja palkkiorakenteet ovat olleet yksi riskinottoon vaikuttaneista tekijöistä. Palkka- ja palkkiopolitiikka, jossa kannustetaan ottamaan riskejä, jotka ylittävät laitoksen hyväksymän yleisen riskitason, voi heikentää hyvää ja tehokasta riskienhallintaa ja kannustaa liialliseen riskinottoon. Finanssimarkkinoiden vakausneuvoston kansainvälisesti hyväksymät ja omaksumat periaatteet hyvistä palkitsemiskäytännöistä, jäljempänä ”FSB-periaatteet”, ovat siksi erityisen tärkeitä.
(2)
Luottolaitosten liiketoiminnan aloittamisesta ja harjoittamisesta 14 päivänä kesäkuuta 2006 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2006/48/EY (4) edellytetään, että luottolaitoksilla on järjestelmät, strategiat, prosessit ja menetelmät niiden riskien hallintaan, joille ne altistuvat. Sijoituspalveluyritysten ja luottolaitosten omien varojen riittävyydestä 14 päivänä kesäkuuta 2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/49/EY (5) mukaan tämä vaatimus koskee rahoitusvälineiden markkinoista 21 päivänä huhtikuuta 2004 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2004/39/EY (6) tarkoitettuja sijoituspalveluyrityksiä. Direktiivissä 2006/48/EY edellytetään, että toimivaltaiset viranomaiset tarkastelevat kyseisiä järjestelmiä, strategioita, prosesseja ja menetelmiä sekä määrittävät, riittävätkö luottolaitoksen tai sijoituspalveluyrityksen omat varat varmistamaan sellaisten riskien hyvän hallinnan ja kattamisen, joita kyseiseen laitokseen tai yritykseen kohdistuu tai saattaa kohdistua. Pankkiryhmiin sovelletaan konsolidoitua valvontaa, jota sovelletaan myös rahoitusalan holdingyhtiöihin ja niihin kuuluviin rahoituslaitoksiin kaikilla lainkäyttöalueilla.
(3)
Sen estämiseksi, että huonosti suunnitellut palkka- ja palkkiorakenteet vaikuttaisivat haitallisesti hyvään riskienhallintaan ja yksittäisten henkilöiden riskinoton valvontaan, direktiivin 2006/48/EY vaatimuksia olisi täydennettävä siten, että luottolaitoksille ja sijoituspalveluyrityksille asetetaan nimenomainen velvollisuus luoda sellaisia henkilöstöryhmiä varten, joiden ammatillisella toiminnalla on olennainen vaikutus kyseisen laitoksen tai yrityksen riskiprofiiliin, palkka- ja palkkiopolitiikka ja -käytännöt, jotka ovat sopusoinnussa tehokkaan riskienhallinnan kanssa, sekä pitää näitä yllä. Näihin henkilöstöryhmiin olisi kuuluttava ainakin ylimmän johdon, riskinottoa edellyttävissä tehtävissä toimivien, valvontatoiminnoissa työskentelevien henkilöiden ja kaikkien henkilöstön jäsenten, jotka kuuluvat kokonaispalkitsemisensa määrän, lisäeläke-etuuksia koskevat varaukset mukaan luettuina, perusteella samaan palkkaryhmään kuin ylempi johto ja riskinottoa edellyttävissä tehtävissä toimivat henkilöt.
(4)
Koska liiallinen ja varomaton riskinotto voi heikentää luottolaitosten tai sijoituspalveluyritysten taloudellista vakautta ja horjuttaa pankkijärjestelmää, on tärkeää, että palkka- ja palkkiopolitiikkaa ja -käytäntöjä koskeva uusi velvollisuus pantaisiin yhdenmukaisella tavalla täytäntöön ja että se kattaisi kaikki palkkoihin ja palkkioihin liittyvät näkökohdat, myös lisäeläke-etuudet ja mahdolliset muut niiden kaltaiset etuudet. Tässä yhteydessä lisäeläke-etuuksilla olisi tarkoitettava vapaaehtoisia maksuja, jotka luottolaitos tai sijoituspalveluyritys myöntää yksittäiselle työntekijälle, jotka maksetaan eläkkeeseen tai eläkkeelle siirtymiseen liittyen ja jotka ovat rinnastettavissa muuttuvaan palkkio-osaan. Näin ollen on aiheellista määritellä selkeät hyvän palkka- ja palkkiopolitiikan periaatteet sen varmistamiseksi, että palkka- ja palkkiorakenne ei kannustaisi yksilöitä liialliseen riskinottoon tai edistäisi moraalikatoa ja että se on sovitettu kyseisen luottolaitoksen tai sijoituspalveluyrityksen riskinottohalukkuuden, arvojen ja pitkän aikavälin etujen mukaiseksi. Palkat ja palkkiot olisi sovitettava rahoitusalan tehtävään järjestelmänä, jonka kautta taloudelliset resurssit jaetaan tehokkaasti taloudessa. Periaatteilla olisi erityisesti varmistettava, että muuttuvaa palkitsemista koskevan politiikansuunnittelussa huolehditaan siitä, että kannustimet sovitetaan luottolaitoksen tai sijoituspalveluyrityksen pitkän aikavälin etujen mukaisiksi ja että maksutavat lujittavat sen pääomapohjaa. Palkka- ja palkkiojärjestelmän tulosperusteisten osatekijöiden olisi myös lisättävä luottolaitoksen tai sijoituspalveluyrityksen palkka- ja palkkiorakenteiden oikeudenmukaisuutta. Periaatteissa olisi otettava huomioon, että luottolaitokset ja sijoituspalveluyritykset voivat soveltaa säännöksiä eri tavoin riippuen niiden koosta, sisäisestä organisaatiosta sekä niiden toiminnan luonteesta, laajuudesta ja monimutkaisuudesta ja että saattaa olla kohtuutonta vaatia, että direktiivin 2006/49/EY 20 artiklan 2 ja 3 kohdassa tarkoitetut sijoituspalveluyritykset noudattaisivat kaikkia näitä periaatteita. Sen varmistamiseksi, että palkka- ja palkkiopolitiikan suunnittelu integroidaan luottolaitoksen tai sijoituspalveluyrityksen riskienhallintaan, kunkin luottolaitoksen tai sijoituspalveluyrityksen hallintoelimen olisi valvontatehtävänsä perusteella vahvistettava yleisesti sovellettavat periaatteet ja tarkistettava ne säännöllisesti. Tässä yhteydessä hallintoelintä olisi voitava pitää sen valvontatehtävän perusteella valvontaelimenä tapauksen mukaan ja mikäli se kansallisen yhtiöoikeuden mukaan on mahdollista.
(5)
Kokonsa, sisäisen organisaationsa sekä toimintansa luonteen, laajuuden ja monimutkaisuuden johdosta merkittävinä pidettäviä luottolaitoksia ja sijoituspalveluyrityksiä olisi vaadittava perustamaan palkitsemisvaliokunta kiinteäksi osaksi niiden hallintorakennetta ja organisaatiota.
(6)
Komission olisi tarkasteltava 1 päivään huhtikuuta 2013 mennessä palkitsemispolitiikan periaatteita ja kiinnitettävä erityishuomiota niiden tehokkuuteen, täytäntöönpanoon ja valvontaan sekä otettava tämän yhteydessä huomioon kansainvälinen kehitys, muun muassa finanssimarkkinoiden vakausneuvoston mahdolliset lisäehdotukset ja FSB-periaatteiden täytäntöönpano muissa valtioissa, muuttuvaa palkitsemista koskevan järjestelmän ja liiallisen riskinoton välinen yhteys mukaan luettuna.
(7)
Palkitsemispolitiikassa olisi pyrittävä sovittamaan yhteen henkilöstön henkilökohtaiset tavoitteet ja kyseisen luottolaitoksen tai sijoituspalveluyrityksen pitkän aikavälin edut. Palkka- ja palkkiojärjestelmän tulosperusteisten osatekijöiden arvioinnin olisi perustuttava pidemmän aikavälin suoritukseen, ja siinä olisi otettava huomioon suoritukseen liittyvät, toistaiseksi toteutumattomat riskit. Suoritusta olisi arvioitava monivuotisessa, vähintään 3-5-vuotisessa kehyksessä, jotta varmistettaisiin, että arviointi perustuu pidemmän aikavälin suoritukseen ja että palkka- ja palkkiojärjestelmän tulosperusteisten osatekijöiden tosiasiallinen maksaminen jakautuu luottolaitoksen tai sijoituspalveluyrityksen liiketoimintasyklille. Kannustimien yhdenmukaistamiseksi edelleen huomattavan osan näiden vaatimusten piiriin kuuluvan henkilöstön muuttuvasta palkitsemisesta olisi koostuttava luottolaitoksen osakkeista, luottolaitoksen tai sijoituspalveluyrityksen osakesidonnaisista välineistä kyseisen luottolaitoksen tai sijoituspalveluyrityksen oikeudellisen rakenteen mukaan tai muun kuin listatun luottolaitoksen tai sijoituspalveluyrityksen kyseessä ollessa vastaavista muista kuin käteisvälineistä sekä tarvittaessa muista pitkän juoksuajan rahoitusvälineistä, joissa otetaan asianmukaisella tavalla huomioon kyseisen luottolaitoksen tai sijoituspalveluyrityksen luottokelpoisuus. Olisi oltava mahdollista sisällyttää näihin välineisiin pääomainstrumentti, joka muutetaan omaksi pääomaksi tai josta kirjataan muuten arvonalennus, jos laitoksella on vakavia taloudellisia vaikeuksia. Mikäli kyseinen luottolaitos ei laske liikkeeseen pitkän juoksuajan rahoitusvälineitä, sen olisi saatava laskea liikkeeseen tämä huomattava osa muuttuvasta palkitsemisesta osakkeina ja osakesidonnaisina välineinä sekä vastaavina muina kuin käteisvälineinä. Jäsenvaltioiden tai niiden toimivaltaisten viranomaisten olisi voitava tarvittaessa asettaa näiden välineiden tyyppiä ja rakennetta koskevia rajoituksia tai kieltää tietyt välineet.
(8)
Liialliseen riskinottoon rohkaisevien kannustimien minimoimiseksi muuttuvan palkitsemisen olisi oltava tasapainoinen osa kokonaispalkitsemista. On olennaista, että henkilöstön kiinteä palkka muodostaa riittävän suuren osuuden palkan ja palkkioiden kokonaismäärästä, jotta pystytään noudattamaan täysin joustavaa muuttuvien palkkio-osien politiikkaa, jonka mukaisesti muuttuva palkkio-osa voidaan myös jättää maksamatta. Yhtenäisten palkka- ja palkkiokäytäntöjen varmistamiseksi koko alalle on aiheellista määrittää tietyt selkeät vaatimukset. Taatut muuttuvat palkkio-osat eivät ole sopusoinnussa hyvän riskienhallinnan tai ”palkkio tuloksesta” -periaatteen kanssa, ja ne olisi pääsääntöisesti kiellettävä.
(9)
Huomattavaa osaa eli 40-60:ntä prosenttia muuttuvan palkkio-osan maksamisesta olisi lykättävä asianmukaiseksi katsotulle ajalle. Lykättävän osan olisi kasvettava merkittävästi palkkaa ja palkkiota saavan henkilön aseman tai vastuun mukaan. Huomattavan osan muuttuvasta palkkio-osasta olisi lisäksi koostuttava luottolaitoksen tai sijoituspalveluyrityksen osakkeista tai osakesidonnaisista välineistä kyseisen laitoksen tai yrityksen oikeudellisen rakenteen mukaan tai muun kuin listatun luottolaitoksen tai sijoituspalveluyrityksen kyseessä ollessa vastaavista muista kuin käteisvälineistä sekä tarvittaessa muista pitkän juoksuajan rahoitusvälineistä, joissa otetaan asianmukaisella tavalla huomioon kyseisen luottolaitoksen tai sijoituspalveluyrityksen luottokelpoisuus. Tässä yhteydessä suhteellisuusperiaate on erittäin tärkeä, sillä aina ei ehkä ole tarkoituksenmukaista soveltaa näitä vaatimuksia pieniin luottolaitoksiin ja sijoituspalveluyrityksiin. Ottaen huomioon käteisenä ja heti maksettavien muuttuvien palkkio-osien määrälle asetetut rajoitukset, sen muuttuvan palkkio-osan määrä, joka voidaan maksaa käteisenä tai käteiseen rinnastettavana suorituksena ja jota ei lykätä, olisi rajoitettava, jotta henkilöstön henkilökohtaiset tavoitteet ja luottolaitoksen tai sijoituspalveluyrityksen pitkän aikavälin edut voidaan sovittaa paremmin yhteen.
(10)
Luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten olisi varmistettava, että muuttuvan palkkio-osan kokonaismäärä ei rajoita niiden kykyä vahvistaa pääomapohjaa. Sen, kuinka paljon lisäpääomaa edellytetään, olisi oltava riippuvaista luottolaitoksen tai sijoituspalveluyrityksen senhetkisestä pääomatilanteesta. Tältä osin jäsenvaltioiden toimivaltaisilla viranomaisilla olisi oltava muun muassa valtuudet rajoittaa muuttuvan palkkio-osan määrää tietyksi prosenttiosuudeksi kokonaisnettotuotoista silloin, kun palkitseminen on ristiriidassa terveen pääomapohjan ylläpitämisen kanssa.
(11)
Luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten olisi vaadittava henkilöstöä sitoutumaan siihen, ettei henkilöstö käytä henkilökohtaisia suojausstrategioita tai vakuuttamista palkka- ja palkkiojärjestelyissään siten, että järjestelyihin sisältyvä yhteensovitus laitoksen tai yrityksen riskien kanssa vähenisi.
(12)
Valtion poikkeuksellisista väliintulotoimista hyötyvien yhteisöjen ensisijaisena tavoitteena olisi oltava pääomapohjan vahvistaminen ja veronmaksajien tuen takaisinmaksaminen. Nämä ensisijaiset tavoitteet olisi otettava huomioon mahdollisia muuttuvia palkkio-osia maksettaessa.
(13)
Rahoituspalvelualan palkka- ja palkkiopolitiikasta 30 päivänä huhtikuuta 2009 annetussa komission suosituksessa (7) esitetyt moitteetonta palkka- ja palkkiopolitiikkaa koskevat periaatteet ovat yhdenmukaisia tässä direktiivissä esitettyjen periaatteiden kanssa ja täydentävät niitä.
(14)
Palkkoja ja palkkioita koskevat säännökset eivät saisi vaikuttaa perussopimuksissa turvattujen perusoikeuksien täysimääräiseen toteutumiseen, etenkään Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 153 artiklan 5 kohdan, kansallisen sopimus- ja työoikeuden yleisten periaatteiden tai osakkeenomistajien oikeuksia ja osallistumista koskevan lainsäädännön soveltamiseen sekä asianomaisen laitoksen hallinto- ja valvontaelinten yleisiin velvollisuuksiin eikä työmarkkinaosapuolten mahdolliseen oikeuteen tehdä ja panna täytäntöön työehtosopimuksia kansallisten lakien ja käytäntöjen mukaisesti.
(15)
Nopean ja tehokkaan täytäntöönpanon varmistamiseksi toimivaltaisilla viranomaisilla olisi myös oltava valtuudet määrätä tai soveltaa taloudellisia tai muita seuraamuksia tai muita toimenpiteitä direktiivin 2006/48/EY säännösten rikkomisesta, mukaan luettuna säännös, jonka mukaan palkka- ja palkkiopolitiikan on oltava sopusoinnussa hyvän ja tehokkaan riskienhallinnan kanssa. Toimenpiteiden ja seuraamusten olisi oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. Johdonmukaisuuden ja tasapuolisten toimintaedellytysten varmistamiseksi komission olisi tarkasteltava jäsenvaltioissa eri puolilla unionia toteutettujen toimenpiteiden ja määrättyjen seuraamusten johdonmukaisuutta kokonaisuutena koko unionin näkökulmasta.
(16)
Sen varmistamiseksi, että epäasianmukaisten palkka- ja palkkiorakenteiden aiheuttamia riskejä valvotaan tehokkaasti, luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten palkka- ja palkkiopolitiikat ja -käytännöt olisi sisällytettävä direktiivin 2006/48/EY mukaiseen valvojien tekemään arvioon. Arviossa valvojien olisi arvioitava, ovatko palkka- ja palkkiopolitiikka ja -käytännöt omiaan kannustamaan henkilöstöä liialliseen riskinottoon. Lisäksi Euroopan pankkivalvontaviranomaisten komitean olisi varmistettava, että luottolaitoksen toimintaa tosiasiallisesti johtavien henkilöiden soveltuvuuden arviointia varten on olemassa ohjeet.
(17)
Rahoituslaitosten hallinto- ja ohjausjärjestelmistä sekä palkka- ja palkkiokäytännöistä 2 päivänä kesäkuuta 2010 annetussa komission vihreässä kirjassa tuodaan esiin eräitä luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten hallinto- ja ohjausjärjestelmien puutteita, joihin olisi puututtava. Komissio esittää yhtenä ratkaisuna, että luottolaitoksen toimintaa tosiasiallisesti johtaviin henkilöihin liittyviä vaatimuksia olisi tiukennettava merkittävästi ja että heidän olisi oltava riittävän hyvämaineisia ja kokeneita ja myös heidän soveltuvuuttaan harjoittaa ammattitoimintaansa olisi arvioitava. Vihreässä kirjassa korostetaan myös tarvetta lisätä osakkeenomistajien osallistumista palkka- ja palkkiopolitiikan hyväksymiseen. Euroopan parlamentti ja neuvosto panevat merkille komission aikomuksen laatia tarvittaessa jatkotoimena säädösehdotuksia näistä kysymyksistä.
(18)
Luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten palkka- ja palkkiokäytäntöjen avoimuuden lisäämiseksi entisestään jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten olisi kerättävä tietoa palkoista ja palkkioista voidakseen vertailla palkka- ja palkkiopolitiikan kehityssuuntia sellaisten määrällisten tietojen luokkien perusteella, joita nämä luottolaitokset ja sijoituspalveluyritykset joutuvat julkistamaan tämän direktiivin mukaisesti. Toimivaltaisten viranomaisten olisi toimitettava kyseiset tiedot Euroopan pankkivalvontaviranomaisten komitealle, jotta se voi suorittaa vastaavia arviointeja unionin tasolla.
(19)
Jotta edistettäisiin valvontatoimien yhtenäistämistä palkka- ja palkkiopolitiikkojen ja -käytäntöjen arvioinnissa sekä tiedonkeruun ja pankkialan palkka- ja palkkioperiaatteiden johdonmukaisen soveltamisen helpottamiseksi, Euroopan pankkivalvontaviranomaisten komitean olisi laadittava ohjeita pankkialan hyvästä palkka- ja palkkiopolitiikasta. Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komitean olisi osallistuttava tällaisten ohjeiden laadintaan siltä osin kuin niitä sovelletaan myös sellaisia henkilöitä koskevaan palkka- ja palkkiopolitiikkaan, jotka osallistuvat luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten harjoittamaan sijoituspalvelujen tarjontaan ja sijoitustoimintaan direktiivissä 2004/39/EY tarkoitetulla tavalla. Euroopan pankkivalvontaviranomaisten komitean olisi järjestettävä teknisiä standardeja koskevia avoimia julkisia kuulemisia ja analysoitava standardeista mahdollisesti aiheutuvia kustannuksia ja hyötyjä. Komission olisi voitava tehdä lainsäädännöllisiä ehdotuksia, jossa finanssivalvontaa koskevan de Larosièren prosessin mukaisesti perustetulle pankkialaa käsittelevälle Euroopan valvontaviranomaiselle ja siinä määrin kuin on aiheellista arvopaperimarkkinoita käsittelevälle Euroopan valvontaviranomaiselle annetaan tehtäväksi laatia luonnoksia teknisiksi sääntely- ja täytäntöönpanostandardeiksi, joilla helpotetaan tiedonkeruuta ja pankkialan palkka- ja palkkioperiaatteiden johdonmukaista soveltamista ja jotka komissio hyväksyy.
(20)
Koska huonosti suunnitellut palkka- ja palkkiopolitiikat ja kannustinjärjestelmät ovat omiaan lisäämään luottolaitoksiin ja sijoituspalveluyrityksiin kohdistuvia riskejä tasolle, jota ei voida pitää hyväksyttävänä, olisi toteutettava välittömästi korjaavia toimia ja tarvittaessa asianmukaisia oikaisutoimenpiteitä. Näin ollen on aiheellista varmistaa, että toimivaltaisilla viranomaisilla on valtuudet määrätä asianomaisten yksiköiden tehtäväksi laadullisia tai määrällisiä toimenpiteitä, joiden tavoitteena on puuttua ongelmiin, joita on havaittu palkka- ja palkkiopolitiikoissa pilari 2:n mukaisessa valvojan kokonaisarviossa. Yhtenä toimivaltaisten viranomaisten käytettävissä olevana laadullisena toimenpiteenä on vaatia luottolaitoksia ja sijoituspalveluyrityksiä vähentämään riskiä, joka sisältyy niiden toimintaan, tuotteisiin ja järjestelmiin, myös tekemällä muutoksia palkka- ja palkkiojärjestelmiinsä tai jäädyttämällä muuttuvat palkkio-osat, jos nämä ovat ristiriidassa tehokkaan riskienhallinnan kanssa. Yhtenä määrällisenä toimenpiteenä on vaatia omien varojen lisäämistä.
(21)
Hyvät hallintorakenteet, avoimuus ja ilmoitusvelvollisuus ovat oleellisia hyvien palkka- ja palkkiopolitiikkojen kannalta. Sen varmistamiseksi, että luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten palkka- ja palkkiojärjestelmät ja niihin liittyvä riski ovat markkinoiden kannalta riittävän läpinäkyviä, kyseisten luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten olisi julkistettava yksityiskohtaisia tietoja palkka- ja palkkiopolitiikastaan ja -käytännöistään sekä, luottamuksellisuussyistä, niiden henkilöiden osalta, joiden ammatillisella toiminnalla on olennainen vaikutus kyseisen luottolaitoksen tai sijoituspalveluyrityksen riskiprofiiliin, yhteenlasketut palkka- ja palkkiomäärät. Tämä tieto olisi annettava kaikkien sidosryhmien (osakkeenomistajat, työntekijät ja yleisö) saataville. Tämä velvollisuus ei saisi kuitenkaan rajoittaa yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24 päivänä lokakuuta 1995 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/46/EY (8) soveltamista.
(22)
Tässä direktiivissä säädettyjä palkkoja ja palkkioita koskevia säännöksiä olisi sovellettava ennen kunkin jäsenvaltion tosiasiallista täytäntöönpanopäivää tehtyjen sopimusten perusteella kyseisen päivämäärän jälkeen myönnettyihin tai maksettuihin palkkoihin ja palkkioihin, jotta taataan niiden vaikuttavuus ja jotta niiden soveltaminen ei aiheuttaisi syrjintää. Jotta tämän direktiivin tavoitteet ja erityisesti tehokkaan riskienhallinnan tavoite turvataan ajanjaksoina, joina rahoitusjärjestelmä on edelleen hyvin epävakaa, ja jotta estetään riski tässä direktiivissä säädettyjen palkkoja ja palkkioita koskevien säännösten kiertämisestä ennen niiden täytäntöönpanoa, näitä säännöksiä on lisäksi tarpeen soveltaa palkkoihin ja palkkioihin, jotka on myönnetty vuonna 2010 suoritetuista palveluista mutta joita ei ole vielä maksettu ennen kunkin jäsenvaltion tosiallista täytäntöönpanopäivää.
(23)
Luottolaitokseen mahdollisesti kohdistuvien riskien arvioinnin tulisi johtaa tehokkaisiin valvontatoimiin. Sen vuoksi on tarpeen jatkaa valvontatoimien lähentämistä, jotta voidaan tukea valvontaviranomaisten yhteisiä päätöksiä ja varmistaa tasapuoliset kilpailuolosuhteet unionissa.
(24)
Luottolaitosten, jotka sijoittavat uudelleenarvopaperistamisiin, on direktiivin 2006/48/EY mukaan noudatettava asianmukaista huolellisuutta myös suojattavien arvopaperistamisten ja näiden perustana olevien arvopaperistamattomien vastuiden osalta. Luottolaitosten olisi arvioitava, muodostavatko vakuudellisiin yritystodistusohjelmiin liittyvät saamiset uudelleenarvopaperistettuja vastuita, samoin kuin sellaisiin ohjelmiin liittyvät saamiset, joissa hankitaan ylimpään etuoikeusluokkaan kuuluvia erillisiä kokonaisten lainojen ryhmiä, joissa yksikään näistä lainoista ei ole arvopaperistettu tai uudelleenarvopaperistettu vastuu ja joissa lainojen myyjä tarjoaa kunkin sijoituksen osalta suojan suuririskisimmälle osalle. Jälkimmäisessä tilanteessa poolikohtaista likviditeettisopimusta ei olisi yleensä pidettävä uudelleenarvopaperistettuna vastuuna, koska se edustaa yhden omaisuuserien muodostaman poolin etuoikeusluokkaa (eli sovellettavaa kokonaisten lainojen ryhmää), joka ei sisällä arvopaperistettuja vastuita. Ohjelmanlaajuinen erillinen takaus, joka kattaa vain jotkin tappiot myyjän tarjoaman eri ryhmiä koskevan suojan ulkopuolelta, sitä vastoin yleensä merkitsisi, että riski, joka liittyy useiden omaisuuserien muodostamaan, vähintään yhden arvopaperistetun vastuun sisältävään ryhmään, olisi etuoikeusluokkiin jaettu ja siten uudelleenarvopaperistettu vastuu. Jos tällainen ohjelma kuitenkin rahoittaa itsensä kokonaan yhtä lajia edustavilla yritystodistuksilla ja jos joko ohjelmanlaajuinen erillinen takaus ei ole uudelleenarvopaperistettu tai yritystodistus on täysin järjestävän luottolaitoksen tukema, niin että yritystodistuksiin sijoittaja on altis järjestäjän maksukyvyttömyysriskille eikä suojattaviin vastuuryhmiin tai omaisuuseriin liittyvälle riskille, tätä yritystodistusta ei yleensä olisi pidettävä uudelleenarvopaperistettuna vastuuna.
(25)
Varovaista arvostusta koskevia direktiivin 2006/49/EY säännöksiä olisi sovellettava kaikkiin käypään arvoon arvostettaviin rahoitusvälineisiin riippumatta siitä, ovatko ne kyseisen laitoksen kaupankäyntivarastossa vai sen ulkopuolella. Olisi syytä täsmentää, että jos varovaista arvostusta soveltamalla saadaan kirjanpitoon tosiasiallisesti merkittyä arvoa pienempi kirjanpitoarvo, omista varoista olisi vähennettävä kyseisen erotuksen absoluuttinen arvo.
(26)
Laitoksilla olisi oltava mahdollisuus valita, sovelletaanko sellaisiin arvopaperistamispositioihin, joiden riskipaino on tämän direktiivin mukaan laskettuna 1 250 prosenttia, pääomavaatimusta vai vähennetäänkö ne omista varoista, riippumatta siitä, ovatko kyseiset positiot kaupankäyntivarastossa vai sen ulkopuolella.
(27)
Selvitysriskejä koskevia pääomavaatimuksia olisi sovellettava myös kaupankäyntivaraston ulkopuolisiin selvitysriskeihin.
(28)
Alulle panevilla tai järjestävillä laitoksilla ei tulisi olla mahdollisuutta kiertää sopimusvelvoitteet ylittävää tukea koskevaa kieltoa käyttämällä kaupankäyntivarastojaan tällaisen tuen tarjoamiseen.
(29)
Rajoittamatta tässä direktiivissä nimenomaisesti vaadittujen tietojen antamista, tiedonantovelvollisuudella olisi pyrittävä siihen, että markkinaosapuolet saavat tarkat ja kattavat tiedot kunkin laitoksen riskiprofiilista. Laitoksia olisi sen vuoksi vaadittava antamaan lisätietoja, joita ei nimenomaisesti mainita tässä direktiivissä, kun tietojen antaminen on tarpeen tämän tavoitteen saavuttamiseksi.
(30)
Direktiivin 2006/48/EY yhdenmukaisen täytäntöönpanon varmistamiseksi koko unionissa komissio ja Euroopan pankkivalvontaviranomaisten komitea perustivat vuonna 2006 työryhmän (vakavaraisuusdirektiivin saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä käsittelevä ryhmä), jolle annettiin tehtäväksi keskustella mainitun direktiivin täytäntöönpanoon liittyvistä kysymyksistä sekä etsiä niihin ratkaisuja. Työryhmän mukaan tietyt direktiivien 2006/48/EY ja 2006/49/EY tekniset säännökset vaativat vielä täsmentämistä. Sen vuoksi on aiheellista täsmentää kyseisiä säännöksiä.
(31)
Jos arvopaperistamisposition ulkoisessa luottoluokituksessa on otettu huomioon sijoittavan laitoksen itsensä tarjoaman luottosuojan vaikutus, kyseisellä laitoksella ei tulisi olla mahdollisuutta hyötyä tähän suojaan perustuvasta alhaisemmasta riskipainosta. Tällöin arvopaperistamista ei saisi vähentää pääomasta, jos riskipaino voidaan määrittää muilla keinoin kyseisen position todellisen riskin mukaisesti ottamatta tällaista luottosuojaa huomioon.
(32)
Laitoksia koskevaa tiedonantovelvollisuutta olisi tiukennettava merkittävästi arvopaperistamisen alalla. Vaatimuksissa olisi otettava huomioon myös kaupankäyntivarastoon kuuluvien arvopaperistamispositioiden riskit. Lisäksi laitoksen arvopaperistamistoimintoja koskevan riittävän avoimuuden varmistamiseksi tiedoista olisi käytävä ilmi, missä määrin laitos toimii järjestäjänä arvopaperistamista varten perustetuille erillisyhtiöille, ja se, onko mukana tiettyjä toisiinsa sidoksissa olevia yhteisöjä, sillä toisiinsa kiinteästi liittyvät osapuolet voivat merkitä jatkuvia riskejä kyseiselle laitokselle.
(33)
Arvopaperistamispositioiden korkosopimusten erityisriskistä johtuvat pääomavaatimukset olisi sovitettava muuta rahoitustoimintaa koskevien pääomavaatimusten mukaisiksi, koska arvopaperistamispositioita käsitellään jälkimmäisissä vaatimuksissa eriytetymmällä ja riskiherkemmällä tavalla.
(34)
Markkinariskiä koskevien pääomavaatimusten laskemiseen käytettäviä sisäisiä malleja koskevia vaatimuksia olisi tiukennettava, koska kyseisten mallien suorituskyky on viime aikoina ollut heikkoa. Niiden olisi erityisesti katettava paremmin kaupankäyntivarastoon sisältyvät luottoriskit. Lisäksi pääomavaatimuksiin olisi sisällyttävä stressitilanteisiin sovitettu osa, jolla tiukennetaan pääomavaatimuksia markkinaolosuhteiden vaikeutuessa ja pienennetään myötäsyklisyyspotentiaalia. Laitosten olisi myös suoritettava käänteisiä stressitestejä selvittääkseen, mitkä skenaariot saattavat uhata laitoksen elinkelpoisuutta, elleivät ne voi osoittaa testiä turhaksi. Koska arvopaperistamispositioita on viime aikoina ollut erityisen vaikea käsitellä sisäisiin malleihin perustuvilla menetelmillä, olisi rajoitettava laitosten mahdollisuutta mallintaa arvopaperistamiseen liittyviä riskejä, jotka sisältyvät kaupankäyntivarastoon, ja edellytettävä lähtökohtaisesti, että kaupankäyntivarastoon kuuluville arvopaperistamispositioille asetetaan standardoitu pääomavaatimus.
(35)
Tässä direktiivissä säädetään rajoitetuista poikkeuksista tiettyjen korrelaatiokaupankäyntitoimien suhteen, joiden mukaisesti rahoituslaitoksen valvoja voi antaa rahoituslaitoksen laskea tiukkoihin vähimmäisvaatimuksiin perustuva kokonaisriskin pääomavaatimus. Tällaisissa tapauksissa rahoituslaitoksen olisi sovellettava näihin toimiin pääomavaatimusta, joka on yhtä suuri kuin tämän kansainvälisesti kehitetyn lähestymistavan mukaisista pääomavaatimuksista suurempi ja joka on 8 prosenttia standardimittausmenetelmän mukaisesta erityisriskipääomavaatimuksesta. Siltä ei olisi vaadittava, että se soveltaa näihin vastuisiin ”riskin kasvusta johtuvaa pääomavaatimusta”, mutta ne olisi kuitenkin sisällytettävä sekä päivittäisiin todennäköisiin tappiolukuihin että stressitestattuihin todennäköisiin tappiolukuihin.
(36)
Direktiivin 2006/48/EY 152 artiklassa edellytetään, että tietyillä luottolaitoksilla on 31 päivän joulukuuta 2006 ja 31 päivän joulukuuta 2009 välisillä kolmella 12 kuukauden jaksolla vähintään tiettyjä mainittuja vähimmäismääriä vastaavat omat varat. Pankkialan nykytilanteen valossa ja Baselin pankkivalvontakomitean vahvistamien vähimmäispääomaa koskevien siirtymäjärjestelyjen pidentämisen vuoksi on aiheellista jatkaa tätä vaatimusta rajoitetuksi ajanjaksoksi 31 päivään joulukuuta 2011 saakka.
(37)
Jotta kohtuuttomat ja suhteettomat siirtymäkauden pääomavaatimusten toteuttamiskustannukset eivät vähentäisi luottolaitosten halukkuutta siirtyä sisäisten luottoluokitusten menetelmään, jäljempänä ”IRB-menetelmä”, tai kehittyneisiin mittaamismenetelmiin, IRB-menetelmään tai kehittyneisiin mittaamismenetelmiin 1 päivän tammikuuta 2010 jälkeen siirtyvien luottolaitosten, jotka ovat aikaisemmin laskeneet pääomavaatimuksensa muiden vähemmän kehittyneiden menetelmien mukaisesti, olisi voitava valvontaviranomaisen luvalla sallia käyttävän vähemmän kehittyneitä menetelmiä siirtymäkautena sovellettavan alarajan laskemiseen. Toimivaltaisten viranomaisten olisi valvottava tiiviisti markkinoitaan ja varmistettava tasapuoliset toimintaedellytykset kaikilla markkinoillaan ja markkinasegmenteillään ja torjuttava kilpailun vääristyminen sisämarkkinoilla.
(38)
Paremmasta lainsäädännöstä tehdyn toimielinten välisen sopimuksen (9) 34 kohdan mukaisesti jäsenvaltioita kannustetaan laatimaan itseään varten ja unionin edun vuoksi omia taulukoitaan, joista ilmenee mahdollisuuksien mukaan tämän direktiivin ja sen kansallisen lainsäädännön osaksi saattamisen edellyttämien toimenpiteiden välinen vastaavuus, ja julkaisemaan ne.
(39)
Tämän direktiivin säännökset ovat osa finanssikriisistä johtuvaa uudistusprosessia. G20-ryhmän, finanssimarkkinoiden vakausneuvoston ja Baselin pankkivalvontakomitean päätelmien mukaisesti saattaa olla tarpeen toteuttaa lisäuudistuksia, jotka koskevat esimerkiksi tarvetta koota suhdannepuskureita, ”suhdannevarauksia”, perusteluja direktiivin 2006/48/EY mukaisten pääomavaatimusten laskennalle sekä lisätoimenpiteitä luottolaitoksia koskeville riskiperusteisille vaatimuksille, jotta rajoitetaan pankkijärjestelmän velkaantuneisuuden lisääntymistä. Asianmukaisen demokraattisen valvonnan varmistamiseksi Euroopan parlamentin ja neuvoston olisi voitava osallistua prosessiin varhaisessa vaiheessa ja tehokkaasti.
(40)
Komission olisi tarkasteltava direktiivien 2006/48/EY ja 2006/49/EY soveltamista varmistaakseen, että niiden säännöksiä sovelletaan tasapuolisesti siten, että luottolaitoksia ei syrjitä niiden oikeudellisen rakenteen tai omistajuusmallin perusteella.
(41)
Komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti direktiivin 2006/48/EY teknisistä mukautuksista määritelmien selventämiseksi mainitun direktiivin yhtenäisen soveltamisen varmistamiseksi tai rahoitusmarkkinoiden kehityksen huomioon ottamiseksi; terminologian ja puitemääritelmien yhtenäistämiseksi myöhemmin annettujen asiaa koskevien säädösten kanssa; molemminpuolista tunnustamista mainitun direktiivin mukaan edellyttävien toimintojen luettelon sisällön laajentamiseksi tai terminologian mukauttamiseksi rahoitusmarkkinoiden kehitys huomioon ottaen; niiden alojen mukauttamiseksi, joiden osalta toimivaltaiset viranomaiset ovat velvollisia vaihtamaan tietoja; mainitun direktiivin omia varoja koskevien säännösten mukauttamiseksi vastaamaan kirjanpitostandardien tai unionin lainsäädännön kehitystä taikka valvontakäytäntöjen yhtenäistämisen osalta; vastuuryhmien luettelon laajentamiseksi, jotta vakiomenetelmät ja IRB-menetelmät ottaisivat huomioon rahoitusmarkkinoiden kehityksen; tiettyjen näiden vastuuryhmien kannalta olennaisten määrien mukauttamiseksi inflaation vaikutusten huomioimiseksi; taseen ulkopuolisten erien luettelon ja luokittelun mukauttamiseksi; sekä vastapuoliluottoriskin käsittelyä, riskin organisointia ja käsittelyä, vakiomenettelyjä ja IRB-menettelyjä, luottoriskin vähentämistä, arvopaperistamista, operatiivista riskiä, toimivaltaisten viranomaisten suorittamaa tarkastelua ja arviointia sekä julkistamista koskevien erityismääräysten ja teknisten edellytysten mukauttamiseksi, jotta otetaan huomioon rahoitusmarkkinoiden tai kirjanpitostandardien tai unionin lainsäädännön kehitys taikka kehitys valvontakäytäntöjen yhtenäistämisen osalta. Komissiolle olisi myös siirrettävä valta hyväksyä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti niiden toimenpiteiden osalta, joilla määritetään sellaisten äkillisten ja odottamattomien korkojen muutoksen suuruus, joilla on merkitystä toimivaltaisten viranomaisten direktiivin 2006/48/EY nojalla suorittamalle ei-kaupallisesta toiminnasta johtuvan riskin tarkastelulle ja arvioinnille; määrätä mainitun direktiivin mukaisen omien varojen vähimmäismäärän tai riskipainotusten tilapäisestä alentamisesta erityisten olosuhteiden huomioon ottamiseksi; selventää tiettyjen riskien rajaamista kyseisen direktiivin suuria riskejä koskevien säännösten soveltamisalan ulkopuolelle; ja mukauttaa edellytyksiä, joilla valvojat arvioivat direktiivin nojalla luottolaitoksen hankkijaehdokkaan soveltuvuutta sekä ehdotettujen hankintojen taloudellista järkevyyttä.
(42)
Komissiolle olisi myös siirrettävä valta hyväksyä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti direktiivin 2006/49/EY teknisistä mukautuksista määritelmien selventämiseksi mainitun direktiivin yhtenäisen soveltamisen varmistamiseksi tai rahoitusmarkkinoiden kehityksen huomioon ottamiseksi; direktiivin tiettyjen määräysten edellyttämien alkupääomaa koskevien määrien ja kaupankäyntivaraston pääomavaatimusten laskemista koskevien erityismäärien mukauttamiseksi, jotta talouden ja luotonannon alan kehitys otetaan huomioon; omia vaadittuja vähimmäispääomia koskeviin tiettyihin poikkeuksiin oikeutettujen sijoituspalveluyritysten luokkien mukauttamiseksi, jotta rahoitusmarkkinoiden kehitys otetaan huomioon; selventää vaatimusta, jonka mukaan sijoituspalveluyrityksillä olisi oltava omia varoja yksi neljäsosa edellisen vuoden kiinteistä välillisistä kustannuksista, jotta mainitun direktiivin yhdenmukainen soveltaminen varmistetaan; myöhemmin annettujen säädösten terminologian ja määritelmien yhdenmukaistamiseksi; eri riskiluokkien ja suurten riskien pääomavaatimusten laskemista, pääomavaatimusten laskemisen sisäisten mallien käyttöä ja kaupankäyntiä koskevien mainitun direktiivin teknisten määräysten mukauttamiseksi, jotta otetaan huomioon rahoitusmarkkinoiden tai riskinarvioinnin tai kirjanpitostandardien taikka unionin lainsäädännön kehitys, tai kehitys, joka koskee valvontakäytäntöjen yhtenäistämistä; sekä direktiivin 2004/39/EY soveltamisalaan liittyvien eri kysymysten tarkastelun tulosten huomioon ottamiseksi.
(43)
Euroopan parlamentin ja neuvoston olisi voitava vastustaa delegoitua säädöstä kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun säädös on annettu tiedoksi. Euroopan parlamentin tai neuvoston aloitteesta määräaikaa olisi voitava pidentää kolmella kuukaudella. Euroopan parlamentin ja neuvoston olisi voitava ilmoittaa muille toimielimille, etteivät ne aio vastustaa säädöstä. Tämä delegoitujen säädösten pikainen hyväksyminen on asianmukaista erityisesti silloin, kun on noudatettava määräaikoja, esimerkiksi silloin kun perussäädöksessä asetetaan komissiolle määräaikoja delegoitujen säädösten antamiseksi.
(44)
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklaa koskevassa julistuksessa N:o 39, joka on 13 päivänä joulukuuta 2007 allekirjoitetun Lissabonin sopimuksen hyväksyneen hallitustenvälisen konferenssin päätösasiakirjan liitteenä, konferenssi pani merkille, että komissio aikoo vakiintuneen käytäntönsä mukaisesti jatkaa jäsenvaltioiden nimeämien asiantuntijoiden kuulemista valmistellessaan sellaisia rahoituspalvelualaa koskevia säädöksiä, jotka annetaan säädösvallan siirron nojalla.
(45)
Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän direktiivin tavoitteita eli velvoittaa luottolaitoksia ja sijoituspalveluyrityksiä harjoittamaan tehokkaan riskienhallinnan kanssa sopusoinnussa olevaa palkka- ja palkkiopolitiikkaa ja mukauttaa tiettyjä pääomavaatimuksia vastauksena finanssikriisiin, vaan ne voidaan toiminnan laajuuden ja vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla, joten unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on näiden tavoitteiden saavuttamiseksi tarpeen.
(46)
Sen vuoksi direktiivejä 2006/48/EY ja 2006/49/EY olisi muutettava,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Direktiivin 2006/48/EY muuttaminen
Muutetaan direktiivi 2006/48/EY seuraavasti:
1)
Muutetaan 4 artikla seuraavasti:
a)
Lisätään alakohdat seuraavasti:
”40 a)
’uudelleenarvopaperistamisella’ tarkoitetaan arvopaperistamista, jossa arvopaperistettaviin omaisuuseriin liittyvä riski jaetaan etuoikeusluokkiin ja jossa vähintään yksi suojattavista eristä on arvopaperistamispositio;
40 b)
’uudelleenarvopaperistetulla positiolla’ tarkoitetaan uudelleenarvopaperistamisesta syntyvää omaisuuserää;”
b)
Lisätään kohta seuraavasti:
”49)
lisäeläke-etuuksilla’ tarkoitetaan ylimääräisiä eläke-etuuksia, jotka luottolaitos myöntää vapaaehtoisesti työntekijälle osana kyseisen työntekijän muuttuvaa palkitsemista ja joihin eivät sisälly kertyneet etuudet, jotka työntekijä saa yrityksen yleisen eläkejärjestelmän ehtojen mukaan.”
2)
Lisätään 11 artiklan 1 kohtaan alakohta seuraavasti:
”Euroopan pankkivalvontaviranomaisten komitean on varmistettava, että luottolaitoksen toimintaa tosiasiallisesti johtavien henkilöiden sopivuuden arviointia varten on olemassa ohjeet.”
3)
Muutetaan 22 artikla seuraavasti:
a)
Korvataan 1 kohta seuraavasti:
”1. Kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on vaadittava, että jokaisessa luottolaitoksessa on toimiva päätöksenteko-, ohjaus- ja valvontajärjestelmä, joka muodostuu selkeästä organisaatiorakenteesta, jossa vastuualueet on määritelty yksityiskohtaisesti, läpinäkyvästi ja kattavasti, tehokkaista prosesseista sellaisten riskien tunnistamiseksi, hallinnoimiseksi, seuraamiseksi ja raportoimiseksi, joille se on tai saattaa olla alttiina, riittävistä sisäisen valvonnan menetelmistä, mukaan lukien luotettavat hallinto- ja laskentamenetelmät, sekä palkka- ja palkkiopolitiikasta ja -käytännöistä, jotka ovat sopusoinnussa hyvän ja tehokkaan riskienhallinnan kanssa ja edistävät sitä.”
b)
Lisätään kohdat seuraavasti:
”3. Kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on käytettävä liitteessä XII olevan 2 osan 15 kohdan f alakohdassa vahvistettujen tietojen julkistamista koskevien kriteerien mukaisesti kerättyjä tietoja palkka- ja palkkiopolitiikan kehityssuuntien ja käytäntöjen vertailemiseen. Toimivaltainen viranomainen toimittaa nämä tiedot Euroopan pankkivalvontaviranomaisten komitealle.
4. Euroopan pankkivalvontaviranomaisten komitean on varmistettava, että hyvästä palkka- ja palkkiopolitiikasta on olemassa liitteessä V olevassa 23 ja 24 kohdassa esitettyjen periaatteiden mukaiset ohjeet. Näissä ohjeissa on myös otettava huomioon rahoituspalvelualan palkka- ja palkkiopolitiikasta 30 päivänä huhtikuuta 2009 annetussa komission suosituksessa (10) esitetyt moitteetonta palkka- ja palkkiopolitiikkaa koskevat periaatteet.
Euroopan pankkivalvontaviranomaisten komitean on myös muun ohella varmistettava, että on olemassa ohjeet, joissa
a)
vahvistetaan erityisperusteet kokonaispalkitsemisen kiinteiden ja muuttuvien osien asianmukaisten suhteiden määrittämiseksi liitteessä V olevan 23 kohdan l alakohdassa tarkoitetulla tavalla;
b)
yksilöidään välineet, joita voidaan käyttää liitteessä V olevan 23 kohdan o alakohdan ii alakohdassa tarkoitettuina instrumentteina, joissa otetaan asianmukaisella tavalla huomioon mainitun liitteen 23 kohdan o alakohdassa tarkoitettu luottolaitoksen luottokelpoisuus.
Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komitean on läheisessä yhteistyössä Euroopan pankkivalvontaviranomaisten komitean kanssa varmistettava, että sellaisiin henkilöstöluokkiin sovellettavasta palkka- ja palkkiopolitiikasta on olemassa ohjeet, jotka osallistuvat direktiivin 2004/39/EY 4 artiklan 1 kohdan 2 alakohdassa tarkoitettuihin sijoituspalvelujen tarjontaan ja sijoitustoiminnan harjoittamiseen.
Euroopan pankkivalvontaviranomaisten komitea vertailee toimivaltaisten viranomaisten 3 kohdan mukaisesti toimittamien tietojen perusteella palkka- ja palkkiokäytäntöjä unionin tasolla.
5. Kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on kerättävä kustakin luottolaitoksesta tiedot niiden henkilöiden lukumäärästä, jotka ansaitsevat vähintään miljoona euroa, ja näiden henkilöiden liiketoiminta-alasta sekä palkan, tulospalkkioiden, pitkän aikavälin palkkioiden ja laitoksen maksettavien eläkemaksujen keskeisistä perusteista. Nämä tiedot toimitetaan Euroopan pankkivalvontaviranomaisten komitealle, joka julkistaa ne kaikkien kotijäsenvaltioiden osalta koostetusti käyttäen yhteistä raportointikaavaa. Euroopan pankkivalvontaviranomaisten komitea voi laatia ohjeita helpottamaan tämän kohdan täytäntöönpanoa ja varmistamaan kerättyjen tietojen yhdenmukaisuuden.
4.
Lisätään 54 artiklaan kohta seuraavasti:
”Jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden asianomaisilla toimivaltaisilla viranomaisilla on ensimmäistä kohtaa sovellettaessa valtuudet määrätä tai soveltaa taloudellisia ja muita seuraamuksia tai muita toimenpiteitä. Seuraamusten tai toimenpiteiden on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia.”
5)
Korvataan 57 artiklan ensimmäisen kohdan r alakohta seuraavasti:
”r)
arvopaperistamispositiot, joiden riskipaino on 1 250 prosenttia tämän direktiivin mukaisesti laskettuina, ja kaupankäyntivarastoon kuuluvat arvopaperistamispositiot, joiden riskipaino olisi 1 250 prosenttia, jos niitä ei luettaisi kyseisen luottolaitoksen kaupankäyntivarastoon.”.
6)
Lisätään 64 artiklaan kohta seuraavasti:
”5. Luottolaitosten on sovellettava direktiivin 2006/49/EY liitteessä VII olevan B osan vaatimuksia kaikkiin käypään arvoon arvostettaviin omaisuuseriinsä laskiessaan omien varojen määrää ja vähennettävä 57 artiklan a-c a alakohdan erien kokonaismäärästä, josta on vähennetty i-k alakohdan erät, mahdollisesti tarvittavien uusien arvonoikaisujen kokonaismäärä. Euroopan pankkivalvontaviranomaisten komitea laatii tämän säännöksen soveltamisen yksityiskohtia koskevat ohjeet.”
7)
Korvataan 66 artiklan 2 kohta seuraavasti:
”2. Edellä olevan 57 artiklan l-r alakohdan erien kokonaismäärä on vähennettävä puoliksi kyseisen artiklan ensimmäisen kohdan a-c a alakohdan erien kokonaismäärästä, josta on vähennetty kyseisen artiklan i-k alakohdan erät, ja puoliksi kyseisen artiklan d-h alakohdan erien kokonaismäärästä sen jälkeen, kun tämän artiklan 1 kohdassa säädettyjä rajoituksia on sovellettu. Jos puolet 57 artiklan l-r alakohdan erien kokonaismäärästä ylittää d-h alakohdan erien kokonaismäärän, ylijäävä osa vähennetään kyseisen artiklan a-c a alakohdan erien kokonaismäärästä, josta on vähennetty kyseisen artiklan i-k alakohdan erät.
Edellä 57 artiklan r alakohdassa tarkoitettuja eriä ei vähennetä, jos ne on sisällytetty 75 artiklaa sovellettaessa laskettuun riskipainotettujen erien yhteismäärään tässä direktiivissä täsmennetyllä tavalla tai pääomavaatimusten laskentaan direktiivin 2006/49/EY liitteessä I tai V täsmennetyllä tavalla.”
8)
Korvataan 75 artiklan b ja c alakohta seuraavasti:
”b)
kaupankäyntivarastoon liittyvän positioriskin ja vastapuoliriskin osalta sekä, siltä osin kuin on sallittua ylittää 111-117 artiklassa säädetyt rajoitukset nämä rajoitukset ylittävien suurten riskikeskittymien osalta, direktiivin 2006/49/EY 18 artiklan ja 28-32 artiklan mukaisesti määritetyt pääomavaatimukset;
c)
kaikkeen liiketoimintaan liittyvän valuuttariskin, selvitysriskin ja hyödykeriskin osalta direktiivin 2006/49/EY 18 artiklan mukaisesti määritetyt pääomavaatimukset;”
9)
Korvataan 101 artiklan 1 kohta seuraavasti:
”1. Järjestävä luottolaitos tai sellainen alulle paneva luottolaitos, joka on soveltanut arvopaperistamisen osalta 95 artiklaa riskipainotettujen saamisten yhteismäärän laskennassa tai myynyt rahoitusvälineitä kaupankäyntivarastostaan arvopaperistamista varten perustetulle erillisyhtiölle siten, että sitä ei enää vaadita pitämään omia varoja kyseisten rahoitusvälineiden riskiä varten, ei saa tarjota arvopaperistamiselle sopimusvelvoitteensa ylittävää tukea vähentääkseen todellisia tai mahdollisia tappioita sijoittajille.”
10)
Muutetaan 136 artikla seuraavasti:
a)
Lisätään 1 kohdan toiseen alakohtaan alakohdat seuraavasti:
”f)
ne voivat vaatia luottolaitoksia rajoittamaan muuttuvan palkkio-osan määrän tietyksi prosenttiosuudeksi kokonaisnettotuotoista, jos palkkiomäärä on ristiriidassa terveen pääomapohjan kanssa;
g)
ne voivat vaatia luottolaitoksia käyttämään nettovoittoja pääomapohjan lujittamiseen.”
b)
Lisätään 2 kohtaan alakohta seuraavasti:
”Määritettäessä omien varojen asianmukaista tasoa 124 artiklan mukaisen tarkastelun ja arvioinnin perusteella toimivaltaisten viranomaisten on arvioitava, onko välttämätöntä asettaa vähimmäistason lisäksi erityinen vakavaraisuusvaatimus luottolaitokseen kohdistuvien tai mahdollisesti kohdistuvien riskien kattamiseksi, ottaen huomioon seuraavat seikat:
a)
123 artiklassa tarkoitettuun luottolaitosten pääomanhallintaprosessiin liittyvät määrälliset ja laadulliset näkökohdat;
b)
22 artiklassa tarkoitetut luottolaitosten järjestelmät, prosessit ja menetelmät;
c)
124 artiklan mukaisesti suoritetun tarkastelun ja arvioinnin tulos.”
11)
Korvataan 145 artiklan 3 kohta seuraavasti:
”3. Luottolaitosten on vahvistettava viralliset toimintaperiaatteet 1 ja 2 kohdan mukaisen tiedonantovelvollisuuden noudattamiseksi ja niillä on oltava toimintaperiaatteet julkistettavien tietojen asianmukaisuuden arvioimiseksi, mukaan lukien niiden tietojen todentaminen ja julkistamistiheys. Luottolaitoksilla on oltava toimintaperiaatteet myös sen seikan arvioimiseksi, antavatko niiden julkistamat tiedot markkinaosapuolille kattavan käsityksen niiden riskiprofiilista.
Jos julkistetut tiedot eivät anna markkinaosapuolille kattavaa käsitystä riskiprofiilista, luottolaitosten on julkistettava tiedot, jotka tarvitaan 1 kohdassa vaadittujen tietojen lisäksi. Niiden edellytetään kuitenkin julkistavan ainoastaan sellaiset tiedot, jotka ovat liitteessä XII olevassa 1 osassa vahvistettujen tietojen julkistamisen teknisten kriteerien mukaan olennaisia eivätkä liikesalaisuuksia tai luottamuksellisia tietoja.”
12)
Korvataan VI osaston otsikko seuraavasti:
”DELEGOIDUT SÄÄDÖKSET JA TÄYTÄNTÖÖNPANOVALTUUDET”
13)
Muutetaan 150 artikla seuraavasti:
a)
Korvataan 1 kohta seuraavasti:
”1. Rajoittamatta omien varojen osalta ehdotusta, joka komission on esitettävä 62 artiklan nojalla, tekniset mukautukset seuraavien seikkojen osalta tehdään 151 a artiklan mukaisesti delegoiduilla säädöksillä ja 151 b ja 151 c artiklan ehtoja noudattaen:
a)
määritelmien selventäminen tämän direktiivin yhdenmukaisen soveltamisen varmistamiseksi;
b)
määritelmien selventäminen rahoitusmarkkinoiden kehityksen huomioon ottamiseksi tätä direktiiviä sovellettaessa;
c)
sanaston yhdenmukaistaminen ja määritelmien muotoilu yhdenmukaiseksi luottolaitoksia ja niihin liittyviä seikkoja koskevan uuden lainsäädännön kanssa;
d)
edellä 23 ja 24 artiklassa tarkoitetun ja liitteessä I olevan luettelon sisällön laajentaminen tai luettelossa käytetyn sanaston muuttaminen rahoitusmarkkinoiden kehityksen mukaisesti;
e)
alat, joilla toimivaltaisten viranomaisten on vaihdettava 42 artiklassa lueteltuja tietoja;
f)
tekniset mukautukset 56-67 artiklaan ja 74 artiklaan tilinpäätösstandardien kehityksen tai unionin lainsäädännön vaatimusten huomioon ottamiseksi tai valvontakäytäntöjen lähentämisen osalta;
g)
edellä 79 ja 86 artiklassa esitetyn riskiluokkien luettelon muuttaminen rahoitusmarkkinoiden kehityksen huomioon ottamiseksi;
h)
edellä 79 artiklan 2 kohdan c alakohdassa, 86 artiklan 4 kohdan a alakohdassa ja liitteessä VII olevan 1 osan 5 kohdassa ja 2 osan 15 kohdassa määritellyt määrät inflaation vaikutusten huomioon ottamiseksi;
i)
liitteessä II ja IV olevien taseen ulkopuolisten erien luettelo ja jaottelu;
j)
muutokset liitteiden III ja V-XII säännöksiin rahoitusmarkkinoiden, varsinkin uusien rahoitustuotteiden kehityksen tai unionin lainsäädännön huomioon ottavissa tilinpäätösstandardeissa tai -vaatimuksissa tapahtuvan kehityksen huomioon ottamiseksi tai valvontakäytäntöjen lähentämisen osalta.
1a. Seuraavat toimenpiteet hyväksytään 151 artiklan 2 a kohdassa tarkoitettua sääntelymenettelyä noudattaen:
a)
tekniset mukautukset 2 artiklassa olevaan luetteloon;
b)
edellä 9 artiklassa säädetyn perustamispääoman määrän muuttaminen taloudellisen ja rahoitusalan kehityksen mukaisesti.”
b)
Muutetaan 2 kohta seuraavasti:
i)
Korvataan ensimmäisen alakohdan johdantokappale seuraavasti:
”Komissio voi säätää seuraavat toimenpiteet:”
ii)
Korvataan toinen alakohta seuraavasti:
”Ensimmäisen alakohdan a, b, c ja f alakohdassa tarkoitetut toimenpiteet hyväksytään 151 a artiklan mukaisesti delegoiduilla säädöksillä ja 151 b ja 151 c artiklan ehtoja noudattaen. Ensimmäisen alakohdan d ja e alakohdassa tarkoitetut toimenpiteet hyväksytään 151 artiklan 2 a kohdassa tarkoitettua sääntelymenettelyä noudattaen.”
14)
Poistetaan 151 artiklan 2 ja 3 kohta.
15)
Lisätään artiklat seuraavasti:
”151 a artikla
Siirretyn säädösvallan käyttäminen
1. Siirretään komissiolle neljän vuoden ajaksi 15 päivästä joulukuuta 2010 lukien valta antaa 150 artiklan 1 kohdassa ja 2 kohdan toisen alakohdan ensimmäisessä virkkeessä tarkoitettuja delegoituja säädöksiä. Komissio esittää siirrettyä säädösvaltaa koskevan kertomuksen viimeistään kuusi kuukautta ennen neljän vuoden kauden päättymistä. Säädösvallan siirtoa jatketaan ilman eri toimenpiteitä samanpituisiksi kausiksi, jollei Euroopan parlamentti tai neuvosto peruuta siirtoa 151 b artiklan mukaisesti.
2. Heti kun komissio on hyväksynyt delegoidun säädöksen, se antaa säädöksen tiedoksi samanaikaisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
3. Komissiolle siirrettyyn valtaan antaa delegoituja säädöksiä sovelletaan 151 b ja 151 c artiklassa säädettyjä ehtoja.
151 b artikla
Säädösvallan siirron peruuttaminen
1. Euroopan parlamentti tai neuvosto voi milloin tahansa peruuttaa 150 artiklan 1 kohdassa ja 2 kohdan toisen alakohdan ensimmäisessä virkkeessä tarkoitetun säädösvallan siirron.
2. Toimielin, joka on aloittanut sisäisen menettelyn päättääkseen, peruuttaako se säädösvallan siirron, pyrkii ilmoittamaan asiasta toiselle toimielimelle ja komissiolle kohtuullisessa ajassa ennen lopullisen päätöksen tekemistä sekä ilmoittaa samalla, mitä siirrettyä säädösvaltaa mahdollinen peruuttaminen koskee.
3. Peruuttamispäätöksellä lopetetaan päätöksessä mainittu säädösvallan siirto. Päätös tulee voimaan joko välittömästi tai jonakin myöhempänä, siinä mainittuna päivänä. Päätös ei vaikuta aiemmin annettujen delegoitujen säädösten voimassaoloon. Se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
151 c artikla
Delegoitujen säädösten vastustaminen
1. Euroopan parlamentti ja neuvosto voivat vastustaa delegoitua säädöstä kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun säädös on annettu tiedoksi. Euroopan parlamentin tai neuvoston aloitteesta määräaikaa pidennetään kolmella kuukaudella.
2. Jos Euroopan parlamentti tai neuvosto ei ole 1 kohdassa tarkoitetun määräajan päättyessä vastustanut delegoitua säädöstä, se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä ja se tulee voimaan siinä mainittuna päivänä. Delegoitu säädös voidaan julkaista Euroopan unionin virallisessa lehdessä ja se voi tulla voimaan ennen kyseisen määräajan päättymistä, jos sekä Euroopan parlamentti että neuvosto ovat molemmat ilmoittaneet komissiolle, etteivät ne aio vastustaa kyseistä säädöstä.
3. Jos joko Euroopan parlamentti tai neuvosto vastustaa delegoitua säädöstä 1 kohdassa tarkoitetun määräajan kuluessa, se ei tule voimaan. Säädöstä vastustava toimielin esittää Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 296 artiklan mukaisesti syyt, miksi se vastustaa delegoitua säädöstä.”
16)
Lisätään 152 artiklaan kohdat seuraavasti:
”5 a. Luottolaitoksilla, jotka laskevat riskipainotettujen erien yhteismäärän 84-89 artiklan mukaisesti, on oltava 31 päivään joulukuuta 2011 saakka vähintään 5 c tai tarvittaessa 5 d kohdassa mainittuja määriä vastaavat omat varat.
5 b. Luottolaitoksilla, jotka laskevat operatiivisen riskin pääomavaatimuksensa käyttämällä 105 artiklassa tarkoitettua kehittynyttä mittaamismenetelmää, on oltava 31 päivään joulukuuta 2011 saakka vähintään 5 c kohdassa tai tarvittaessa 5 d kohdassa mainittuja määriä vastaavat omat varat.
5 c. Edellä 5 a ja 5 b kohdassa tarkoitetun määrän on oltava 80 prosenttia siitä omien varojen vähimmäismäärästä, joka luottolaitokselta vaadittaisiin direktiivin 93/6/ETY 4 artiklan ja direktiivin 2000/12/EY nojalla, sellaisina kuin niitä sovellettiin ennen 1 päivää tammikuuta 2007.
5 d. Jäljempänä 5 e kohdassa tarkoitettujen luottolaitosten osalta 5 a ja 5 b kohdassa tarkoitettu määrä voi toimivaltaisten viranomaisten luvalla olla 80 prosenttia siitä omien varojen vähimmäismäärästä, joka noilta luottolaitoksilta vaadittaisiin 78-83 artiklan, 103 tai 104 artiklan ja direktiivin 2006/49/EY nojalla, sellaisena kuin niitä sovelletaan ennen 1 päivää tammikuuta 2011.
5 e. Luottolaitos voi soveltaa 5 d kohtaa ainoastaan, jos se alkoi käyttää IRB-menetelmää tai kehittyneitä mittaamismenetelmiä pääomavaatimustensa laskemiseen 1 päivänä tammikuuta 2010 tai sen jälkeen.”
17)
Korvataan 154 artiklan 5 kohta seuraavasti:
”5. Keskimääräinen riskipainotettu tappio-osuus kaikkien asuinkiinteistövakuudellisten vähittäisvastuiden osalta, jotka eivät ole keskushallinnon takaamia, ei saa olla alle 10 prosenttia 31 päivään joulukuuta 2012 asti.”
18)
Lisätään 156 artiklaan kolmannen kohdan jälkeen kohdat seuraavasti:
”Komissio tarkastelee 1 päivään huhtikuuta 2013 mennessä palkka- ja palkkiopolitiikkaa koskevia säännöksiä, muun muassa liitteissä V ja XII olevia säännöksiä, ja raportoi niistä kiinnittäen erityishuomiota niiden tehokkuuteen, täytäntöönpanoon ja valvontaan sekä ottaa tämän yhteydessä huomioon kansainvälisen kehityksen. Tarkastelussa määritetään mahdolliset puutteet, joita aiheutuu suhteellisuusperiaatteen soveltamisesta näihin säännöksiin. Komissio toimittaa kyseisen kertomuksen mahdollisine ehdotuksineen Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
Johdonmukaisuuden ja tasapuolisten toimintaedellytysten varmistamiseksi komissio tarkastelee 54 artiklan täytäntöönpanoa eri puolilla unionia määrättävien ja sovellettavien seuraamusten ja muiden toimenpiteiden johdonmukaisuuden osalta sekä antaa tarvittaessa ehdotuksia asiasta.
Arvioilla, joita komissio tekee tämän direktiivin soveltamisesta, on varmistettava, että sen soveltaminen ei johda luottolaitosten ilmeiseen eriarvoiseen kohteluun niiden oikeudellisen rakenteen tai omistajuusmallin perusteella.
Pääomaan sovellettavan vakavaraisuusvalvonnan johdonmukaisuuden varmistamiseksi komissio tarkastelee, onko asianmukaista viitata 66 artiklan 1 a kohdan a alakohdassa ja liitteessä V olevan 23 kohdan o alakohdan ii alakohdassa tarkoitettuihin instrumentteihin, heti kun se alkaa omasta aloitteestaan tarkastella 56-67 artiklassa säädettyä pääomainstrumenttien määritelmää.”
19)
Lisätään artikla seuraavasti:
”156 a artikla
Komissio tarkastelee 31 päivään joulukuuta 2011 mennessä, onko aiheellista tehdä muutoksia, joilla tämän direktiivin liite IX saatetaan vastaamaan arvopaperistamispositioita koskevista luottolaitosten pääomavaatimuksista tehtyjä kansainvälisiä sopimuksia, ja antaa asiasta kertomuksen. Komissio toimittaa tämän kertomuksen ja siihen mahdollisesti liittyvät lainsäädäntöehdotukset Euroopan parlamentille ja neuvostolle.”
20)
Muutetaan liitteet tämän direktiivin liitteen I mukaisesti.
2 artikla
Direktiivin 2006/49/EY muuttaminen
Muutetaan direktiivi 2006/49/EY seuraavasti:
1)
Lisätään 3 artiklan 1 kohdan ensimmäiseen alakohtaan alakohta seuraavasti:
”t)
’arvopaperistamispositiolla’ ja ’uudelleenarvopaperistetulla positiolla’ tarkoitetaan direktiivissä 2006/48/EY määriteltyjä arvopaperistamispositiota ja uudelleenarvopaperistettua positiota.”
2)
Korvataan 17 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan johdantokappale seuraavasti:
”Kun laitos laskee riskipainotettujen saamisten yhteismäärää direktiivin 2006/48/EY 84-89 artiklan mukaisesti tämän direktiivin liitteen II soveltamista varten, sovelletaan direktiivin 2006/48/EY liitteessä VII olevan 1 osan 36 kohdan mukaisessa laskennassa seuraavia periaatteita:”
3)
Korvataan 18 artiklan 1 kohdan a alakohta seuraavasti:
”a)
kaupankäyntivarastoa koskevat pääomavaatimukset, jotka lasketaan 28-32 artiklassa säädettyjen menetelmien ja vaihtoehtojen sekä liitteiden I, II ja VI sekä soveltuvin osin liitteen V mukaisesti, ja muuta kuin kaupankäyntivarastoa koskevat pääomavaatimukset, jotka lasketaan liitteessä II olevien 1-4 kohdan mukaisesti;”
4)
Korvataan VIII luvun 2 jakson otsikko seuraavasti:
”Delegoidut säädökset ja täytäntöönpanovaltuudet”
5)
Korvataan 41 artiklan 2 kohta seuraavasti:
”2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut toimenpiteet hyväksytään 42 a artiklan mukaisesti delegoiduilla säädöksillä ja 42 b ja 42 c artiklan ehtoja noudattaen.”
6)
Poistetaan 42 artiklan 2 kohta.
7)
Lisätään artiklat seuraavasti:
”42 a artikla
Siirretyn säädösvallan käyttäminen
1. Siirretään komissiolle neljän vuoden ajaksi 15 päivästä joulukuuta 2010 lukien valta antaa 41 artiklassa tarkoitettuja delegoituja säädöksiä. Komissio esittää siirrettyä säädösvaltaa koskevan kertomuksen viimeistään kuusi kuukautta ennen neljän vuoden kauden päättymistä. Säädösvallan siirtoa jatketaan ilman eri toimenpiteitä samanpituisiksi kausiksi, jollei Euroopan parlamentti tai neuvosto peruuta siirtoa 42 b artiklan mukaisesti.
2. Heti kun komissio on hyväksynyt delegoidun säädöksen, se antaa säädöksen tiedoksi samanaikaisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
3. Komissiolle siirrettyyn valtaan antaa delegoituja säädöksiä sovelletaan 42 b ja 42 c artiklassa säädettyjä ehtoja.
42 b artikla
Säädösvallan siirron peruuttaminen
1. Euroopan parlamentti tai neuvosto voi milloin tahansa peruuttaa 41 artiklassa tarkoitetun säädösvallan siirron.
2. Toimielin, joka on aloittanut sisäisen menettelyn päättääkseen, peruuttaako se säädösvallan siirron, pyrkii ilmoittamaan asiasta toiselle toimielimelle ja komissiolle kohtuullisessa ajassa ennen lopullisen päätöksen tekemistä sekä ilmoittaa samalla, mitä siirrettyä säädösvaltaa mahdollinen peruuttaminen koskee.
3. Peruuttamispäätöksellä lopetetaan päätöksessä mainittu säädösvallan siirto. Päätös tulee voimaan joko välittömästi tai jonakin myöhempänä, siinä mainittuna päivänä. Päätös ei vaikuta aiemmin annettujen delegoitujen säädösten voimassaoloon. Se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
42 c artikla
Delegoitujen säädösten vastustaminen
1. Euroopan parlamentti ja neuvosto voivat vastustaa delegoitua säädöstä kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun säädös on annettu tiedoksi. Euroopan parlamentin tai neuvoston aloitteesta määräaikaa pidennetään kolmella kuukaudella.
2. Jos Euroopan parlamentti tai neuvosto ei ole 1 kohdassa tarkoitetun määräajan päättyessä vastustanut delegoitua säädöstä, se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä ja se tulee voimaan siinä mainittuna päivänä. Delegoitu säädös voidaan julkaista Euroopan unionin virallisessa lehdessä ja se voi tulla voimaan ennen kyseisen määräajan päättymistä, jos sekä Euroopan parlamentti että neuvosto ovat molemmat ilmoittaneet komissiolle, etteivät ne aio vastustaa kyseistä säädöstä.
3. Jos joko Euroopan parlamentti tai neuvosto vastustaa delegoitua säädöstä 1 kohdassa tarkoitetun määräajan kuluessa, se ei tule voimaan. Säädöstä vastustava toimielin esittää Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 296 artiklan mukaisesti syyt, miksi se vastustaa delegoitua säädöstä.”
8)
Korvataan 47 artikla seuraavasti:
”Luottolaitokset, joiden erityinen riskimalli on hyväksytty ennen 1 päivää tammikuuta 2007 liitteessä V olevan 1 kohdan mukaisesti, voivat 30 päivään joulukuuta 2011 asti tai toimivaltaisten viranomaisten tapauskohtaisesti vahvistamaan aikaisempaan päivämäärään asti soveltaa kyseisen riskimallin osalta direktiivin 93/6/ETY liitteessä VIII olevaa 4 ja 8 kohtaa sellaisina kuin ne olivat ennen 1 päivää tammikuuta 2007.”
9)
Muutetaan liitteet tämän direktiivin liitteen II mukaisesti.
3 artikla
Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan:
a)
1 artiklan 3, 4, 16 ja 17 kohdan sekä liitteessä I olevien 1 kohdan, 2 kohdan c alakohdan, 3 kohdan ja 5 kohdan b alakohdan iii alakohdan osalta 1 päivään tammikuuta 2011 mennessä; ja
b)
muiden kuin a alakohdassa mainittujen säännösten osalta 31 päivään joulukuuta 2011 mennessä.
Tässä kohdassa tarkoitetuissa jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
2. Liitteessä I olevan 1 kohdan noudattamisen edellyttämissä laeissa, asetuksissa ja hallinnollisissa määräyksissä on vaadittava, että luottolaitokset soveltavat näissä säädöksissä säädettyjä periaatteita
i)
ennen kunkin jäsenvaltion tosiasiallista täytäntöönpanopäivää tehtyjen sopimusten perusteella kyseisen päivämäärän jälkeen myönnettyihin tai maksettuihin palkkoihin ja palkkioihin; ja
ii)
vuonna 2010 suoritettujen palvelujen osalta palkkoihin ja palkkioihin, jotka on myönnetty mutta joita ei ole vielä maksettu ennen kunkin jäsenvaltion tosiallista täytäntöönpanopäivää.
3. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säädökset kirjallisina komissiolle.
4 artikla
Kertomus
Kun otetaan huomioon Baselin kehyksen kansainvälinen luonne ja vaarat, joita aiheutuu siitä, että omien varojen riittävyyttä koskevia mainitun kehyksen muutoksia ei panna täytäntöön samanaikaisesti keskeisillä lainkäyttöalueilla, komissio antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2010 kertomuksen siitä, kuinka omien varojen riittävyyttä koskevaan kehykseen tehtyjen muutosten kansainvälinen täytäntöönpano on edennyt, ja liittää siihen tarvittaessa asianmukaisia ehdotuksia.
5 artikla
Voimaantulo
Tämä direktiivi tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
6 artikla
Osoitus
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltiolle.
Tehty Strasbourgissa 24 päivänä marraskuuta 2010.