РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 5 април 2011 година
относно мерки C 11/09 (ex NN 53b/08, NN 2/10 и N 19/10), приведени в действие от нидерландската държава в полза на ABN AMRO Group NV (създадено в резултат на сливане между Fortis Bank Nederland и ABN AMRO N)
(нотифицирано под номер C(2011) 2114)
(само текстът на английски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2011/823/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като прикани заинтересованите страни да представят мненията си (1) в съответствие с член 108, параграф 2 от Договора и като взе предвид техните мнения,
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
На 3 октомври 2008 г. нидерландската държава придоби Fortis Bank Nederland („FBN“) (а именно нидерландското банково дъщерно дружество на финансовото холдингово дружество Fortis SA/NV (2)), включително активите на ABN AMRO Holding, които са собственост на FBN („ABN AMRO N“) за сумата от 12,8 млрд. EUR. В рамките на същата сделка нидерландската държава също така замени Fortis Bank SA/NV, белгийското банково дъщерно дружество на Fortis SA/NV, в качеството си на кредитор по заеми, отпуснати на FBN с номинална стойност 16,1 млрд. EUR (3). Нидерландската държава също така предостави на FBN механизъм за краткосрочна ликвидност в размер на 45 млрд. EUR и се споразумя да обезщети Fortis SA/NV за разходи и задължения, които произтичат от споразумението между акционерите в консорциума („САК“). В САК се описват правата и задълженията на трите финансови институции (Fortis SA/NV, Banco Santander и Royal Bank of Scotland („RBS“) или трите „участника в консорциума“), които съвместно са участвали в търг за ABN AMRO Holding посредством новосъздаденото правно образувание „RFS Holdings“. На 7 октомври 2008 г. нидерландската държава уведоми Комисията за своите мерки от 3 октомври 2008 г. (а именно придобиването на FBN за сумата от 12,8 млрд. EUR, новацията на дългосрочните заеми с номинална стойност 16,1 млрд. EUR и механизма за краткосрочна ликвидност в размер на 45 млрд. EUR, наричани по-долу „интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г.“) като мерки, които не представляват държавна помощ, за да получи правна сигурност по отношение на тези мерки. Тъй като мерките вече са били приведени в действие, Комисията регистрира делото като NN-дело (тоест NN53b/08).
(2)
По време на преговорите, довели до придобиването на FBN на 3 октомври 2008 г., нидерландската държава се позова на външния доклад за оценка, изготвен от […] (4), копие от който беше изпратено на Комисията на 15 октомври 2008 г.
(3)
С писмо от 30 октомври 2008 г. Комисията уведоми нидерландското министерство на финансите за своето предварително становище, че мерките от 3 октомври 2008 г. изглежда представляват държавна помощ, предоставена на FBN. На 20 ноември 2008 г. беше проведена среща между службите на Комисията и нидерландската държава.
(4)
На 21 ноември 2008 г. нидерландската държава взе официално решение да не отделя FBN от ABN AMRO N, а вместо това да се стреми към сливане на двете дружества („сливането“) съгласно по-ранните планове на Fortis SA/NV.
(5)
На 3 декември 2008 г. Комисията взе решение (5) („решението от 3 декември 2008 г.“), в което мерките, взети от нидерландската държава на 3 октомври 2008 г. в полза на Fortis Bank SA/NV, се обявяват за съвместима с общия пазар държавна помощ. При все това в съображение 4 от това решение изрично се посочва, че Комисията ще прецени в рамките на отделна процедура дали приложените мерки от 3 октомври 2008 г. също са включвали помощ, предоставена на FBN.
(6)
На 17 декември 2008 г. нидерландската държава уведоми Комисията за намерението си да придобие ABN AMRO N от FBN за 6,5 млрд. EUR. Придобиването се извърши на 24 декември 2008 г. На 2 февруари 2008 г. нидерландските власти уведомиха Комисията, че придобиването е мярка, която не представлява държавна помощ, с цел получаване на правна сигурност.
(7)
На 24 декември 2008 г. RBS, Banco Santander и нидерландската държава подписаха изменение към САК, с което нидерландската държава замени Fortis SA/NV в САК.
(8)
На 6 март 2009 г. нидерландската държава изпрати на Комисията доклад от комплексната проверка (6) за придобитото предприятие, който бе изготвен от […] по искане на нидерландската държава.
(9)
С решение от 8 април 2009 г. („решението от 8 април 2009 г.“) Комисията стартира процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от договора под дело номер C11/09 (ex-NN53b/08) по отношение на предполагаема помощ, предоставена на FBN и ABN AMRO N.
(10)
На 6 май 2009 г. Комисията получи писмена жалба от Van Lanschot Bank („жалбоподателят“), нидерландски конкурент на FBN и ABN AMRO N. Тази жалба бе препратена от Комисията на нидерландската държава на 22 юли 2009 г., като с нея бе поискано представянето на мнения. Нидерландската държава поиска удължаване на крайния срок до 20 август 2009 г. и изпрати подробен отговор на жалбоподателя на 22 септември 2009 г. Жалбоподателят предостави допълнителна информация с писма от 21 август 2009 г. и 28 август 2009 г. Тези писма бяха препратени на нидерландската държава на 23 септември 2009 г., а нидерландската държава отговори на 29 октомври 2009 г.
(11)
На 15 май 2009 г. нидерландската държава изпрати писмо на Комисията, с което отговори на редица въпроси, повдигнати в решението от 8 април 2009 г. Подробен отговор по същество - за който нидерландската държава поиска повече време - беше изпратен на Комисията на 11 август 2009 г.
(12)
В неофициален документ, изпратен на 15 юни 2009 г., и по време на последваща среща с Комисията на 16 юни 2009 г. нидерландската държава уведоми Комисията за намерението си да приведе в действие план за рекапитализация на стойност 2,5 млрд. EUR, който дава възможност на ABN AMRO N да се отдели от дружеството-майка ABN AMRO Bank (7). По време на тази среща нидерландската държава подчерта, че след първото вливане на капитал в размер на 2,5 млрд. EUR ще бъдат необходими допълнителни мерки, които засега не могат да бъдат количествено изразени.
(13)
В решението от 8 април 2009 г. Комисията прикани нидерландския финансов надзорен орган („DNB“) да изрази мнението си относно надеждността на FBN и съответно на ABN AMRO N. Комисията получи изисканата информация относно FBN чрез писмо от 18 юни 2009 г. и актуализация на тази информация на 5 януари 2010 г. Освен това нидерландската държава препрати писмо от DNB относно ABN AMRO N на 20 януари 2010 г.
(14)
На 6 юли 2009 г. ABN AMRO Bank - дружеството-майка на ABN AMRO N - изпрати писмо до Комисията, в което изрази мнение относно решението от 8 април 2009 г. Това писмо беше препратено на нидерландската държава на 22 юли 2009 г., а нидерландската държава отговори на 22 септември 2009 г.
(15)
На 9 юли 2009 г. нидерландската държава уведоми Комисията, че FBN е възстановило всички краткосрочни финансови средства, които е получило от нидерландската държава в рамките на механизма за ликвидност в размер на 45 млрд. EUR от 3 октомври 2008 г.
(16)
На 15 юли 2009 г. нидерландската държава уведоми Комисията за плановете на FBN за придобиване на Fortis Clearing Americas („FCA“) от Fortis Bank SA/NV.
(17)
На 17 юли 2009 г. нидерландската държава направи официално уведомление за план с мерки за рекапитализация на стойност 2,5 млрд. EUR (8), които представляват суап за кредитно неизпълнение („CDS“) с ефект на освобождаване на капитал в размер на 1,7 млрд. EUR („инструментът за освобождаване на капитал“ или „CRI“) и задължителна конвертируема облигация с фиксиран падеж („MCS“) в размер на 800 млн. EUR. Първоначално мерките бяха регистрирани под дело номер N429/09, но тъй като те бяха приведени в действие преди Комисията да е взела решение относно тях, делото беше преместено от регистъра на помощите, за които е постъпило уведомление, в регистъра на помощите, за които не е постъпило уведомление (под номер NN 2/10).
(18)
На 10 септември 2009 г. нидерландската държава изпрати неофициален документ на Комисията с актуална информация за процеса на разделяне и сведения, че допълнителните мерки за държавна помощ (които не са количествено изразени) ще бъдат неизбежни.
(19)
По време на среща с Комисията, проведена на 9 ноември 2009 г., нидерландската държава посочи, че FBN и ABN AMRO N ще се нуждаят от допълнителни мерки на стойност 4,39 млрд. EUR, като по този начин общият размер на мерките (включително мерките, за които е постъпило уведомление на 17 юли 2009 г.) ще стане 6,89 млрд. EUR. По-подробна информация за мерките беше представена в допълнение от 10 ноември 2009 г. към неофициалния документ от 10 септември 2009 г., както и в допълнителна обяснителна бележка от 13 ноември 2009 г.
(20)
На 26 ноември 2009 г. нидерландската държава предостави на Комисията доклад на […], в който се изразява мнение относно сделката от 24 декември 2008 г. Мнението също така съдържа материал с контекстуална информация, разясняващ […].
(21)
На 4 декември 2009 г. нидерландската държава предостави на Комисията първа версия (9) на план за преструктуриране на група ABN AMRO („планът за преструктуриране от декември 2009 г.“), новото образувание, което се получи в резултат от сливането на FBN и ABN AMRO N. В този план се описва стратегията на новото образувание и също така се посочват финансови прогнози за базов сценарий.
(22)
На 14 януари 2010 г. нидерландската държава направи официално уведомление за новите мерки за държавна помощ в размер на 4,39 млрд. EUR в допълнение към мерките, за които вече е било направено уведомление през юли 2009 г. Комисията регистрира новите мерки под номер N19/10.
(23)
С решение от 5 февруари 2010 г. („решението от 5 февруари 2010 г.“) Комисията реши да удължи процедурата по разследване C11/09, така че да включи мерките, регистрирани под номера NN2/10 и N19/10. В това решение Комисията временно одобри тези мерки като мерки за помощ за оздравяване до 31 юли 2010 г. Нидерландската държава изпрати на Комисията писмо, съдържащо ангажимент за забрана за заемане на лидерска позиция по отношение на цените, приложим до края на 2010 г.
(24)
На 23 март 2010 г. Комисията получи отговор от нидерландската държава - която поиска удължаване на крайния срок - във връзка с решението от 5 февруари 2010 г. Освен това нидерландската държава предостави допълнителна информация относно плана за преструктуриране от декември 2009 г. на новата група ABN AMRO, inter alia с финансови прогнози за най-лош възможен сценарий.
(25)
Комисията зададе допълнителни въпроси на 8 април 2010 г., на които беше даден отговор на 7 май 2010 г. Нидерландската държава също така предостави на Комисията допълнителна информация относно кръстосаните задължения, които са резултат от прилагането на компенсация за сливането (10) на 26 май 2010 г. На същия ден Комисията изпрати писмо по електронна поща с последващи въпроси, на които беше даден отговор на 9 юни 2010 г.
(26)
На 20 юли 2010 г. нидерландската държава поиска от Комисията да удължи срока на временното одобрение на мерките за помощ за оздравяване, регистрирани под номера NN2/2010 и N19/2010. Нидерландската държава също така изпрати писмо за удължаване на срока на ангажимента за забрана за заемане на лидерска позиция по отношение на цените до по-ранната от датите 30 юни 2011 г. или датата на приемането на окончателното решение на Комисията.
(27)
На 30 юли 2010 г. Комисията реши да удължи срока на временното одобрение на мерките за помощ за оздравяване, регистрирани под номера NN2/10 и N19/10 до датата на приключване на разследване C11/09 на Комисията.
(28)
На 20 август 2010 г. нидерландската държава изпрати на Комисията документ, в който тя разяснява подробно своята стратегия за излизане.
(29)
На 5 октомври 2010 г. нидерландската държава предостави бизнес план за отдела за частен собствен капитал на група ABN AMRO. Подобен план за отдел „Електроенергия, стоки и транспорт“ на група ABN AMRO беше изпратен на Комисията на 10 януари 2010 г.
(30)
На 15 октомври 2010 г. група ABN AMRO обяви, че ще се възползва от своята кол опция с цел прекратяване на инструмента за освобождаване на капитал, считано от 31 октомври 2010 г.
(31)
На 8 ноември 2010 г. нидерландската държава изпрати актуална версия („планът за преструктуриране от ноември 2010 г.“) - от 29 октомври 2010 г. - на плана за преструктуриране на група ABN AMRO от 4 декември 2009 г. На 10 януари 2011 г. нидерландската държава изпрати документ, в който се разяснява как групата ABN AMRO е актуализирала прогнозите от 8 ноември 2010 г. в сравнение с първоначалните прогнози от 4 декември 2009 г.
(32)
По време на процедурата многократно бяха осъществени обмен на информация, телеконференции и срещи между представителите на нидерландската държава, ABN AMRO N и FBN и Европейската комисия.
2. ПОДРОБНО ОПИСАНИЕ НА ПОЛУЧАТЕЛИТЕ И МЕРКИТЕ
2.1. Създаване на група ABN AMRO
(33)
През пролетта на 2007 г. участниците в консорциума създадоха ново правно образувание „RFS Holdings“ с цел придобиване на ABN AMRO Holding.
(34)
Участниците в консорциума възнамеряваха да разделят ABN AMRO Holding на три части, като договореностите за осъществяване на процеса на разделяне бяха изложени в „САК“.
(35)
С оглед да улеснят разделянето участниците в консорциума създадоха т.нар. „проследяващи дялови участия“, представляващи икономическата собственост върху предприятията, която се приписва на всеки участник в консорциума. В резултат на това RBS, Banco Santander и Fortis SA/NV станаха икономическите (11) собственици съответно на т.нар. дялово участие R, дялово участие S и дялово участие N („ABN AMRO R“, „ABN AMRO S“ и „ABN AMRO N“).
(36)
В състава на ABN AMRO R се включваха inter alia бизнес единицата („БЕ“) „Глобален бизнес и пазари“, БЕ „Азия“, БЕ „Глобални транзакционни услуги“ и международната мрежа, докато в състава на ABN AMRO S се включваха inter alia БЕ „Латинска Америка“ и БЕ „Antonveneta“ (Италия).
(37)
ABN AMRO N включваше в състава си БЕ „Нидерландия“ и БЕ „Частно банкиране“, както и International Diamond и Jewelry Group.
(38)
Елементите, които не бяха разпределени между отделните участници в консорциума, бяха обединени в т.нар. дялово участие ABN AMRO Z („ABN AMRO Z“), което остана отговорно например за функциите на централен офис. Всеки участник в консорциума притежаваше пропорционален дял (12) в ABN AMRO Z.
(39)
На 3 октомври 2008 г. нидерландската държава придоби FBN от Fortis Bank SA/NV срещу сумата от 12,8 млрд. EUR. В резултат от това придобиване нидерландската държава също така стана непряк собственик на ABN AMRO N, тъй като FBN беше законният собственик на ABN AMRO N в рамките на Fortis Bank SA/NV. На 3 октомври 2008 г. нидерландската държава също така се ангажира да обезщети Fortis SA/NV за всички разноски, които Fortis SA/NV ще понесе като последица от своето продължаващо участие като страна по САК. На 24 декември 2008 г. RBS, Banco Santander и нидерландската държава подписаха изменение към САК, с което нидерландската държава замени Fortis SA/NV в САК.
(40)
На 24 декември 2008 г. нидерландската държава придоби ABN AMRO N от FBN за сумата от 6,5 млрд. EUR, като по този начин стана пряк собственик на ABN AMRO N. Преди това придобиване нидерландската държава контролираше непряко ABN AMRO N чрез FBN.
(41)
Схема 1:
Разделяне на ABN AMRO N
(42)
На 21 ноември 2008 г. нидерландската държава взе решение да слее ABN AMRO N и FBN (което беше неизпълненото намерение на Fortis SA/NV). Сливането можеше да бъде извършено веднага след отделянето на ABN AMRO N от ABN AMRO Bank, неговото дружество-майка. Като първа стъпка дейностите на ABN AMRO N бяха прехвърлени към ново правно образувание в рамките на ABN AMRO Bank, което беше именувано ABN AMRO II.
(43)
На 6 февруари 2010 г. дружество ABN AMRO II беше отделено, както е описано в съображение 41, и преименувано на ABN AMRO Bank. Същевременно правното образувание, известно преди като ABN AMRO Bank, беше преименувано на „The Royal Bank of Scotland NV“ („RBS NV“) (виж схемата по-горе).
(44)
Преди новото образувание ABN AMRO Bank да може да се слее с FBN, то първо трябваше да приложи компенсация за сливането. Когато през 2007 г. Fortis SA/NV придоби ABN AMRO N, Комисията заключи (13) („решението за сливане“), че сливането между ABN AMRO N и FBN ще доведе до проблеми с концентрацията на нидерландския банков пазар, по-специално в сегментите на търговското банкиране и факторинга.
(45)
За да отстрани тези проблеми с концентрацията, Fortis SA/NV се ангажира да продаде редица свои дейности (тоест подразделението за факторинг IFN и дейностите по търговско банкиране на „New HBU“) на Deutsche Bank. Когато на 3 октомври 2008 г. нидерландската държава придоби FBN и ABN AMRO N, Fortis SA/NV все още не беше приключило планираната продажба на New HBU и IFN на Deutsche Bank. Веднага след като нидерландската държава реши да продължи с осъществяването на сливането между FBN и ABN AMRO N, тя поднови преговорите с Deutsche Bank (14). Продажбата на New HBU и IFN на Deutsche Bank приключи на 1 април 2010 г.
(46)
New HBU притежаваше активи на обща стойност от [10 - 20] млрд. EUR и в него работеха около [1 000 - 1 500] наети лица, изразени в еквивалент на пълно работно време („ЕПРВ“). New HBU включваше в състава си Hollandsche Bank Unie („HBU“) (търговска банка, собственост на ABN AMRO N), някои отдели за продажби на ABN AMRO (13 от общо 78) и някои звена за корпоративни клиенти на ABN AMRO (2 от общо 5).
(47)
ABN AMRO Bank и FBN се сляха официално, за да образуват група ABN AMRO на 1 юли 2010 г., както е описано в схема 2, която е част от съображение 49.
(48)
Нидерландската държава прехвърли управлението на своя дял в ABN AMRO Z на новото дружество ABN AMRO Bank, тъй като не искаше да отделя ресурси за ежедневното управление на това дялово участие. Независимо от това нидерландската държава остана законният собственик на ABN AMRO Z и има право да се възползва от всички потенциални печалби и също така носи отговорност за всички потенциални загуби на ABN AMRO Z (15).
(49)
Схема 2:
Създаване на група ABN AMRO
2.2. Бенефициери
2.2.1. Икономически дейности на ABN AMRO N и ABN AMRO Z
(50)
ABN AMRO N - самостоятелно третата най-голяма банка в Нидерландия след Rabobank и ING - се състои от БЕ „Нидерландия“ и БЕ „Частно банкиране“.
(51)
Първата бизнес единица, БЕ „Нидерландия“, предлага услуги за банкиране на дребно и търговско банкиране чрез клонова мрежа от 510 банкови учреждения и 78 консултантски клонове, както и чрез алтернативни канали като интернет, ATM (16) и телефонни центрове. БЕ „Нидерландия“ е наела на работа приблизително 19 000 лица, изразени в ЕПРВ.
(52)
В областта на банкирането на дребно БЕ „Нидерландия“ има силни специални привилегии сред клиентите в сегмента на „масовите продажби на дребно“ (повече от [3,5 - 5] млн. клиенти) и „банкирането за преференциални клиенти“ (повече от [250 000 - 420 000] клиенти) (17), на които тя предлага широка гама от продукти (каквито са спестовните продукти, инвестиционните продукти, ипотеките, застраховките, заемите по кредитни карти и плащанията).
(53)
В областта на търговското банкиране ABN AMRO N обслужва [300 000 - 400 000] клиенти, които са МСП (18), и [9 000 - 21 000] по-големи корпоративни клиенти (макар че съгласно условията на САК по-големите клиенти на ABN AMRO Bank бяха приписани на RBS) с широка гама от продукти (например кредити, управление на плащания и парични операции, спестовни продукти, управление на касови операции, управление на риск и застраховки, комплексни финансови решения и продукти, лизинг и факторинг).
(54)
Втората бизнес единица, БЕ „Частно банкиране“, е насочена към лица с нетни инвестиционни активи в размер на повече от 1 млн. EUR с различни продукти за управление на активите и планиране на имуществото. БЕ „Частно банкиране“ е изградила добре развита мрежа чрез органичен растеж в Нидерландия и Франция, както и чрез придобивания в Германия (Delbrück Bethmann Maffei) и Белгия (Bank Corluy). БЕ „Частно банкиране“ също така включва френското застрахователно предприятие Neuflize Vie.
(55)
Сред предприятията, придобити от нидерландската държава на 3 октомври 2008 г., се включва и International Diamond and Jewelry Group, подразделение, насочено към дружества, участващи в производството на бижута и търговията с диаманти.
(56)
ABN AMRO Z не съдържа оперативни активи, но включва inter alia данъчни активи, редица дялови участия (наред с другите в Saudi Hollandi Bank) и останалия портфейл за частен капитал. Що се отнася до задълженията, имаше разпоредба за уреждане на задълженията по отношение на Министерството на правосъдието на САЩ, други разпоредби (частично свързани с персонала) и междуфирмено финансиране на активите на дружеството. Както беше посочено в бележка под линия 11, делът, притежаван от нидерландската държава, представлява 33,81 % от ABN AMRO Z.
(57)
В таблица 1 по-долу са обобщени редица проформа ключови финансови данни за ABN AMRO N:
Таблица 1
Ключови финансови данни ABN AMRO N (в млн. EUR)
2008 г.
2009 г.
Общо приходи от дейността (19)
5 189
4 899
Нетна печалба
471
(117)
Възвращаемост на собствения капитал
6,7 %
-2,7 %
Съотношение разход-приход
73 %
77,5 %
Общо активи
183 539
202 084
Общо собствен капитал
7 044
4 278 (20)
RWA (21)
91 700
74 973 (22)
Съотношение от първи ред
9,4 %
10,2 % (23)
Съотношение на общия капитал или съотношение на Банката за международни разплащания (БМР)
12,6 %
14,8 %
Стабилност на финансирането/неликвидни активи
107 %
110 %
Източник: ABN AMRO Bank NV, Годишен преглед 2009 г., консолидиране на предишно ABN AMRO Z и частен собствен капитал, включително New HBU.
(58)
За 2009 финансова година ABN AMRO N отчете загуба от 117 млн. EUR. Загубата се дължеше на по-високите обезценки на заемите, натиска върху лихвените маржове, по-високите такси, свързани с нидерландската схема за гарантиране на депозити и разходите за разделяне и за интегриране (24). Ако се изключат разходите за разделяне и за интегриране, ABN AMRO N би отчела малка нетна печалба за 2009 г. в размер на 52 млн. EUR.
2.2.2. Fortis Bank Nederland (FBN)
(59)
Самостоятелно FBN беше четвъртата най-голяма банка на нидерландския пазар (след Rabobank, ING и ABN AMRO N, но преди SNS REAAL).
(60)
Нидерландската държава (и преди това Fortis SA/NV) пряко притежава 92,6 % от FBN, като структурата за инвестиции Fortis FBN(H) Preferred Investments BV притежава оставащия дял от 7,4 % под формата на преференциални акции. Нидерландската държава притежава 70 % от акциите в тази структура за инвестиции, като оставащите 30 % се притежават от няколко на брой частни инвеститори (25). Притежаваните от частни инвеститори преференциални акции са с номинална стойност 210 млн. EUR и (некумулативен) дивидент в размер на 5,85 % (26).
(61)
Дейностите на FBN са подразделени на три сегмента - банкиране на дребно, частно банкиране и банкиране за стопански субекти.
(62)
Дейностите в областта на банкирането на дребно включват традиционните дейности по банкиране на дребно (с мрежа от 157 клона, [2 - 3] млн. индивидуални клиенти и [20 000 - 60 000] клиенти, които са МСП) и също така Directbank (която предлага ипотечни решения чрез посредници) и продуктите в областта на потребителското кредитиране и разплащателните карти, предлагани съответно от Alfam и ICS.
(63)
Частното банкиране е развито най-вече под търговското наименование Fortis Mees Pierson и предлага услуги по управление на благосъстоянието (планиране на имуществото, инвестиране, предоставяне на заеми и застраховане) на сегментирана основа на [15 000 - 40 000] клиенти в цяла Нидерландия.
(64)
В рамките на бизнес единицата „Банкиране за стопански субекти“ на FBN има седем различни подразделения. В подразделението „Търговско банкиране“ (1) FBN има 23 бизнес центъра, предлагащи множество продукти на дружества с оборот до 250 млн. EUR. Дружества с оборот над 250 млн. EUR и публичният сектор се обслужват от друго подразделение - „Корпоративно и публично банкиране“ (2). Съществуват и подразделения „Инвестиционно банкиране“ (3) (27), „Специализирани финансови услуги“ (4) (28), „Електроенергия, стоки и транспорт“ (5), „Глобални пазари и институционално банкиране“ (6) (29) и „Клирингови средства и попечителство“ (7) (30).
(65)
В таблица 2 по-долу са обобщени редица ключови финансови данни за FBN:
Таблица 2
Основни финансови данни за FBN
(в млн. EUR)
2006 г.
2007 г.
2008 г. (31)
2009 г.
Общо приходи от дейността
3 473
3 553
3 096
2 171
Нетна печалба
1 157
1 296
-18 486
406
Възвращаемост на капитала (обичайна) (32)
20,1 %
8,9 %
4,9 %
0,7 %
Съотношение разход-приход
50,5 %
54,2 %
64,9 %
84,2 %
Общо активи
209 749
272 378
184 203
189 785
Общо собствен капитал
5 910
21 763
2 944
4 716
RWA
66 995
75 850
70 932
53 730 (33)
Съотношение от първи ред
8,6 %
11,2 %
7,4 %
12,5 %
Съотношение на общия капитал
10,5 %
11,2 %
11,2 %
16,7 %
Съотношение заем-депозит
167 %
237 %
208 %
Източник: Годишни доклади на FBN 2008/2009 г.
(66)
През 2008 г. FBN понесе загуба в размер на 18,5 млрд. EUR, но тази загуба беше до голяма степен свързана с извънредни елементи. Дружеството беше задължено да отчете нетна загуба в размер на 16,8 млрд. EUR по отношение на дела си в RFS Holdings и продажбата му и също така претърпя обезценка в размер на 922 млн. EUR (след данъчно облагане) в подразделението си Prime Fund Solutions поради измамата на Мадоф (34). Нетната базова печалба, с изключение на тези елементи, беше в размер на 604 млн. EUR, като беше почти изцяло реализирана през първата половина на 2008 г.
(67)
През 2009 г. FBN реализира нетна печалба в размер на 406 млн. EUR, подпомогната от две извънредни печалби (паричен сетълмент в размер на 362,5 млн. EUR с Fortis Capital Company) и възстановяване на провизии във връзка с Мадоф в размер на 16 млн. EUR. Нетната базова печалба намаля на 27 млн. EUR (35) (от 604 млн. EUR през 2008 г.).
2.2.3. Група ABN AMRO
(68)
На 1 юли 2010 г. група ABN AMRO, която беше създадена след сливането на FBN и ABN AMRO Bank (т.е. дейностите на ABN AMRO N), групира всички дейности на FBN и ABN AMRO N в две отделни бизнес единици: „Банкиране на дребно и частно банкиране“ и „Търговско банкиране и банкиране за стопански субекти“. През 2008 г. групата реализира проформа приходи от дейността в размер на 7,15 млрд. EUR и проформа активи на обща стойност 360 млрд. EUR. В съответствие с последните данни (36) група ABN AMRO има общ капитал в размер на 11,7 млрд. EUR съгласно МСФО (37).
(69)
Група ABN AMRO е добре диверсифицирана с приходи от дейността в размер на 4,2 млрд. EUR в „Банкиране на дребно и частно банкиране“ и приходи от дейността в размер на 2,8 млрд. EUR в „Търговско банкиране и банкиране за стопански субекти“. От географска гледна точка по-голямата част от приходите на група ABN AMRO (а именно [65 - 95] % от общата стойност на приходите) са с произход от Нидерландия.
(70)
В „Банкиране на дребно и частно банкиране“ интегрираната група ABN AMRO има пазарни дялове в размер на [15 - 20] % и [15 - 20] % (38) съответно в сегмента на „масовите продажби на дребно“ и сегмента на „банкирането за преференциални клиенти“ (39), което я прави трета по размер на нидерландския банков пазар по отношение на пазарния дял. В частното банкиране (с търговското наименование ABN AMRO Mees Pierson) група ABN AMRO безспорно е най-голямата на нидерландския пазар с пазарен дял от приблизително [30 - 40] % (40). В „Търговско банкиране и банкиране за стопански субекти“ пазарният дял на група ABN AMRO е около [15 - 25] % (41).
(71)
Група ABN AMRO вече не включва New HBU и факторинг дейностите на IFN, които бяха продадени в рамките на компенсацията за сливането на 1 април 2010 г.
(72)
Като част от процеса на преструктуриране, две малки подразделения на FBN (а именно Intertrust и Prime Fund Solutions („PFS“)) също бяха продадени и вече не са част от група ABN AMRO.
(73)
През септември 2009 г. FBN (и неговия партньор Banque Générale du Luxembourg („BGL“) (42) продаде Intertrust на Waterland - дружество, специализирано в областта на частния собствен капитал. Intertrust е една от най-големите компании в областта на доверителното и корпоративното управление в световен мащаб. В нея са наети 1 000 експерта в 19 държави, а приходите от дейността и RWA са съответно в размер на […] млн. EUR и […] млн. EUR.
(74)
През май 2010 г. FBN също така обяви продажбата на PFS на Credit Suisse. PFS предоставя услуги по финансиране на алтернативния отрасъл за управление на активи, включително например услуги по управление, банкиране, попечителство и финансиране. Неговите клиенти варират от малки специализирани дружества за управление на активи до големи институции в световен мащаб като пенсионни фондове и държавни инвестиционни фондове. PFS беше отговорно за провизията от 922 млн. EUR след данъчно облагане във връзка с измамата на Мадоф, която FBN регистрира през 2008 г. PFS има приходи в размер на […] млн. EUR и RWA в размер на […] млн. EUR.
(75)
На 4 март 2011 г. група ABN AMRO публикува резултатите си за 2010 данъчна година, които показаха нетна загуба от 414 млн. EUR. Като се изключат разходите за разделяне и за интегриране, група ABN AMRO отчете базова печалба в размер на 1 077 млн. EUR. Към 31 декември 2010 г. основното съотношение от първи ред, съотношението от първи ред и съотношението на общия капитал на група ABN AMRO бяха съответно 10,4 %, 12,8 % и 16,6 %. В консултация с нидерландската държава група ABN AMRO създаде дивидентна политика, насочена към изплащането на дивиденти в размер на 40 % от отчетената годишна печалба.
2.3. Описание на плана за преструктуриране от декември 2009 г. и на актуализирания план за преструктуриране от ноември 2010 г.
(76)
На 4 декември 2009 г. нидерландската държава предостави на Комисията плана за преструктуриране от декември 2009 г. През март 2010 г. беше предоставена допълнителна информация (43). Сливането на FBN и ABN AMRO N е в центъра на бизнес концепцията, разработена в плана за преструктуриране от декември 2009 г. Група ABN AMRO, новата банка, възникваща в резултат на плана за преструктуриране от декември 2009 г., ще бъде насочена към средния пазарен сегмент в Нидерландия (44) и ще бъде активна в „Банкиране на дребно и частно банкиране“ и „Търговско банкиране и банкиране за стопански субекти“.
(77)
Планът за преструктуриране от декември 2009 г. се основава на констатацията, че капиталовите нужди не са били свързани с базовите резултати на FBN и ABN AMRO N, а по-скоро с необходимостта от финансиране на съответното им разделяне от техните дружества-майки и предварителните разходи за интегриране при сливането.
(78)
В един съпоставителен сценарий без наличието на държавна помощ в плана за преструктуриране от декември 2009 г. се отчита, че без координираните усилия на правителствата от Бенелюкс Fortis SA/NV би претърпяло срив, което също би повлякло надолу FBN и ABN AMRO N.
(79)
Планът за преструктуриране от декември 2009 г. съдържа финансови прогнози за периода 2009-2012 г. с разбивка в следните подразделения: „Банкиране на дребно“, „Частно банкиране (Нидерландия)“, „Частно банкиране (Международно)“ и „Търговско банкиране и банкиране за стопански субекти“. Конкретно за 2012 г. група ABN AMRO също така изчисли потенциални данни за печалба, в които се изключват разходите за преход и се приема, че синергиите между разходите вече са отчетени за цялата година. Тези прогнози бяха предоставени за базов сценарий и за най-лош възможен сценарий.
(80)
На 8 ноември 2010 г. нидерландската държава актуализира финансовите прогнози за периода до 2012 г., съдържащи се в плана за преструктуриране от декември 2009 г., като включи допълнителни прогнози за 2013 г. в плана за преструктуриране от ноември 2010 г.
(81)
При базовия сценарий нидерландската държава изхожда от предположението, че обемът на дейността ще нарасне в съответствие с инфлацията. Предполага се, че разходите за персонала ще се увеличат с [1 - 6] % годишно, а другите разходи с по-умерен процент от [1 - 5] % годишно. Нидерландската държава също така предвижда, че провизиите за загуби по заеми на групата ABN AMRO ще започнат да намаляват в сравнение с високото ниво, отчетено през 2009 г.
(82)
При базовия сценарий в плана за преструктуриране от ноември 2010 г. група ABN AMRO реализира отрицателен нетен резултат в размер на […] млн. EUR през 2010 г. преди да се върне към реализирането на печалби от 2011 г. нататък (т.е. печалба в размер на […] млн. EUR през 2011 г.).
(83)
През 2012 г. и 2013 г. се очаква, че нетните печалби на група ABN AMRO ще се увеличат съответно на […] млн. EUR и […] млн. EUR, като ще се трансформират във възвръщаемост на собствения капитал (Return on Equity - ROE) (45) в размер на около […] %. Подобряването на рентабилността на група ABN AMRO ще бъде резултат от по-добри приходи от дейността (които би трябвало да се възстановят на предишното равнище след отчетената през 2009 г. слаба стойност), програмата за намаляване на разходите, която бавно следва да доведе до понижаване на разходите с 1,1 млрд. EUR преди данъчно облагане годишно и до нормализиране на провизиите за загуби по заеми след отбелязаната през 2009 г. висока стойност. През 2013 г. съотношението разход-приход на група ABN AMRO се очаква да бъде […] %.
(84)
Базов сценарий
Таблица 3
2009 г. (действителни данни)
2010 г. (П (46))
2011 г. (П)
2012 г. (П)
2012 г. потенциални данни (П)
2013 г. (П)
Приход от дейността
7 039
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Нетни приходи от лихви
4 528
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Нетни приходи от такси и комисиони
1 933
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Други приходи
849
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Разходи за дейността
-5 568
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Разходи за дейността - обичайна стопанска дейност
-5 258
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Разходи за дейността - разходи за преход
- 310
[…]
[…]
[…]
Оперативен резултат
1 471
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Обезценки на заемите
-1 585
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Печалба преди данъчно облагане
- 114
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Данъци и малцинствени участия
45
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Нетна печалба
-68
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Базова нетна печалба
(ex разходи за преход)
163
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
(85)
При най-лошия възможен сценарий в плана за преструктуриране от ноември 2010 г. нидерландската държава изхожда от по-консервативни предположения, отколкото при базовия сценарий. Използвани са лихвени маржове, които са със 7,5 % по-ниски, отколкото при базовия сценарий, по-предпазливи прогнози за комисионите и таксите (растеж в размер на 4 % годишно за разлика от 7 % при базовия сценарий), по-ограничени синергии (въздействието на - […] млн. EUR върху печалбата за 2013 г.) и 15 % по-бавен темп на възстановяване на провизиите за загуби по заеми (въздействието на - […] млн. EUR върху печалбата за 2013 г.).
(86)
Въпреки че тези по-консервативни стойности биха довели до по-ниски резултати, група ABN AMRO все още би била в състояние да отчете печалба. При най-лошия възможен сценарий се предвижда базова нетна печалба в размер на […] млн. EUR и […] млн. EUR съответно за 2012 г. и 2013 г. (в сравнение със съответно […] млн. EUR и […] млн. EUR при базовия сценарий).
(87)
В плана си за преструктуриране от декември 2009 г. нидерландската държава също така засяга своята стратегия за излизане, като подчертава, че тя не възнамерява да остане дългосрочен инвеститор в група ABN AMRO.
(88)
С писмо от 20 август 2010 г. нидерландската държава предостави на Комисията по-подробна информация относно своята стратегия за излизане. Нидерландската държава обясни, че обмисля предлагане под формата на първично публично предлагане (IPO) (47), но си запазва отворени и други възможности, като например частна продажба на инвеститор или участник на пазара. В писмото си от 20 август 2010 г. нидерландската държава посочва, че първи дял в размер на между [0 - 50] - [10 - 60] % би могъл да бъде предложен за IPO най-рано през […], последван от вторично предлагане на други [0 - 50] - [10 - 60] % през 2015 г. Нидерландската държава иска да си възвърне обратно първоначалната инвестиция, увеличена с разходите за финансирането ѝ в размер на [2 - 5] %. Намерението на нидерландската държава е да намали дела си в група ABN AMRO на максимум [25 - 65] %, за предпочитане преди края на [2014 - 2018 г.]. Нидерландската държава изцяло се ангажира с пълно излизане от групата в крайна сметка. Окончателното решение относно IPO е оставено на нидерландския министър на финансите и ще зависи от пазарните обстоятелства, „готовността за IPO“ на група ABN AMRO и очакваните постъпления. На 24 януари 2011 г. нидерландското правителство също така представи публично своята стратегия за излизане (48).
(89)
Планът за преструктуриране от декември 2009 г. (както и актуализираният план за преструктуриране от ноември 2010 г.) показват, че - след прилагането на всички мерки за държавна помощ - група ABN AMRO е достатъчно капитализирана. През периода на преструктуриране предвижданите съотношения от първи ред следва стабилно да се задържат над […] % между 2009 г. и 2012 г. и да се увеличат допълнително на […] % през 2013 г.
(90)
В плана си за преструктуриране от декември 2009 г. нидерландската държава обяснява, че група ABN AMRO вече е продала редица предприятия. Освен продажбата на New HBU и IFN по време на процеса на компенсация за сливането, ABN AMRO N и FBN също така са продали Intertrust и PFS.
(91)
В сравнение с група ABN AMRO, Intertrust и PFS съвместно представляват [0 - 5] %, [0 - 5] % и [0 - 5] % съответно по отношение на предвижданите общи приходи от дейността, разходи и RWA.
(92)
По време на процеса на преструктуриране FBN също така осъществи придобиване, за да коригира несъответствие, произтичащо от разделянето на Fortis SA/NV. FBN беше законният собственик на БЕ „Брокерски услуги и услуги по клиринг и попечителство“ и на всички офиси, свързани с тази дейност, с изключение на офиса в Чикаго, който остана част от Fortis Bank SA/NV. С оглед да се коригира това несъответствие, свързано с разделянето, FBN придоби клона в Чикаго на Fortis Clearing Americas от Fortis Bank SA/NV на 31 юли 2009 г. на цена от приблизително […] млн. USD.
2.4. Описание на мерките
(93)
За идентифициране на отделните мерки за държавна помощ Комисията използва в настоящото решение същите буквени кодове както в решението си от 5 февруари 2010 г.
2.4.1. Мерки, обхванати от решението от 8 април 2009 г.
(94)
На 3 октомври 2008 г. нидерландската държава придоби FBN (включително и ABN AMRO N) от Fortis SA/NV срещу сумата от 12,8 млрд. EUR („мярка X“). Комисията не откри процедура по отношение на тази мярка, която като такава не е осигурила държавна помощ на FBN, дори и да е била част от сделка, с която на FBN да е била предоставена държавна помощ (виж съображение 32 от решението от 8 април 2009 г.).
(95)
По време на придобиването на FBN от нидерландската държава FBN в голяма степен е зависило от Fortis Bank SA/NV по отношение на своето финансиране. С оглед да се гарантира пълното разделяне на FBN от Fortis Bank SA/NV беше необходимо нидерландската държава да прекрати взаимоотношенията на финансиране между FBN и Fortis Bank SA/NV. За да прекрати съществуващите отношения, на 3 октомври 2008 г. нидерландската държава предостави на FBN механизъм за краткосрочна ликвидност в размер на 45 млрд. EUR („мярка Y1“). Този механизъм за ликвидност позволи на FBN да изплати на Fortis Bank SA/NV краткосрочните заеми в размер на 34 млрд. EUR. Освен това нидерландската държава замени Fortis Bank SA/NV като кредитор по дългосрочни заеми, отпуснати на FBN с номинална стойност в размер на 16,1 млрд. EUR при така наречената „новация“ („мярка Y2“) (49).
(96)
Механизмът за краткосрочна ликвидност, обхванат от мярка Y1, продължи да бъде в сила до края на юни 2009 г., Възнаграждението беше променяно няколко пъти докато тази мярка беше в сила. В периода между 6 октомври 2008 г. и 23 октомври 2008 г. нидерландската държава предостави на FBN краткосрочно финансиране при EONIA (50) (за овърнайт кредитиране с максимален размер от 5 млрд. EUR) или EURIBOR (51) (за по-дългосрочна ликвидност с максимален размер от 40 млрд. EUR) без никакъв допълнителен спред. След 23 октомври 2008 г. имаше кратък период (до 5 ноември 2008 г.), през който нидерландската държава прилагаше EONIA + 50 базисни пункта и EURIBOR + 50 базисни пункта. През този втори период този механизъм все още се прилагаше за суми с максимален размер от 5 млрд. EUR за овърнайт ликвидност и 40 млрд. EUR за по-дългосрочна ликвидност. В периода между 5 ноември 2008 г. и 1 март 2009 г. нидерландската държава промени възнаграждението на EONIA + 25 базисни пункта за овърнайт заеми, EURIBOR + 25 базисни пункта за заеми с падеж (52), по-малък от 3 месеца, и EURIBOR + 50 базисни пункта за заеми с падеж, по-голям от три месеца (53). След 1 март 2009 г. нидерландската държава разработи система от два етапа, с който да насърчи FBN да намали зависимостта си от държавата. Първият транш на финансиране (независимо от падежа) беше предоставен при EURIBOR + 25 базисни пункта, но след достигане на този праг FBN можеше да получи допълнителна ликвидност само при EURIBOR + 50 базисни пункта (54). Размерът на механизма за обща ликвидност и граничната сума на първия праг бяха постепенно намалени. На 9 юли 2009 г. нидерландската държава уведоми Комисията, че FBN е изплатила всичките си краткосрочни заеми на държавата.
(97)
Дългосрочните заеми, поети чрез новация от нидерландската държава (мярка Y2), възлизаха на 16,1 млрд. EUR, включително 8,15 млрд. EUR капитал от втори ред (от които 3 млрд. EUR капитал от „горен“ втори ред) и 7,95 млрд. EUR заеми с първостепенен ранг.
(98)
На 24 декември 2008 г. нидерландската държава придоби ABN AMRO N от FBN срещу сумата от 6,5 млрд. EUR („мярка Z“). Нидерландската държава не извърши плащане с парични средства в брой, а плати за закупуването чрез анулиране на дългосрочен дълг в размер на 6,5 млрд. EUR, който беше получен при интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. като част от мярка Y2. С други думи нидерландската държава се отказа от вземания в размер на 6,5 млрд. EUR от FBN като заплащане за ABN AMRO N (55).
2.4.2. Мерки, обхванати от решението от 5 февруари 2010 г.
(99)
Комисията беше уведомена през юли 2009 г. за някои от мерките, обхванати от решението от 5 февруари 2010 г. (56), а за останалите мерки беше уведомена през януари 2010 г. През юли 2009 г. нидерландската държава уведоми за инструмента за освобождаване на капитал или „CRI“ („мярка А“ с ефект на освобождаване на капитал в размер на 1,7 млрд. EUR), задължителна конвертируема облигация с фиксиран падеж („MCS“) в размер на 500 млн. EUR („мярка Б1“) и втори транш на MCS в размер на 300 млн. EUR („мярка Б2“).
(100)
През януари 2010 г. нидерландската държава уведоми за допълнителни капиталови мерки на стойност 4,39 млрд. EUR. Нидерландската държава закупи допълнителни MCS инструменти в размер на 2,28 млрд. EUR, за да покрие допълнителните разходи за разделяне (780 млн. EUR, „мярка Б3“), недостига на капитал, породен от продажбата на New HBU (300 млн. EUR, „мярка Б4“), както и разходите за интегриране (1,2 млрд. EUR, „мярка Б5“). С оглед да приведе капитала от първи ред на FBN в съответствие с регулаторните изисквания, нидерландската държава също така конвертира 1,35 млрд. EUR от капитала от втори ред на FBN, който вече притежаваше, в капитал от първи ред („мярка В“). Нидерландската държава също така изплати на другите участници в консорциума 740 млн. EUR в брой („мярка Г“), както беше предвидено в САК, за да уреди задължения, произтичащи единствено в хода на процеса на разделяне. На последно място нидерландската държава също така предостави гаранция за кръстосаните задължения, породени от продажбата на New HBU („мярка Д“).
(101)
Нидерландското правителство продаде чрез CDS кредитна защита на нидерландски ипотечен портфейл на ABN AMRO N, представляващ около [30 - 80] % от общия портфейл жилищни кредити на ABN AMRO N. Тази мярка имаше ефекта на намаляване на претеглените спрямо риска активи на ABN AMRO N.
(102)
Като заплащане за кредитната защита нидерландската държава получаваше годишна такса от 51,5 базисни пункта (изчислена като процент от стойността на портфейла в началото на всеки референтен период).
(103)
Тази такса беше изчислена чрез използването на методиката за определяне на разходите в капиталово изражение. Нидерландската държава определи колко капитал може да освободи ABN AMRO N посредством инструмента за освобождаване на капитал (а именно 1,7 млрд. EUR въз основа на изискванията на Базел I, които все още се прилагаха по време на прилагането на споразумението за CRI), и след това изчисли възвръщаемост от 10 % върху това освобождаване на капитал (а именно 10 % от 1,7 млрд. EUR), което се равняваше на 51,5 базисни пункта от първоначалната стойност на портфейла в размер на 34,5 млрд. EUR.
(104)
Всяка година ABN AMRO N запазваше транш „първа загуба“ от 20 базисни пункта (изчислени като процент от първоначалната стойност на портфейла).
(105)
ABN AMRO N запазваше вертикална част в размер на 5 % от оставащия риск.
(106)
Ценообразуването на инструмента за кредитна защита не се коригира след като ABN AMRO N напълно прие капиталовите изисквания на Базел II, въпреки че ефектът на освобождаване на капитал, породен от CRI, щеше да бъде значително по-малък.
(107)
По принцип договорът за CDS имаше падеж от седем години, но ABN AMRO N имаше кол опции, позволяващи му да прекрати договора на редица предварително определени референтни дати (например октомври 2010 г., януари 2011 г. и януари 2012 г.) (57).
(108)
Съгласно САК тримата партньори в консорциума трябваше да гарантират, че ABN AMRO Z ще остане достатъчно капитализирано. В този контекст нидерландската държава трябваше да участва с 2,2 млрд. EUR по отношение на недостига на капитал на ABN AMRO Z. Целта на CRI беше да позволи на ABN AMRO N да участва в това участие от 2,2 млрд. EUR в ABN AMRO Z.
(109)
Нидерландската държава предпочете неконвенционалното решение за CRI пред традиционното увеличаване на капитала, тъй като преди разделянето то не би могло да обособи капиталовите вноски в ABN AMRO Bank. С други думи, тъй като ABN AMRO N не беше отделно юридическо лице, от евентуална капиталова инжекция в ABN AMRO Bank биха могли да се възползват и другите двама участници в консорциума. Този ход на действие би могъл да има сериозни последици, особено при сценариите с увеличени затруднения.
(110)
След разделянето ABN AMRO N стана отделно юридическо лице (новата ABN AMRO Bank). Нидерландската държава продължи да носи отговорност съгласно САК за запълването на капиталовия недостиг от 2,2 млрд. EUR на ABN AMRO Z. Нидерландската държава взе решение, че ABN AMRO N следва да използва парични средства в брой от MCS инструментите (а именно мярка Б3, доколкото тя се отнасяше до разумния марж от 500 млн. EUR и 1,2 млрд. EUR на мярка Б5), за да инжектира 1,7 млрд. EUR в ABN AMRO Z, като същевременно продължава да прилага CRI в новата ABN AMRO Bank за покриване на разумния марж от 500 млн. EUR и разходите за интегриране в размер на 1,2 млрд. EUR.
(111)
На 15 октомври 2010 г. ABN AMRO Bank и нидерландската държава съобщиха, че прилагането на CRI ще бъде прекратено, считано от 30 октомври 2010 г. Действително, тъй като ABN AMRO Bank междувременно беше приложила изискванията на Базел II, привлекателността на и необходимостта от CRI намаля (58).
(112)
Тъй като CRI не беше достатъчен, за да се покрие целият капиталов недостиг в ABN AMRO Z в размер на 2,2 млрд. EUR, нидерландската държава предостави допълнителен капитал на ABN AMRO Bank чрез MCS.
(113)
Тази MCS беше категоризирана като хибриден капитал от първи ред с купон от 10 % и автоматично се конвертира в акции на ABN AMRO II по време на разделянето на ABN AMRO N от ABN AMRO Bank. От този момент нататък тя беше квалифицирана като основен капитал от първи ред. Конвертирането бе извършено по номинална стойност (59). Мярката позволи на ABN AMRO II (преименувано на ABN AMRO Bank) да участва с 500 млн. EUR в ABN AMRO Z.
(114)
С цел да се покрият разходите, свързани с разделянето на ABN AMRO N от ABN AMRO Bank, нидерландската държава закупи допълнителни MCS. През юли 2009 г. беше отправено уведомление за първия транш от около 300 млн. EUR (мярка Б2), а за останалите (а именно 780 млн. EUR) бе уведомено през януари 2010 г. (мярка Б3).
(115)
Цялата сума в размер на 1,08 млрд. EUR (а именно мерки Б2 и Б3 заедно) беше необходима за покриване на следните разходи:
-
480 млн. EUR за ясно определени разходи за разделяне;
-
90 млн. EUR за създаване на отдел „Парични пазари“; и
-
500 млн. EUR за осигуряване на разумен марж.
(116)
Нидерландската държава предостави допълнителна разбивка на разходите за разделяне, възлизащи на 480 млн. EUR. Те се отнасяха до излагането на кръстосани задължения ([0 - 200] млн. EUR), отмяната на договореностите за разпределение на риска ([0 - 200] млн. EUR), обратното изкупуване на секюритизирани облигации ([0 - 200] млн. EUR), прехвърлянето от ABN AMRO R на търговския пазарен риск на клиентите на ABN AMRO N ([0 - 200] млн. EUR), прекратяването на инструментите за освобождаване на капитал ([0 - 200] млн. EUR) и други разходи, свързани с разделянето и отмяната ([0 - 300] млн. EUR).
(117)
След разделянето от дружеството-майка ABN AMRO Bank, ABN AMRO II трябваше самостоятелно да създаде отдел „Парични пазари“, който струва 90 млн. EUR.
(118)
На последно място нидерландската държава инжектира още капитал в размер на 500 млн. EUR, за да се гарантира, че ABN AMRO N би могло да работи с известен марж над минималните регулаторни изисквания.
(119)
FBN и ABN AMRO N биха могли да се слеят само след решаването на проблемите с концентрацията, установени в решението за сливане. Поради това нидерландската държава реши да продаде New HBU и IFN на Deutsche Bank. Тази сделка обаче доведе до необходимост от допълнителен капитал в размер на 470 млн. EUR, с която ABN AMRO N не би могло да се справи самостоятелно. Нидерландската държава реши да помогне и инжектира 300 млн. EUR. под формата на MCS (60).
(120)
С оглед да се осъществи сливането ABN AMRO N и FBN (и след сливането - група ABN AMRO) трябваше да заплатят първоначалните разходи за интегриране в размер на 1,2 млрд. EUR (след данъчно облагане), свързани с разходите за съкращения, интегрирането на ИКТ платформи и преструктурирането на клоновата мрежа. Тъй като ABN AMRO N и FBN не бяха в състояние сами да финансират тези разходи, нидерландската държава реши да инжектира капитал под формата на MCS (61).
(121)
FBN бе задължено да увеличи капитала си от първи ред, след като DNB (62) беше посочил, че съществува капиталов недостиг от първи ред в размер на приблизително 1,26 млрд. EUR. След отделянето от неговото дружество-майка Fortis SA/NV, FBN също така трябваше да похарчи 90 млн. EUR за покриване на разходите за създаването на отдел „Ликвидност“, модели, свързани с Базел, лицензии и консултантски услуги.
(122)
Нидерландската държава предостави този допълнителен капитал чрез конвертирането на дълг от втори ред с номинална стойност 1,35 млрд. EUR в капитал от първи ред. Следователно сделката не включваше никакви нови парични средства в брой (63).
(123)
Когато участниците в консорциума договориха придобиването на ABN Amro Holding през 2007 г., те разбраха, че по онова време не всички факти са били известни. Поради това САК съдържаше редица общи принципи за уреждането на някои задължения за плащане, които биха станали ясни само по време на процес на разделяне. Конкретните суми произтичат от процес на договаряне, в който участваше нидерландската държава (а преди нея - Fortis SA/NV).
(124)
Общият размер от 740 млн. EUR се отнася до:
[…]
Тези изходящи парични потоци в известна степен се компенсират от факта, че нидерландското правителство получи […] от другите участници в консорциума, свързани с трудно възстановимите разходи.
(125)
Балансът на задълженията за плащане по отношение на другите участници в консорциума (а именно 740 млн. EUR) беше платен в брой, отчасти директно на другите участници в консорциума и отчасти на ABN AMRO Bank (сега RBS NV).
(126)
Дори и след продажбата на New HBU, ABN AMRO Bank (сега RBS NV) и ABN AMRO II (или неговите правоприемници) ще продължат да носят отговорност към кредиторите на New HBU, ако New HBU не е в състояние да изпълни задълженията си към своите кредитори. По същия начин New HBU ще трябва да поеме кръстосани задължения към кредиторите на ABN AMRO Bank и ABN AMRO II. Тъй като кръстосаните задължения произтичат от продажбата на New HBU, която беше резултат от решение на ABN AMRO II и неговите акционери, те носят отговорност и за намирането на решение. Предлаганото решение предполагаше, че нидерландската държава и Deutsche Bank (а именно купувачът на New HBU) са се договорили, че New HBU и ABN AMRO II взаимно ще се обезщетят за тези кръстосани задължения, като взаимно си предоставят обезпечение, така че да се намалят предизвиканите регулаторни капиталови изисквания до желаните 20 %. В резултат на това споразумение ABN AMRO II трябваше да предостави обезпечение на New HBU в размер до 950 млн. EUR (намаляващo с течение на времето с настъпването на падежа на базисните задължения) за задълженията на New HBU към ABN AMRO II и към ABN AMRO Bank (сега RBS NV). Тъй като ABN AMRO II не разполагаше със средствата за предоставяне на обезпечението, необходимо по отношение на задължението към ABN AMRO Bank (сега RBS NV), държавата предостави компенсация за изплатено обезщетение под формата на гаранция по дълга на ABN AMRO Bank (сега RBS NV).
(127)
Нидерландската държава оцени този риск, все едно е държавна гаранция върху подчинения дълг на ABN AMRO Bank (сега RBS NV). Ценообразуването - основано на препоръката на Европейската централна банка („ЕЦБ“) за рекапитализация (64) - беше определено на 200 базисни пункта плюс средния спред CDS (65).
(128)
В таблица 4 са обобщени мерките, оценени в настоящото решение. Колоната „Основание“ е същата като тази в таблица 1 в съображение (57) от решението от 5 февруари 2010 г. Както беше посочено в съображение 110, след разделянето на ABN AMRO N и ABN AMRO Bank на 6 февруари 2010 г. мерките и целите на мерките бяха променени. По-специално мярка А беше използвана от тази дата нататък за целите на мярка Б3 (доколкото се отнася до разумния марж) и мярка Б5 и обратното.
Таблица 4
Мерки за държавна подкрепа
Описание
Размер
(в млрд. EUR)
Основание
Правен субект, на който се предоставя мярката
Мерки, обхванати от решението от 8 април 2009 г.
Y1
Краткосрочно финансиране
45
FBN
Y2
Дългосрочно финансиране
16,1
FBN (за да се даде възможност за връщане на дълга към Fortis Bank SA/NV)
Z
Придобиване на ABN AMRO N
6,5
FBN (покупна цена, платена чрез опрощаване на задължение)
Капиталови мерки, за които е постъпило уведомление през юли 2009 г. и които са приведени в действие през юли/август 2009 г.
Мярка A
Инструмент за освобождаване на капитал
Защита чрез CDS върху портфейл от 34,5 млрд. EUR (с ефект на освобождаване на капитал в размер на 1,7 млрд. EUR)
За попълване на капиталовия недостиг на ABN AMRO Z
ABN AMRO Bank (понастоящем RBS NV) и прехвърлена на ABN AMRO II (понастоящем ABN AMRO Bank) на датата на разделяне
Мярка Б1
MCS
0,5
Мярка Б2
MCS
0,3
Първи транш разходи за разделяне
ABN AMRO Bank (понастоящем RBS NV) и прехвърлена на ABN AMRO II (понастоящем ABN AMRO Bank) при разделянето
Допълнителни капиталови мерки, за които е постъпило уведомление през януари 2010 г.
Мярка Б3
MCS
0,78
Втори транш разходи за разделяне и разумен марж в размер на 0,5 млрд. EUR
967 млн. EUR платени на ABN AMRO Bank (понастоящем RBS NV) и прехвърлена на ABN AMRO II (понастоящем ABN AMRO Bank) при разделянето, като остатъкът е изплатен директно на ABN AMRO II
Мярка Б4
MCS
0,3
Въздействие върху капитала, произтичащо от продажбата на New HBU
Мярка Б5
MCS
1,2
Разходи за интегриране
Мярка В
Замяна на капитал от втори ред с базов собствен капитал
1,35
Недостиг на капитал от първи ред на равнище FBN
FBN
Мярка Г
Плащане в брой на партньорите в консорциума
0,74
Задължения за плащане, произтичащи от САК
Други партньори в консорциума/ABN AMRO Bank (понастоящем RBS NV)
Мярка Д
Гаранция за задължения в размер на 950 млн. EUR
0,95
Кръстосани задължения, произтичащи от продажбата на New HBU
ABN AMRO II (понастоящем ABN AMRO Bank)
3. ОСНОВАНИЯ ЗА ЗАПОЧВАНЕ НА ПРОЦЕДУРАТА
3.1. Основания за започване на процедурата, изложени в решението от 8 април 2009 г.
(129)
В решението от 8 април 2009 г. Комисията започна процедура, тъй като имаше основания да счита, че мерки Y1, Y2 и Z (66) представляват държавна помощ в полза на FBN и ABN AMRO N. Комисията счете, че тези мерки са дали възможност на FBN и ABN AMRO N да останат на пазара и да извършват своята стопанска дейност. Тя имаше основания да счита, че тези мерки предоставят селективно предимство на FBN и ABN AMRO N.
(130)
В съображения 29 и 30 от решението от 8 април 2009 г. Комисията отбеляза, че мерки X, Y1 и Y2 са част от един и същи договор за продажба, който има за цел да отдели FBN от Fortis SA/NV. В решението от 3 декември 2008 г. вече беше направено заключение, че при сключването на този договор на 3 октомври 2008 г. нидерландската държава не е действала като нормален инвеститор в условията на пазарна икономика.
(131)
В съображение 33 от решението от 8 април 2009 г. Комисията заяви, че мярка Y1 изглежда предоставя предимство на FBN, тъй като то е получило финансиране в размер, какъвто не е могло да открие на пазарите, на които по това време е царял пълен безпорядък. Като отчита тези извънредни пазарни обстоятелства, Комисията също така изрази съмнение дали лихвените проценти, изисквани от нидерландската държава, биха били приемливи за частен инвеститор. Освен това Комисията отбеляза, че изглежда устойчивостта на новия доставчик на финансиране на FBN предоставя предимство на дружеството. FBN вече не е зависимо от дружество, изпитващо финансови затруднения и ограничения, свързани с ликвидността, каквото е Fortis SA/NV, а получава своето финансиране от нидерландската държава.
(132)
Комисията изрази съмнения дали мярка Y1 е съвместима със съобщението на Комисията „Прилагане на правила за държавна помощ към мерки, взети във връзка с финансовите институции в контекста на настоящата световна финансова криза“ („съобщението относно банковия сектор“) (67), тъй като тя не е нито пропорционална, нито ограничена до необходимия минимум. По-конкретни опасения бяха изразени в съображение 52 от решението от 8 април 2009 г. във връзка със съвместимостта на следните елементи: (1) възнаграждението, платено от FBN, (2) максималният период, през който FBN може да се възползва от финансирането, (3) максималният матуритет на въпросните инструменти и (4) размерът на механизма за ликвидност.
(133)
Освен това Комисията посочи, че мярка Y2 би могла да съдържа елементи на държавна помощ, ако към момента на придобиването Fortis Bank SA/NV се е намирало в положение, в което да изиска незабавно изплащане на дългосрочните заеми, в случай че собствеността на FBN се промени. Ако в действителност е била налице клауза за изплащане, свързана със собствеността, мярка Y2 е дала възможност на FBN да се възползва от дългосрочни заеми при предкризисни лихвени проценти. Мярка Y2 предполага, че FBN не е било задължено да намери алтернативен източник на финансиране при преобладаващите пазарни условия към този момент. Освен това, тъй като Fortis Bank SA/NV е имало право да поиска изплащане, изборът на нидерландската държава да предоставя по-скоро дългосрочни заеми, отколкото краткосрочни заеми, може да бъде поставен под въпрос. По тази причина в решението от 8 април 2009 г. Комисията изрази опасения, че мярка Y2 съдържа държавна помощ за по-дълъг период от този, който е строго необходим. С оглед да е в състояние да оцени елементите на държавна помощ, съдържащи се в мярка Y2, Комисията поиска от нидерландската държава да предостави повече информация относно договорните условия за предсрочно изплащане, предвидени в договорите за дългосрочни заеми.
(134)
В съображение 54 от решението от 8 април 2009 г. Комисията също така изрази съмнение дали нидерландската държава е предприела адекватни мерки за ограничаване на излишното нарушаване на конкуренцията в съответствие с точка (27) от съобщението относно банковия сектор.
(135)
Комисията изрази опасения и за това дали ABN AMRO N - евентуално непряко - се е възползвало от осигурените на FBN мерки за ликвидност. Поради това тя поиска от нидерландската държава да предостави повече информация относно ситуацията и стратегията на ABN AMRO N, свързани с финансирането.
(136)
По отношение на мярка Z Комисията изрази съмнение дали нидерландската държава е заплатила на FBN пазарната цена за придобиването на ABN AMRO N. Комисията подчерта, че нидерландската държава е заплатила по-висока стойност от стойността, посочена в оценката на „настоящите пазарни условия“ от 3 октомври 2008 г., извършена от назначения от нидерландската държава експерт по остойностяването […] в неговия доклад, посочен в съображение 2. Освен това Комисията подчерта, че нидерландската държава не е приложила коригиращ фактор, отразяващ спада на фондовия пазар, който се прояви в периода между октомври и декември 2008 г. и който беше особено ясно изразен при банковите акции. Ако нидерландската държава е заплатила по-висока стойност при закупуването на ABN AMRO N, мярка Z е била равнозначна на държавна помощ, подпомагаща рекапитализацията на FBN.
(137)
В общ смисъл Комисията също така подчерта в решението от 8 април 2009 г., че нидерландската държава все още не е предала оценка на FBN и ABN AMRO N, извършена от DNB. Освен това нидерландската държава не е предоставила план за жизнеспособност или план за преструктуриране с подробни финансови прогнози. Понеже не бяха налични нито план за жизнеспособност, нито план за преструктуриране, Комисията не беше в състояние да прецени дали ABN AMRO N и FBN са разполагали с достатъчно капитал и са били в състояние да реализират приемливо равнище на рентабилност в резултат от мерки X, Y1, Y2 и Z.
3.2. Основания за удължаване на процедурите в решението от 5 февруари 2010 г.
(138)
Когато на 17 юли 2009 г. и на 15 януари 2010 г. нидерландската държава отправи уведомление за предприемането на допълнителни мерки в полза на FBN и ABN AMRO N като мерки, които не представляват държавна помощ, Комисията изрази съмнение дали някои от тези допълнителни мерки не представляват допълнителна държавна помощ за FBN и ABN AMRO N.
(139)
В решението от 5 февруари 2010 г. Комисията подчерта, че съгласно САК нидерландската държава има редица задължения, които не са задължения на ABN AMRO N. Мерките, предприети от нидерландската държава за изпълнение на нейните задължения съгласно САК (и по-специално задължението за поемане на разходите на ABN AMRO Z и задължението за отделянето на ABN AMRO N от ABN AMRO Bank), на пръв поглед не изглеждат държавна помощ, предоставена на ABN AMRO N.
(140)
Комисията посочи, че основното предназначение на мерки A и Б1 изглежда е покриване на капиталовия недостиг на ABN AMRO Z, но същевременно Комисията не беше наясно дали не е била налице и непряка полза за икономическите дейности на ABN AMRO N. Във връзка с това Комисията пожела да разбере дали ABN AMRO N и ABN AMRO Z - които нямат отделен правен статут - са били отделени едно от друго в достатъчна степен. Комисията също така пожела да получи повече информация относно причините за капиталовия недостиг на ABN AMRO Z, както и например във връзка с прехвърлянето на акции на Unicredito от ABN AMRO Z към ABN AMRO N. Комисията също така повдигна въпроси относно възнаграждението, което ABN AMRO N е заплатило на ABN AMRO Z за изпълнение на функциите на централен офис. Комисията изрази съмнение дали - поне отчасти - недостатъчната капитализация на ABN AMRO Z не е била свързана с факта, че ABN AMRO N не е заплатило пазарна цена за услугите, изпълнявани в централния офис на ABN AMRO Z.
(141)
Въпреки че съгласно САК отделянето на ABN AMRO N от ABN AMRO Bank е задължение на нидерландската държава, Комисията не може да изключи варианта, че рекапитализацията от страната на държавата, която финансира разходите за отделянето, би могла да представлява държавна помощ. Комисията подчерта, че не всички разходи, категоризирани като разходи за отделянето, са свързани strictu senso със задълженията, свързани с отделянето, описани в САК. Комисията отчете, че категорията „разходи за отделянето“ включва сумата от 500 млн. EUR, необходими за снабдяването на група ABN AMRO с разумен марж, надвишаващ минималните пруденциални изисквания.
(142)
Комисията подчерта, че нидерландската държава е помогнала на FBN и на ABN AMRO N да платят разходите, свързани със сливането. За да разреши проблемите с концентрацията, възникнали в резултат от сливането, ABN AMRO N взе решение да продаде IFN и New HBU, което доведе до нов капиталов недостиг. Комисията констатира, че FBN и ABN AMRO N са били в състояние да се облагодетелстват от ползите, произтичащи от сливането (например синергии, свързани със сливането, предимството, което има една по-силна компания с по-голям брой пазарни дялове на нидерландския пазар, …), докато нидерландската държава е финансирала първоначалните разходи. Във връзка с това Комисията констатира, че нидерландската държава не е имала каквото и да било законно задължение за плащане на тези разходи, тъй като те са произтичали от решението на нидерландската държава от 21 ноември 2008 г. за сливането на FBN и ABN AMRO N, а не от САК.
(143)
Комисията отчете факта, че сливането и конкретните обстоятелства, свързани с разделянето, са довели до кръстосани задължения (мярка Д). В нидерландското корпоративно законодателство се предвижда, че ABN AMRO Bank (понастоящем RBS NV) и ABN AMRO II продължават да носят отговорност за притежателите на дългови ценни книжа на New HBU, в случай че New HBU (или неговият нов собственик Deutsche Bank) не успеят да изпълнят своите задължения за плащане. New HBU е имало подобни задължения към притежателите на дългови ценни книжа на ABN AMRO Bank (понастоящем RBS NV) и ABN AMRO II). Комисията не може да изключи варианта, че решението за обезщетение, което предполага, че нидерландската държава е предоставила гаранция на притежателите на дългови ценни книжа на ABN Amro Bank (сега RBS NV) чрез предоставяне на премия от 200 базисни пункта плюс осреднената стойност на спреда CDS, включва държавна помощ.
(144)
Комисията също така изрази опасения относно целта на инструмента за освобождаване на капитал (мярка A). Комисията потвърди, че мярка A се различава съществено от други мерки за обезценени активи, тъй като тя не е била въведена с цел защитаване на ABN AMRO N от допълнителен спад, свързани с несъбираеми активи с изключително несигурна стойност. Въпреки това Комисията счете, че за да бъде съвместима с вътрешния пазар, мярка А трябва да спазва общите принципи на съобщението на Комисията относно обработването на обезценените активи в банковия сектор (68) („съобщението относно обезценените активи“). По-конкретно трябва да бъдат налице достатъчно доказателства за подходящо ценообразуване, което означава, че банката не трябва да прехвърля очаквани загуби на държавата. В тази връзка Комисията пожела да разбере също така какво въздействие ще окажат редица конкретни договорни условия (например механизмът за възстановяване на изплатени суми и вертикалният дял) върху действителните парични потоци и ценообразуването. На последно място Комисията също така изрази съмнения, че не са налице достатъчно стимули, които да гарантират, че ABN AMRO N ще прекрати инструмента веднага, когато той вече не е крайно необходим.
(145)
Комисията изрази съмнение дали планът за преструктуриране от декември 2009 г. отговаря на критериите, изложени в съобщението на Комисията относно връщане на жизнеспособността и оценка на мерките за преструктуриране във финансовия сектор според правилата за държавна помощ в настоящата криза (69) („съобщението относно преструктурирането“) по отношение на жизнеспособността, споделянето на тежестта и излишното нарушаване на конкуренцията.
(146)
Комисията потвърди че на пръв поглед група ABN AMRO ще реализира достатъчно приходи, за да покрие всичките си оперативни разходи (включително разходите за обезценка) и ще осигури приемлива възвращаемост на собствения капитал. При все това Комисията също така отбеляза, че възвращаемостта на собствения капитал на група ABN AMRO зависи до голяма степен от реализирането на редица ключови предположения. На първо място, ако група ABN AMRO иска да бъде икономически ефективна и да има приемливо съотношение разход-приход, за група ABN AMRO е от решаващо значение да осъществи прогнозираните синергии (а именно стойността от 1,1 млрд. EUR преди данъчно облагане, която е съпоставима с нетната печалба през 2013 г. в размер на […] млрд. EUR). На второ място, както е посочено в съображение 118 от решението от 5 февруари 2010 г., от решаващо значение за жизнеспособността на група ABN AMRO е също така тя да може да подобри своите нетни лихвени маржове от ниските равнища на FBN и ABN AMRO N през втората половина на 2008 г. и първата половина на 2009 г. В своето решение от 5 февруари 2010 г. Комисията посочи, че се нуждае от повече информация по тези въпроси, за да прецени дали дългосрочната жизнеспособност е била действително възстановена.
(147)
Освен това Комисията отбеляза, че планът за преструктуриране от декември 2009 г. все още не включва финансови прогнози за най-лош възможен сценарий, както се изисква по силата на точка (13) от съобщението относно преструктурирането. Поради това Комисията поиска такива финансови прогнози за най-лош възможен сценарий, които да ѝ позволят да провери как би се представила група ABN AMRO при по-стресови пазарни условия.
(148)
Освен това Комисията подчерта, че планът за преструктуриране от декември 2009 г. съдържа твърде малко информация относно по-малките подразделения, поради което Комисията не може да прецени дали всички въпроси, свързани със жизнеспособността на това равнище, са били адекватно разгледани. По-специално Комисията изрази съмнения дали жизнеспособността на PFS, подразделение на FBN, което през 2008 г. отчете значителни загуби, свързани с измамата на Мадоф, е гарантирана в достатъчна степен.
(149)
Комисията изрази съмнение дали държавната помощ е била ограничена до необходимия минимум за възстановяване на жизнеспособността на група ABN AMRO. Във връзка с това тя отбеляза, че група ABN AMRO е посочила, че желае да извърши малки придобивания посредством сливане, които е счела за необходими с цел възстановяване на компетенциите за продукти, изгубени по време на процеса на разделяне от страна на Fortis SA/NV и ABN AMRO Holding. В решението от 5 февруари 2010 г. Комисията заяви, че държавната помощ не трябва да бъде използвана за финансиране на придобивания или нови инвестиции, освен когато това е от съществено значение за възстановяването на жизнеспособността на дадено предприятие. Комисията поиска от нидерландската държава да предостави повече информация относно политиката на придобиване на група ABN AMRO и inter alia да ѝ предостави подробен списък на дейностите, които група ABN AMRO трябва да възстанови, за да се запази жизнеспособността на предприятието.
(150)
Освен това Комисията изрази съмнения дали всички лица, които осигуряват хибриден капитал на FBN и ABN AMRO N, са направили своя принос за преструктурирането. Комисията изрази опасения, че например държателите на преференциални акции на FBN (70) не са допринесли в достатъчна степен да се гарантира, че намесата на нидерландската държава е била ограничена до необходимия минимум.
(151)
Освен това що се отнася до срока държавната помощ следва да бъде ограничена до необходимия минимум. Във връзка с това Комисията констатира, че са необходими редица мерки за справяне с временните проблеми, но изрази съмнение дали нидерландската държава е предприела достатъчни действия, за да гарантира, че мерките ще бъдат отменени от момента, в който вече не са необходими.
(152)
По отношение на мярка А Комисията подчерта, че CRI ще стане непривлекателен инструмент веднага щом на ABN AMRO N бъде разрешено да приложи изискванията на Базел II. Въпреки че CRI съдържа кол опции, което дава възможност за предсрочно прекратяване на договора, Комисията подчерта, че липсва какъвто и да било ясен график за излизането на нидерландската държава.
(153)
Освен това що се отнася до разумния марж в размер на 500 млн. EUR Комисията отбеляза, че намерението е било група ABN AMRO да замени тази сума със капитал, натрупан чрез самофинансиране. Комисията констатира още веднъж, че липсва какъвто и да било показател за времевия график.
(154)
По отношение на разходите за интегриране в размер на 1,2 млрд. EUR (а именно мярка Б5) Комисията констатира, че нидерландската държава е заявила, че те ще доведат до важни синергии в размер на 1,1 млрд. EUR (преди данъчно облагане) годишно, които по принцип могат да се използват за изплащане на държавната помощ. При все това Комисията констатира, че нидерландската държава не е въвела механизъм, с който да се гарантира такова изплащане. По въпроса за капиталовите нужди, свързани с продажбата на New HBU, Комисията заключи, че капиталовите изисквания, свързани с кредитния чадър, ще намалеят бързо, тъй като постепенно ще настъпи падежът на заемите. Комисията още веднъж подчерта, че държавната помощ следва да бъде изплатена веднага след като престане да бъде необходима.
(155)
По отношение на нарушаването на конкуренцията Комисията отбеляза, че капиталовите нужди на FBN и ABN AMRO N до известна степен произтичат от отделянето им от техните предишни дружества-майки, както и от първоначалните разходи за интегриране, а не от прекомерното поемане на риск или нарушения в управлението в рамките на самите FBN и ABN AMRO N. При тези обстоятелства Комисията заключи, че е малко вероятно да са необходими допълнителни продажби.
(156)
Същевременно обаче Комисията изрази съмнения дали планът за преструктуриране от декември 2009 г. съдържа достатъчно поведенчески мерки, с които да се гарантира, че FBN и ABN AMRO N няма да използват държавната помощ, за да се разраснат за сметка на своите конкуренти, например чрез прилагане на неустойчива ценова политика или придобиване на други финансови институции, което би могло да отслаби стимулите за дружествата, които не получават помощ, да се конкурират, да инвестират и да осъществяват иновации и би могло да обезсърчи навлизането на нидерландския банков пазар.
(157)
По отношение на излизането Комисията заяви, че би било от полза, ако нидерландската държава разработи и ясно съобщи стратегия за излизане. В действителност системните и мащабни интервенции на нидерландската държава биха могли да се възприемат от вложителите като знак за постоянна подкрепа от нея.
4. МНЕНИЯ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ
4.1. Първи набор от мнения на Van Lanschot (писмо от 6 май 2009 г.)
(158)
Жалбоподателят заяви, че благодарение на държавната помощ и държавната собственост FBN и ABN AMRO N (включително техни дъщерни дружества като MoneYou и Mees Pierson) са предложили високи и неустойчиви лихвени проценти за индивидуални спестявания и депозитни сметки, което е дестабилизирало нидерландския банков пазар.
(159)
Жалбоподателят счита, че лихвените проценти, предложени от FBN и ABN AMRO N, са довели до загуби. В това отношение той се позова на факта, че ставките на EURIBOR са спаднали от 5 % през септември 2008 г. до по-малко от 2 % през януари/февруари 2009 г., докато лихвените проценти, предложени от FBN и ABN AMRO N, по спестовни сметки, всъщност са нараснали.
(160)
Жалбоподателят също така изтъква специфичните характеристики на нидерландския пазар за частно банкиране в сравнение с пазара за банкиране на дребно, които увеличават нарушаващото въздействие от предприетите мерки. Средният размер на сумите на спестяванията в частното банкиране е по-голям от този в банкирането на дребно. При малки суми на спестяванията клиентите не са толкова загрижени за рисковия профил на банката, тъй като са защитени от нидерландската схема за гарантиране на депозитите (в размер до 100 000 EUR). Информираността за риска нараства с надвишаването на този праг, което е доста обичайно при частното банкиране.
(161)
Жалбоподателят също така заяви, че FBN и ABN AMRO N са получили изгода от имплицитната държавна гаранция. Той заяви, че клиентите на FBN и ABN AMRO N са убедени, че нидерландската държава няма да позволи държавни банки да изпаднат в несъстоятелност.
(162)
Жалбоподателят - който се е справил по време на кризата без държавна помощ - подчерта, че е бил силно засегнат от водещото до нарушаване на конкуренцията поведение на FBN и ABN AMRO N, тъй като традиционно е разчитал до голяма степен на нидерландския пазар на спестяванията за финансирането на своите активи (71). В абсолютно изражение жалбоподателят е имал спестявания и депозити в размер на 15 млрд. EUR, което предполага, че увеличение на лихвените проценти с 1 % би могло да струва на дружеството приблизително 150 млн. EUR на година (72). В допълнение към това увеличение на разходите е било налице и въздействие върху обема, тъй като Van Lanschot е загубил клиенти.
4.2. Последващо мнение на Van Lanschot (писма от 21 и 28 август 2009 г.)
(163)
Според жалбоподателя необичайното поведение на FBN anиd ABN AMRO N е продължило през летните месеци на 2009 г.
(164)
Като допълнителен аргумент жалбоподателят посочи необичайно големия обем и промените в пазарния дял на традиционно стабилния нидерландски пазар на спестяванията. В това отношение жалбоподателят посочи съобщенията за пресата на FBN и ABN AMRO N, в които е отчетен приток на депозити съответно в размер на 9 млрд. EUR и 21 млрд. EUR през първата половина на 2009 г. (73). Жалбоподателят е счел тези стойности за значителни предвид факта, че общата стойност на нидерландския пазар на спестяванията е приблизително 287 млрд. EUR.
(165)
Като друг пример за необичайното ценообразуване жалбоподателят посочи факта, че лихвените проценти по спестовните сметки в съседни държави като Белгия, Франция и Германия са последвали спада на ставките на EURIBOR, докато лихвените проценти по нидерландските спестовни сметки са останали високи по неясни причини.
4.3. Мнение на ABN AMRO Bank (писмо от 6 юли 2009 г.)
(166)
В отговор на решението от 8 април 2009 г. за откриване на официална процедура по разследване ABN AMRO Bank (т.е. дружеството-майка на ABN AMRO N) предостави повече информация относно своето положение и стратегия за финансиране. ABN AMRO Bank отрече да е получило изгода - пряко или непряко - от финансовата помощ, отпусната на FBN (мерки Y1 и Y2). ABN AMRO Bank отбеляза, че не се е нуждаело от помощ, за да се финансира по време на кризата, благодарение на своята диферсифицирана стратегия за финансиране. То също така подчерта, че статистическите данни за неговата ликвидност са останали както в рамките на регулаторните граници, така и в неговите собствени вътрешни рамки.
5. МНЕНИЕ НА НИДЕРЛАНДСКАТА ДЪРЖАВА
5.1. Мнение на нидерландската държава относно решението от 8 април 2009 г.
(167)
Нидерландската държава призна, че FBN е било в състояние да осъществява своите дейности поради придобиването му от държавата (74), но заяви, че придобиването е било в съответствие с т. нар. „принцип на инвеститора в условията на пазарна икономика“ (ПИУПИ). В резултат на това според нидерландската държава не е съществувало селективно предимство и следователно не е имало държавна помощ. Нидерландската държава заяви, че -макар основната цел на интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. да е била предотвратяване на дестабилизирането на FBN и ABN AMRO N и на нидерландската банкова система като цяло - чрез купуването на участие в FBN и ABN AMRO N тя се е стремила да постигне положителна дългосрочна възвращаемост. Нидерландската държава подчерта, че цената за FBN (включително ABN AMRO N) е била в рамките на оценката, направена от нейния външен експерт по оценяването.
(168)
Нидерландската държава заяви, че е платила справедлива пазарна цена за FBN, но отбеляза, че дори ако беше платила повече, това плащане щеше да представлява държавна помощ за Fortis SA/NV (което е дружеството продавач), а не за FBN.
(169)
По отношение на мярка Y1 нидерландската държава заяви, че е предоставила краткосрочно финансиране на FBN при пазарни условия. Тя заяви, че преди кризата FBN е получило финансиране от своето дружество-майка по ставки на EONIA или EURIBOR без допълнителен спред. Нидерландската държава заяви, че ценообразуването, което е приложила (както е описано в съображение 96), е било в съответствие с пазарната практика. Освен това тя по-специално заяви, че нейната система за ценообразуване, използвана за периода след 5 ноември 2008 г. (със спред от 50 базисни пункта за заеми за повече от три месеца), е съгласувана с нидерландската гаранционна схема (75).
(170)
По отношение на периода, през който механизмът за ликвидност е станал достъпен за FBN, нидерландската държава обясни, че е започнала преговори за прекратяване на този механизъм през януари 2009 г. с цел пълното му прекратяване във възможно най-кратък срок. С тази цел през март 2009 г. нидерландската държава е въвела нова двуетапна система за ценообразуване, която е оскъпявала финансирането в случай на надвишаване на предварително определен праг. Нидерландската държава е допускала, че FBN е имало възможност да изплати механизма за ликвидност чрез вноски от 4 до 5 млрд. EUR на месец и е възнамерявала да прекрати този механизъм до края на 2009 г. В действителност FBN е изплатило механизма за ликвидност по-бързо от очакваното. Механизмът за ликвидност вече беше прекратен на 1 юли 2009 г.
(171)
Нидерландската държава заяви, че максималният матуритет на ликвидността, предоставена в рамките на механизма за ликвидност, е бил пропорционален. В това отношение нидерландската държава обясни, че през първия период (т.е. от 6 до 23 октомври 2008 г.) тя е осигурила ликвидност с матуритет от не повече от няколко седмици. Когато впоследствие механизмът за ликвидност бе коригиран, максималният матуритет беше удължен на девет месеца, за да се избегне пиково откупуване.
(172)
Нидерландската държава обясни, че общият размер на механизма за ликвидност (а именно 5 млрд. EUR овърнайт финансиране и 40 млрд. EUR по-дългосрочно финансиране) е базиран на реалните нужди от финансиране на FBN и следователно е бил с минималния необходим размер. При краткосрочния механизъм за ликвидност в размер на 45 млрд. EUR е взета предвид нормалната волатилност на паричната наличност на FBN и с него на FBN е била дадена възможност незабавно да изплати на Fortis SA/NV приблизително 34 млрд. EUR.
(173)
По отношение на дългосрочните заеми (а именно мярка Y2) нидерландската държава призна, че Fortis Bank SA/NV би могло да изиска изплащането на заемите с фиксиран лихвен процент (но не и на заемите с променлив процент) (76). Нидерландската държава заяви обаче, че тя само е заменила Fortis Bank SA/NV, като е оставила непроменени всички условия на съществуващите договори. Според нидерландската държава договорът между Fortis Bank SA/NV и FBN е представлявал обичаен пазарен договор между частни пазарни оператори. Нидерландската държава заяви, че - тъй като е заменила инвеститор в условията на пазарна икономика - нейното поведение е съгласувано автоматично с ПИУПИ. При тези обстоятелства нидерландската държава счита, че не е било необходимо да обосновава защо лихвените проценти са можели да бъдат по-високи или защо е следвало да замени тези дългосрочни заеми с краткосрочни заеми (77).
(174)
Нидерландската държава също така заяви, че при придобиване на нови дъщерни дружества е обичайна практика дружествата да осигурят едновременно с това ликвидност на новопридобитите дъщерни дружества.
(175)
Що се отнася до това дали е предоставена пряка или непряка държавна помощ на ABN AMRO N, нидерландската държава отрече ABN AMRO N да е получавало финансиране от нидерландската държава или FBN. Нидерландската държава обясни, че ABN AMRO N е разполагало с достатъчно собствено финансиране със своя мащабен франчайз за банкиране на дребно и за частно банкиране.
(176)
По отношение на мярка Z нидерландската държава заяви, че цената на сделката в размер на 6,5 млрд. EUR е била справедлива пазарна цена. Тя подчерта, че цената е била между оценката на „текущите пазарни условия“ в размер на [4 - 6,5] млрд. EUR и оценката „за обхващане на целия цикъл“ в размер на [6,5 - 9] млрд. EUR, както е изчислена от нейния външен експерт по оценяването в началото на октомври 2008 г. (преди сделката от 3 октомври 2008 г.). Що се отнася до факта, че придобиването (мярка Z) е осъществено два и половина месеца след извършването на оценката, нидерландската държава счете, че не са били необходими корекции, тъй като несигурността вече е била отразена в оценката от началото на октомври 2008 г. (78) Нидерландската държава също така заяви, че обикновено инвестиционното банкиране и несъбираемите активи са били в основата на проблемите с доверието в другите банки и са водели до съществен за тези банки спад на цените на акциите. За разлика от тях ABN AMRO N, със своя стабилен профил на банкиране на дребно и търговско банкиране, се е различавало напълно от останалите банки. Предвид този контекст нидерландската държава заяви, че коригиране на цените по аналогия с другите банки е било безсмислено.
(177)
Нидерландската държава също така подчерта, че останалите участници в консорциума, и по-конкретно RBS, е трябвало да одобрят сделката и че […]. Освен това нидерландската държава се позовава на точки (166) и (177) от предварителния доклад на експертите пред Общото събрание на акционерите на Fortis SA/NV, проведено на 11 февруари 2009 г. в Брюксел (79), като заявява, че тези точки подкрепят довода на нидерландската държава, че е платила справедлива цена за FBN, ABN AMRO N, Fortis Insurance и Fortis Corporate Insurance на 3 октомври 2008 г., която следователно представлява валидна референтна цена за продажбата от декември 2008 г.
(178)
Нидерландската държава е изпълнила мярка Z, като се е отказала от исковете, които е имала по отношение на FBN. Освен това нидерландската държава заяви, че ако Комисията стигне до заключението, че мярка Z включва държавна помощ, тя следва да приложи корекция. Тъй като подобни инструменти на други банки са търгувани при съществена отстъпка спрямо номиналната стойност (80), логично е, че пазарната стойност на дълговите инструменти, от която нидерландската държава се е отказала, също да бъде под номиналната стойност. С други думи, преобладаващите пазарни обстоятелства предполагат, че нидерландската държава не е имала право на номинална стойност, а на по-ниска пазарна стойност. Нидерландската държава заяви, че като се вземат предвид преобладаващите тогава пазарни обстоятелства, тя е имала право единствено на пазарна стойност в размер на [4,55 - 5,85] млрд. EUR (така номиналната стойност на заемите в размер на 6,5 млрд. EUR е коригирана с пазарна отстъпка от [0,65 - 1,95] млрд. EUR).
(179)
На 18 юни 2009 г. нидерландското министерство на финансите изпрати на Комисията оценката на FBN, направена от DNB, както бе изискано в решението от 8 април 2009 г. […] (81), (82), (83)
(180)
DNB също така информира Комисията относно […] ABN AMRO N с писмо от 20 януари 2010 г. […]
5.2. Мнение на нидерландската държава относно решението от 5 февруари 2010 г.
(181)
Като цяло нидерландската държава заяви, че предприетите мерки не представляват държавна помощ, тъй като:
i)
не предоставят ползи на ABN AMRO N или на FBN,
ii)
са били необходими за разделяне на ABN AMRO N и FBN от съответните им предишни дружества-майки и са произтичали от договорните задължения на нидерландската държава като наследник на Fortis SA/NV по силата на САК, или
iii)
са били икономически обосновани от гледната точка на частен инвеститор.
(182)
Нидерландската държава заяви, че Комисията следва да приложи ПИУПИ към всяка индивидуална мярка, предприета от нидерландската държава. По-конкретно по отношение на мерките, свързани със сливането (а именно мерки Б4 и Б5), нидерландската държава подчерта, че сливането е представлявало инвестиция с положителна настояща нетна стойност („ННС“) и следователно е съвместимо с ПИУПИ.
(183)
С други думи нидерландската държава не прие предварителната позиция на Комисията, изложена в съображение 96 от решението от 5 февруари 2010 г., че ПИУПИ не се прилага по отношение на мерките след интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г., тъй като тези мерки са били част от по-голяма операция за оздравяване и преструктуриране.
(184)
Нидерландската държава призна, че правилата за държавната помощ предполагат, че ПИУПИ не се прилага, когато в кратък период от време са направени няколко взаимосвързани капиталови инжекции. Независимо от това тя заяви, че този анализ не е правилен по отношение на FBN и ABN AMRO N, тъй като интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. - според нея - не са съдържали мерки за държавна помощ и в допълнение към това последващите мерки не са били свързани с първоначалната сделка.
(185)
Нидерландската държава заяви, че Комисията следва да вземе предвид много специфичните обстоятелства, при които нидерландската държава е била задължена да купи FBN. Нидерландската държава отбеляза също така, че продажбата на New HBU е била много обременяваща за нидерландската държава и за ABN AMRO N с отрицателно въздействие върху капитала в размер на 470 млн. EUR.
(186)
Нидерландската държава заяви, че е основала всички свои мерки на принципите, определени в съобщението относно банковия сектор (84) и съобщението на Комисията - Рекапитализация на финансовите институции в условията на настоящата финансова криза: ограничаване на помощта до необходимите минимални равнища и предпазни мерки срещу излишното нарушаване на конкуренцията (85) („съобщението относно рекапитализацията“). Като цяло нидерландската държава заяви, че нейните мерки са били правилно насочени, пропорционални на срещнатите предизвикателства и изготвени така, че да сведат до минимум отрицателното въздействие върху конкурентите.
(187)
Нидерландската държава заяви, че мярка A и мярка Б1 не представляват държавна помощ, тъй като държавата е била задължена по договор да реши капиталовите проблеми, пред които е било изправено ABN AMRO Z. Нидерландската държава е била задължена по договор съгласно САК да извърши разделянето на ABN AMRO Holding. DNB е позволил да започне отделянето на ABN AMRO II единствено при условие че всички участници в консорциума са внесли своя дял за отстраняване на капиталовия недостиг на ABN AMRO Z. Нидерландската държава призна, че е предоставила капитал на ABN AMRO Z чрез ABN AMRO N, но подчерта, че ABN AMRO N е имало единствено междинна роля. В крайна сметка ABN AMRO N единствено е прехвърлило капитала на ABN AMRO Z и мярка A не е предоставила селективно предимство на ABN AMRO N.
(188)
По въпроса дали капиталовият недостиг на ABN AMRO Z е резултат от селективните предимства, предоставени на ABN AMRO N, нидерландската държава заяви, че участниците в консорциума вече са гарантирали, че към момента на придобиването на ABN AMRO Holdings от консорциума (виж съображение 33) дейностите на различните проследяващи дялови участия (както е определено в съображение 35) са били отделени една от други в достатъчна степен. Тази договореност означава, че е налице ясно разграничение между дейностите на ABN AMRO N и ABN AMRO Z. Това означава, че ABN AMRO N има своя собствена структура на корпоративно управление и своя собствена отчетност. Освен това нидерландската държава насочи вниманието на Комисията към факта, че ABN AMRO N е имало отделен правен статут, считано от 6 февруари 2010 г. (86).
(189)
Освен това нидерландската държава предостави доказателства, че капиталовият недостиг на ABN AMRO Z вече е съществувал към момента на придобиването на 3 октомври 2008 г. На 3 октомври 2008 г. началното салдо на ABN AMRO Z вече е било с отрицателна стойност в размер на 7,4 млрд. EUR, а дяловото участие на Fortis SA/NV в него е било в размер на приблизително 2,5 млрд. EUR. По отношение на източниците на капиталовия недостиг нидерландската държава призна, че е било осъществено прехвърляне на стойност 1 млрд. EUR на акции на Unicredito от ABN AMRO Z към оперативните проследяващи дялови участия (включително приблизително 300 млн. EUR към ABN AMRO N), но предостави информация, която показва, че прехвърлянето на акциите на Unicredito е било извършено през февруари 2008 г., много преди нидерландската държава да се намеси. Поради това прехвърлянето на акциите на Unicredito не може да бъде счетено за държавна помощ.
(190)
По отношение на разходите, поети от ABN AMRO Z, свързани с изпълнението на функциите на централен офис, нидерландската държава подчерта, че тези разходи са намалели значително след придобиването на ABN AMRO Holding от участниците в консорциума, както е описано в съображение 33. Тъй като участниците в консорциума не са имали какъвто и да било интерес да се поддържа голям и интегриран централен офис, било е логично разходите да бъдат във възможно най-нисък размер. Данните, предоставени от нидерландската държава, показват, че разходите за функциониране на групата, поети от ABN AMRO Z, са в размер на [0 - 0,5] млрд. EUR през 2008 г. и [0 - 0,2] млрд. EUR през 2009 г., които по мнение на нидерландската държава са незначителни. Освен това нидерландската държава подчерта, че е поела задължението за покриване на тези разходи, когато е заменила Fortis SA/NV като страна по САК след придобиването на FBN (включително и ABN AMRO N) на 3 октомври 2008 г.
(191)
Нидерландската държава заяви, че съобщението относно обезценените активи (87) не би трябвало да се прилага, в случай че Комисията счете, че мярка A е държавна помощ. По мнение на нидерландската държава няма несигурност, свързана със защитените активи, които следователно не могат да бъде счетени за „обезценени“ в смисъла, използван в съобщението. Нидерландското правителство поддържа становището, че CDS на ABN AMRO N независимо от всичко все пак спазват общите принципи на това съобщение, в случай че Комисията не споделя нейната гледна точка. Освен това нидерландската държава заяви, че инструментът за кредитна защита е необходимо и пропорционално средство, което същевременно свежда до минимум нарушенията на конкуренцията,
(192)
Нидерландската държава настоя, че възвращаемостта върху CRI - 10 % възвращаемост на освободения капитал - е достатъчно висока. Освен това тя предостави доказателства, че траншът „първа загуба“ от 20 базисни пункта е бил значително по-висок от очакваната загуба. Нидерландската държава заяви, че загубите от предишни периоди (а именно [0 - 15] базисни пункта) и загубите, прогнозирани за 2010 г. (а именно [0 - 30] базисни пункта) по ипотечния портфейл на ABN AMRO N, са осигурили добра прогноза за редица бъдещи очаквани загуби. Освен това информацията за пазара, която се съдържа в рейтингови доклади (88), потвърди, че траншът „първа загуба“ надвишава очакваните загуби. Освен това нидерландската държава се позова на документ на инвестиционната банка […], в който се симулира какво развитие могат да претърпят паричните потоци на нидерландската държава при различни стресови сценарии.
(193)
Освен това нидерландската държава счете, че CRI съдържа достатъчно стимули за излизане. Нидерландската държава насочи вниманието на Комисията към коловете, включени в CRI, както и към факта, че CRI ще стане доста непривлекателен инструмент веднага щом на ABN AMRO N бъде разрешено да работи съгласно изискванията на Базел II. При тези обстоятелства нидерландската държава вярва, че ABN AMRO N вероятно ще използва кол опцията по отношение на CRI през януари 2011 г., когато се очаква преходът към изискванията на Базел II да доведе до намаляване на освободения капитал.
(194)
Нидерландската държава поясни, че разходите за разделянето (а именно мерки Б2 и Б3) са резултат от САК, по което нидерландската държава de facto е страна от 3 октомври 2008 г. Съгласно условията на САК държавата - за разлика от ABN AMRO N - е задължена да раздели ABN AMRO Holding на три части. Нидерландската държава отрече, че тези разходи са осигурили полза за ABN AMRO N и освен това разясни, че е платила разходите за разделянето, тъй като извършването на разделянето е било нейно договорно задължение.
(195)
По отношение на разумния марж в размер на 500 млн. EUR - който също е поместен в статията „разходи за разделяне“ - нидерландската държава заяви, че това е обичайна практика в банковия сектор. Банките не могат да осъществяват дейността си само с минималния изискван капитал, а се нуждаят от допълнителен поддържащ марж. В противен случай, ако банките бъдат изправени дори и пред малка пречка, те незабавно ще изпаднат във финансово затруднение. Нидерландската държава обаче посочи, че нейният принос към разумния марж ще бъде временен, както и че в по-дългосрочен план ABN AMRO N следва да генерира разумния марж самостоятелно без каквато и да било помощ от страна на нидерландската държава.
(196)
По отношение на мярка Б4 нидерландската държава заяви, че мярката не представлява държавна помощ. Нидерландската държава заяви, че когато е придобила FBN решението за сливане на двете банки вече е било взето и частично осъществено. Нидерландската държава подкрепи своето твърдение, като се позова на факта, че ABN AMRO Asset Management вече е било отделено и интегрирано във Fortis SA/NV към датата на интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. Освен това нидерландската държава подчерта, че Комисията я е задължила да приложи компенсация за сливането с цел решаване на неуредени проблеми с концентрацията, както и че тя е наследила от Fortis SA/NV компенсацията за сливането, предоставена от New HBU. Освен това нидерландската държава посочи, че в крайна сметка финансовите средства на ABN AMRO N няма да се увеличат и поради това защити позицията, че мярка Б4 не представлява държавна помощ.
(197)
Нидерландската държава посочи, че държавните средства, предоставени за финансиране на разходите за интегриране (мярка Б5), следва да бъдат разглеждани като разумна инвестиция, която води до възвращаемост в съществен размер под формата на синергии. Нидерландското правителство изчисли, че размерът на тези синергии е приблизително 1,1 млрд. EUR (преди данъчно облагане) годишно, докато първоначалните разходи за интегриране възлизат на 1,2 млрд. EUR (след данъчно облагане). По мнение на нидерландската държава общата ННС на сливането (при отчитане на синергиите, разходите за интегриране и разходите за компенсацията за сливането) следва да възлиза на положителната стойност от 2,88 млрд. EUR (89).
(198)
По мнение на нидерландската държава, конвертирането на хибриден капитал от втори ред в капитал от първи ред (мярка В) не е предоставило селективно предимство на FBN. Нидерландската държава заяви, че конвертирането е било в интерес на нидерландската държава, тъй като тя е била в състояние да конвертира заеми с купон на средна стойност от 2,976 % в собствен капитал, който по нейно мнение има привлекателна възвращаемост. Във връзка с това нидерландската държава се позова на прогнозираната нормализирана стойност на възвръщаемостта на собствения капитал на група ABN AMRO, която е приблизително […] %, както е посочено в плана за преструктуриране от декември 2009 г.
(199)
Нидерландската държава заяви, че Комисията не би трябвало да отчете всички заеми с отменено плащане за държавна помощ, в случай че Комисията счете, че мярка В е държавна помощ. Тя разясни, че конвертирането може да бъде разбито на възстановяване на капитал от втори ред по номинална стойност в съчетание с капиталова инжекция с основен капитал от първи ред (без елементи на нетни парични средства в брой). По мнение на нидерландската държава по това време тя не е можела основателно да очаква възстановяване на капитал от втори ред по номинална стойност, тъй като сравнимите инструменти на други банки са били търгувани при съществени отстъпки спрямо номиналната стойност, което е отразявало нестабилните пазарни обстоятелства. Нидерландската държава посочи, че отстъпка от [135 - 405] млн. EUR е била основателна на базата на съпоставими данни.
(200)
Нидерландската държава посочи, че плащането на 740 млн. EUR (мярка Г) е било едно от нейните задължения, произтичащи от САК. Освен това нидерландската държава подчерта, че са били извършени плащания само към другите участници в консорциума, а не към ABN AMRO N, поради което не е налице предоставяне на държавна помощ към ABN AMRO N.
(201)
По отношение на мярка Д нидерландската държава заяви, че ABN AMRO II не се е възползвало от компенсацията за изплатено обезщетение (описана в съображение 126), а че мярка Д просто е поставила ABN AMRO II в позиция, в която то е било в състояние да предостави компенсация за изплатено обезщетение на Deutsche Bank. Тя заяви, че компенсацията за изплатено обезщетение не може да бъде използвана от банката за развитие на нов бизнес и поради това тя няма да доведе до каквото и да било нарушаване на конкуренцията.
(202)
Нидерландската държава счете, че компенсацията за изплатено обезщетение съответства на съобщението на Комисията относно рекапитализацията. Нидерландската държава подчерта, че е базирала своето ценообразуване на препоръката на ЕЦБ за рекапитализацията.
(203)
Освен това нидерландската държава изрази мнението си относно съмнението на Комисията, че държателите на преференциални акции на FBN (90) не са допринесли за споделянето на тежестта в достатъчна степен. Нидерландската държава разясни, че инвеститорите в преференциални акции не са получили дивиденти през 2008 г. (нито в брой, нито с натрупване), както и че преференциалните акции са били търгувани под номинална стойност. Нидерландската държава добави, че възможността на FBN да плаща или запазва фиксирани дивиденти за бъдещи периоди зависи от това дали FBN има достатъчно печалби съгласно МСФО. Нидерландската държава отбеляза, че клаузата за дивидентите, която регулира преференциалните акции на FBN, включва текст за т.нар. механизъм за задействане/стопиране на дивидентите (dividend stopper/pusher) (91), както и че несигурността, свързана с дивидентната политика на група ABN AMRO, намалява спокойствието, което може да даде текста за механизма за задействане/стопиране на дивидентите на инвеститорите в преференциални акции.
(204)
По въпроса дали капиталът ще бъде изплатен веднага след като изчезнат (временните) капиталови нужди, нидерландската държава заяви, че възнамерява да използва дивидентната политика на група ABN AMRO по такъв начин, че група ABN AMRO няма да разполага с никакъв свръхкапитал, който би могъл да доведе до нарушаване на конкуренцията (92).
(205)
По въпроса за нарушаването на конкуренцията нидерландската държава посочи, че не е съгласна с позицията на Комисията, че положението на ABN AMRO N и FBN е било укрепено в Нидерландия в резултат на сливането, нито с позицията, че това развитие заплашва да създаде излишно нарушаване на конкуренцията. Тя беше по-скоро на противоположното мнение и в тази връзка изтъкна факта, че отделянето на FBN и ABN AMRO N от техните съответни дружества-майки и последващото сливане са били много трудоемки и предположи, че ръководството на FBN и ABN AMRO N е трябвало да отдели по-малко време на ежедневната търговска дейност, поради което според нидерландската държава отделянето и последващото сливане са оказали отрицателно въздействие върху конкурентната позиция на FBN и ABN AMRO N (или позицията на група ABN AMRO след сливането).
5.3. Мнение на нидерландската държава относно мненията на заинтересованите страни
5.3.1. Мнение на нидерландската държава относно писмото на жалбоподателя от 6 май 2009 г.
(206)
Като цяло нидерландската държава подчерта, че по нейно мнение мерките в полза на FBN и ABN AMRO N не отговарят на определението на ЕС за държавна помощ и следователно не оказват нарушаващо въздействие. Тя счете, че пазарното поведение на FBN и ABN AMRO N на пазара на спестяванията и депозитите съответства на поведението на разумен участник на пазара, който защитава своите търговски интереси. Нидерландската държава счита, че лихвените проценти, предложени от FBN и ABN AMRO N, не са имали нарушаващо въздействие. В резултат на това тя заяви, че не е налице каквото и да било нарушаване на конкурентното право на Европейския съюз.
(207)
Нидерландската държава представи редица сравнителни таблици с лихвени проценти, предложени за конкретни депозитни и спестовни продукти. Нидерландската държава отрече FBN и ABN AMRO N да са предлагали съгласувано най-високите лихвени проценти, особено ако се направи сравнение с по-малките нидерландски банки като SNS, NIBC и DSB. Освен това нидерландската държава подчерта, че лихвените проценти по спестовните сметки вече са били високи в Нидерландия преди финансовата криза, отчасти в резултат от поведението на по-малките банки с агресивна ценова политика. Нидерландската държава счита, че по време на финансовата криза банките са се опитвали да защитят своите франчайзи за спестявания чрез предлагане на относително високи лихвени проценти по спестовните продукти за клиенти.
(208)
Освен това нидерландската държава изрази мнение относно ценовата стратегия на MoneYou, интернет марката на ABN AMRO N, която беше въведена на пазара през септември 2008 г. Нидерландската държава заяви, че MoneYou представлява специален интернет продукт, който се различава значително от повечето традиционни продукти по отношение на основата на разходите и нивото на обслужване. Нидерландската държава посочи, че MoneYou е трябвало да се повиши информираността за марката през първите шест месеца от пускането ѝ на пазара и поради това е трябвало да определи лихвени проценти, които да са малко по-ниски или равни на вече определените от подобни участници на пазара, занимаващи се с интернет банкиране (93). От второто тримесечие на 2009 г. нататък лихвените проценти, предложени от MoneYou, са отбелязали спад и MoneYou е заело позиция в т.нар. сегмент на средните дружества (94). По отношение на MoneYou нидерландската държава добави, че компанията е привлякла само ограничен размер средства (а именно [0 - 5] млрд. EUR), които представляват приблизително [0 - 5] % от общия обем на средствата на нидерландския пазар на спестяванията. Нидерландската държава добави, че предишните клиенти на Van Lanschot са представлявали само малка част от клиентелата на MoneYou (а именно [0 - 5 000] сметки или [0 - 5] % от сметките, открити в MoneYou).
(209)
Освен това нидерландската държава отрече, че ABN AMRO N и FBN са разчитали единствено на нидерландския пазар на спестяванията, за да финансират собствения си бизнес. Нидерландската държава предостави нова информация, която показва, че на 6 юли 2009 г. ABN AMRO N е емитирала облигация с покритие на стойност 2 млн. EUR и че FBN е емитирала дългови инструменти, гарантирани от държавата на стойност 15,5 млрд. EUR. По мнение на нидерландската държава, твърденията на жалбоподателя са неправилни и прибързани. Тя посочи, че на FBN просто е било необходимо известно време, за да започне да осъществява касови операции и да емитира дългови инструменти, гарантирани от държавата. Освен това нидерландската държава уточни, че депозитните и спестовните продукти също така са важни за създаването на отношения с клиентите и имат различна и по-широкообхватна цел в сравнение с целта на други финансови инструменти. Във връзка с това нидерландската държава отбеляза, че загуба в пазарния дял на спестяванията и депозитите на банката може да доведе до загуби в пазарния дял на други банкови продукти.
(210)
Освен това нидерландската държава отрече, че потребителите и участниците на пазара са възприели ABN AMRO N и FBN като по-надеждни банки от конкурентите. Тя се позова на рейтингите на FBN и ABN AMRO N, отчетени от рейтинговите агенции, които са били по-ниски например от тези на Rabobank с рейтинг ААА. Техните относителни спредове CDS показаха подобни резултати. Нидерландската държава също така счете, че наличието на държавна собственост не е направило ABN AMRO N или FBN по-надеждни в очите на потребителите и участниците на пазара. Във връзка с това нидерландската държава отбеляза, че много ad-hoc държавни намеси са показали, че при възможност нидерландската държава ще се намеси по отношение на която и да е частна банка. По тази причина тя счете, че de facto не е съществувала осезаема разлика между надеждността, предлагана от частните банки в Нидерландия, в сравнение с надеждността на държавните банки в Нидерландия.
(211)
За да изчисли дали предложените лихвени проценти по отношение на спестовните продукти са довели до загуба, нидерландската държава заяви, че те не трябва да бъдат сравнявани със ставките на EURIBOR, а по-скоро със ставките, които са резултат от т.нар. „методология на съответстващия портфейл“ (95). Като използва тази методология, нидерландската държава призна, че за някой продукти е налице временен отрицателен марж. При все това тя заяви, че точно в този момент пазарното поведение е било разумно и е съответствало на пазарното поведение на конкурентите (които са частна собственост).
5.3.2. Мнение на нидерландската държава относно аргументите на жалбоподателя от 21 и 28 август 2009 г.
(212)
Нидерландската държава заяви, че изразеното от нея по-рано мнение, обобщено в съображения 206-211, във връзка с жалбоподателя, продължава да е валидно.
(213)
Освен това нидерландската държава отбеляза, че искът, предявен от жалбоподателя за това, че пазарният дял на ABN AMRO N и FBN се е увеличил, е бил базиран на грешни статистически данни. По отношение на предполагаемото увеличение на депозитите, събрани от ABN AMRO N, с 21 млрд. EUR нидерландската държава заяви, че само 5,1 млрд. EUR от тях могат да бъдат приписани на спестявания на нидерландския пазар на дребно, а останалите произтичат главно от спестявания на корпоративни клиенти и чуждестранни депозити. Нидерландската държава също така предостави данни, които показаха, че голяма част от увеличението на обема на депозитите и спестяванията в FBN е резултат от корпоративно банкиране, а не на банкиране на дребно и на частно банкиране.
(214)
Нидерландската държава подчерта, че причината клиентите в Нидерландия да инвестират повече в спестяванията си е продиктувана от несигурната макроикономическа среда. Тя се позова на данни, предоставени от Централното статистическо бюро („CBS“), които показват, че през първата половина на 2009 г. спестяванията са се повишили със 7,7 % в сравнение със същия период през предходната година. Спестяванията на клиентите на ABN AMRO N са се повишили с 7,5 % в сравнение със същия период през предходната година, което показва, че пазарният дял на ABN AMRO N по-скоро е отбелязал спад. Освен това FBN представи доказателства, които показват, че спестяванията на клиентите му са претърпели развитие в съответствие с пазарната обстановка.
5.3.3. Мнение на нидерландската държава относно мнението на ABN AMRO Bank
(215)
Нидерландската държава потвърди, че не е осигурила механизъм за ликвидност на ABN AMRO N, като по този начин потвърди в широк смисъл аргументите на ABN AMRO Bank.
6. ОЦЕНКА
6.1. Наличие на помощ
(216)
В член 107, параграф 1 от ДФЕС се предвижда, че всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар. От това следва, че една държавна мярка се определя като държавна помощ, ако изпълнява следните четири (кумулативни) критерия:
-
държавни средства;
-
селективно предимство;
-
нарушаващо въздействие върху конкуренцията; и
-
въздействие върху търговията между държавите-членки.
(217)
Първият критерий е изпълнен за мерки (Y1)-(Д), посочени в таблица 4 в съображение 128, тъй като всички тези мерки са пряко финансирани със средства на нидерландската държава.
(218)
В съображения 220-278 се анализира дали дадена мярка представлява селективно предимство за FBN, ABN AMRO N или група ABN AMRO след сливането (вторият критерий), като всяка мярка се разглежда поотделно.
(219)
Ако в този случай е налице селективно предимство, третият и четвъртият критерий също ще бъдат изпълнени. Всички мерки нарушават или заплашват да нарушат конкуренцията, тъй като поставят FBN, ABN AMRO N или група ABN AMRO след сливането в по-изгодна позиция спрямо другите конкурентни банки (трети критерий). Освен това мерките оказват и въздействие върху търговията между държавите-членки. След сливането FBN, ABN AMRO N и група ABN AMRO са банки, ориентирани към международните пазари, които осъществяват своите дейности извън Нидерландия, като същевременно се конкурират на вътрешния пазар с дъщерни дружества на чуждестранни банки (четвърти критерий).
6.1.1. Мерки Y1 и Y2 от 3 октомври 2008 г.
(220)
Уместно е да се припомни, че в настоящото решение се оценява единствено наличието на потенциална помощ за FBN, ABN AMRO N или група ABN AMRO Group след сливането. Наличието на потенциална помощ за Fortis Bank SA/NV, която произтича от мерки Y1 и Y2, е било оценено в решението от 3 декември 2008 г.
(221)
Както е посочено в съображение 52 от решението от 3 декември 2008 г. (96) и в първоначалната оценка на помощ по отношение на тези мерки, която се съдържа в решението от 8 април 2009 г., мерките, предприети на 3 октомври 2008 г. (а именно мерки X, Y1 и Y2), са неразривно свързани. Нидерландската държава е отделила FBN и ABN AMRO N от тяхното дружество-майка, което изпитва финансови затруднения, посредством придобиването на FBN, но с оглед да може напълно да изолира FBN от проблемите с ликвидността на неговото дружество-майка нидерландската държава е трябвало освен това да поеме и ролята на доставчик на финансиране на FBN. Тази цел е била изпълнена под формата на мерки Y1 и Y2. Освен това на 3 октомври 2008 г. нидерландската държава е поела задълженията по САК на Fortis Bank SA/NV.
(222)
Както е посочено в съображение 50 от решението от 3 декември 2008 г., Комисията не може да приеме, че ПИУПИ е спазен за интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г., посредством които нидерландската държава е придобила FBN (включително ABN AMRO N) срещу сумата от 12,8 млрд. EUR и освен това е предоставила на FBN финансиране с много голям размер. Като се вземат предвид преобладаващите тогава пазарни обстоятелства, нито един купувач е нямало да бъде в състояние и е нямало да желае да предложи такава висока сума за запазването на FBN (97). Освен това допълнителната информация, предоставена от нидерландската държава, показа, че на 3 октомври 2008 г. нидерландската държава също така се е съгласила да компенсира Fortis SA/NV за неговите задължения по САК. Това САК е щяло да направи интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. дори още по-малко приемливи за инвеститор в условията на пазарна икономика. Без подходяща комплексна проверка нито един инвеститор е нямало да поеме задълженията на Fortis SA/NV съгласно САК, което е довело до задължения със значителен размер на по-късен етап (за които нидерландската държава вече е била осведомена отчасти на 3 октомври 2008 г.).
(223)
За нидерландската държава интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. са били необходими с цел избягване на големи отрицателни верижни реакции в нидерландската банкова система и икономика (98). Обикновено инвеститорите в условията на пазарна икономика не взимат под внимание тези верижни реакции.
(224)
Желанието за избягване на сериозни смущения в нидерландската банкова система и икономика също така изяснява причината, поради която нидерландската държава е взела своето решение толкова бързо. На един инвеститор в условията на пазарна икономика би му отнело много повече време да оцени потенциалната необходимост от допълнителни капиталови инжекции и освен това той би проучил финансовите показатели на дружествата много по-подробно. В резултат на това един инвеститор в условията на пазарна икономика - който разполага с достатъчно време за извършване на надлежна комплексна проверка - би получил по-добра представа за последващите инвестиции и би взел тази информация предвид в своята оценка. Нидерландската държава, която е трябвало да действа бързо, за да запази финансовата стабилност в Нидерландия, не е могла да има поведение на инвеститор в условията на пазарна икономика и да отдели повече време за по-задълбочено разглеждане на интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. и свързаните със САК задължения.
(225)
Поради това Комисията потвърждава своята оценка, че интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. не са в съответствие с ПИУПИ (това заключение вече беше направено в решението от 3 декември 2008 г., в което се посочва, че тези сделки представляват държавна помощ, предоставена на Fortis Bank SA/NV).
(226)
По отношение наличието на предимство мерките от 3 октомври 2008 г., взети заедно, са позволили отделянето на FBN и ABN AMRO N от Fortis SA/NV и следователно са предоставили важно селективно предимство на FBN, като това дружество е било интегрирано в голяма степен във Fortis Bank SA/NV и по-специално силно е разчитало на последното дружество за финансиране. В плана за преструктуриране от декември 2009 г. (виж също така съображение 78), нидерландската държава призна, че ако тя не се е била намесила, FBN е щяло да претърпи срив, причинен от Fortis SA/NV. Без мерките за държавна помощ FBN е щяло да остане отговорно за задълженията на Fortis SA/NV, което е било много близо до изпадане в несъстоятелност, като това излагане е щяло да възпрепятства дейностите на FBN в съществена степен. Чрез отделяне на своите дейности от Fortis SA/NV, FBN е било в състояние да избегне до голяма степен проблемите и разходите, типични за (финансово) дружество, изпитващо финансови затруднения (например по-високи разходи за финансиране, по-лоши условия на плащане от страна на доставчиците и контрагентите, по-високи разходи за персонала с цел запазване на персонала, намаляване на дейностите и претеглените спрямо риска активи с цел запазване на капитала) (99). Въпреки че на оперативно равнище ABN AMRO N е останало отделно дружество, нидерландската държава се е страхувала от предаване на проблемите, произтичащо от факта, че е възможно клиентите на пазара да свързват ABN AMRO N с бъдещия му собственик Fortis SA/NV.
(227)
Мярка Y1 - важен компонент на интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. - също е предоставила значително предимство на FBN, особено като се има предвид размерът на сделката и преобладаващите тогава пазарни обстоятелства.
(228)
Големият механизъм за ликвидност в размер на 45 млрд. EUR (100) е бил предоставен, когато пазарите на едро фактически са били затворени, по-специално за големи суми и за дружества с относително високо съотношение заем-депозит, каквото е FBN. Фактът, че тази висока ликвидност не е била леснодостъпна на пазара, се потвърждава от факта, че на FBN са били нужни няколко тримесечия като период от време, за да замени краткосрочния механизъм за ликвидност с други източници на финансиране. В крайна сметка FBN е изплатило целия размер на краткосрочното финансиране от нидерландската държава през юни 2009 г., девет месеца след предоставяне на помощта за осигуряване на ликвидност. Рефинансирането е било извършено отчасти чрез емитирани дългови инструменти, гарантирани от държавата (101).
(229)
Поради това следва да бъде направено заключение, че мярка Y1 представлява държавна помощ, тъй като тя е предоставила на FBN предимство под формата на финансиране, което то не е могло да намери на пазара при преобладаващите тогава пазарни обстоятелства.
(230)
По отношение на мярка Y2, новацията на дългосрочни заеми, извършена от Fortis Bank SA/NV, Комисията счита, че тази мярка предоставя селективно предимство на FBN. Информацията, предоставена от нидерландската държава, показва, че Fortis Bank SA/NV е имало право на незабавно изплащане на дългосрочните заеми с фиксиран лихвен процент (с номинална стойност от 7,9 млрд. EUR) поради промяната на собствеността на равнище FBN. Благодарение на мярка Y2 FBN не е трябвало да намери нов източник на финансиране на пазара, за да изплати тези дългосрочни заеми. То е можело да продължи да извлича полза от съществуващите заеми при предкризисни лихвени проценти.
(231)
Като прие новацията, нидерландската държава предостави на FBN дългосрочен дълг при предкризисни лихвени проценти. Инвеститор в условията на пазарна икономика е нямало да предостави тези заеми при предкризисни лихвени проценти, а е щял да договори лихвени проценти, които по-добре биха отразили преобладаващите тогава пазарни обстоятелства, особено що се отнася до заеми със значителен размер.
(232)
Поради това следва да бъде направено заключение, че мярка Y2 представлява държавна помощ за FBN, тъй като тя е предоставила на FBN селективно предимство под формата на заем при предкризисни лихвени проценти. Нидерландската държава не се е опитала да приведе лихвените проценти на заемите, подлежащи на погасяване, в съответствие със следкризисните лихвени проценти като по този начин не се е държала като инвеститор в условията на пазарна икономика.
(233)
Комисията е получила достатъчно информация, въз основа на която да заключи, че ABN AMRO N не е получило финансиране посредством мерки Y1 и Y2. Поради това то не е извлякло предимство от тези мерки.
(234)
Следователно интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. не съответстват на ПИУПИ и предоставят на FBN селективно предимство. Тези мерки са дали възможност на FBN да остане на пазара и да осъществява своята стопанска дейност без допълнително предаване на проблеми от страна на неговото дружество-майка. Освен това FBN е получило финансова помощ с много голям размер, която не е била налична на пазара в рамките с толкова кратко предизвестие. Следователно мерки Y1 и Y2 представляват държавна помощ, докато, както е изложено в съображение 32 от решението от 8 април 2009 г., мярка X като такава не представлява държавна помощ, предоставена на FBN, а е част от сделка с по-широк мащаб - отделянето на FBN от Fortis Bank SA/NV - която включва държавна помощ, предоставена на FBN.
6.1.2. Приложимост на ПИУПИ за мерките, приложени след първоначалната помощ от 3 октомври 2008 г.
(235)
Нидерландската държава е предприела голям брой мерки в полза на FBN и ABN AMRO N, разпределени в рамките на период на приблизително 18 месеца. Нидерландската държава твърди, че тестът за ПИУПИ следва да бъде приложен спрямо всяка от тези мерки поотделно (и по-специално спрямо мерки Б4 и Б5, които са свързани със сливането). При все това, въз основа на хронологията на мерките (I), общата цел на мерките (II) и положението, в което се намират дружествата към момента на въвеждането на всяка мярка (III), Комисията прави заключение, че те не са достатъчно обособени, за да бъдат оценени поотделно по отношение на ПИУПИ. Комисията счита, че всички мерки са част от един продължителен процес на преструктуриране (102), (103).
(236)
Хронологията на мерките (I), описани по-рано в раздел 2.1 и раздел 2.4 от настоящото решение, показва, че всички мерки са взаимно свързани и са предприети в рамките на кратък период от време.
(237)
Освен това мерките, свързани със сливането, са ясно свързани с предходните намеси. Когато на 21 ноември 2008 г. - малко повече от шест седмици след намесата за оздравяване от 3 октомври 2008 г. - нидерландската държава е решила да слее FBN и ABN AMRO N, тя е можела да направи това, само защото току що е била спасила две дружества от обявяване в несъстоятелност. С други думи, в един съпоставителен сценарий без намесата от 3 октомври 2008 г. осъществяването на сливането е нямало да бъде възможен вариант, тъй като или двете дружества вече е нямало да съществуват, или те са щели да съществуват в съществено намален състав, което е щяло да доведе до много по-малко и по-малко привлекателно слято образувание, както нидерландската държава също допуска в своя план за преструктуриране от декември 2009 г. (виж съображение 78).
(238)
Всички мерки са имали общата цел да (II) възстановят в пълна степен жизнеспособността на FBN и ABN AMRO N. Непосредствено след интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. беше ясно, че нидерландската държава просто е стабилизирала ситуацията, като все пак са останали важни оперативни проблеми, очакващи решение, особено поради отделянето на всяко предприятие от неговото предишно дружество-майка.
(239)
Освен това сливането е било мярка, необходима за постигане на тази обща цел, а именно възстановяване на жизнеспособността в пълна степен. Самостоятелно позицията за финансиране на FBN е била слаба, тъй като то е имало относително малък франчайз за банкиране на дребно и е зависело до голяма степен от финансирането на едро (104). ABN AMRO N е изгубило важни компетенции за продукти и голяма част от своята международна мрежа. И двете дружества са били изправени пред оперативни проблеми, свързани например с ИТ, управление на данъците и риска, като освен това не е било сигурно дали дружествата са разполагали с достатъчно голям мащаб във всички стопански дейности, попадащи в техния предмет на дейност. Нидерландската държава е разгледала редица алтернативи и бързо е решила, че сливането в съчетание с допълнителни увеличения на капитала е най-добрият начин за възстановяване на жизнеспособността в пълна степен. При сценарий на сливане свързаните с множество депозити дейности на дребно на ABN AMRO N са компенсирали слабата позиция за финансиране на FBN, докато FBN е могло да допринесе за разрастването на ABN AMRO N и създаването на международни клонове към него. Освен това комбинираното образувание е било в по-добра позиция за справяне с практически проблеми и също така е било в състояние да се възползва от допълнителни икономии от мащаба. Чрез сливането е била избегната необходимостта за ново изграждане на всяко предприятие поотделно,
(240)
По отношение на ситуацията, в която са се намирали дружествата към момента на всяка мярка (III), Комисията отбелязва, че жизнеспособността на дружествата е била възстановена напълно само когато са били приложени всички мерки. Те не са били жизнеспособни в междинния етап, например към 21 ноември 2008 г., когато е било взето решението за сливане. Във връзка с това Комисията подчертава, че в края на декември 2008 г. и съответно след датата на решението за сливане FBN е било застрашено да мине под минималните капиталови изисквания на DNB, тъй като то е трябвало да поеме отписване във връзка с ABN AMRO N. ABN AMRO N все още фигурира в счетоводните книги на FBN за оценка, която вече не е реалистична (105) след оценката, използвана по отношение на мярка X, и следователно отписването е станало неизбежно. С оглед да реши капиталовия проблем на FBN нидерландската държава придоби ABN AMRO N от FBN срещу сумата от 6,5 млрд. EUR и в края на 2009 г. предприе допълнително действие за коригиране на капитала, което се изразява в конвертирането на капитал от втори ред в капитал от първи ред (виж съображение 121 и бележка под линия 52 от настоящото решение). Декларациите на нидерландската държава, […] и […] потвърждават, че FBN и ABN AMRO N все още са били изправени пред важни проблеми, свързани с жизнеспособността, след интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. (106)
(241)
Освен това Комисията подчерта, че нидерландската държава е представила изчерпателен план за преструктуриране едва след като е било взето решение за всички мерки, което е показател за това, че жизнеспособността е била напълно възстановена едва в този момент. По време на процедурата Комисията неведнъж е искала подробен план за преструктуриране (виж например съображение 137), който е от първа необходимост, за да може да бъде преценено дали жизнеспособността е била възстановена в пълна степен.
(242)
Нидерландската държава представи плана за преструктуриране от декември 2009 г. на 4 декември 2009 г., но в този първи план все още липсваха важни елементи, споменати в съобщението относно преструктурирането, например финансови прогнози за най-лош възможен сценарий. Необходимите допълнителни елементи пристигнаха на 23 март 2010 г. В отговор на по-ранните искания от Комисията за представяне на план за преструктуриране нидерландската държава отговори, че сливането между FBN и ABN AMRO N е изиграло ключова роля за преструктурирането на тези дружества. По нейно мнение екипът по управление на прехода на група ABN AMRO се е нуждаел от време за изготвяне на план и не е можел да има цялостна представа относно бъдещата форма на групата преди да бъде извършено сливането.
6.1.3. Наличие на предимство и заключение относно наличието на помощ по отношение на мерките, приложени след интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г.
(243)
Мярка Z е била необходима, за да се избегне спадът на съотношението на капитала на FBN под нивото на минималните изисквания към регулаторния капитал.
(244)
Проблемът с капитала на FBN се дължи на високата оценка на ABN AMRO N в неговите отчети. Симулациите в докладa от комплексната проверка на […] показват, че ако балансовата стойност на ABN AMRO N спадне на 6,5 млрд. EUR, това ще доведе до съотношение от първи ред и съотношение на общия капитал съответно от 3,8 % и 7,6 % за FBN (107). С други думи, съществувал е риск FBN да падне под минимума на общото регулаторно съотношение, при което се изисква минимално съотношение на общия капитал от 8 % (с максимум половината от него във втори ред). Според доклада на […], продажбата на ABN AMRO N на нидерландската държава на стойност от 6,5 млрд. EUR е повишила съотношението от първи ред и съотношение на общия капитал на FBN съответно до 7,8 % и 15,7 %, като по този е начин разрешила проблема с капитала на FBN и е позволила на дружеството да остане на пазара.
(245)
Мерките са предоставили на FBN предимство във вид на капитал, който то не би могло да намери на пазара. Освен това дружеството не е било в състояние да използва вътрешно генерираните базови печалби, за да разреши (част от) проблема, отчасти понеже е понесло загуби на стойност от 922 млн. EUR през 2008 г., свързани с измамата на Мадоф. Тъй като е съществувал риск FBN да падне под минималните капиталови изисквания, мерките са позволили на дружеството да спази регулаторните изисквания и да осъществява своята стопанска дейност.
(246)
Комисията стигна до заключението, че покупката на ABN AMRO N от нидерландската държава не е била извършена при пазарни условия, поради причините изброени по-долу.
(247)
Инвеститор в условия на пазарна икономика (108), който е имал интерес към придобиването на ABN AMRO N през декември 2008 г., би се съобразил с пазарната цена, като вземе предвид пазарните условия в този момент. В доклада на […] нидерландската държава е направила две оценки: „обхващаща цикъла“ оценка на стойност [5 - 9] млрд. EUR, при която се допуска нормализиране на пазарите, и оценка на „настоящите пазарни условия“ на стойност от [4 - 6,5] млрд. EUR, които е основана на пазарните условия през първите дни на октомври 2008 г. (109). Инвеститор в условията на пазарна икономика е щял да използва „настоящите пазарни условия“ като отправна точка.
(248)
Корекция на пазарната оценка на „настоящите условия“ би била необходима във всеки случай, за да се вземе под внимание влошаването на пазарните условия в периода между 3 октомври 2008 г. (а именно от датата, на която е издаден докладът за оценката от […]), и действителната дата, на която е взето решение за придобиването на ABN AMRO N от нидерландската държава. През този период индексът Euro Stoxx 50 се е понижил с 22,2 %, а индексът Euro Stoxx Banks се е понижил с 45,3 %.
(249)
Аргументът на нидерландската държава, че не е необходима каквато и да е корекция предвид консервативния рисков профил на ABN AMRO N (а именно липса на несъбираеми активи, добра позиция за финансиране и т.н.), не може да бъде приет. Спадът на пазара беше широко разпространен, по-специално сред банковите акции, което сочи, че спадът не е бил свързано толкова със специфичните характеристики на акциите, колкото с влошените икономически и финансови условия на пазара и свързаното с това увеличение на изисканите рискови премии. Предвид този контекст е необходимо оценката на „настоящите пазарни условия“ от 3 октомври 2008 г. да бъде коригирана надолу, за да се получи разумна оценка за стойността на ABN AMRO N на 14 декември 2008 г. Прилагането на наблюдаваните процентни спадове на индекса Euro Stoxx 50 и индекса Euro Stoxx Banks (22,2 % и 45,3 %) води до установяване на диапазон на пазарните цени за декември 2008 г. между [2,2 - 3,6] млрд. EUR и [3,1 - 5,1] млрд. EUR (а именно [4 - 6,5] млрд. EUR, понижени с 22,2 % и с 45,3 %) (110).
(250)
Комисията може да приеме, че, както е заявено от нидерландските власти, трябва да бъде направена корекция, за да се вземе под внимание фактът, че нидерландската държава не е извършила плащане по сделката в брой. В резултат от мярка Y2 нидерландската държава е притежавала дълг, емитиран от FBN, и след това е заплатила на FBN за ABN AMRO N, като е опростила част от този дълг с номинална стойност от 6,5 млрд. EUR. Тъй като дълговете, емитирани от други банки в този момент са се търгували с отстъпка от номиналната стойност, Комисията може да приеме, че стойността на дълговите инструменти е била по-ниска от номиналната стойност. Въз основа на наличната пазарна информация Комисията може да приеме корекция от [10 - 30] % или [0,65 - 1,95] млрд. EUR.Това предполага действителна стойност на транзакцията от [4,55 - 5,85] млрд. EUR (6,5 млрд. EUR минус [0,65 - 1,95] млрд. EUR), а не 6,5 млрд. EUR (111).
(251)
В такъв случай размерът на помощта в мярка Z ще представлява разликата между заплатената цена и пазарната стойност на ABN AMRO N. В този случай тя ще бъде между [0 - 2,75] млрд. EUR ([4,55 - 5,85] млрд. EUR минус [3,1 - 5,1] млрд. EUR) и [0,95 - 3,65] млрд. EUR ([4,55 - 5,85] млрд. EUR минус [2,2 - 3,6] млрд. EUR).
(252)
Комисията не вижда никакво основание за твърденията на нидерландската държава, че нейната оценка от 6,5 млрд. EUR е била убедително потвърдена с одобрението на другите участници в консорциума и от доклад на […]. Заплащането на завишена цена за ABN AMRO N не е повлияло на другите участници в консорциума, което означава, че тяхното одобрение на продажбата не е представлявало одобрение на самата стойност. Освен това липсват признаци, че самите участници в консорциума са извършили нова оценка. Освен това писмото на […] не подкрепя твърдението на нидерландска държава. […] просто е потвърдило, че методологията и процесът и краткият доклад за тях не могат да бъдат приети като надеждно средство за определяне на стойността. Освен това в доклада на […] като основа се използва цената, заплатена от нидерландската държава за FBN и ABN AMRO N на 3 октомври 2008 г. Както е изложено по-горе, сделката, извършена на 3 октомври 2008 г., не е сделка, основана на пазара. Сделка, която съдържа помощ, не може да бъде използвана за установяване на пазарна цена.
(253)
Докладът на експертите, които работят за акционерите на Fortis SA/NV, също не поддържа хипотезата, че нидерландската държава не е заплатила завишена цена. Докладът представлява единствено вторичен анализ на оценките и методите на оценяване, които са били използвани по време на процеса, а не нова оценка. Освен това докладът трябва да бъде тълкуван в собствения си контекст. Акционерите на Fortis SA/NV са изразили опасения, че са получили прекалено ниска цена за придобитите от нидерландската държава акции и основният предмет на доклада е това твърдение, т.е. че нидерландската държава е заплатила прекалено ниска цена. На последно място трябва да бъде посочено също така, че параграфите, на които се позовава нидерландската държава, не съдържат нищо за самото дружество ABN AMRO N поотделно, а в тях се споменава единствено пълният пакет от активи, придобити от нидерландската държава.
(254)
Поради това трябва да бъде заключено, че мярка Z представлява мярка за държавна помощ в полза на FBN, тъй като тя предоставя на FBN капитал, който му дава възможност да остане на пазара. Определеният размер на помощта попада в диапазона между [0 - 2,75] млрд. EUR и [0,95 - 3,65] млрд. EUR.
(255)
Комисията достигна до заключението, че покриването на капиталовия недостиг на ABN AMRO Z е отговорност на нидерландската държава, а не на ABN AMRO N. От 3 октомври 2008 г. насам нидерландската държава е обвързана от условията на САК. В съответствие с това тя е била задължена да извърши разделянето на ABN AMRO Holding, като се придържа към условията, описани в САК. Тъй като финансовият надзорен орган е разрешил процесът на разделянето да започне едва щом бъде решен проблемът с капитала на ABN AMRO Z, нидерландската държава и другите участници в консорциума не са имали друг избор, освен да запълнят капиталовия недостиг на ABN AMRO Z.
(256)
ABN AMRO N просто е действало като посредник в структура, като е осигурило необходимия капитал на ABN AMRO Z, което не е имало никакви оперативни дейности.
(257)
Комисията не е открила никакво доказателство за наличието на непряка помощ, предоставена на ABN AMRO N. Предоставените от нидерландската държава пояснения са потвърдили, че всички значими финансови сделки между ABN AMRO Z и ABN AMRO N са се провели при пазарни условия или преди държавната намеса от 3 октомври 2008 г.
(258)
Както е споменато в съображение 110, CRI е бил запазен след отделянето на ABN AMRO II от ABN AMRO Bank с цел покриване на разумния марж на стойност 500 млн. EUR и разходите за интегриране в размер на 1,2 млрд. EUR, докато парични потоци от инструменти MCS са били инжектирани в ABN AMRO Z. По този начин от датата на отделянето на ABN AMRO II от ABN AMRO Bank (а именно 6 февруари 2010 г.) (до края на CRI през октомври 2010 г.) CRI е представлявало държавна помощ за ABN AMRO II, докато стойността в размер на 1,7 млрд. EUR от MCS, приходите от която са били прехвърлени на ABN AMRO Z, е престанала да бъде помощ за ABN AMRO N/ABN AMRO II на същата дата. Следователно тези промени не са променили количеството на помощта, а само инструментите, чрез които е била предоставена помощта, както и нейната продължителност. Тази промяна на формата не поражда никакви въпроси, които е необходимо да бъдат разгледани в останалата част от настоящото решение.
(259)
Поради това трябва да се заключи, че мярка А не представлява държавна помощ. Съгласно САК, разрешаването на проблемите с недостига на капитал на ABN AMRO Z е договорно задължение на нидерландската държава като правоприемник на Fortis SA/NV. Ето защо мерките не представляват селективно предимство за ABN AMRO N и не го освобождават от разходите, които то е щяло да поеме в обичайния случай.
(260)
Тъй като CRI не е бил достатъчен, за да покрие недостига на капитал на ABN AMRO Z, нидерландската държава е трябвало да инжектира допълнителен капитал посредством MCS. Обосновката, разработена по отношение на мярка A, важи и за мярка Б1.
(261)
Поради това се стига до заключението, че мярка Б1 не представлява държавна помощ, тъй като финансирането на капиталовия недостиг на ABN AMRO Z е било задължение на нидерландската държава според САК и не предоставя селективно предимство на ABN AMRO N.
(262)
Цялата сума от 1,08 млрд. EUR (а именно мерки Б2 и Б3, взети заедно) включва общи разходи за разделянето в размер на 480 млн. EUR, разходи в размер на 90 млн. EUR, свързани със създаването на отдел „Парични пазари“, и разумен буфер в размер на 500 млн EUR. Важно е да бъде направено разграничение между разумния буфер в размер на 500 млн. EUR и останалите разходи за разделянето в размер на 580 млн. EUR.
(263)
По отношение на останалите разходи за разделянето Комисията приема, че САК е задължило нидерландската държава да извърши разделянето на ABN AMRO Holding на три отделни части, като се придържа към насоките за САК. С други думи, разходите за разделянето са следствие от договорните задължения, които нидерландската държава е поела съгласно САК като правоприемник на Fortis SA/NV. В нетно изражение ABN AMRO N няма да има по-добра капиталова позиция заради настоящата мярка, тъй като нидерландската държава инжектира капитал, който незабавно се изразходва за разходите за разделянето.
(264)
Тази обосновка обаче не е валидна по отношение на разумния марж в размер на 500 млн. EUR, тъй като липсва каквато и да било договорно задължение на държавата да го осигури. Ако нидерландската държава не бе предоставила тази помощ, ABN AMRO N щеше да бъде в по-неблагоприятна финансова позиция и щеше да бъде задължено например да намали своите RWA, за да освободи капитал. С други думи, разумният марж представлява селективно предимство, което е подобрило конкурентната позиция на ABN AMRO N в сравнение със сценарий, в който мярката не е била осъществена.
(265)
Ето защо се стига до заключението, че макар общите разходи за разделянето да не представляват държавна помощ, разумният марж в размер на 500 млн. EUR (а именно част от мярка Б3) представлява такава помощ. Той предоставя на ABN AMRO N допълнителен капитал и представлява селективно предимство.
(266)
Комисията подчерта, че не е съществувало каквото и да било договорно или икономическо задължение за сливането на FBN и ABN AMRO N, когато нидерландската държава е придобила тези дружества.. Подразделението за управление на активите на ABN AMRO N наистина е било интегрирано в рамките на Fortis Bank SA/NV, но това подразделение не е задължителен отдел за банките, тъй като много други банки имат специализирани външни снабдители, които осигуряват продукти за управление на активите. Самата нидерландска държава реши на 21 ноември 2008 г. да изпълни сливането на ABN AMRO N и FBN, като предпочете този вариант пред другите алтернативи за преструктуриране, например самостоятелна стратегия за двете банки, бърза продажба на едното или и на двете дружества или бърза продажба на основни дъщерни дружества.
(267)
FBN и ABN AMRO N не са могли да заплатят сами първоначалните разходи за интегриране, свързани със сливането. Комисията констатира, че в общественото пространство нидерландската държава е защитила сливането, като е заявила, че „двете банки са по-силни заедно, отколкото самостоятелно“ (112). Сливането в действителност трябва да доведе до големи предимства под формата на синергии (оценени в размер на 1,1 млн. EUR преди данъчно облагане годишно) и по-силна конкурентна позиция (например по-високи пазарни дялове, по-добра база за финансиране и пр.).
(268)
С оглед да усвоят ползите от сливането FBN и ABN AMRO N е трябвало да поемат редица разходи (а именно разходи, свързани с компенсацията за сливането, разходи за интегриране). Нидерландската държава е заплатила тези разходи чрез рекапитализация (в момент, когато все още трудно се е намирал капитал), а FBN и ABN AMRO N са усвоили всички ползи. Поради това нидерландската държава предоставя ясно предимство на FBN и ABN AMRO N.
(269)
По мнение на нидерландската държава сливането е с положителна настояща нетна стойност (113). При все това, както вече обстойно е посочено в съображения 235-242, мерки Б4 и Б5 следват други мерки за държавна помощ и са част от по-голям план за преструктуриране, поради което ПИУПИ не се прилага.
(270)
Поради това се стига до заключението, че мерки Б4 и Б5 представляват държавна помощ съответно в размер на 300 млн. EUR и 1,2 млрд. EUR. Те предоставят на FBN и ABN AMRO N селективно предимство, като им осигуряват капитал.
(271)
Мярка В предоставя на дружество FBN капитал, който му дава възможност да спази минималните регулаторни изисквания на финансовия надзорен орган. Ако нидерландската държава не беше конвертирала капитала от втори ред в капитал от първи ред, на FBN шеще да се наложи да преустанови своите операции или щеше да бъде задължено да търси алтернативни решения, например намаляване на неговите RWA с цел освобождаване на капитал от първи ред. Благодарение на мярката FBN е разполагало с повече капитал и се е намирало по-силна конкурентна позиция, отколкото при сценарий, в който не се предоставя помощ.
(272)
Нидерландската държава е конвертирала дългови инструменти от втори ред с номинална стойност в размер на 1,35 млрд. EUR в капитал от първи ред с еквивалентна стойност. Това конвертиране е довело до същите парични потоци като в сценария, при който FBN изкупува по номинална стойност инструментите от втори ред, притежавани от държавата, последвано от повишаване на капитала на същата стойност. По аналогия на съображение 250 Комисията би могла да приеме, че пазарната стойност на дълговите инструменти, от която нидерландската държава се е отказала, е била под номиналната стойност. Като се имат предвид отстъпките за подобни инструменти на конкурентните банки, е оправдана отстъпка в размер на [135 - 405] млн. EUR (или [10 - 30] %). С други думи, FBN непряко е заплатило на нидерландската държава сума, която е с [135 -- 405] млн. EUR повече от исканата, като косвено е откупило инструментите по номинална стойност. Поради това стойността на помощта е щяла да бъде [0,945 - 1,215] млрд. EUR, а не 1,35 млрд. EUR.
(273)
Твърдението на нидерландската държава, че мярката съответства на ПИУПИ, не може да бъде прието. Мярката следва други мерки, в които е налице държавна помощ, както е пояснено в съображения 235-242, поради което ПИУПИ не се прилага.
(274)
Поради това трябва да бъде направено заключение, че мярка В представлява държавна помощ в размер на [0,945 - 1,215] млрд. EUR, тъй като тя предоставя на FBN предимство под формата на допълнителен капитал.
(275)
По отношение на плащанията към другите участници в консорциума Комисията е заключила, че плащанията наистина са част от свързаните със САК задължения. Участниците в консорциума са очаквали появата на някои непредвидени проблеми по време на процеса на разделянето и САК описва процедурите, които трябва да бъдат използвани за решаване на тези проблеми. Комисията не е открила никакви доказателства, че плащанията от страна на нидерландската държава към другите участници в консорциума са довели до допълнително прехвърляне на нетни активи към ABN AMRO N или до каквито и да било друго предимство за дружеството.
(276)
Поради това се стига до заключението, че мярка Г не представлява държавна помощ, тъй като мярка Г е била задължение по САК на държавата, а не на ABN AMRO N. Мярка Г не включва предоставянето на селективно предимство на ABN AMRO N.
(277)
Комисията стигна до заключението, че до голяма степен кръстосаните задължения са свързани със специфичния контекст на отделянето на ABN AMRO N от неговото дружество-майка ABN AMRO Bank (понастоящем RBS NV). Съгласно нидерландския закон за дружествата Deutsche Bank като купувач на New HBU носи отговорност за дълговете на ABN AMRO Bank, ако последното не изпълни своите задължения. Ето защо Deutsche Bank иска да получи обезщетение за риска, на който е изложено заради ABN AMRO Bank. Ако ABN AMRO N не беше отделено от ABN AMRO Bank, тези кръстосани задължения между New HBU и ABN AMRO Bank нямаше да съществуват. Поради това нидерландската държава предостави гаранция по отношение на кръстосаните задължения, които съществуват единствено заради отделянето на ABN AMRO N. Нидерландската държава не е предоставила гаранция по отношение на кръстосаните задължения между New HBU и ABN AMRO N.
(278)
Поради това се заключава, че може да бъде прието, че мярка Д не представлява държавна помощ, тъй като съгласно САК отделянето на ABN AMRO N от ABN AMRO Bank е задължение на нидерландската държава.
6.1.4. Количествено определяне на държавната помощ
(279)
Група ABN AMRO (или FBN и ABN AMRO N преди сливането) се е облагодетелствала от помощ за рекапитализация, която попада в диапазона между 4,2 млрд. EUR и 5,45 млрд. EUR. Тази стойност преминава в диапазона 2,75 %-3,5 %, когато бъде сравнена с претеглените спрямо риска активи на група ABN AMRO.
(280)
Комисията подчерта, че FBN също така се е облагодетелствало от помощ за осигуряване на ликвидност в доста значителен размер както в относително, така и в абсолютно изражение.
Таблица 5
Държавна помощ: Обобщена таблица за помощта за рекапитализация и помощта за осигуряване на ликвидност
Помощ за рекапитализация
(всички стойности са в млрд. EUR)
Минимален размер на държавната помощ
Максимален размер на държавната помощ
RWA на комбинираното образувание ABN AMRO N
мин. % на RWA
макс. % на RWA
Мярка Z: Нидерландската държава придобива AA от FBN
[0 - 2,75]
[0,95 - 3,65]
162,6 (114)
[0-1,7] %
[0,6 - 2,25] %
Мярка Б3: Разходи за разделяне (разумен марж)
0,5
0,5
149,5 (115)
0,33 %
0,33 %
Мярка Б4: Капиталов недостиг, свързан с продажбата на HBU
0,3
0,3
149,5
0,20 %
0,20 %
Мярка Б5: Разходи за интегриране
1,2
1,2
149,5
0,80 %
0,80 %
Мярка В: Конвертиране на капитал от втори ред == капитал от първи ред
[0,945 - 1,215]
[0,945 - 1,215]
149,5
[0,63 - 0,82] %
[0,63 - 0,82] %
Общ размер на помощта за рекапитализация
4,2
5,45
2,75 %
3,5 %
Финансова помощ/Помощ за осигуряване на ликвидност
Мярка Y1: Механизъм за краткосрочна ликвидност
45
Мярка Y2: Дългосрочни заеми
7,9
Емитиране на нов дългов инструмент, гарантиран съгласно нидерландската гаранционна схема
18,8
Общ размер на финансовата помощ/помощ за осигуряване на ликвидност
71,7 (или 52,9 след коригиране на двойното отчитане) (116)
6.2. Съвместимост на различните мерки за помощ
(281)
Член 107, параграф 3, буква б) от Договора дава право на Комисията да обяви дадена помощ за съвместима с вътрешния пазар, ако тя е предназначена „за преодоляването на сериозни затруднения в икономиката на държава-членка“. По отношение на нидерландската икономика рискът от сериозни затруднения е бил потвърден в редица одобрения на Комисията относно мерките, предприети от нидерландските власти за борба с финансовата криза, каквато мярка е например гаранционната схема.
(282)
Във връзка с това обаче е важно да се подчертае, че Първоинстанционният съд е изтъкнал, че член 107, параграф 3, буква б) от Договора трябва да се прилага ограничително (117), така че затруднението в икономиката да окаже влияние върху цялата държава-членка, а не само в регионален мащаб. Комисията отбелязва, че ABN AMRO N и FBN са водещи нидерландски банки с клонова мрежа в национален мащаб и челни позиции на пазара в широка гама от сегменти на нидерландския пазар за банкиране на дребно и банкиране за МСП. В контекста на редица колебания, свързани с възстановяването от глобалната финансова и икономическа криза, прекратяването на дейността на тези банки би причинило сериозни затруднения за нидерландската икономика и поради това държавна помощ от нидерландското правителство може да бъде оценена по силата на член 107, параграф 3, буква б) от Договора.
(283)
Комисията изложи повече подробности относно съвместимостта на специфичните мерки в своето съобщение относно банковия сектор, в съобщението относно рекапитализацията и в съобщението относно обезценените активи, както и относно изискваното преструктуриране в своето съобщение относно преструктурирането.
(284)
Индивидуалните мерки трябва да бъдат проучени в контекста на съответните съобщения на Комисията. Инструментът за освобождаване на капитал не обхваща обезценените активи и de facto е заместител на мярка за рекапитализация. При все това съгласно общите принципи, които се съдържат в съобщението относно обезценените активи, инструментът за освобождаване на капитал трябва да бъде в съответствие с вътрешния пазар. С оглед да поддържа равни условия Комисията трябваше да провери дали CRI не е бил използван за пренасочване на очаквани загуби към портфейла на държавата. Мярка A също така следва да съдържа достатъчно стимули за излизане и в случай че икономическата ситуация се влоши, ABN AMRO N все пак трябва да поеме известни загуби чрез вертикална част. Мерките за осигуряване на ликвидност (мерки Y1 и Y2) трябва да бъдат оценени в контекста на съобщението относно банковия сектор, а мерките за рекапитализация (и по-специално мерки Z, Б4 и Б5, както и разумния марж в размер на 500 млн. EUR, който беше част от мерки Б3 и В) - в контекста на съобщението относно рекапитализацията.
6.2.1. Съвместимост на мерки Y1 и Y2 съгласно съобщението относно банковия сектор
(285)
С цел да се спази съобщението относно банковия сектор мерки Y1 и Y2 трябва да бъдат добре насочени, пропорционални и предназначени да избегнат необосновано нарушаване на конкуренцията.
(286)
Комисията повтаря заключението, съдържащо се в съображение 51 от решението от 8 април 2009 г., че предприетите мерки за прекъсване на всички връзки между FBN и неговото дружество-майка Fortis SA/NV са били необходими, за да може FBN да се защити от тогавашните сериозни затруднения на неговото дружество-майка. Поради това мерките могат да бъдат счетени за добре насочени с цел постигане на оздравяване на FBN.
(287)
Мерки Y1 and Y2 също така трябва да бъдат пропорционални и да не нарушават необосновано конкуренцията. Във връзка с това Комисията има благоприятно мнение относно ценовата система, разработена от нидерландската държава, която цели да създаде равни условия с гаранционната схема (вж. съображение 169). По отношение на гаранционните схеми Комисията последователно е искала от държавите-членки да начисляват премия от най-малко 50 базисни пункта за гаранции със срок, по-дълъг от три месеца (и не по-дълъг от 12 месеца). Комисията заключи, че нидерландската държава не е прилагала системно EURIBOR + 50 базисни пункта за заемите, по-дълги от три месеца. Поради това Комисията може да обяви мярка Y1 за съвместима с вътрешния пазар единствено ако бъде извършено корективно плащане в размер на 18,2 млн. EUR, за да се гарантира, че заемите с матуритет от повече от три месеца са ефективно изплатени при стойност от EURIBOR + 50 базисни пункта. Комисията отбелязва, че всички механизми за ликвидност са били изплатени и приключени през юни 2009 г.
(288)
По отношение на мярка Y2 Комисията констатира, че понеже нидерландската държава не е променила лихвения процент и матуритета на заемите, FBN е получило изгода от сравнително евтини заеми, които биха могли да нарушат конкуренцията. Поради това Комисията може да обяви мярката за съвместима със съобщението относно банковия сектор само при правилно прилагане на всички условия, изложени по-нататък в настоящото решение, и по-конкретно мерките за ограничаване на нарушаването на конкуренцията.
6.2.2. Съвместимост на мерки Z, Б3 (а именно 500 млн. EUR), Б4, Б5 и В съгласно съобщението относно рекапитализацията
(289)
Комисията стигна до заключението, че въпросните мерки са били въведени, за да отговорят на реална потребност и представляват необходимия минимум за цялостно възстановяване на жизнеспособността на въпросните дружества.
(290)
По отношение на възнаграждението Комисията констатира, че държавата вече е била собственик на 100 % от обикновените акции на FBN (и непряко на 100 % на акциите на ABN AMRO N). Всички тези мерки са били абсолютно необходими с цел запазване на стойността на това дялово участие.
(291)
Група ABN AMRO ще реализира възвръщаемост на собствения капитал от приблизително […] % през 2013 г., което е признак, че благодарение на всички държавни намеси е било създадено жизнеспособно и рентабилно предприятие.
(292)
Всички налични оценки на група ABN AMRO са много над размера на помощта в мерки Z, Б3, Б4, Б5 и В (а именно между 4,2 млрд. EUR и 5,45 млрд. EUR). По този начин държавата ще получи подходящо възнаграждение по отношение на помощта, предоставена на ABN AMRO N и FBN (118).
(293)
Предвид изложеното по-горе Комисията стигна до заключението, че Мерки Z, Б3, Б4, Б5 и В са съвместими със съобщението относно рекапитализацията, ако бъдат надлежно изпълнени условията, изложени по-долу в решението.
6.2.3. Съвместимост на инструмента за освобождаване на капитал с принципите, изложени в съобщението за обезценени активи
(294)
Комисията потвърждава, че инструментът за освобождаване на капитал, въведен от нидерландската държава, се различава от традиционните мерки за обезценени активи, приложени в други случаи. Докато другите мерки за обезценени активи имат за цел да освободят банките от обезценени активи, портфейлът, защитен от CRI, е традиционен нидерландски ипотечен портфейл, от който нито ABN AMRO N, нито външни експерти са очаквали съществено влошаване на резултатите.
(295)
Комисията отбеляза, че традиционна рекапитализация на равнището на ABN AMRO N не е благоприятна за нидерландската държава, понеже то не е било отделно юридическо лице в съответния момент и нидерландската държава е нямало да бъде в позиция да обособи капиталовите си вноски, което би довело до отрицателни последствия, особено при сценарии, свързани със затруднения. Освен това инструментите за освобождаване на частния капитал не са били осъществими, като се има предвид размерът на сделката и усложненията, свързани с отделянето на ABN AMRO Bank NV, дружеството-майка на ABN AMRO N и ABN AMRO Z.
(296)
Предвид тези особени обстоятелства Комисията може да приеме, че CRI е алтернативно средство на традиционното увеличаване на капитала, а не за защита срещу несъбираеми активи и поради това той е необходима и подходящо насочена мярка, целяща решаване на специфичния проблем с капитала на ABN AMRO Z.
(297)
Въпреки факта, че мярката е основно заместваща мярка за рекапитализация, тя трябва да бъде съвместима с другите схеми за освобождаване на капитал, така че да защитава вътрешния пазар, както е пояснено в съображение 284.
(298)
Комисията заключи, че нидерландската държава е предоставила достатъчно доказателства, за да покаже, че оценката е била такава, че ABN AMRO N или неговите законни правоприемници ще понесат очакваните загуби. Пазарните данни (по-конкретно рейтинговите доклади), данните от предишни периоди и последните доказателства от ABN AMRO N показват, че годишният транш „първа загуба“ от 20 базисни пункта трябва да е достатъчен за покриването на очакваните загуби.
(299)
Възнаграждението, което ABN AMRO N плаща, не е по-ниско от изискването в съобщението относно обезценените активи и съобщението относно рекапитализацията. Възнаграждението предполага, че ABN AMRO N ще заплати 10 % от стойността на капитала, който е освободен от сделката като резултат на намаляването на RWA. Тази ставка е благоприятна в сравнение с минималните ставки, изложени в точка (27) от съобщението относно рекапитализацията. Поради относително високото възнаграждение вертикалният дял от 5 % и механизмът за дължими възстановявания могат да бъдат проучени в съответствие с точка (24) и бележка под линия 15 от съобщението относно обезценените активи.
(300)
Освен това мярка A съдържа достатъчно стимули за излизане. Кол опциите, описани в съображение 107, показват, че за ABN AMRO N (или понастоящем група ABN AMRO) е лесно да прекрати мерките. Освен това ценообразуването е такова, че мерките стават все по-скъпи с течение на времето. В договорните условия се предвижда, че ценообразуването няма да бъде регулирано, когато група ABN AMRO започне да изчислява своите капиталови изисквания въз основа на Базел II. Тази липса на регулиране ще намали ефекта от освобождаването на капитал от мярката, докато гаранционната такса няма да се понижи. Освен това траншът „първа загуба“ е изчислен като процент от началната стойност на портфейла, така че като процент траншът „първа загуба“ от неизплатения портфейл (а именно коригираният начален портфейл inter alia за плащания) постепенно ще се повиши с времето.
(301)
С оглед на характеристиките на CRI и с оглед плана за преструктуриране от декември 2009 г. и актуализирания план за преструктуриране от ноември 2010 г., както е описано в дял 2.3 от решението, Комисията счита, че мярка А е съвместима с основните принципи на мярката относно обезценените активи и с принципите на вътрешния пазар, както е обяснено в съображение 284.
(302)
Фактът, че група ABN AMRO се е възползвала от кол опцията по отношение на CRI скоро след изпълняването на изискванията на Базел II, подтвърждава ex-post анализа, направен в съображения 294-301.
6.3. Оценка на помощта и на плана за преструктуриране от декември 2009 г., както и на актуализирания план за преструктуриране от ноември 2010 г. съгласно съобщението относно преструктурирането
(303)
Поради стойността и обхвата на помощта, както е описано в предходните параграфи, и по-конкретно факта, че помощта за рекапитализация е превишила 2 % от RWA, Комисията счита, че е нужно всеобхватно преструктуриране в съответствие с точка (4) от съобщението относно преструктурирането.
6.3.1. Жизнеспособност
(304)
В плана за преструктуриране трябва да се демонстрира, че стратегията на банката е основана на съгласувана концепция и да се покаже, че банката е възстановила своята жизнеспособност в дългосрочен план без да разчита на държавна подкрепа.
(305)
Както вече бе заключено в решението от 5 февруари 2010 г., в търговските модели на FBN и ABN AMRO N не се разчита на поемането на прекомерен риск и на неустойчиви практики за кредитиране. При все това двете образувания са били оставени уязвими и не са били снабдени в някои основни области като последствие от отделянето им от групите на техните съответни дружества-майки. След разбиването на неговото дружество-майка ABN AMRO N е имало ограничен достъп до по-големи дружества, вече е нямало достъп до международна мрежа и са му липсвали редица продукти и ИТ капацитет. Освен това FBN е било сериозно засегнато от отделянето му от дружеството-майка и неговите финансови средства са били генерирани изключително на пазара за продажби на едро. Планът за преструктуриране на група ABN AMRO от декември 2009 г. (както и актуализираният план за преструктуриране от ноември 2010 г.) показва, че интегрирането на ABN AMRO N и FBN значително е намалило слабостите на всяко от отделните предприятия. Комбинацията между FBN и ABN AMRO N е спомогнала за облекчаването на някои от тези проблеми. Големият франчайз за банкиране на дребно и частно банкиране на ABN AMRO N е включвал множество депозити, което е създало по-добър финансов профил за интегрираната група, FBN е разрешило част от проблемите с международната мрежа на ABN AMRO N и двете групи заедно са били в състояние да разрешат по по-добър начин например проблемите, свързани с информационни технологии (а именно не всяка от тях е трябвало да възстановява поотделно ИТ-платформа и други инструменти за поддръжка).
(306)
Финансовите прогнози показват, че към края на периода за преструктуриране комбинираното образувание следва да бъде в състояние да покрие своите разходи и да реализира подходяща възвръщаемост на собствения капитал в размер на приблизително […] %. Дори и в „стресов“ сценарий дружеството ще продължи да реализира печалби, а съотношението на неговата капиталова адекватност ще се задържи над минималните регулаторни прагове. Следователно капиталовият буфер на дружество изглежда достатъчно висок - след неколкократните държавни намеси - за да издържи на бъдещи неблагоприятни обстоятелства без да се налага отново да се обръща за помощ към държавата.
(307)
Както показват данните от втората половина на 2008 г. и първата половина на 2009 г., изключително важно е да се реализират достатъчно високи нетни лихвени приходи, за да се създаде напълно жизнеспособно дружество. Поради това планът за преструктуриране от декември 2009 г. и актуализираният план за преструктуриране от ноември 2010 г. могат да бъдат обявени за съвместими с изискванията за жизнеспособност, които се съдържат в съобщението относно преструктурирането само при условие че група ABN AMRO ще се стреми да реализира актуализираните нетни лихвени приходи, определени в плана за преструктуриране от ноември 2010 г. Група ABN AMRO трябва редовно да докладва за своя напредък на Комисията- поне веднъж на всяко тримесечие. Ако група ABN AMRO констатира отклонения в сравнение с тези прогнози, тя следва незабавно да предприеме корективни действия.
(308)
Планът за преструктуриране трябва да съдържа прогнозни стойности с нужната разбивка, а преструктурирането изисква също така и оттегляне от дейностите, оттегляне от дейности, които ще генерират структурни загуби в средносрочен план (119). В съображение 120 от решението от 5 февруари 2010 г. Комисията изрази съмнения дали проблемите с жизнеспособността на подразделението Prime Fund Solutions - което докладва значима загуба във връзка с Madoff от 2008 г. - са били решени по адекватен начин. Този проблем е бил решен с продажбата на PFS на Credit Suisse (виж също така съображение 74). Подробните прогнозни стойности на равнището на подразделението показват, че както при базов сценарий, така и при „стресов“ сценарии всички подразделения допринасят за резултатите по положителен начин. Поради това Комисията може да заключи, че няма други подразделения със структурни проблеми във връзка с рентабилността и с оглед на това заключение няма да бъдат необходими допълнителни продажби, за да се подобри жизнеспособността на дружеството.
6.3.2. Споделяне на тежестта/необходим минимум
(309)
Планът за преструктуриране следва ясно да показва, че помощта е останала ограничена до необходимия минимум. Разходите, свързани с преструктурирането, следва да се платят не само от държавата, а и в максимална степен от лицата, които са инвестирали в банката. С други думи, банката и притежателите на нейния капитал следва да направят възможно най-голям принос към преструктурирането със свои собствени ресурси. Помощта за преструктуриране следва да бъде ограничена до покриване на разходи, които са необходими за възстановяване на жизнеспособността. В съответствие с това на предприятията не следва да се отпускат публични ресурси, които биха могли да бъдат използвани за финансиране на дейности, които нарушават пазара и които не са свързани с процеса на преструктуриране, например придобивания (120).
(310)
В съобщението относно преструктурирането се припомня, че забраната за придобиване е необходима, за да се ограничи помощта до необходимия минимум. В точка (23) от съобщението относно преструктурирането се посочва изрично, че „не трябва да се предоставят на предприятието публични средства, които биха могли да бъдат използвани за финансиране на дейности, нарушаващи пазара и несвързани с процеса на преструктуриране. Например придобиване на дялове в други предприятия или нови инвестиции не може да бъде финансирано чрез държавна помощ, освен ако не е от основно значение за жизнеспособността на предприятието“.
(311)
Освен това в съобщението относно преструктурирането забраната за придобиване се свързва с нарушения на конкуренцията. В съображения (39) и (40) от съобщението се обяснява, че „Държавната помощ не трябва да бъде използвана в ущърб на конкуренти, които не получават подобна подкрепа с публични средства“ и че „банките не следва да използват държавна помощ за придобиване на конкурентни дружества. Това условие следва да се прилага най-малко три години и може да продължи до края на периода на преструктуриране в зависимост от обхвата и размера на продължителността на помощта“.
(312)
В съответствие с точка (40) от съобщението относно преструктурирането, помощта може да бъде обявена за съвместима единствено при условие че групата ABN AMRO стриктно прилага забраната за придобиване (121) през трите години след датата на настоящото решение. Срокът на забраната за придобиване следва да бъде удължен, ако нидерландската държава продължи да притежава повече от 50 % от групата ABN AMRO след три години. При все това срокът на забраната за придобиване не трябва да бъде по-дълъг от пет години. Въпреки че част от помощта вече е била възстановена, някои мерки (по-специално мерки Z и В) не могат да бъдат възстановени от банката поради формата, в която са били предоставени (т.е. не под формата на хибриден дългов инструмент). Преустановяването на държавната собственост е средство за преценка кога изтича преимуществото, получено от помощта.
(313)
Комисията констатира, че планът за преструктуриране от декември 2009 г. (допълнен с финансови прогнози за най-лош възможен сценарий на 23 март 2010 г.) вече е показал, че групата ABN AMRO се е превърнала в жизнеспособно предприятие, което следва да реализира добра възвръщаемост от собствения капитал и дори се очаква да реализира добри печалби при по-лоши икономически условия. Актуализираният план за преструктуриране от ноември 2010 г. потвърди този анализ. Това връщане на жизнеспособността не зависи от придобиванията. Поради това забраната за придобиване не пречи на връщането на жизнеспособността.
(314)
Комисията счита, че съгласно точка (26) от съобщението относно преструктурирането забраната на хибридни купони и забраната на хибридни кол опции са неизбежни (122). В контекста на преструктурирането мерките, които намаляват общия размер на собствените средства, не са съвместими с целта за споделяне на тежестта и изискването за необходимия минимум.
(315)
Както е посочено в точка (26) от съобщението относно преструктурирането, „Банките обаче не следва да използват държавна помощ за възнаграждаване на собствените си средства (собствен капитал и подчинен дълг), когато тези дейности не генерират достатъчни печалби“. Подробната оценка на плана за преструктуриране на групата ABN AMRO от декември 2009 г. (и актуализирания план за преструктуриране от ноември 2010 г.) позволява на Комисията да заключи, че след приблизително две години групата ABN AMRO следва да е възстановила своята жизнеспособност, както е илюстрирано от приемливата възвръщаемост на собствения капитал с приблизителен размер […] % съответно през 2012 г. и 2013 г. При тези обстоятелства срокът на забраната на хибридните купони и хибридните кол опции от 2 години (123) изглежда осигурява подходящо споделяне на тежестта от страна на притежателите на капитала на фирмата (124). По този начин помощта може да бъде обявена за съвместима единствено при условие на двегодишна забрана на хибридните купони и хибридните кол опции, както е описано подробно в член 8 от оперативната част на решението. Тази забрана на купоните и кол опции следва да се прилага и по отношение на притежатели на преференциални акции на FBNH, за да се разсеят съмненията, изразени от Комисията в съображение 130 от решението от 5 февруари 2010 г.
(316)
В други случаи мерките за споделяне на тежестта са необходими и за да се гарантира, че оздравените банки носят адекватна отговорност за последствията от предишното си поведение, така че да се създадат подходящи стимули както за тяхното бъдещо поведение, така и за това на другите. Този фактор е по-малко приложим в настоящия случай, тъй като проблемите на дружеството са били до голяма степен свързани с предишното дружество-майка Fortis SA/NV (виж раздел 6.3.3 „Мерки за ограничаване на нарушаването на конкуренцията“). Поради това от гледна точка на споделянето на тежестта може да бъде прието също така, че не съществуват големи продажби освен продажбите на PFS и Intertrust, които заедно възлизат на […] % от общия приход от дейността и […] % от RWA.
6.3.3. Мерки за ограничаване на нарушаването на конкуренцията
(317)
По отношение на мерките, необходими за ограничаване на нарушаването на конкуренцията, настоящият случай показва някои нетипични особености.
(318)
В точка (28) от съобщението относно преструктурирането се посочва видът на нарушаването на конкуренцията, което може да се прояви, когато се предоставя държавна помощ с цел поддържане на финансовата стабилност в периоди на системна криза: „Ако банките се конкурират въз основа на предимствата на продуктите и услугите си, тези, които натрупват прекомерен риск и/или се основават на неустойчиви бизнес модели, в крайна сметка ще загубят пазарния си дял и вероятно ще напуснат пазара, а същевременно по-ефикасни конкуренти ще разширят дейността си или ще навлязат на съответните пазари. Държавната помощ продължава минали нарушения на конкуренцията, предизвикани от поемане на прекомерен риск и неустойчиви бизнес модели, чрез изкуствена подкрепа за пазарната мощ на бенефициерите. По този начин тя може да създаде морален риск за бенефициерите, като отслабва стимулите за тези, които не получават помощ, да се конкурират, да инвестират и да иновират.“
(319)
Както е обяснено в решението от 3 декември 2008 г., затрудненията на Fortis SA/NV и Fortis Bank SA/NV са следствие на прекомерен риск: i) Fortis Bank SA/NV е инвестирало голяма сума в структуриран кредит, а ii) Fortis SA/NV е решило да купи ABN AMRO N на много висока цена. С цел да разреши отпускането на помощ на такива банки, Комисията изисква значително намаление на пазарното присъствие на бенефициера. В това отношение Комисията отбелязва, че Fortis SA/NV е било разделено на четири части: белгийските и международните застрахователни активи все още представляват част от регистрираното на борсата Fortis SA/NV (което след разпадането на Fortis SA/NV е било преименувано на Ageas); Fortis Bank SA/NV и BGL са били придобити от BNP Paribas; нидерландската държава е придобила FBN (включително ABN AMRO N); и нидерландската държава е придобила също така нидерландските застрахователни дейности (125). С други думи Fortis SA/NV е било разделено на по-малки субекти и самото Fortis Bank SA/NV е било разделено на две части (126).
(320)
Комисията отбелязва, че мерките в полза на FBN и ABN AMRO N, оценени в настоящото решение, имат специфични характеристики, които се различават от другите случаи на преструктуриране, които е трябвало да проучи по време на настоящата криза, включително онези на Fortis Bank SA/NV и Fortis SA/NV. В настоящия случай FBN и ABN AMRO N на първо място не се нуждаят от държавна помощ поради вземане на грешни управленски решения. Необходимостта от държавна помощ не произтича например от натрупването на прекомерни рискове в техните инвестиции, от тяхната политика на отпускане на заеми или от предприемане на неустойчива ценова политика. Освен това затрудненията на Fortis SA/NV и Fortis Bank SA/NV не са произтекли от рисково отпускане на заеми или ценовите политики при банкирането на дребно, частното или търговското банкиране, които всъщност са били печеливши. Ето защо Комисията счита, че помощта за FBN и ABN AMRO N има значително по-малко нарушаващ ефект отколкото помощта, одобрена в полза на финансови институции, които са натрупали прекомерни рискове. Поради това Комисията счита, че не са необходими допълнителни продажби.
(321)
При все това следва да се гарантира, че държавната помощ не се използва от FBN и ABN AMRO N за разрастване за сметка на конкурентите, например чрез прилагане на неустойчива ценова политика или придобиване на други финансови институции. Ако това се случи, помощта ще „отслаби стимулите за тези, които не получават помощ, да се конкурират, да инвестират и да иновират“ и би могла да попречи на „стимулите за трансгранични дейности“, като обезсърчи навлизането на нидерландския пазар.
(322)
Следователно държавната помощ може да бъде обявена за съвместима единствено ако съществуват достатъчни мерки, които да гарантират, че тя не се използва в ущърб на конкуренти, които не са получили подобна подкрепа с публични средства. Трябва да се съхранят равни условия между банките, които са получили подкрепа с публични средства и онези, които не са. Освен това трябва да не се допуска държавната помощ да отслабва стимулите за онези, които не получават помощ, да се конкурират, да инвестират и да иновират, и да не се създават пречки, които биха могли да попречат на трансграничната дейност.
(323)
В съобщението относно преструктурирането се предвижда естеството и формата на такива ограничения да зависят от размера на помощта и от условията и обстоятелствата, при които е предоставена, както и от характеристиките на пазара или пазарите, на които извършва дейност банката. Размерът на помощта е описан в раздел 6.1.3 „Количествено определяне на размера на помощта“. Специфичните условия и обстоятелства, при които е предоставена, бяха обсъдени в началото на настоящия раздел. Както е посочено в точка (32) от съобщението относно преструктурирането, роля играят и размерът и относителното значение на банката на нейния пазар или пазари. Ако преструктурираната банка разполага с ограничено оставащо пазарно присъствие, е по-малко вероятно да са необходими допълнителни мерки. Поради това условията, необходими за обявяване на помощта за съвместима, са свързани основно с банкирането на дребно и частното банкиране, тъй като дружеството вече значително е намалило своето присъствие в сферата на търговското банкиране чрез продажбата на New HBU.
(324)
Помощта може да бъде обявена за съвместима със съобщението относно преструктурирането, при условие че групата ABN AMRO приложи мерките, описани в съображения (325)-(329).
(325)
При банкирането на дребно и частното банкиране помощта може да бъде обявена за съвместима, при условие че групата ABN AMRO няма да бъде ценови лидер по отношение на стандартизираните спестявания и ипотечните продукти. В съответствие с точка (44) от съобщението относно преструктурирането, групата ABN AMRO следва да не предлага ценови условия, каквито не могат да бъдат предложени от конкурентите, които не получават помощ.
(326)
Тъй като забраната за заемане на лидерска позиция по отношение на цените може да е не толкова ефективна в сегменти с много нестандартизирани продукти като частното банкиране в Нидерландия, където е подадена специална жалба, съществува необходимост от допълнително условие в съответствие с точка (44) от съобщението относно преструктурирането, за да бъде обявена помощта за съвместима. Групата ABN AMRO трябва да се стреми да постигне нетните приходи от лихви, както бяха представени на Комисията на 8 ноември 2010 г. Ето защо групата ABN AMRO следва да предприеме подходящи действия веднага щом констатира, че не може да достигне своите прогнози, особено когато последните се дължат на ниски лихвени маржове.
(327)
Тъй като в частното банкиране е трудно да бъде изпълнена и контролирана забрана за заемане на лидерска позиция по отношение на цените, необходимо е да бъдат приложени други подходящи компенсации с цел гарантиране на ефективна конкуренция, каквито са мерките за насърчаване на навлизането на пазара, както е описано в точка (44) от съобщението относно преструктурирането. Във връзка с това, необходимо условие за обявяване на помощта за съвместима е група ABN AMRO да приложи мярка, която улеснява прехода. По-конкретно група ABN AMRO следва да покрие своите собствени административни разходи и разходи по прехвърляния и сделки за своите клиенти на „Частно банкиране Нидерландия“, които произтичат пряко от прекратяването на отношението на частно банкиране и прехвърлянето на портфейли (127). Тази мярка следва да бъде прилагана в рамките на период от два последователни месеца, които започват да текат от възможно най-скорошна дата и не по-късно от година след датата на решението. Веднага след започване на двумесечния период банката ще уведоми по ясен начин всички свои клиенти на частно банкиране за възможността, която им се предлага. Група ABN AMRO следва също така да предостави доказателства на Комисията за това, че банковите преводи на клиентите се извършват в съответствие с обичайните процедури, както и че не са налице каквито и да било забавяния в процеса на извършване на банкови преводи на клиенти.
(328)
Ако мерките за ограничаване на необоснованите нарушения на конкуренцията, и по-конкретно специфичните мерки в сектора на банкирането на дребно и частното банкиране са правилно приложени, те също така ще решат адекватно въпросите, повдигнати от жалбоподателя. При проучването на тези въпроси Комисията установи, че ABN AMRO временно е определяло цени на загуба за някои продукти, но че тази ценова политика е била осъществявана в среда със затруднена ликвидност, поради което всички банки са се конкурирали агресивно за спестовни продукти, като същевременно е налице и специфичният контекст на създаването на MoneYou (чието пускане на пазара е било решено преди разпадането на Fortis SA/NV).
(329)
В точка (44) от съобщението относно преструктурирането също така се споменава, че банките не трябва да изтъкват държавната подкрепа като конкурентно предимство, когато предлагат на пазара финансовите си оферти. Поради това за обявяване на помощта за съвместима се поставя условие група ABN AMRO да не използва държавната помощ в своите маркетингови кампании и в комуникацията си с инвеститори за период от три години. Срокът на тези забрани следва да бъде удължен до пет години, ако нидерландската държава все още притежава дялово участие от поне 50 % в група ABN AMRO.
(330)
От гледна точка на необоснованите нарушения на конкуренцията Комисията има положително отношение към продажбите на PFS и Intertrust. Продажбата на PFS намалява привлекателността на дружеството за институционалните клиенти, докато Intertrust inter alia е извършвало услуги, които са могли да направят франчайза за частно банкиране по-силен. В резултат на това неговата продажба е можела да улесни конкурентите да подобрят своите конкурентни позиции в сравнение с тази на ABN AMRO Mees Pierson. Освен това Комисията счита, че фактът, че част от помощта е била възстановена, допринася за ограничаване на нарушаването на конкуренцията. Освен това Комисията изразява положително становище относно дивидентната политика, описана в съображение 75.
6.3.4. Заключение
(331)
Следователно, ако всички условия, описани в раздели 6.2 и 6.3, са правилно изпълнени, планът за преструктуриране от декември 2009 г., актуализиран с плана за преструктуриране от декември 2010 г., предоставя достатъчно доказателства за това, че дългосрочната жизнеспособност на група ABN AMRO е била възстановена. Планът за преструктуриране от декември 2009 г., актуализиран с плана за преструктуриране от ноември 2010 г., осигурява достатъчно споделяне на тежестта и съдържа адекватни мерки за ограничаване на необоснованите нарушения на конкуренцията. Поради това Комисията може условно да обяви, че планът за преструктуриране от декември 2009 г., актуализиран с плана за преструктуриране от ноември 2010 г., е в съответствие със съобщението относно преструктурирането.
7. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
Комисията констатира, че Нидерландия неправомерно е привела в действие държавната помощ, посочена в раздел 6.1.2 „Количествено определяне на държавната помощ“ в противоречие с член 108, параграф 3 от Договора. При все това тази помощ може да се приеме за съвместима, ако се изпълнят условията, изложени в раздели 6.2 и 6.3 и описани по-подробно в постановителната част на настоящото решение.
Комисията отбелязва, че нидерландската държава е приела по изключение да получи текста на това решение само на английски език.
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Държавната помощ, предоставена от Нидерландия на ABN AMRO Group, е съвместима с вътрешния пазар при условията, определени в членове 3-9.
Тази държавна помощ е била предоставена по следния начин:
-
помощ за рекапитализация на стойност между 4,2 млрд. EUR и 5,45 млрд. EUR съответно в полза на FBN и ABN AMRO N, и
-
помощ за осигуряване на ликвидност в размер на 71,7 млрд. EUR.
Член 2
За целите на настоящото решение се прилагат следните определения:
а)
„група ABN AMRO“ означава група ABN AMRO и изцяло притежаваните от нея преки или непреки дъщерни дружества, включително образуванията, върху които група ABN AMRO упражнява едноличен контрол по смисъла на Регламент (ЕО) № 139/2004 на Съвета от 20 януари 2004 г. относно контрола върху концентрациите между предприятия („Регламент на ЕО за сливанията“) (128).
б)
„класиране на първо място“ означава предлагане на най-атрактивната цена.
в)
„клиенти на дребно“ означава всички клиенти, които са физически лица (за разлика от корпоративните клиенти).
г)
„стандартизирани спестовни и депозитни продукти на пазара на дребно“ означава всички стандартизирани продукти на пазара на дребно и депозитни продукти, които във всеки един момент обхващат поне 85 % от обема на продуктите на група ABN AMRO на пазара на дребно на спестовни и депозитни продукти.
д)
„стандартизирани ипотечни продукти“ означава всички стандартизирани продукти на пазара на дребно и депозитни продукти, които във всеки един момент обхващат поне 85 % от обема на продуктите на група ABN AMRO на ипотечния пазар.
е)
„Частно банкиране Нидерландия“ означава всички клиенти на БЕ „Частно банкиране“, с изключение на онези от тях, които са част от „Частно банкиране (Международно)“ (129).
Член 3
1. Група ABN AMRO не се класира на първо място без предварително разрешение от страна на Комисията по отношение на стандартизираните спестовни и депозитни продукти на пазара на дребно за клиенти на дребно сред […] финансови институции, които имат най-голям пазарен дял от гледна точка на обем на нидерландския пазар на спестявания на дребно в който и да било от следните сегменти:
-
спестовни сметки;
-
депозити с фиксиран срок за период от 1 година;
-
депозити с фиксиран срок за период от 2 години;
-
депозити с фиксиран срок за период от 3 години;
-
депозити с фиксиран срок за период от 4 години; и
-
депозити с фиксиран срок за период от 5 години.
Независимо от първа алинея, когато три финансови институции съвместно се класират на първо място сред […] финансови институции, които имат най-голям пазарен дял в сегмент от нидерландския пазар на спестявания и депозити на дребно, група ABN AMRO може да съгласува своите лихвените проценти с лихвените проценти на тези три финансови институции по отношение на стандартизираните продукти в съответния сегмент.
2. Група ABN AMRO не следва да се класира на първо място без предварително разрешение от страна на Комисията по отношение на какъвто и да било вид стандартизирана ипотека сред […] финансови институции, които имат най-голям пазарен дял на нидерландския ипотечен пазар на дребно.
Независимо от първа алинея, когато три финансови институции съвместно се класират на първо място сред […] финансови институции, които имат най-голям пазарен дял на нидерландския ипотечен пазар на дребно, група ABN AMRO може да съгласува своите лихвените проценти с лихвените проценти на тези три финансови институции по отношение на съответния стандартизиран вид ипотека.
3. С оглед да гарантира спазване на параграфи 1 и 2 група ABN AMRO постоянно и поне всяка седмица извършва мониторинг на условията, предложени от […] другите финансови институции, които имат най-голям пазарен дял от гледна точка на обем на нидерландския пазар на спестявания, до степента, до която тези условия са обществено достъпни. Ако данните на всяка от тези […] други финансови институции не са обществено достъпни, те ще бъдат заменени с данните на следващите най-големи финансови институции от класацията на пазарните дялове.
Веднага щом група ABN AMRO установи, че тя предлага цена за който и да било от нейните продукти, която е по-благоприятна от цената, която ѝ е позволено да предлага на основание параграф 1 и параграф 2 от настоящия член, група ABN AMRO незабавно уведомява Комисията. Тя незабавно коригира цената на продуктите и извършва корекцията на цената възможно най-скоро.
По отношение на спестовните и депозитни продукти на пазара на дребно, група ABN AMRO извършва корекцията не по-късно от десет работни дни от датата, на която е забелязала промяната в условията. При все това, ако промяната засяга продукти, чиято цена може да бъде променена само в края на даден месец и има по-малко от десет работни дни от датата на забелязване на промяната и края на месеца, група ABN AMRO извършва корекцията при първа възможност от края на следващия месец.
По отношение на ипотеките група ABN AMRO коригира своята ценова политика в срок от десет работни дни от датата, на която е забелязала промяната в условията, а корекцията се извършва не по-късно от петнадесет работни дни от датата, на която е била забелязана промяната в условията.
4. Условието, определено в параграфи 1 и 2, се прилага за срок от три години, считано от датата на настоящото решение. Група ABN AMRO предоставя на Комисията доклад за спазване на това условие на всяко тримесечие и най-късно в срок от две седмици от публикуването на финансовите резултати на група ABN AMRO за тримесечието.
Член 4
1. Група ABN AMRO полага максимални усилия, за да постигне прогнозните стойности (включително нетните приходи от лихви), предоставени на Комисията в плана за преструктуриране от декември 2009 г., актуализиран с плана за преструктуриране от ноември 2010 г. Прогнозните стойности от ноември 2010 г. се постигат на равнище консолидирана група ABN AMRO.
Група ABN AMRO предоставя на Комисията доклад на всяко тримесечие, като посочва разбивка на прогнозните стойности и действителните данни (включително нетните приходи от лихви) на равнището на четирите сегмента, определени в плана за преструктуриране от декември 2009 г. и плана за преструктуриране от ноември 2010 г.: а именно „Банкиране на дребно“, „Частно банкиране (Нидерландия)“, „Частно банкиране (Международно)“ и „Търговско банкиране“.
Група ABN AMRO може да предяви обосновано искане към Комисията за преразглеждане на нейните прогнозни стойности (включително нетните приходи от лихви) с цел отчитане на външни развития.
2. Група ABN AMRO предоставя разбивка на прогнозните стойности за нетните приходи от лихви по обем и маржове на равнище консолидирана група и на равнище частно банкиране.
Група ABN AMRO предоставя на Комисията доклад на всяко тримесечие и най-късно в срок от две седмици след публикуването на нейните финансови резултати за тримесечието, като посочва дали нетните приходи от лихви, постигнати на равнище консолидирана група, съответстват на прогнозните стойности, посочени в параграф 1. В този доклад също така се прави сравнение между прогнозните маржове и действителните маржове на равнище консолидирана група и на равнище частно банкиране.
Ако нетните приходи от лихви, постигнати на равнище консолидирана група, не съответстват на тези прогнозни стойности, група ABN AMRO посочва в този доклад мерките, предприети за постигане на тези прогнозни стойности.
3. Задълженията, определени в параграфи 1 и 2, се прилагат за срок от три години, считано от датата на настоящото решение.
Член 5
1. Група ABN AMRO не придобива контрол върху повече от [0 - 7] % от всяко едно предприятие.
2. Чрез дерогация от разпоредбите на параграф 1 група ABN AMRO може да извършват придобивания, ако общата брутна кумулативна покупна цена (с изключение на поемането или прехвърлянето на дългови инструменти във връзка с тези придобивания), платена от група ABN AMRO за всички тези придобивания за период от три години, считано от датата на настоящото решение, е по-малко от [0 - 600] млн. EUR.
Забраната, изложена в параграф 1, не се прилага по отношение на придобивания на частен собствен капитал от страна на група ABN AMRO, ако те са подходящи за нейния бизнес план и планирания бюджет на нейното подразделение „Частен собствен капитал“, предоставени на Комисията на 5 октомври 2010 г.
Забраната, изложена в параграф 1, не се прилага и по отношение на […] дялове от собствения капитал, взети от подразделението на група ABN AMRO „Електроенергия, стоки и транспорт“ в подкрепа на нейната обичайна дейност по финансиране, ако те са подходящи за нейния бизнес план и планирания бюджет на това подразделение, предоставени на Комисията на 10 януари 2010 г.
Група ABN AMRO предоставя на Комисията доклад на всяко тримесечие и най-късно в срок от две седмици след публикуването на нейните финансовите резултати за тримесечието. В този доклад се изброяват действителните придобивания от страна на подразделенията „Частен собствен капитал“ и „Електроенергия, стоки и транспорт“. Освен това в доклада се посочва подробна информация относно другите придобивания на група ABN AMRO, които ѝ е разрешено да направи на основание на първа алинея.
3. Забраната, изложена в параграф 1, се прилага за срок от поне три години, считано от датата на настоящото решение, или до датата, на която дяловото участие на Нидерландия в група ABN AMRO падне под размер от 50 %, в зависимост кое от тези събития настъпи по-късно. Тази забрана престава да се прилага най-късно пет години от датата на настоящото решение.
В случай че забраната, изложена в параграф 1, се прилага за период, по-дълъг от три години, считано от датата на настоящото решение, общата брутна кумулативна покупна цена, приложима по алинея 1 от параграф 2, се увеличава с [0 - 200] млн. EUR на година.
Член 6
Група ABN AMRO не оповестява факта, че е държавна собственост, и не споменава в своята комуникация със съществуващите или потенциалните клиенти или инвеститори получаването на каквато и да било държавна подкрепа за период от поне три години, считано от датата на настоящото решение, или до датата, на която размерът на дяловото участие на Нидерландия спадне под 50 % от акциите в група ABN AMRO, в зависимост кое от тези събития настъпи по-късно. Тази забрана престава да се прилага най-късно пет години от датата на настоящото решение.
Независимо от тази забрана група ABN AMRO може да изтъква факта, че тя е държавна собственост, както и че е получена някаква друга държавна помощ, когато такова споменаване се изисква съгласно приложимите законодателни или нормативни разпоредби.
Член 7
1. Група ABN AMRO предлага на клиентите на „Частно банкиране Нидерландия“ вариант за прекратяване на тяхното отношение на частно банкиране с група ABN AMRO, както и за прехвърляне на техните инвестиционни портфейли на други банки. Това предложение е в сила за период от два последователни месеца („съответният период“).
Съответният период започва да тече възможно най-скоро след датата на настоящото решение, като се дава (ако това се изисква) разумен срок за подготовка, и най-късно в срок от една година от датата на настоящото решение. Група ABN AMRO предоставя на Комисията за одобрение начална дата за съответния период поне четири седмици преди предполагаемата начална дата на съответния период.
2. Група ABN AMRO предоставя по ясен начин на всички свои клиенти на „Частно банкиране Нидерландия“ условията на предложението, описани в параграф 1, най-късно на първия ден от съответния период. Информацията, която следва да бъде изпратена от група ABN AMRO на нейните клиенти, първо се предоставя на Комисията поне четири седмици преди изпращането на тази информация на клиентите.
3. Група ABN AMRO улеснява прекратяването на отношенията на частно банкиране, когато това бъде поискано от клиентите, като използва обичайните процедури при най-ниско възможно равнище на разходите. Ако клиентът реши да прехвърли своята позиция и/или (свързаните с нея) обезпечителни права, и ако това прехвърляне е възможно от гледна точка на получаващата банка, ABN AMRO улеснява това прехвърляне. Клиентите се уведомяват по-скоро за варианта за прехвърляне на позиции, отколкото за варианта за ликвидирането им, като се информират и за разходите, свързани с двата варианта.
Група ABN AMRO покрива своите собствени административни разходи и разходи по прехвърляния и сделки, които произтичат пряко от прекратяването на отношението на частно банкиране и прехвърлянето на портфейли (130).
Група ABN AMRO не е задължена да покрива други финансови последици за клиента.
Член 8
Група ABN AMRO не изплаща каквито и да било купони върху основния капитал от първи ред, капиталовите инструменти от първи и втори ред (включително хибридните капиталови инструменти и преференциалните акции), емитирани преди датата на настоящото решение, нито пък упражнява каквито и да било права на кол опции по отношение на тези капиталови инструменти до 10 март 2013 г. включително, освен когато е налице правно задължение за извършване на това.
Група ABN AMRO може да емитира нови капиталови инструменти след датата на настоящото решение или да изплаща купони върху тези нови капиталови инструменти, освен когато тези емисии и плащания доведат до задължение за изплащане на купони върху нейните собствени съществуващи капиталови инструменти.
Чрез дерогация от разпоредбите на първа алинея, група ABN AMRO може да използва кол опция по отношение на инструмент FCC (а именно 87,5 млн. EUR, некумулативни постоянни преференциални акции без право на глас с доходност 6,25 % от клас А, серия I, издадени от Fortis Capital Company Ltd).
До 10 март 2013 г. включително група ABN AMRO изплаща дивиденти върху своите обикновени акции единствено ако тези дивиденти надвишават 100 млн. EUR (131).
Член 9
Най-късно до 30 юни 2011 г. група ABN AMRO изплаща на Нидерландия коригиран лихвен процент върху заемите, посочени в писмо по електронната поща от Комисията до нидерландската държава от дата 24 юни 2010 г. Сумите, коригирани чрез начисляването на лихва, възлизат на 18 152 722 EUR.
Член 10
Нидерландия уведомява Комисията в срок от два месеца от уведомлението на настоящото решение за мерките, предприети за неговото спазване.
Член 11
Адресат на настоящото решение е Кралство Нидерландия.
Съставено в Брюксел на 5 април 2011 година.
KOMISSION PÄÄTÖS,
annettu 5 päivänä huhtikuuta 2011,
toimenpiteestä C 11/09 (ex NN 53b/08, NN 2/10 ja N 19/10), jonka on toteuttanut Alankomaiden valtio ABN AMRO Group NV:n (perustettu Fortis Bank Nederlandin ja ABN AMRO N:n fuusiossa) hyväksi
(tiedoksiannettu numerolla K(2011) 2114)
(Ainoastaan englanninkielinen teksti on todistusvoimainen)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(2011/823/EU)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) ja erityisesti sen 108 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,
on SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdan mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa (1) ja ottaa huomioon nämä huomautukset,
sekä katsoo seuraavaa:
1. MENETTELY
(1)
Alankomaiden valtio osti 3 päivänä lokakuuta 2008 Fortis Bank Nederlandin, jäljempänä ’FBN’ (joka on rahoitusholdingyhtiö Fortis SA/NV:n alankomaalainen pankkialan tytäryhtiö (2)), ja sen omistamat ABN AMRO Holdingin, jäljempänä ’ABN AMRO N’, omaisuuserät 12,8 miljardilla eurolla. Samalla toimenpiteellä Alankomaiden valtio lisäksi korvasi Fortis SA/NV:n belgialaisen pankkialan tytäryhtiön Fortis Bank SA/NV:n FBN:n velkojana 16,1 miljardin euron nimellisarvolta (3). Alankomaiden valtio myönsi FBN:lle myös 45 miljardin euron lyhytaikaisen likviditeettijärjestelyn ja lupasi korvata Fortis SA/NV:lle kulut ja velvoitteet, jotka johtuivat konsortion osakkaiden sopimuksesta. Konsortion osakkaiden sopimuksessa kuvataan kolmen rahoituslaitoksen (eli konsortion kolmen jäsenen, jotka ovat Fortis SA/NV, Banco Santander ja Royal Bank of Scotland, jäljempänä ’RBS’,) oikeudet ja velvollisuudet. Nämä kolme rahoituslaitosta olivat yhdessä tehneet tarjouksen ABN AMRO Holdingista hiljattain perustetun uuden oikeushenkilön, RFS Holdingsin, välityksellä. Alankomaiden valtio ilmoitti 7 päivänä lokakuuta 2008 komissiolle toimenpiteistä, jotka se oli toteuttanut 3 päivänä lokakuuta 2008, jotta se saisi oikeusvarmuuden siitä, että kyseiset toimenpiteet eivät ole valtiontukea. Nämä toimenpiteet olivat FBN:n osto 12,8 miljardilla eurolla, pitkäaikaisten lainojen novaatio 16,1 miljardin euron nimellisarvosta sekä 45 miljardin euron lyhytaikainen likviditeettijärjestely, ja näistä toimenpiteistä käytetään jäljempänä nimitystä ’3 päivän lokakuuta 2008 integroidut toimenpiteet’. Koska toimenpiteet oli jo toteutettu, komissio kirjasi ne NN-asiana numerolla NN53b/08.
(2)
Alankomaiden valtio käytti FBN:n hankintaan 3 päivänä lokakuuta 2008 johtaneissa neuvotteluissa apunaan […]:n* (4) laatimaa ulkopuolista arviointiraporttia, josta on toimitettu jäljennös komissiolle 15 päivänä lokakuuta 2008.
(3)
Komissio ilmoitti 30 päivänä lokakuuta 2008 päivätyllä kirjeellä Alankomaiden valtiovarainministeriölle alustavana kantanaan, että 3 päivänä lokakuuta 2008 toteutetut toimenpiteet vaikuttavat valtiontuelta FBN:lle. Komission yksiköiden ja Alankomaiden valtion edustajat pitivät kokouksen 20 päivänä marraskuuta 2008.
(4)
Alankomaiden valtio päätti 21 päivänä marraskuuta 2008 virallisesti, että se ei pidä FBN:ää ja ABN AMRO N:ää erillään vaan pyrkii sulauttamaan yhtiöt Fortis SA/NV:n aiempien suunnitelmien mukaisesti.
(5)
Komissio teki 3 päivänä joulukuuta 2008 päätöksen (5), jossa se totesi Alankomaiden valtion 3 päivänä lokakuuta 2008 toteuttamat toimenpiteet Fortis Bank SA/NV:n hyväksi yhteismarkkinoille soveltuvaksi valtiontueksi. Kyseisen päätöksen johdanto-osan 4 kappaleessa kuitenkin todettiin, että komissio aikoo arvioida erillisessä menettelyssä, sisältävätkö 3 päivänä lokakuuta 2008 toteutetut toimenpiteet myös tukea FBN:lle.
(6)
Alankomaiden valtio ilmoitti 17 päivänä joulukuuta 2008 komissiolle aikeistaan ostaa ABN AMRO N 6,5 miljardilla eurolla FBN:ltä. Kauppa toteutettiin 24 päivänä joulukuuta 2008. Alankomaiden viranomaiset ilmoittivat oikeusvarmuuden saadakseen kaupasta 2 päivänä helmikuuta 2009 komissiolle toimenpiteenä, joka ei ole valtiontukea.
(7)
RBS, Banco Santander ja Alankomaiden valtio allekirjoittivat 24 päivänä joulukuuta 2008 konsortion osakkaiden sopimuksen muutoksen, jolla Alankomaiden valtio korvasi sopimuksessa Fortis SA/NV:n.
(8)
Alankomaiden valtio lähetti komissiolle 6 päivänä maaliskuuta 2009 ostettuja yrityksiä koskevan due diligence -raportin (6), jonka oli laatinut Alankomaiden valtion pyynnöstä […].
(9)
Komissio aloitti 8 päivänä huhtikuuta 2009 tehdyllä päätöksellä SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn asianumerolla C11/09 (ex-NN53b/08). Menettely koskee väitettyä FBN:lle ja ABN AMRO N:lle myönnettyä tukea.
(10)
Komissio vastaanotti 6 päivänä toukokuuta 2009 kantelun Van Lanschot Bankilta, jäljempänä ’kantelija’, joka on FBN:n ja ABN AMRO N:n alankomaalainen kilpailija. Komissio toimitti kirjeen edelleen Alankomaiden valtiolle 22 päivänä heinäkuuta 2009 ja pyysi huomautuksia. Alankomaiden valtio pyysi 20 päivänä elokuuta 2009 lisää aikaa ja lähetti yksityiskohtaisen vastauksen kanteluun 22 päivänä syyskuuta 2009. Komissio sai kantelijalta lisätietoja 21 päivänä elokuuta 2009 ja 28 päivänä elokuuta 2009 päivätyillä kirjeillä. Nämä kirjeet toimitettiin Alankomaiden valtiolle 23 päivänä syyskuuta 2009, ja Alankomaiden valtio vastasi 29 päivänä lokakuuta 2009.
(11)
Alankomaiden valtio lähetti 15 päivänä toukokuuta 2009 komissiolle kirjeen, jossa se vastasi useisiin 8 päivänä huhtikuuta 2009 tehdyssä päätöksessä esiin tuotuihin kysymyksiin. Tarkemmat vastaukset, joille Alankomaiden valtio pyysi lisäaikaa, lähetettiin komissiolle 11 päivänä elokuuta 2009.
(12)
Alankomaiden valtio ilmoitti epävirallisessa asiakirjassa 15 päivänä kesäkuuta 2009 ja komission kanssa 16 päivänä kesäkuuta 2009 käydyssä seurantakokouksessa aikeistaan toteuttaa 2,5 miljardin euron pääomankorotussuunnitelma, jonka avulla ABN AMRO N voisi irrottautua emoyhtiöstään ABN AMRO Bankista (7). Alankomaiden valtio ilmoitti kokouksessa, että ensimmäisen 2,5 miljardin euron pääomanlisäyksen jälkeen tarvittaisiin vielä määrittämätön määrä lisätoimenpiteitä.
(13)
Komissio oli 8 päivänä huhtikuuta 2009 tehdyssä päätöksessä pyytänyt Alankomaiden finanssivalvojaa (DNB) kommentoimaan FBN:n ja ABN AMRO N:n vakavaraisuutta. Komissio vastaanotti pyytämänsä FBN:ää koskevat tiedot 18 päivänä kesäkuuta 2009 päivätyssä kirjeessä ja ajan tasalle saatettuja tietoja 5 päivänä tammikuuta 2010. Alankomaiden valtio toimitti 20 päivänä tammikuuta 2010 myös edelleen DNB:n kirjeen, joka koski ABN AMRO N:ää.
(14)
ABN AMRO N:n emoyhtiö ABN AMRO Bank lähetti 6 päivänä heinäkuuta 2009 komissiolle kirjeen, jossa se esitti huomautuksia 8 päivänä huhtikuuta 2009 tehtyyn päätökseen. Kirje toimitettiin Alankomaiden valtiolle 22 päivänä heinäkuuta 2009, ja Alankomaiden valtio vastasi 22 päivänä syyskuuta 2009.
(15)
Alankomaiden valtio ilmoitti 9 päivänä heinäkuuta 2009 komissiolle, että FBN oli maksanut takaisin kaiken lyhyen aikavälin rahoituksen, jota se oli saanut Alankomaiden valtiolta 3 päivänä lokakuuta 2008 myönnetyn 45 miljardin euron likviditeettijärjestelyn kautta.
(16)
Alankomaiden valtio ilmoitti 15 päivänä heinäkuuta 2009 komissiolle FBN:n suunnitelmista ostaa Fortis Clearing Americas, jäljempänä ’FCA’, Fortis Bank SA/NV:ltä.
(17)
Alankomaiden valtio ilmoitti 17 päivänä heinäkuuta 2009 virallisesti 2,5 miljardin euron arvoisesta pääomankorotussuunnitelmasta (8), johon sisältyi luottoriskinvaihtosopimus 1,7 miljardia euroa kevennetyllä vakavaraisuusvaatimuksella, jäljempänä ’vakavaraisuusvaatimuksen kevennys’, sekä 800 miljoonan euron vaihtoon velvoittava vaihtovelkakirja. Toimenpiteet kirjattiin aluksi asianumerolla N429/09, mutta koska toimenpiteet toteutettiin ennen kuin komissio teki niitä koskevan päätöksen, asia siirrettiin ilmoitettujen tukien rekisteristä ilmoittamattomien tukien rekisteriin (numerolla NN 2/10).
(18)
Alankomaiden valtio lähetti komissiolle 10 päivänä syyskuuta 2009 epävirallisen asiakirjan, jossa se saattoi ajan tasalle tiedot eriyttämisprosessista ja mainitsi, että valtiontuen lisääminen (määrittelemättömällä määrällä) on väistämätöntä.
(19)
Komission kanssa 9 päivänä marraskuuta 2009 käymässään kokouksessa Alankomaiden valtio ilmoitti, että FBN ja ABN AMRO N tarvitsevat lisätoimenpiteitä 4,39 miljardin euron arvosta, jolloin toimenpiteiden yhteismäärä (johon on laskettu mukaan 17 päivänä heinäkuuta 2009 ilmoitetut toimenpiteet) kohoaa 6,89 miljardiin euroon. Toimenpiteitä tarkasteltiin tarkemmin 10 päivänä marraskuuta 2009 toimitetussa lisäyksessä 10 päivänä syyskuuta 2009 annettuun epäviralliseen asiakirjaan ja lisäselvityksessä 13 päivänä marraskuuta 2009.
(20)
Alankomaiden valtio toimitti 26 päivänä marraskuuta 2009 komissiolle […] laatiman raportin, jossa kommentoitiin 24 päivän joulukuuta 2008 toimenpidettä. Lähetys sisälsi myös taustatietoa […].
(21)
Alankomaiden valtio toimitti 4 päivänä joulukuuta 2009 komissiolle ensimmäisen version (9) ABN AMRO Groupin rakenneuudistussuunnitelmasta, jäljempänä ’joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelma’. ABN AMRO Group syntyi FBN:n ja ABN AMRO N:n sulautuman myötä. Suunnitelmassa kuvattiin uuden ryhmittymän strategiaa, ja se sisälsi myös perusskenaarion mukaisia rahoituslaskelmia.
(22)
Alankomaiden valtio antoi 14 päivänä tammikuuta 2010 virallisen ilmoituksen uudesta 4,39 miljardin euron valtiontuesta heinäkuussa 2009 jo ilmoitettujen toimenpiteiden lisäksi. Komissio rekisteröi uudet toimenpiteet numerolla N19/10.
(23)
Komissio teki 5 päivänä helmikuuta 2010 päätöksen laajentaa tutkimusta C11/09 siten, että se kattaa myös numeroilla NN2/10 ja N19/10 rekisteröidyt toimenpiteet. Komissio hyväksyi nämä toimenpiteet kyseisessä päätöksessä tilapäisesti pelastamistukena 31 päivään heinäkuuta 2010 saakka. Alankomaiden valtio lähetti komissiolle kirjeen, joka sisälsi sitoumuksen hintajohtajuuskieltoon vuoden 2010 loppuun saakka.
(24)
Komissio vastaanotti 23 päivänä maaliskuuta 2010 Alankomaiden valtion vastauksen (johon tämä oli pyytänyt lisäaikaa) 5 päivänä helmikuuta 2010 tehtyyn päätökseen. Alankomaiden valtio toimitti myös lisätietoa uuden ABN AMRO Groupin joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelmasta ja muun muassa heikoimman skenaarion mukaiset rahoituslaskelmat.
(25)
Komissio esitti lisäkysymyksiä 8 päivänä huhtikuuta 2010 ja sai niihin vastaukset 7 päivänä toukokuuta 2010. Alankomaiden valtio toimitti komissiolle myös lisätietoa ristikkäisistä vastuista, jotka johtuivat 26 päivänä toukokuuta 2010 toteutetuista sulautumaan liittyvistä korjaustoimenpiteistä (10). Komissio lähetti samana päivänä sähköpostiviestin, joka sisälsi jatkokysymyksiä. Niihin vastattiin 9 päivänä kesäkuuta 2010.
(26)
Alankomaiden valtio pyysi 20 päivänä heinäkuuta 2010 komissiota jatkamaan numeroilla NN2/10 ja N19/10 kirjattujen pelastustoimenpiteiden tilapäisen hyväksynnän voimassaoloa. Alankomaiden valtio lähetti myös kirjeen, jossa sitoumusta hintajohtajuuskieltoon jatkettiin joko 30 päivään kesäkuuta 2011 tai komission lopullisen päätöksen hyväksymispäivään siitä riippuen, kumpi tulee ensin.
(27)
Komissio päätti 30 päivänä heinäkuuta 2010 jatkaa numeroilla NN2/10 ja N19/10 kirjattujen pelastustoimenpiteiden tilapäisen hyväksynnän voimassaoloa siihen saakka, kunnes komissio saa päätökseen tutkimuksen C11/09.
(28)
Alankomaiden valtio lähetti 20 päivänä elokuuta 2010 komissiolle asiakirjan, jossa se selosti tarkasti irtautumisstrategiaansa.
(29)
Alankomaiden valtio toimitti 5 päivänä lokakuuta 2010 ABN AMRO Groupin pääomasijoitusyksikön liiketoimintasuunnitelman. ABN AMRO Groupin ”Energy, Commodities and Transportation” -yksikön vastaava suunnitelma lähetettiin komissiolle 10 päivänä tammikuuta 2010.
(30)
ABN AMRO Group ilmoitti 15 päivänä lokakuuta 2010, että se käyttäisi osto-optionsa lopettaakseen vakavaraisuusvaatimuksen kevennyksen 31 päivänä lokakuuta 2010.
(31)
Alankomaiden valtio lähetti 8 päivänä marraskuuta 2010 ABN AMRO Groupin ajan tasalle saatetun, 4 päivän joulukuuta 2009 rakennemuutossuunnitelman. Siitä käytetään jatkossa nimitystä ’marraskuun 2010 rakennemuutossuunnitelma’, ja se on päivätty 29 päivänä lokakuuta 2010. Alankomaiden valtio lähetti 10 päivänä tammikuuta 2011 asiakirjan, jossa selostettiin, miltä ABN AMRO Groupin 8 päivänä marraskuuta 2010 ajan tasalle saatetut ennusteet näyttävät verrattuina alkuperäisiin ennusteisiin 4 päivänä joulukuuta 2009.
(32)
Alankomaiden valtion, ABN AMRO N:n ja FBN:n sekä Euroopan komission edustajat vaihtoivat menettelyn kuluessa monta kertaa tietoja ja järjestivät etäneuvotteluja ja kokouksia.
2. KUVAUS TUENSAAJASTA JA TUKITOIMENPITEISTÄ
2.1 ABN AMRO Groupin perustaminen
(33)
Konsortion jäsenet perustivat keväällä 2007 uuden oikeushenkilön, RFS Holdingsin, ostaakseen ABN AMRO Holdingin.
(34)
Konsortion jäsenet aikoivat jakaa ABN AMRO Holdingin kolmeen osaan. Jakomenettelyn järjestelyt määriteltiin konsortion osakkaiden sopimuksessa.
(35)
Jakamisen helpottamiseksi konsortion jäsenet perustivat ns. ”seurantaosakkeita” (tracking shares), jotka edustivat kullekin konsortion jäsenelle kuuluvien liiketoimintojen taloudellista omistajuutta. Tällöin RBS:stä tuli ns. R-osakkeen (ABN AMRO R), Banco Santanderista S-osakkeen (ABN AMRO S) ja Fortis SA/NV:stä N-osakkeen (ABN AMRO N) taloudellinen omistaja (11).
(36)
ABN AMRO R:ään kuuluivat muun muassa seuraavat liiketoimintayksiköt: Global Business & Markets, Asia, Global Transaction Services sekä kansainvälinen verkko. ABN AMRO S:n liiketoimintayksiköitä olivat muun muassa Latin America ja Antonveneta (Italia).
(37)
ABN AMRO N:ään kuuluivat liiketoimintayksiköt Netherlands ja Private Banking sekä International Diamond and Jewerly Group.
(38)
Omaisuuserät, jotka eivät kuuluneet millekään yksittäiselle konsortion jäsenelle, koottiin yhteen ns. ABN AMRO Z-osakkeeseen, joka kattoi edelleenkin muun muassa päätoimipaikkatoiminnot. Jokaisella konsortion jäsenellä oli suhteellinen osuus (12) ABN AMRO Z:sta.
(39)
Alankomaiden valtio osti 3 päivänä lokakuuta 2008 FBN:n 12,8 miljardilla eurolla Fortis Bank SA/NV:ltä. Tämän hankinnan seurauksena Alankomaiden valtiosta tuli myös ABN AMRO N:n epäsuora omistaja, sillä FBN oli (osana Fortis Bank SA/NV:tä) ABN AMRO N:n laillinen omistaja. Alankomaiden valtio lisäksi sitoutui 3 päivänä lokakuuta 2008 hyvittämään Fortis SA/NV:lle kaikki kulut, joita Fortis SA/NV:lle saattaisi koitua sen jatkuvasta mukanaolosta konsortion osakkaiden sopimuksessa. RBS, Banco Santander ja Alankomaiden valtio allekirjoittivat 24 päivänä joulukuuta 2008 konsortion osakkaiden sopimuksen muutoksen, jolla Alankomaiden valtio korvasi sopimuksessa Fortis SA/NV:n.
(40)
Alankomaiden valtio osti 24 päivänä joulukuuta 2008 ABN AMRO N:n 6,5 miljardilla eurolla FBN:ltä, jolloin siitä tuli ABN AMRO N:n suora omistaja. Ennen tätä hankintaa Alankomaiden valtio käytti määräysvaltaa ABN AMRO N:ssä epäsuorasti FBN:n kautta.
(41)
Kaavio 1:
ABN AMRO N:n irrottaminen
(42)
Alankomaiden valtio päätti 21 päivänä marraskuuta 2008, että se sulauttaa ABN AMRO N:n ja FBN:n (kuten Fortis SA/NV oli aikonut mutta ei toteuttanut). Sulautuma voitiin toteuttaa vasta kun ABN AMRO N oli erotettu emoyhtiöstään ABN AMRO Bankista. Ensimmäisessä vaiheessa ABN AMRO N:n toiminnot siirrettiin ABN AMRO Bankin sisällä uuteen oikeushenkilöön, jonka nimeksi tuli ABN AMRO II.
(43)
Helmikuun 6 päivänä 2010 ABN AMRO II irrotettiin emoyhtiöstä 41 kappaleessa esitetyllä tavalla ja nimettiin uudestaan. Uusi nimi on ABN AMRO Bank. Samalla oikeushenkilölle, jonka nimi oli aiemmin ABN AMRO Bank, annettiin uudeksi nimeksi The Royal Bank of Scotland NV, jäljempänä ’RBS NV’ (ks. kaavio edellä).
(44)
Ennen kuin uusi ABN AMRO Bank voitiin sulauttaa FBN:n kanssa, sen oli toteutettava sulautumaan liittyvät korjaustoimenpiteet. Kun Fortis SA/NV osti ABN AMRO N:n vuonna 2007, komissio päätteli (sulautumapäätös) (13), että ABN AMRO N:n ja FBN:n sulautuma johtaa keskittymisongelmiin Alankomaiden pankkimarkkinoilla ja etenkin liikepankki- ja factoring-sektoreilla.
(45)
Ratkaisuna keskittymisongelmiin Fortis SA/NV sitoutui myymään tiettyjä toimintoja (eli factoring-yksikkö IFN:n sekä New HBU:n liikepankkitoiminnan) Deutsche Bankille. Kun Alankomaiden valtio osti FBN:n ja ABN AMRO N:n 3 päivänä lokakuuta 2008, Fortis SA/NV ei ollut vielä kokonaan toteuttanut New HBU:n ja IFN:n aiottua myyntiä Deutsche Bankille. Kun Alankomaiden valtio oli päättänyt edetä FBN:n ja ABN AMRO N:n sulauttamisessa, se käynnisti neuvottelut Deutsche Bankin kanssa uudelleen (14). New HBU ja IFN myytiin Deutsche Bankille 1 päivänä huhtikuuta 2010.
(46)
New HBU:n kokonaisvarat olivat yhteensä [10 - 20] miljardia euroa, ja se työllisti noin [1 000 - 1 500] kokoaikavastaavaa työntekijää. New HBU:hun kuului ABN AMRO N:n omistama liikepankki Hollandsche Bank Unie, jäljempänä ’HBU’, joitakin ABN AMRO:n myyntitoimistoja (13 yhteensä 78:sta) ja joitakin ABN AMRO Corporate Client Unit -yksikköjä (kaksi yhteensä viidestä).
(47)
ABN AMRO Bank ja FBN sulautuivat virallisesti 1 päivänä heinäkuuta 2010 muodostaen ABN AMRO Groupin, kuten 49 kappaleessa olevassa kaaviossa 2 esitetään.
(48)
Alankomaiden valtio siirsi ABN AMRO Z -osuutensa hallinnon uudelle ABN AMRO Bankille, sillä se ei halunnut käyttää resursseja tämän osuuden päivittäiseen hallintoon. Alankomaiden valtio on kuitenkin edelleen ABN AMRO Z:n laillinen omistaja, ja sillä on oikeus kaikkiin ABN AMRO Z:n mahdollisiin voittoihin ja se kantaa kaikki sen mahdolliset tappiot (15).
(49)
Kaavio 2:
ABN AMRO Groupin perustaminen
2.2 Tuensaajat
2.2.1 ABN AMRO N:n ja ABN AMRO Z:n liiketoiminta
(50)
ABN AMRO N, joka on yksinään Alankomaiden kolmanneksi suurin pankki Rabobankin ja ING:n jälkeen, muodostui liiketoimintayksiköistä Netherlands ja Private Banking.
(51)
Liiketoimintayksikkö Netherlands tarjosi vähittäis- ja liikepankkipalveluita 510 pankkikonttorin verkoston, 78 neuvontapisteen sekä vaihtoehtoisten kanavien, kuten Internetin, pankkiautomaattien (16) ja puhelinpalvelukeskusten välityksellä. Se työllisti noin 19 000 kokoaikavastaavaa työntekijää.
(52)
Netherlands-yksiköllä oli vähittäispankkitoiminnassa vahva asiakaspohja, joka oli jaoteltu massapalveluihin (yli [3,5 - 5] miljoonaa asiakasta) ja yksityispankkipalveluihin (yli [250 000 - 420 000] asiakasta) (17), tarjoten asiakkailleen monenlaisia tuotteita, jotka liittyvät säästämiseen, sijoittamiseen, asuntolainoihin, vakuutuksiin, luottokorttilainoihin ja maksupalveluihin.
(53)
Yrityspankkitoiminnassa ABN AMRO N palveli [300 000 - 400 000] pk-yritysasiakasta (18) ja [9 000 - 21 000] suurempaa yritysasiakasta (vaikkakin konsortion osakkaiden sopimuksessa ABN AMRO Bankin suuremmat asiakkaat laskettiin RBS:n asiakaskuntaan). Se tarjosi näille monenlaisia tuotteita (kuten lainoja, maksu- ja käteisliikenteen hoitoa, säästämistuotteita, varainhoitopalvelua, riskinhallinta- ja vakuutuspalveluita, räätälöityjä rahoitusratkaisuja ja -tuotteita sekä leasing- ja factoring-palveluita).
(54)
Toisen liiketoimintayksikön, Private Bankingin, kohderyhmää olivat henkilöt, joilla oli sijoitettavaa varallisuutta yli miljoonan euron nettoarvosta erilaisissa varallisuudenhoito- ja perintösuunnittelutuotteissa. Private Banking oli muodostanut kehittyneen verkoston Alankomaissa ja Ranskassa tapahtuneen kasvun sekä Saksassa (Delbrück Bethmann Maffei) ja Belgiassa (Bank Corluy) tehtyjen hankintojen myötä. Private Bankingiin kuului myös ranskalainen vakuutusalan yhteisyritys Neuflize Vie.
(55)
Alankomaiden valtion 3 päivänä lokakuuta 2008 hankkimiin liikeyrityksiin kuului myös International Diamond and Jewelry Group, joka muodostuu korujen valmistukseen ja timanttikauppaan osallistuvista yhtiöistä.
(56)
ABN AMRO Z:aan ei kuulunut operatiivisia omaisuuseriä vaan muun muassa verosaamisia, useita omistusosuuksia (mm. Saudi Hollandi Bankissa) ja jäljellä oleva pääomasijoitussalkku. Vastuiden osalta oli tehty varaus Yhdysvaltojen oikeusministeriöön kohdistuvista velvoitteista. Lisäksi oli tehty muita varauksia (osittain henkilöstöön liittyviä). ABN Amro Z huolehti myös yhtiöiden välisestä omaisuuserien rahoituksesta. Kuten alaviitteessä 11 todetaan, Alankomaiden valtion omistusosuus ABN AMRO Z:sta on 33,81 prosenttia.
(57)
Jäljempänä olevassa taulukossa 1 esitetään ABN AMRO N:n keskeiset pro- forma -tilinpäätöstiedot.
Taulukko 1
ABN AMRO N:n keskeiset tilinpäätöstiedot (milj. euroa)
2008
2009
Liiketoiminnan tuotot yhteensä (19)
5 189
4 899
Nettovoitto
471
(117)
Oman pääoman tuotto
6,7 %
-2,7 %
Kulujen ja tuottojen suhde
73 %
77,5 %
Varat yhteensä
183 539
202 084
Oma pääoma yhteensä
7 044
4 278 (20)
Riskipainotetut omaisuuserät (21)
91 700
74 973 (22)
Ensisijaisen pääoman vakavaraisuussuhde
9,4 %
10,2 % (23)
Kokonaisvakavaraisuussuhde
12,6 %
14,8 %
Pysyvä rahoitus / epälikvidit varat
107 %
110 %
Lähde: ABN AMRO Bank NV, Annual Review 2009, ex ABN AMRO Z and private equity consolidation, but including New HBU.
(58)
ABN AMRO N raportoi kärsineensä 117 miljoonan euron tappiot tilivuonna 2009. Tappiot johtuivat lainojen arvonalentumisten kasvusta, korkomarginaaleihin kohdistuvista paineista, Alankomaiden talletustakuujärjestelmään liittyvien kulujen kasvusta sekä eriyttämis- ja integroitumiskuluista (24). Jos eriyttämis- ja integroitumiskuluja ei lasketa, ABN AMRO N olisi kirjannut vuodelle 2009 pienen, 52 miljoonan euron nettovoiton.
2.2.2 Fortis Bank Nederland (FBN)
(59)
FBN oli yksinään Alankomaiden neljänneksi suurin pankki (Rabobankin, ING:n ja ABN AMRO N:n jälkeen ja ennen SNS REAALia).
(60)
Alankomaiden valtio (ja sitä ennen Fortis SA/NV) omisti suoraan 92,6 prosenttia FNB:stä. Sijoitusyhtiö Fortis FBN(H) Preferred Investments BV omisti loput 7,4 prosenttia etuoikeutettuina osakkeina. Alankomaiden valtio omisti 70 prosenttia kyseisen sijoitusyhtiön osakkeista ja joukko yksityisiä sijoittajia loput 30 prosenttia (25). Yksityisten sijoittajien omistamien etuoikeutettujen osakkeiden nimellisarvo oli 210 miljoonaa euroa ja (kumuloimaton) voitto-osuus 5,85 prosenttia (26).
(61)
FBN:n toiminta jaettiin kolmeen lohkoon: Retail Banking, Private Banking ja Merchant Banking.
(62)
Retail Bankingin toimialaan kuuluu perinteinen vähittäispankkitoiminta (157 konttoria, [2 - 3] miljoonaa yksityisasiakasta ja [20 000 - 60 000] pk-yritysasiakasta), Directbank (joka tarjoaa asuntolainaratkaisuja välittäjien kautta) sekä Alfamin kuluttajarahoituspalvelut ja ICS:n maksukorttituotteet.
(63)
Private Bankingin toimintaa kehitettiin pääasiassa Fortis Mees Piersonin brändinimen alla, ja se tarjontaan kuului omaisuudenhoitopalveluja (perintösuunnittelu, sijoituspalvelut, lainananto ja vakuutukset) valikoidulle asiakaskunnalle, johon kuului [15 000 - 40 000] asiakasta eri puolilla Alankomaita.
(64)
FBN:n Merchant Banking jakautui seitsemään eri alakohkoon. Lohkolla Commercial Banking (1) FBN:llä oli 23 liiketoimintakeskusta, jotka tarjosivat erilaisia tuotteita yrityksille, joiden liikevaihto oli enintään 250 miljoonaa euroa. Yrityksiä, joiden liikevaihto ylitti 250 miljoonaa euroa, sekä julkista sektoria palveli toinen alalohko, Corporate & Public Banking (2). Muita alalohkoja olivat Investment banking (3) (27), Specialised Financial Services (4) (28), Energy, Commodities & Transportation (5), Global Markets & Institutional Banking (6) (29) ja ”Clearing Funds & Custody” (7) (30).
(65)
FBN:n keskeisiä tilinpäätöstietoja esitetään jäljempänä taulukossa 2.
Taulukko 2
FBN:n keskeiset tilinpäätöstiedot
(milj. euroa)
2006
2007
2008 (31)
2009
Liiketoiminnan tuotot yhteensä
3 473
3 553
3 096
2 171
Nettovoitto
1 157
1 296
-18 486
406
Oman pääoman tuotto (norm.) (32)
20,1 %
8,9 %
4,9 %
0,7 %
Kulujen ja tuottojen suhde
50,5 %
54,2 %
64,9 %
84,2 %
Varat yhteensä
209 749
272 378
184 203
189 785
Oma pääoma yhteensä
5 910
21 763
2 944
4 716
Riskipainotetut omaisuuserät
66 995
75 850
70 932
53 730 (33)
Ensisijaisen pääoman vakavaraisuussuhde
8,6 %
11,2 %
7,4 %
12,5 %
Kokonaisvakavaraisuussuhde
10,5 %
11,2 %
11,2 %
16,7 %
Lainojen ja talletusten suhde
167 %
237 %
208 %
Lähde: FBN:n vuosikertomukset 2008/2009.
(66)
FBN teki vuonna 2008 tappiota 18,5 miljardia euroa, mutta tappio liittyi suurelta osin poikkeuksellisiin menoeriin. Yhtiön oli kirjattava 16,8 miljardin euron nettotappio osuudestaan RFS Holdingsiin ja sen myynti, ja Madoff-huijauksesta (34) aiheutui 922 miljoonan euron arvonalennus (verottomana) sen Prime Fund Solutions -lohkolle. Jos näitä tekijöitä ei oteta huomioon, nettovoitto oli 604 miljoonaa euroa ja se saavutettiin lähes kokonaan vuoden 2008 alkupuoliskolla.
(67)
FBN tuotti vuonna 2009 406 miljoonan euron nettovoiton, mitä edesauttoi kaksi poikkeuksellista voittoa (362,5 miljoonan euron käteiskauppa Fortis Capital Companyn kanssa) ja Madoff-tapaukseen liittyvä 16 miljoonan euron varausten purkaminen. Satunnaiseristä puhdistettu nettovoitto laski 27 miljoonaan euroon (35) (604 miljoonasta eurosta vuonna 2008).
2.2.3 ABN AMRO Group
(68)
ABN AMRO Group perustettiin FBN:n ja ABN AMRO Bankin (eli ABN AMRO N:n toimintojen) sulautuman seurauksena 1 päivänä heinäkuuta 2010. Siihen on keskitetty kaikki FBN:n ja ABN AMRO N:n toiminnot kahteen eri liiketoimintayksikköön, jotka ovat Retail and Private Banking ja Commercial and Merchant Banking. Yhtiöllä oli vuonna 2008 7,15 miljardin euron liiketoiminnan tuotot ja yhteensä 360 miljardin euron pro forma -kokonaispääoma. Viimeisimpien lukujen (36) mukaan ABN AMRO Groupilla on 11,7 miljardin euron IFRS:n (37) mukaan laskettu oma pääoma.
(69)
ABN AMRO Group on monialainen. Sen liiketoiminnan tuotto Retail and Private Banking -lohkolla on 4,2 miljardia euroa ja Commercial and Merchant Banking -lohkolla 2,8 miljardia euroa. Maantieteellisesti suurin osa ABN AMRO Groupin tuloista (yhteensä [65 - 95] prosenttia) on peräisin Alankomaista.
(70)
Integroidun ABN AMRO Groupin Retail and Private Banking -lohkon markkinaosuus massapalveluista on [15 - 20] prosenttia ja yksityispankkipalveluista (38) [15 - 20] prosenttia (39), mikä tekee siitä markkinaosuudeltaan kolmanneksi suurimman Alankomaiden pankkimarkkinoilla. Yksityispankkipuolella (brändinä ABN AMRO Mees Pierson) ABN AMRO Group on ylivoimaisesti Alankomaiden markkinoiden suurin noin [30 - 40] prosentin markkinaosuudella (40). ABN AMRO Groupin Commercial and Merchant Banking -lohkon markkinaosuus on noin [15 - 25] prosenttia (41).
(71)
ABN AMRO Groupiin ei enää kuulu New HBU:ta eikä IFN:n factoring-toimintaa, joista luovuttiin 1 päivänä huhtikuuta 2010 toteutettujen sulautumaan liittyvien korjaustoimenpiteiden yhteydessä.
(72)
Osana rakenneuudistusprosessia luovuttiin myös kahdesta pienestä FBN:n jaostosta (Intertrust ja Prime Fund Solutions, jäljempänä ’PFS’), jotka eivät enää kuulu ABN AMRO Groupiin.
(73)
Syyskuussa 2009 FBN ja sen kumppani Banque Générale du Luxembourg, jäljempänä ’BGL’ (42), myivät Intertrustin pääomasijoituksiin erikoistuneelle yritykselle Waterland. Intertrust on yksi suurimmista toimijoista maailmanlaajuisella rahaston- ja yritysjohdon alalla. Se työllistää 1 000 asiantuntijaa 19 maassa. Sen liiketoiminnan tuotot ovat […] miljoonaa euroa ja sen riskipainotettujen omaisuuserien määrä on […] miljoonaa euroa.
(74)
Toukokuussa 2010 FBN ilmoitti myös PFS:n myynnistä Credit Suisselle. PFS tarjoaa rahastopalveluja vaihtoehtoisella varallisuudenhoitoalalla mukaan luettuina hallinto, pankkitoiminta, arvopapereiden säilytys ja rahoitus. Sen asiakaskunta vaihtelee pienistä omaisuudenhoitajista suuriin maailmanlaajuisiin instituutioihin, kuten eläkerahastoihin ja valtionrahastoihin. PFS:n vastuulla oli 922 miljoonan euron varaus (verotuksen jälkeen), jonka FBN kirjasi vuonna 2008 Madoff-huijauksen vuoksi. PFS:llä on […] miljoonan euron liikevaihto ja […] miljoonan euron riskipainotetut omaisuuserät.
(75)
ABN AMRO Group julkaisi 4 päivänä maaliskuuta 2011 tuloksensa tilivuodelta 2010. Sen mukaan se kärsi 414 miljoonan euron nettotappion. Kun eriyttämis- ja integroitumiskuluja ei oteta huomioon, ABN AMRO Groupin tulos oli 1 077 miljoonaa euroa. Joulukuun 31 päivänä 2010 ABN AMRO Groupin ydinpääoman osuus riskisijoituksista oli 10,4 prosenttia, ensisijaisen pääoman osuus riskisijoituksista oli 12,8 prosenttia ja vakavaraisuussuhde 16,6 prosenttia. ABN AMRO Group laati yhteistyössä Alankomaiden valtion kanssa osinkopolitiikan, jolla pyritään maksamaan osinkoja 40 prosenttia vuosituloksesta.
2.3 Joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelman ja marraskuun 2010 päivitetyn rakennemuutossuunnitelman kuvaus
(76)
Alankomaiden valtio toimitti komissiolle joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelman 4 päivänä joulukuuta 2009. Lisätietoja toimitettiin maaliskuussa 2010 (43). FBN:n ja ABN AMRO N:n sulautumalla on keskeinen merkitys joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelmassa. Joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelman toteutuksen tuloksena syntynyt uusi pankki ABN AMRO Group keskittyy Alankomaiden (44) pankkimarkkinoiden keskisegmenttiin, ja sen toimialoja ovat vähittäis- ja yksityispankkitoiminta sekä yrityspankkitoiminta.
(77)
Joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelman lähtökohtana on se, että pääomatarpeet eivät liittyneet FBN:n ja ABN AMRO N:n kannattavuuteen vaan tarpeeseen rahoittaa niiden irtaantuminen emoyhtiöistään ja sulautuman alkuvaiheen integrointikulut.
(78)
Joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelmassa todetaan, että siinä vaihtoehtoisessa skenaariossa, että valtiontukea ei olisi käytetty eivätkä Benelux-maiden hallitukset olisi toimineet koordinoidusti, Fortis SA/NV olisi kaatunut, mikä olisi kaatanut myös FBN:n ja ABN AMRO N:n.
(79)
Joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelmaan sisältyy vuosia 2009-2012 koskevia rahoituslaskelmia, joissa toiminta jakautuu lohkoihin Retail Banking, Private Banking NL, Private Banking International ja Commercial & Merchant Banking. ABM AMRO Group on laskenut erityisesti vuotta 2012 varten myös hypoteettisen vuosituoton (”run rate”), jossa ei oteta huomioon siirtymäkauden kuluja ja jossa oletetaan, että koko vuoden kulusynergia on jo otettu huomioon. Laskelmat laadittiin sekä parhaan että heikoimman skenaarion perusteella.
(80)
Alankomaiden valtio päivitti 8 päivänä marraskuuta 2010 joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelman rahoituslaskelmia vuoteen 2012 saakka ja täydensi niitä uusilla vuotta 2013 koskevilla laskelmilla marraskuun 2010 rakenneuudistussuunnitelmassa.
(81)
Alankomaiden valtio lähtee perusskenaariossa siitä olettamasta, että liiketoiminta kasvaa inflaation tahdissa. Henkilöstökulujen odotetaan nousevan [1 - 6] prosenttia vuodessa ja muiden kulujen maltillisemmin, [1 - 5] prosenttia vuodessa. Alankomaiden valtio odottaa myös, että ABN AMRO Groupin luottotappiovaraukset alkavat laskea vuoden 2009 korkealta tasolta.
(82)
Marraskuun 2010 rakenneuudistussuunnitelman perusskenaariossa ABN AMRO Group tekee […] miljoonan euron nettotappion vuonna 2010 ennen kuin toiminta palautuu voitolliseksi vuodesta 2011 alkaen ([…] miljoonan euron voitto vuonna 2011).
(83)
Vuonna 2012 ABN AMRO Groupin nettovoiton odotetaan kasvavan […] miljoonaan euroon ja vuonna 2013 […] miljoonaan euroon, jolloin oman pääoman tuottoasteeksi (45) tulee noin […] prosenttia. ABN AMRO Groupin kannattavuuden koheneminen johtuu liiketoiminnan tuottojen kasvusta (joka tapahtunee heikon vuoden 2009 jälkeen), kulujenleikkausohjelmasta, joka alentanee kuluja parhaimmillaan 1,1 miljardilla eurolla (ennen verotusta) vuodessa, ja luottotappiovarausten normalisoitumisesta pahimman vuoden 2009 jälkeen. ABN AMRO Groupin kulujen ja tuottojen suhteeksi ennakoidaan vuonna 2013 […] prosenttia.
(84)
Perusskenaario
Taulukko 3
2009 (toteutunut)
2010 (A (46))
2011 (A)
2012 (A)
2012 run rate (A)
2013 (A)
Liiketoiminnan tuotot
7 039
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Nettokorkotuotot
4 528
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Nettotuotot maksuista ja palkkioista
1 933
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Muut tuotot
849
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Liiketoiminnan kulut
-5 568
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Tavanomaisessa liiketoiminnassa
-5 258
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Siirtymävaiheessa
- 310
(…)
(…)
(…)
Liikevoitto
1 471
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Lainojen arvonalentumiset
-1 585
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Tulos ennen veroja
- 114
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Verot ja vähemmistöosuudet
45
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Nettotulos
-68
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Nettotulos
ilman siirtymävaiheen kuluja
163
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
(85)
Marraskuun 2010 rakenneuudistussuunnitelman heikoimmassa skenaariossa Alankomaiden valtio lähti varovaisemmista olettamista kuin perusskenaariossa. Siinä käytettiin 7,5 prosenttia pienempiä korkomarginaaleja kuin perusskenaariossa, ennakoitiin varovaisemmin palkkioita ja maksuja (4 prosentin vuotuinen kasvu, kun se arvioitiin perusskenaariossa 7 prosentiksi), arvioitiin synergia pienemmäksi (-[…] miljoonan euron vaikutus vuoden 2013 tulokseen) ja 15 prosenttia heikompi luottotappiovarausten palautusaste (-[…] miljoonan euron vaikutus vuoden 2013 tuottoon).
(86)
Vaikka nämä varovaisemmat luvut johtavat heikompiin tuloksiin, ABN AMRO Group pystyisi silti tuottamaan voittoa. Heikoimmassa skenaariossa ennakoidaan nettotulokseksi […] miljoonaa euroa vuonna 2012 ja […] miljoonaa euroa vuonna 2013 (kun perusskenaarion luvut olivat […] ja […] miljoonaa euroa).
(87)
Alankomaiden valtio käsitteli joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelmassa myös irtaantumisstrategiaansa. Se korosti, ettei sillä ole aikomusta jäädä pitkäaikaiseksi sijoittajaksi ABN AMRO Groupiin.
(88)
Alankomaiden valtio esitti 20 päivänä elokuuta 2010 päivätyssä kirjeessä komissiolle tarkempia tietoja irtaantumisstrategiastaan. Alankomaiden valtio selitti, että se harkitsee arvopaperien liikkeeseenlaskua listautumalla pörssiin (47), mutta se tarkastelee myös muita vaihtoehtoja kuten yksityistä myyntiä sijoittajalle tai markkinaosapuolelle. Alankomaiden valtio mainitsee 20 päivänä elokuuta 2010 päivätyssä kirjeessä, että ensimmäinen [0 - 50] - [10 - 60] prosentin omistusosuus voitaisiin listata pörssiin aikaisintaan […] ja seuraava [0 - 50] - [10 - 60] prosentin omistusosuus vuonna 2015. Alankomaiden valtio haluaa ansaita takaisin alkuinvestointinsa korotettuna [2 - 5] prosentin rahoituskuluilla. Alankomaiden valtio pyrkii vähentämään omistusosuuttaan ABN AMRO Groupista enintään [25 - 65] prosenttiin mielellään ennen vuoden [2014-2018] loppua. Alankomaiden valtio on täysin sitoutunut irtaantumaan yhtiöstä lopulta kokonaan. Lopullisen päätöksen pörssiin listautumisesta tekee Alankomaiden valtiovarainministeriö. Päätös riippuu tilanteesta markkinoilla, ABN AMRO Groupin ”pörssikelpoisuudesta” ja odotettavissa olevasta tuotosta. Alankomaiden valtio ilmoitti irtaantumisstrategiastaan 24 päivänä tammikuuta 2011 myös julkisuuteen (48).
(89)
Joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelma (samoin kuin ajan tasalle saatettu marraskuun 2010 rakenneuudistussuunnitelma) osoittaa, että kun kaikki valtiontukitoimenpiteet on toteutettu, ABN AMRO Group on riittävän vakavarainen. Rakenneuudistusvaiheessa ensisijaisen pääoman vakavaraisuussuhde pysynee reilusti yli […] prosentissa vuosina 2009-2012 ja noussee vuonna 2013 edelleen […] prosenttiin.
(90)
Alankomaiden valtio selosti joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelmassa, että ABN AMRO Group oli jo luopunut useista liiketoiminnoista. New HBU ja IFN oli myyty jo sulautumaan liittyvien korjaustoimenpiteiden yhteydessä, ja ABN AMRO N ja FBN luopuivat myös Intertrustista ja PFS:stä.
(91)
Intertrustin ja PFS:n yhteenlaskettu osuus ABN AMRO Groupin odotettavissa olevasta liiketoiminnan kokonaistuotoista oli [0 - 5] prosenttia, kuluista [0 - 5] prosenttia ja riskipainotetuista omaisuuseristä [0 - 5] prosenttia.
(92)
FBN teki rakenneuudistuksen yhteydessä myös hankinnan, jolla se pyrki korjaamaan Fortis SA/NV:n hajottamisesta syntynyttä vinoutumaa. FBN oli liiketoimintayksikön Brokerage, Clearing and Custody sekä kaikkien sen liiketoimintaan liittyvien toimitilojen laillinen omistaja lukuun ottamatta Chicagon toimistoa, joka säilyi Fortis Bank SA/NV:llä. Korjatakseen tämän hajottamiseen liittyvän vinoutuman FBN osti Fortis Clearing Americasin Chicagon toimipisteen Fortis Bank SA/NV:ltä 31 päivänä heinäkuuta 2009 noin […] miljoonan Yhdysvaltain dollarin hintaan.
2.4 Toimenpiteiden kuvaus
(93)
Komissio käyttää yksittäisten valtiontukitoimenpiteiden yksilöimiseksi tässä päätöksessä samoja kirjainkoodeja kuin päätöksessään 5 päivältä helmikuuta 2010.
2.4.1 Toimenpiteet, jotka kuuluvat 8 päivänä huhtikuuta 2009 tehdyn päätöksen soveltamisalaan
(94)
Alankomaiden valtio osti 3 päivänä lokakuuta 2008 FBN:n (mukaan luettuna ABN AMRO N) Fortis Bank SA/NV:ltä 12,8 miljardilla eurolla (toimenpide X). Komissio ei aloittanut menettelyä tämän toimenpiteen osalta, joka ei sellaisenaan muodostanut valtiontukea FBN:lle, vaikka se oli osa toimenpidettä, joka muodosti valtiontuen FBN:lle (ks. 8 päivänä huhtikuuta 2009 tehdyn päätöksen johdanto-osan 32 kappale).
(95)
Kun Alankomaiden valtio hankki FBN:n, FBN:n rahoitus oli voimakkaasti riippuvainen Fortis Bank SA/NV:stä. Jotta FBN saatiin täysin erilleen Fortis Bank SA/NV:stä, Alankomaiden valtion oli katkaistava rahoitussuhde FBN:n ja Fortis Bank SA/NV:n väliltä. Katkaistakseen tämän kytköksen Alankomaiden valtio myönsi FBN:lle 45 miljardin euron lyhytaikaisen likviditeettijärjestelyn (toimenpide Y1) 3 päivänä lokakuuta 2008. Tämän järjestelyn ansiosta FBN kykeni maksamaan Fortis Bank SA/NV:lle takaisin 34 miljardia euroa lyhytaikaisia lainoja. Alankomaiden valtio myös korvasi Fortis Bank SA/NV:n FBN:n pitkäaikaislainoittajana 16,1 miljardin euron nimellismäärältä ns. novaatiolla (toimenpide Y2) (49).
(96)
Toimenpiteeseen Y1 kuuluva lyhytaikainen likviditeettijärjestely oli voimassa kesäkuun 2009 loppuun saakka. Sen voimassaoloaikana peritty korko muuttui useita kertoja. Alankomaiden valtio antoi 6 ja 23 päivän lokakuuta 2008 välisenä aikana FBN:lle lyhyen aikavälin rahoitusta eonia- (50) (yliyön lainanantoon enimmillään 5 miljardia euroa) tai euriborkorolla (51) (pitemmän aikavälin likviditeettiä varten enimmillään 40 miljardia euroa) ilman marginaalia. Lokakuun 23 päivän 2008 jälkeen oli lyhyt jakso (5 päivään marraskuuta 2008), jonka aikana Alankomaiden valtio sovelsi korkoa eonia + 50 peruspistettä ja euribor + 50 peruspistettä. Tässä toisessa vaiheessa järjestelyn enimmäismäärät olivat vielä 5 miljardia euroa yliyön likviditeettiin ja 40 miljardia euroa pitemmän aikavälin likviditeettiin. Alankomaiden valtio muutti koron 5 päivästä marraskuuta 20081 päivään maaliskuuta 2009 eonia + 25 peruspisteeksi yliyön lainoilta, euribor + 25 peruspisteeksi lainoilta, joiden laina-aika (52) on alle kolme kuukautta, ja euribor + 50 peruspisteeksi lainoilta, joiden laina-aika on yli kolme kuukautta (53). Maaliskuun 1 päivän 2009 jälkeen Alankomaiden valtio kehitti kaksivaiheisen järjestelmän, jolla FBN:ää kannustettiin vähentämään riippuvuuttaan valtiosta. Ensimmäinen rahoitusosuus (laina-ajasta riippumatta) tarjottiin korolla euribor + 25 peruspistettä, mutta kun kynnys ylittyi, FBN sai lisälikviditeettiä korolla euribor + 50 peruspistettä (54). Rahoitusvälineen kokonaismäärää ja ensimmäisen kynnyksen määrää alennettiin asteittain. Alankomaiden valtio ilmoitti komissiolle 9 päivänä heinäkuuta 2009, että FBN oli maksanut takaisin valtiolle kaikki lyhytaikaiset lainansa.
(97)
Pitkän aikavälin lainojen, jotka siirrettiin novaatiolla Alankomaiden valtiolle (toimenpide Y2), määrä oli 16,1 miljardia euroa. Siihen sisältyi 8,15 miljardia euroa Tier 2 -pääomaa (josta 3 miljardia euroa ylempää Tier 2 -pääomaa) ja 7,95 miljardia euroa etuoikeusasemaltaan parempia lainoja.
(98)
Alankomaiden valtio osti 24 päivänä joulukuuta 2008 ABN AMRO N:n FBN:ltä 6,5 miljardilla eurolla (toimenpide Z). Valtio ei maksanut kauppaa käteisellä vaan peruuttamalla 6,5 miljardin euron pitkäaikaisen velan, jonka se oli saanut 3 päivän lokakuuta 2008 integroiduissa toimenpiteissä osana toimenpidettä Y2. Alankomaiden valtio siis mitätöi 6,5 miljardin euron saatavat FBN:ltä maksuna ABN AMRO N:stä (55).
2.4.2 Toimenpiteet, jotka kuuluvat 5 päivänä helmikuuta 2010 tehdyn päätöksen soveltamisalaan
(99)
Joistakin 5 päivänä helmikuuta 2010 tehdyn päätöksen (56) soveltamisalaan kuuluvista toimenpiteistä ilmoitettiin komissiolle heinäkuussa 2009 ja lopuista tammikuussa 2010. Alankomaiden valtio ilmoitti heinäkuussa 2009 vakavaraisuusvaatimuksen kevennyksestä (toimenpide A, jossa vakavaraisuusvaatimusta kevennettiin 1,7 miljardilla eurolla), 500 miljoonan euron vaihtoon velvoittavasta vaihtovelkakirjasta (toimenpide B1) ja toisesta vaihtoon velvoittavan vaihtovelkakirjan erästä (300 miljoonaa euroa, toimenpide B2).
(100)
Tammikuussa 2010 Alankomaiden valtio ilmoitti uusista 4,39 miljardin euron pääomatoimenpiteistä. Se merkitsi 2,28 miljardin euron uudet vaihtoon velvoittavat vaihtovelkakirjat, joilla voitaisiin kattaa uudet eriyttämiskulut (780 miljoonaa euroa, toimenpide B3), New HBU:n myynnistä syntynyt pääomavaje (300 miljoonaa euroa, toimenpide B4) ja integrointikulut (1,2 miljardia euroa, toimenpide B5). Jotta FBN:n Tier 1 -pääoma saataisiin vakavaraisuusvaatimusten tasalle, Alankomaiden valtio lisäksi muunsi 1,35 miljardia euroa FBN:n Tier 2 -pääomasta, jonka se jo omisti, Tier 1 -pääomaksi (toimenpide C). Alankomaiden valtio myös maksoi muille konsortion jäsenille 740 miljoonaa euroa käteistä (toimenpide D) konsortion osakkaiden sopimuksen mukaisesti eriyttämisprosessissa esille tulleiden seikkojen vuoksi. Alankomaiden valtio myös antoi takuut ristikkäisistä vastuista, jotka New HBU:n myynnistä seurasivat (toimenpide E).
(101)
Alankomaiden valtio myi luottosuojan ABN AMRO N:n Alankomaiden asuntolainasalkkua koskevan luottoriskinvaihdon avulla. Alankomaiden asuntolainojen osuus oli noin [30-80] prosenttia ABN AMRO N:n kaikista asuntolainoista. Tämän toimenpiteen seurauksena ABN AMRO N:n riskipainotetut omaisuuserät vähenivät.
(102)
Alankomaiden valtio saa myymäänsä luottosuojaa vastaan 51,5 peruspisteen vuosimaksun (joka lasketaan prosenttiosuutena salkun arvosta jokaisen viitekauden alussa).
(103)
Maksu laskettiin käyttäen capital equivalent cost -menetelmää. Alankomaiden valtio määritti, paljonko ABN AMRO N voi vapauttaa pääomaa kevennetyn vakavaraisuusvaatimuksen ansiosta (1,7 miljardia euroa niiden Basel I -vaatimusten perusteella, joita sovellettiin vielä silloin, kun vakavaraisuusvaatimuksen kevennystä koskeva sopimus pantiin täytäntöön), ja sitten se laski vakavaraisuusvaatimuksen kevennykselle 10 prosentin tuoton (eli 10 prosenttia 1,7 miljardista eurosta), minkä tuloksena saatiin 51,5 peruspistettä alkuperäisestä 34,5 miljardin euron arvoisesta salkusta.
(104)
ABN AMRO N säilytti joka vuosi suuririskisimmän 20 peruspisteen etuoikeusluokan (joka on laskettu prosenttiosuutena alkuperäisen salkun arvosta).
(105)
ABN AMRO N säilytti vertikaalisen 5 prosentin osuuden jäljelle jäävästä riskistä.
(106)
Luottosuojavälineen hinnoittelua ei mukauteta, kunhan ABN AMRO N on mukautunut täysin Basel II -pääomavaatimuksiin, vaikka vakavaraisuusvaatimuksen kevennyksen vaikutus pääomaan onkin silloin huomattavasti pienempi.
(107)
Luottoriskinvaihtoa koskeva sopimus on periaatteessa voimassa seitsemän vuotta, mutta ABN AMRO N:llä oli osto-optioita sopimuksen päättämiseen tiettyinä ennalta määriteltyinä päivinä (esimerkiksi lokakuussa 2010, tammikuussa 2011 ja tammikuussa 2012) (57).
(108)
Konsortion kolme jäsentä varmistivat konsortion osakkaiden sopimuksella, että ABN AMRO Z:lla oli jatkuvasti riittävästi pääomaa. Tämän yhteydessä Alankomaiden valtion oli katettava 2,2 miljardia euroa ABN AMRO Z:n pääomavajeesta. Vakavaraisuusvaatimuksen kevennyksellä pyrittiin siihen, että ABN AMRO N pystyy osallistumaan tähän 2,2 miljardin euron maksuun ABN AMRO Z:lle.
(109)
Alankomaiden valtio valitsi mielummin epätavallisen vakavaraisuusvaatimuksen kevennyksen perinteisen pääomalisäyksen sijasta, koska se ei voinut ennen eriyttämistä erottaa pääomaosuuksia ABN AMRO Bankissa. Toisien sanoen koska ABN AMRO N ei ollut erillinen oikeushenkilö, pääoman lisäys ABN AMRO Bankiin olisi hyödyttänyt myös kahta muuta konsortion jäsentä. Tällä vaihtoehdolla olisi voinut olla vakavia vaikutuksia etenkin rahoituspaineiden kasvaessa.
(110)
Eriyttämisen tapahduttua ABN AMRO N:stä tuli erillinen oikeushenkilö (uusi ABN AMRO Bank). Alankomaiden valtio kantoi edelleen konsortion osakkaiden sopimuksen mukaisen vastuun ABN AMRO Z:n 2,2 miljardin euron pääomavajeen täyttämisestä. Se päätti, että ABN AMRO N:n olisi käytettävä käteistä vaihtoon velvoittavista vaihtovelkakirjoista (eli toimenpiteestä B3 siltä osin kuin se koskee 500 miljoonan euron turvamarginaalia ja 1,2 miljardia euroa toimenpiteestä B5), jotta se voisi rahoittaa ABN AMRO Z:aa 1,7 miljardilla eurolla. Samalla oli tarkoitus säilyttää kevennetty vakavaraisuusvaatimus uuden ABN AMRO Bankin osalta 500 miljoonan euron turvamarginaalin ja 1,2 miljardin euron integrointikulujen kattamiseksi.
(111)
ABN AMRO Bank ja Alankomaiden valtio ilmoittivat 15 päivänä lokakuuta 2010, että vakavaraisuusvaatimuksen kevennys päättyy 30 päivänä lokakuuta 2010. Koska ABN AMRO Bank oli tällä välin täyttänyt Basel II -vaatimukset, vakavaraisuusvaatimuksen kevennyksestä oli tullut vähemmän edullinen ja tarpeellinen (58).
(112)
Koska vakavaraisuusvaatimuksen kevennys ei kattanut ABN AMRO Z:n koko 2,2 miljardin euron pääomavajetta, Alankomaiden valtio tarjosi ABN AMRO Bankille lisäpääomaa vaihtoon velvoittavan vaihtovelkakirjan avulla.
(113)
Vaihtoon velvoittava vaihtovelkakirja luokiteltiin hybridiksi Tier 1 -pääomaksi, siihen liittyi 10 prosentin kuponkikorko ja se muunnettiin automaattisesti ABN AMRO II:n osakkeiksi, kun ABN AMRO B irtaantui ABN AMRO Bankista. Tästä lähtien vaihtoon velvoittava vaihtovelkakirja oli Tier 1 -ydinpääomaa. Muuntaminen tapahtui nimellisarvolla (59). Toimenpiteen ansiosta ABN AMRO II (uudelta nimeltään ABN AMRO Bank) pystyi rahoittamaan ABN AMRO Z:aa 500 miljoonalla eurolla.
(114)
Kattaakseen kulut, joita syntyi ABN AMRO N:n eriyttämisestä ABN AMRO Bankista, Alankomaiden valtio laski liikkeeseen uuden vaihtoon velvoittavan vaihtovelkakirjan. Ensimmäisestä noin 300 miljoonan euron osasta (toimenpide B2) ilmoitettiin heinäkuussa 2009 ja lopuista 780 miljoonasta eurosta tammikuussa 2010 (toimenpide B3).
(115)
Koko 1,08 miljardin euron määrä (eli toimenpiteet B2 ja B3 yhdessä) oli tarpeen seuraavien kulujen kattamiseksi:
-
480 miljoonaa euroa tarkasti määriteltyjä eriyttämiskuluja
-
90 miljoonaa euroa rahamarkkinayksikön (”money market desk”) perustamiseen sekä
-
500 miljoonaa euroa turvamarginaalia varten.
(116)
Alankomaiden valtio toimitti tarkemman laskelman 480 miljoonan euron eriyttämiskuluista: ristikkäiset vastuut [0 - 200] miljoonaa euroa, arvopaperistamiseen liittyvien velkakirjojen takaisinosto [0 - 200] miljoonaa euroa, riskien kohdentamiseksi annettujen takausten purkaminen [0 - 200] miljoonaa euroa, ABN AMRO N:n asiakkaiden kaupankäyntiin liittyvän markkinariskin siirto ABN AMRO R:ltä [0 - 200] miljoonaa euroa, vakavaraisuusvaatimuksen kevennyksen lopettaminen [0 - 200] miljoonaa euroa ja sekalaiset eriyttämiseen ja lakkauttamiseen liittyvät kulut [0 - 300] miljoonaa euroa.
(117)
Emoyhtiöstään ABN AMRO Bankista irtaantumisen jälkeen ABN AMRO II:n oli perustettava oma rahamarkkinayksikkönsä, mikä maksoi 90 miljoonaa euroa.
(118)
Alankomaiden valtio sijoitti toiset 500 miljoonaa euroa pääomaa varmistaakseen, että ABN AMRO N voi toimia hiukan vähimmäisvaatimuksia kestävämmällä tasolla.
(119)
FBN ja ABN AMRO N saattoivat sulautua vasta, kun sulautumapäätöksessä todetut markkinoiden keskittymiseen liittyvät ongelmat oli ratkaistu. Tämän vuoksi Alankomaiden valtio päätti myydä New HBU:n ja IFN:n Deutsche Bankille. Tästä kaupasta seurasi kuitenkin 470 euron pääoman lisätarve, josta ABN AMRO N ei kyennyt selviytymään yksinään. Alankomaiden valtio päätti auttaa sitä ja sijoitti 300 miljoonaa euroa vaihtoon velvoittavan vaihtovelkakirjan muodossa (60).
(120)
Sulautuman toteuttamiseksi ABN AMRO N:n ja FBN:n (ja sulautuman tapahduttua ABN AMRO Groupin) oli maksettava alkuvaiheessa 1,2 miljardia euroa (verotuksen jälkeen) integrointikuluja, jotka liittyivät irtisanomiskustannuksiin, tieto- ja viestintäteknisten järjestelmäalustojen integrointiin sekä toimipisteverkon uudistamiseen. Koska ABN AMRO N ja FBN eivät kyenneet rahoittamaan näitä kuluja itse, Alankomaiden valtio päätti sijoittaa pääomaa vaihtoon velvoittavan vaihtovelkakirjan muodossa (61).
(121)
FBN:n oli pakko lisätä Tier 1 -pääomaa sen jälkeen, kun DNB oli todennut, että Tier 1 -pääomaa puuttui noin 1,26 miljardia euroa (62). Irtaannuttuaan emoyhtiöstään Fortis SA/NV:stä FBN:n oli myös käytettävä 90 miljoonaa euroa menoihin, jotka liittyivät treasury desk -yksikön perustamiseen, Basel-vaatimuksia koskeviin malleihin, lupiin ja konsulttipalveluihin.
(122)
Alankomaiden valtio järjesti tarvittavan lisäpääoman muuntamalla nimellisarvoltaan 1,35 miljardin euron Tier 2 -velan Tier 1 -pääomaksi. Toimenpiteeseen ei siten liittynyt lainkaan käteisrahaa (63).
(123)
Kun konsortion jäsenet neuvottelivat ABN AMRO Holdingin hankinnasta vuonna 2007, ne havaitsivat, että kaikki tosiseikat eivät olleet tuolloin tiedossa. Tämän vuoksi konsortion osakkaiden sopimukseen sisällytettiin yleisiä periaatteita tietyistä maksuvelvoitteista, jotka tulisivat esille vasta eriyttämisprosessin yhteydessä. Tarkat rahamäärät määräytyivät neuvotteluissa, joihin Alankomaiden valtio (ja sitä ennen Fortis SA/NV) osallistuivat.
(124)
Yhteensä 740 miljoonan euron määrä liittyy seuraaviin:
(…)
Näitä kassavirtoja korvaa osittain se, että Alankomaiden valtio sai hukkakustannuksiin liittyen […] muilta konsortion jäseniltä.
(125)
Muille konsortion jäsenille kohdistuvien maksuvelvoitteiden erotus (eli 740 miljoonaa euroa) maksettiin käteisellä osittain suoraan muille konsortion jäsenille ja osittain ABN AMRO Bankille (josta oli tullut RBS NV).
(126)
Vielä sen jälkeenkin, kun New HBU:sta oli luovuttu, ABN AMRO Bank (nykyinen RBS NV) ja ABN AMRO II (tai sen oikeudellinen seuraaja) ovat vastuussa New HBU:n velkojille, jos New HBU ei kykene täyttämään velvollisuuksiaan velkojiaan kohtaan. Myös New HBU:lla on ristikkäisiä vastuita ABN AMRO Bankin ja ABN AMRO II:n velkojia kohtaan. Koska ristikkäiset vastuut ovat peräisin New HBU:n myynnistä, joka johtui ABN AMRO II:n ja sen osakkaiden päätöksestä, ratkaisun löytäminen oli myös näiden vastuulla. Ehdotetussa ratkaisussa Alankomaiden valtio ja Deutsche Bank (eli New HBU:n ostaja) sopivat, että New HBU ja ABM AMRO II korvaisivat ristikkäiset vastuut toisilleen tarjoamalla toisilleen vakuudet, joilla pääomavaatimukset saataisiin laskettua toivotulle 20 prosentin tasolle. Tämän sopimuksen seurauksena ABN AMRO II:n oli tarjottava New HBU:lle 950 miljoonan euron vakuudet (joiden määrä pienenee ajan kuluessa, kun lainat erääntyvät) New HBU:n vastuille ABN AMRO II:ta ja ABN AMRO Bankia (nykyään RBS NV:tä) kohtaan. Koska ABN AMRO II:lla ei ollut varaa vakuuksiin ABN AMRO Bankin (nyt RBS NV:n) vastuita varten, valtio tarjosi vastatakauksen ABN AMRO Bankin (nykyään RBS NV:n) velan takauksen muodossa.
(127)
Alankomaiden valtio hinnoitteli tämän riskin kuin se olisi valtion takaus ABN AMRO Bankin (nykyään RBS NV:n) etuoikeusasemaltaan huonommassa asemassa olevalle velalle. Hinnaksi, joka perustui Euroopan keskuspankin (EKP) pääomapohjan vahvistamista koskevaan suositukseen (64), vahvistettiin 200 peruspistettä plus luottoriskinvaihtosopimuksen marginaalin mediaani (65).
(128)
Taulukossa 4 esitetään tiivistelmä tässä päätöksessä tarkastelluista toimenpiteistä. Sarake ”Perustelu” on sama kuin 5 päivänä helmikuuta 2010 tehdyn päätöksen 57 kohdan taulukossa 1. Kuten 110 kappaleessa todetaan, toimenpiteitä ja niiden tavoitteita muutettiin sen jälkeen, kun ABN AMRO N ja ABN AMRO Bank erotettiin 6 päivänä helmikuuta 2010. Tarkemmin sanoen toimenpidettä A käytettiin siitä lähtien toimenpiteiden B3 (turvamarginaalin osalta) ja B5 tavoitteiden saavuttamiseen ja päinvastoin.
Taulukko 4
Valtion tukitoimenpiteet
Kuvaus
Koko
(miljardia euroa)
Perustelu
Oikeushenkilö, jolle toimenpide on myönnetty
Toimenpiteet, jotka kuuluvat 8.4.2009 tehdyn päätöksen soveltamisalaan
Y1
Lyhytaik. rahoitus
45
FBN
Y2
Pitkäaik. rahoitus
16,1
FBN (jotta voi maksaa takaisin Fortis Bank SA/NV:lle)
Z
ABN AMRO N:n hankinta
6,5
FBN (ostohinta maksettu mitätöimällä velka)
Heinäkuussa 2009 ilmoitetut ja heinä-/elokuussa 2009 toteutetut pääomatoimenpiteet
Toimenpide A
Vakavaraisuusvaatimuksen kevennys
Luottoriskinvaihto - suoja 34,5 mrd euron salkulle (keventää vakavaraisuusvaatimusta 1,7 mrd eurolla)
ABN AMRO Z:n pääomavajeen täyttäminen
ABN AMRO Bank (nyt RBS NV) ja siirretty ABN AMRO II:lle (nyt ABN AMRO Bank) eropäivänä
Toimenpide B1
Vaihtoon velvoittava vaihtovelkakirja
0,5
Toimenpide B2
Vaihtoon velvoittava vaihtovelkakirja
0,3
1. erä eriyttämiskuluista
ABN AMRO Bank (nyt RBS NV) ja siirretty ABN AMRO II:lle (nyt ABN AMRO Bank) eropäivänä
Tammikuussa 2010 ilmoitetut uudet pääomatoimenpiteet
Toimenpide B3
Vaihtoon velvoittava vaihtovelkakirja
0,78
2. erä eriyttämiskuluista ja 0,5 mrd euron turvamarginaali
967 milj. euroa maksettiin ABN AMRO Bankille (nyt RBS NV) ja siirrettiin eron yhteydessä ABN AMRO II:lle (nyt ABN AMRO Bank). Loput maksettiin suoraan ABN AMRO II:lle.
Toimenpide B4
Vaihtoon velvoittava vaihtovelkakirja
0,3
Pääomavaikutus New HBU:n myynnistä
Toimenpide B5
Vaihtoon velvoittava vaihtovelkakirja
1,2
Integrointikulut
Toimenpide C
Tier 2:n vaihto omaksi pääomaksi
1,35
Tier 1 -vaje FBN:ssä
FBN
Toimenpide D
Käteismaksu konsortiokumppaneille
0,74
Kons. osakkaiden sopimuksesta johtuvat maksuvelvoitteet
Muut konsortion jäsenet / ABN AMRO Bank (nyt RBS NV)
Toimenpide E
950 milj. euron vakuus vastuille
0,95
Ristikkäiset vastuut New HBU:n myynnin seurauksena
ABN AMRO II (nyt ABN AMRO Bank)
3. PERUSTELUT MENETTELYN ALOITTAMISELLE
3.1 Perustelut menettelyn aloittamiselle 8 päivänä huhtikuuta 2009 tehdyllä päätöksellä
(129)
Komissio aloitti 8 päivänä huhtikuuta 2009 tehdyllä päätöksellä menettelyn, koska sillä oli syytä uskoa, että toimenpiteet Y1, Y2 ja Z (66) olivat valtiontukea FBN:lle ja ABN AMRO N:lle. Komissio uskoi, että nämä toimenpiteet tarjosivat FBN:lle ja ABN AMRO N:lle mahdollisuuden pysyä markkinoilla ja jatkaa toimintaa. Sillä oli syytä olettaa, että toimenpiteistä koitui valikoivaa hyötyä FBN:lle ja ABN AMRO N:lle.
(130)
Komissio totesi 8 päivänä huhtikuuta 2009 tehdyn päätöksen johdanto-osan 29 ja 30 kappaleessa, että toimenpiteet X, Y1 ja Y2 olivat osa samaa myyntisopimusta, jolla FBN pyrittiin erottamaan Fortis SA/NV:n muista rakenteista. Jo 3 päivänä joulukuuta 2008 tehdyssä päätöksessä pääteltiin, että sitoutuessaan kyseiseen sopimukseen 3 päivänä lokakuuta 2008 Alankomaiden valtio ei ollut toiminut kuin tavanomainen sijoittaja markkinataloudessa.
(131)
Komissio esitti 8 päivänä huhtikuuta 2009 tehdyn päätöksen johdanto-osan 33 kappaleessa, että toimenpide Y1 oli ilmeisen hyödyllinen FBN:lle, koska se oli saanut rahoitusta, jota se ei olisi kyennyt hankkimaan markkinoilta markkinoiden ollessa sillä hetkellä täydellisessä kaaoksessa. Näin poikkeukselliset markkinaolosuhteet huomioon ottaen komissio epäili myös, että mikään yksityinen sijoittaja tuskin olisi hyväksynyt Alankomaiden valtion määräämän tasoisia korkoja. Komissio totesi lisäksi, että uuden rahoittajan vakaus vaikutti FBN:ään edullisesti. FBN ei ollut enää riippuvainen likviditeettiongelmien kanssa kamppailevasta yrityksestä, jollainen Fortis SA/NV oli, vaan sai rahoituksensa Alankomaiden valtiolta.
(132)
Komissio epäili toimenpiteen Y1 yhteensopivuutta komission tiedonannon ”Valtiontukisääntöjen soveltaminen maailmanlaajuisen finanssikriisin seurauksena rahoituslaitosten suhteen toteutettuihin toimenpiteisiin” (67), jäljempänä ’pankkitiedonanto’, kanssa, koska se ei ollut oikeasuhteinen eikä sitä oltu rajattu määrältään välttämättömään. Huhtikuun 8 päivänä 2009 tehdyn päätöksen johdanto-osan 52 kappaleessa kiinnitettiin lisäksi erityistä huomiota yhteensopivuuteen seuraavien tekijöiden osalta: 1) FBN:n maksama korvaus, a) enimmäisaika, jona FBN saattoi hyötyä rahoituksesta, 3) kyseisten välineiden pisin erääntymisaika ja 4) likviditeettijärjestelyn suuruus.
(133)
Komissio totesi myös, että toimenpide Y2 saattoi sisältää valtiontukielementtejä, jos Fortis Bank SA/NV olisi hankintahetkellä kyennyt vaatimaan pitkäaikaislainojen välitöntä takaisinmaksua FBN:n omistajan vaihtuessa. Jos tällainen omistajuuteen liittyvä takaisinmaksulauseke oli olemassa, FBN saattoi toimenpiteen Y2 ansiosta hyötyä pitkäaikaislainoista kriisiä edeltänneellä korkotasolla. Toimenpiteen Y2 ansiosta FBN:n ei tarvinnut etsiä vaihtoehtoista rahoitusta tuolloin vallinneissa markkinaolosuhteissa. Lisäksi koska Fortis Bank SA/NV:llä oli oikeus vaatia takaisinmaksua, Alankomaiden valtion valinta myöntää pikemminkin pitkäaikaisia kuin lyhytaikaisia lainoja voidaan kyseenalaistaa. Tämän vuoksi komissio ilmaisi 8 päivänä huhtikuuta 2009 tehdyssä päätöksessä huolensa siitä, että toimenpide Y2 sisälsi valtiontukea pitemmäksi aikaa kuin olisi ollut välttämätöntä. Voidakseen arvioida toimenpiteen Y2 valtiontukivaikutusta komissio pyysi Alankomaiden valtiota antamaan lisätietoja pitkäaikaislainoja koskevien sopimusten varhennettua takaisinmaksua koskevista lausekkeista.
(134)
Komissio esitti 8 päivänä huhtikuuta 2009 tehdyn päätöksen johdanto-osan 54 kappaleessa epäilyn myös siitä, onko Alankomaiden valtio toteuttanut tarvittavat toimenpiteet ehkäistäkseen tarpeetonta kilpailun vääristymistä pankkitiedonannon 27 kohdan mukaisesti.
(135)
Komissio oli huolissaan myös siitä, että ABN AMRO N oli - mahdollisesti epäsuoraan - hyötynyt FBN:lle myönnetyistä rahoitustoimenpiteistä. Tämän vuoksi se pyysi Alankomaiden valtiota antamaan lisätietoja ABN AMRO N:n rahoitusasemasta ja -strategiasta.
(136)
Toimenpiteen Z osalta komissio epäili, että Alankomaiden valtio tuskin maksoi FBN:lle markkinahintaa ABN AMRO N:n hankinnasta. Komissio totesi, että Alankomaiden valtio maksoi enemmän kuin 3 päivän lokakuuta 2008 markkinaolosuhteiden mukainen arvo, jonka oli määrittänyt Alankomaiden valtion oma arvonmääritysasiantuntija […] johdanto-osan 2 kappaleessa mainitussa raportissaan. Lisäksi komissio totesi, että Alankomaiden valtio ei ollut soveltanut korjauskerrointa, joka olisi vastannut loka- ja joulukuun 2008 välisenä aikana tapahtunutta pörssimarkkinoiden pudotusta, joka kohdistui erityisesti pankkien osakkeisiin. Jos Alankomaiden valtio maksoi ABN AMRO N:sta ylihintaa, toimenpide Z vastasi valtiontukea, koska sillä pääomitettiin FBN:ää.
(137)
Yleisesti ottaen komissio totesi 8 päivänä huhtikuuta 2009 tehdyssä päätöksessä, että Alankomaiden valtio ei vielä ollut toimittanut DNB:n tekemää arviointia FBN:stä ja ABN AMRO N:stä. Se ei myöskään ollut toimittanut elinkelpoisuuden palauttamista koskevaa suunnitelmaa eikä rakenneuudistussuunnitelmaa tarkkojen rahoituslaskelmien kanssa. Koska kumpaakaan suunnitelmaa ei ollut käytettävissä, komissio ei kyennyt määrittämään, oliko ABN AMRO N:llä ja FBN:llä toimenpiteiden X, Y1, Y2 ja Z ansiosta riittävästi pääomaa ja kykenivätkö ne kohtuullisen kannattavaan toimintaan.
3.2 Perusteet menettelyn laajentamiselle 5 päivänä helmikuuta 2010 tehdyssä päätöksessä
(138)
Kun Alankomaiden valtio 17 päivänä heinäkuuta 2009 ja 15 päivänä tammikuuta 2010 ilmoitti uusista toimenpiteistä, jotka eivät ole valtiontukea FBN:n ja ABN AMRO N:n hyväksi, komissio epäili, että jotkut näistä toimenpiteistä mahdollisesti olivat niille tarkoitettua ylimääräistä valtiontukea.
(139)
Komissio totesi 5 päivänä helmikuuta 2010 tehdyssä päätöksessä, että Alankomaiden valtiolla oli konsortion osakkaiden sopimuksen nojalla useita velvoitteita, jotka eivät olleet ABN AMRO N:n velvoitteita. Alankomaiden valtion toimenpiteet, joilla se pyrki täyttämään konsortion osakkaiden sopimuksesta johtuvat velvoitteensa (ja etenkin velvoitteen kantaa ABN AMRO Z:n kulut ja velvoitteen erottaa ABN AMRO N ja ABN AMRO Bank toisistaan), eivät ensinäkemältä vaikuta valtiontuelta ABN AMRO N:lle.
(140)
Komissio totesi, että toimenpiteillä A ja B1 näytti ensisijaisesti olevan tarkoitus kattaa ABN AMRO Z:n pääomavaje, mutta toisaalta komissiolle ei ollut selvää, etteikö kyseessä ollut myös epäsuora etu ABN AMRO N:n taloudelliselle toiminnalle. Tältä osin komissio halusi tietää, ovatko ABN AMRO N ja ABN AMRO Z (jotka eivät olleet oikeudelliselta asemaltaan erillisiä) riittävästi toisistaan erillisiä. Komissio halusi myös saada lisätietoa ABN AMRO Z:n pääomavajeen syistä ja muun muassa Unicrediton osakkeiden siirrosta ABN AMRO Z:lta ABN AMRO N:lle. Komissiolla oli myös kysymyksiä ABN AMRO N:n suorittamista, päätoimipaikkapalveluja koskevista korvauksista ABN AMRO Z:lle. Komissio epäili, että ainakin osa ABN AMRO Z:n pääomavajeesta liittyi siihen, että ABN AMRO N ei maksanut markkinahintaa ABN AMRO Z:n suorittamista päätoimipaikkapalveluista.
(141)
Vaikka konsortion osakkaiden sopimus velvoitti Alankomaiden valtion erottamaan ABN AMRO N:n ja ABN AMRO Bankin toisistaan, komissio ei voinut sulkea pois mahdollisuutta, että valtion pääomarahoitus eriyttämiskuluihin saattoi olla valtiontukea. Komissio havaitsi, että kaikki eriyttämiskuluiksi luokitellut kulut eivät tarkasti ottaen olleet yhteydessä konsortion osakkaiden sopimuksessa määriteltyihin eriyttämisvelvoitteisiin. Komissio huomasi, että eriyttämiskulujen luokkaan sisältyi 500 miljoonan euron määrä, joka tarvittiin siihen, että ABN AMRO Group sai turvamarginaalin, joka ylitti vakavaraisuutta koskevat vähimmäisvaatimukset.
(142)
Komissio havaitsi, että Alankomaiden valtio auttoi FBN:ää ja ABN AMRO N:ää maksamaan sulautumiseen liittyvät kulut. Ratkaistakseen sulautuman aiheuttamat markkinoiden keskittymisen ongelmat, ABN AMRO N päätti myydä IFN:n ja New HBU:n, mikä johti uuteen pääomavajeeseen. Komissio havaitsi, että FBN ja ABN AMRO N pääsivät hyötymään sulautuman eduista (sen tuoma synergia, yhtiön aseman lujittuminen ja sen markkinaosuuden kasvu Alankomaiden markkinoilla jne.) Alankomaiden valtion rahoittaessa alkuvaiheen kulut. Komissio totesi, että Alankomaiden valtio ei ollut oikeudellisesti velvollinen maksamaan näitä kuluja, sillä ne olivat peräisin Alankomaiden valtion 21 päivänä marraskuuta 2008 tekemästä päätöksestä sulauttaa FBN ja ABN AMRO N yhteen eivätkä konsortion osakkaiden sopimuksesta.
(143)
Komissio pani merkille, että sulautuma ja eriyttämiseen liittyvät erityisehdot johtivat ristikkäisiin vastuisiin (toimenpide E). Alankomaiden yhtiölaista johtuen ABN AMRO Bank (nykyinen RBS NV) ja ABN AMRO II olivat edelleen vastuussa New HBU:n velkojille, jos New HBU (tai sen uusi omistaja Deutsche Bank) eivät kykenisi täyttämään maksuvelvoitteitaan. New HBU:lla on samanlaisia velvoitteita ABN AMRO Bankin (nykyisen RBS NV:n) ja ABN AMRO II:n velkojiin nähden. Komissio ei voinut sulkea pois mahdollisuutta, että korvausratkaisu, jossa Alankomaiden valtio antoi ABN AMRO Bankin (nykyisen RBS NV:n) velkojille vakuudet, joiden korvaus oli 200 peruspistettä plus luottoriskinvaihtosopimuksen marginaalin mediaani, saattoi sisältää valtiontukea.
(144)
Komissio ilmaisi huolensa myös vakavaraisuusvaatimuksen kevennyksen mallista (toimenpide A). Komissio totesi, että toimenpide A oli periaatteiltaan toisenlainen kuin muut arvoltaan alentuneita omaisuuseriä koskevat toimenpiteet, sillä sitä ei tehty ABN AMRO N:n suojelemiseksi myrkyllisten omaisuuserien heikkenemiseltä entisestään arvon määräytymisen kannalta erittäin epävarmassa tilanteessa. Komissio kuitenkin katsoi, että soveltuvuus sisämarkkinoille edellyttää, että toimenpiteen A olisi oltava arvoltaan alentuneiden omaisuuserien käsittelystä yhteisön pankkisektorilla annetun komission tiedonannon (68), jäljempänä ’arvoltaan alentuneita omaisuuseriä koskeva tiedonanto’, yleisten periaatteiden mukainen. Toisin sanoen pitäisi olla riittävästi näyttöä asianmukaisesta hinnoittelusta eli pankki ei saisi siirtää odotettavissa olevia tappioita valtiolle. Komissio halusi tältä osin selvittää, mikä vaikutus tietyillä sopimuksen ominaisuuksilla (esimerkiksi takaisinperintäjärjestelyllä ja vertikaalisella osuudella) olisi todelliseen kassavirtaan ja hinnoitteluun. Komissio myös epäili, että ei ollut riittäviä kannustimia sen varmistamiseksi, että ABN AMRO N lopettaisi välineen käytön heti kun se ei enää olisi ehdottoman välttämätön.
(145)
Komissio epäili, täyttikö joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelma elinkelpoisuuden palauttamista, vastuunjakoa ja kilpailun kohtuutonta vääristymistä koskevat vaatimukset, jotka on asetettu komission tiedonannossa elinkelpoisuuden palauttamisesta ja rahoitusalalla tämänhetkisessä kriisissä toteutettujen rakenneuudistustoimenpiteiden arvioinnista valtiontukisääntöjen perusteella (69), jäljempänä ’rakenneuudistustiedonanto’.
(146)
Komissio myönsi, että ensinäkemältä vaikuttaa siltä, että ABN AMRO Group tuottaa riittävästi tuloa kaikkien toimintakustannustensa (mukaan luettuina arvonalentumiset) kattamiseksi ja saavuttaa kohtuullisen oman pääoman tuottoasteen. Komissio kuitenkin totesi myös, että ABN AMRO Groupin oman pääoman tuottoaste riippui pitkälti tiettyjen keskeisten olettamusten toteutumisesta. Ensinnäkin jotta ABN AMRO Group voisi tulla kustannustehokkaaksi ja saavuttaa kohtuullisen kulu-tuotto-suhteen, on olennaista, että se saa toteutettua kaavaillut synergiasäästöt (eli 1,1 miljardia euroa ennen verotusta, kun vuoden 2013 nettovoitto on […] miljardia euroa). Toiseksi kuten 5 päivänä helmikuuta 2010 tehdyn päätöksen johdanto-osan 118 kappaleessa mainitaan, ABN AMRO Groupin elinkelpoisuuden kannalta oli olennaista, että se pystyisi parantamaan nettokorkomarginaaliaan verrattuna FBN:n ja ABN AMRO N:n mataliin korkomarginaaleihin vuoden 2008 jälkipuoliskolla ja vuoden 2009 ensimmäisellä puoliskolla. Komissio totesi 5 päivänä helmikuuta 2010 tehdyssä päätöksessä, että se tarvitsi tarkempaa tietoa näistä asioista voidakseen arvioida, oliko pitkän aikavälin elinkelpoisuus todella palautunut.
(147)
Komissio totesi myös, että joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelma ei vielä sisältänyt heikoimman skenaarion mukaisia rahoituslaskelmia, kuten rakenneuudistustiedonannon 13 kohdassa edellytetään. Tämä vuoksi komissio pyysi tällaisia laskelmia voidakseen arvioida, miten ABN AMRO Group selviytyisi vaikeammissa markkinaolosuhteissa.
(148)
Komissio havaitsi lisäksi, että joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelma sisälsi vain vähän tietoa alemmista organiaatiotasoista, joten komissio ei kyennyt arvioimaan, oliko kaikki sen tason elinkelpoisuusongelmat ratkaistu riittävän hyvin. Komissio epäili erityisesti FBN:ään kuuluvan PFS:n, joka oli kärsinyt merkittäviä Madoff-huijaukseen liittyviä tappioita vuonna 2008, elinkelpoisuuden varmuutta.
(149)
Komissio kyseenalaisti sen, oliko valtiontuki rajattu välttämättömään vähimmäismäärään ABN AMRO Groupin elinkelpoisuuden palauttamiseksi. Komissio pani merkille, että ABN AMRO Group oli ilmaissut halunsa tehdä pieniä lisähankintoja, jotka se katsoi välttämättömiksi palauttaakseen tuoteosaamisensa, jota se oli menettänyt erotessaan Fortis SA/NV:stä ja ABN AMRO Holdingista. Komissio huomautti 5 päivänä helmikuuta 2010 tehdyssä päätöksessä, että valtiontukea ei saisi käyttää hankintojen tai uusien investointien rahoittamiseen elleivät ne ole välttämättömiä yrityksen elinkelpoisuuden palauttamiseksi. Komissio pyysi Alankomaiden valtiota selittämään tarkemmin ABN AMRO Groupin hankintapolitiikkaa ja toimittamaan muun muassa tarkan luettelon toimenpiteistä, jotka ABN AMRO Groupin oli toteutettava elinkelpoisuuden palauttamiseksi.
(150)
Komissio on myös epäillyt, ovatko kaikki FBN:n ja ABN AMRO N:n hybridipääoman rahoittajat maksaneet osuutensa rakenneuudistuksesta. Komissio arveli esimerkiksi, että FBN:n etuoikeutetut osakkaat (70) eivät olleet osallistuneet riittävästi sen varmistamiseen, että Alankomaiden valtion toimet rajoittuvat välttämättömään vähimmäismäärään.
(151)
Valtiontuki olisi rajattava myös ajallisesti mahdollisimman lyhyeksi. Komissio totesi, että tiettyjä toimenpiteitä tarvittiin tilapäisten ongelmien ratkaisemiseksi, mutta se epäili, oliko Alankomaiden valtio toteuttanut tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että toimenpiteet purettaisiin heti kun ne lakkaavat olemasta välttämättömiä.
(152)
Toimenpiteen A osalta komissio havaitsi, että vakavaraisuusvaatimuksen kevennys lakkaa olemasta houkutteleva, kunhan ABN AMRO N saa alkaa soveltaa Basel II -vaatimuksia. Vaikka vakavaraisuusvaatimuksen kevennys sisälsi osto-optioita, jotka sallivat sopimuksen varhaisen irtisanomisen, komissio katsoi, ettei Alankomaiden valtion irtaantumiselle ollut selkeää aikataulua.
(153)
Komissio pani merkille myös 500 miljoonan euron turvamarginaalin osalta, että tarkoitus oli, että ABN AMRO Group korvaa määrän itse rahoittamallaan pääomalla. Komissio ei havainnut myöskään tälle minkäänlaista aikataulua.
(154)
Toimenpiteen B5 osalta komissio havaitsi Alankomaiden valtion väittävän, että 1,2 miljardin euron integrointikulut johtaisivat merkittäviin, 1,1 miljardin euron vuotuisiin synergiasäästöihin (ennen verotusta), joita voitaisiin periaatteessa käyttää valtiontuen takaisinmaksuun. Komissio kuitenkin havaitsi, että Alankomaiden valtio ei ollut perustanut mitään mekanismia takaisinmaksun varmistamiseksi. New HBU:n myyntiin liittyvien pääomatarpeiden osalta komissio päätteli, että luottotappiotakuuseen liittyvät pääomavaatimukset vähenevät nopeasti, kun lainat vähitellen erääntyvät. Komissio korosti jälleen sitä, että valtiontuki on maksettava takaisin heti kun se ei enää ole välttämätöntä.
(155)
Komissio totesi kilpailun vääristymisen osalta, että FBN:n ja ABN AMRO N:n pääomatarpeet johtuivat jossain määrin niiden irtaantumisesta niiden entisistä emoyhtiöistä ja alkuvaiheen integrointikuluista eivätkä liiallisesta riskinotosta tai FBN:n ja ABN AMRO N:n huonosta liikkeenjohdosta. Tämän perusteella komissio päätteli, että uudet luovutukset eivät todennäköisesti ole tarpeen.
(156)
Samalla komissio kuitenkin ilmaisi epäilevänsä, että joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelma tuskin sisältää riittäviä toimintaa sääteleviä toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että FBN ja ABN AMRO B eivät käytä valtiontukea kasvuun kilpailijoidensa kustannuksella esimerkiksi noudattamalla kestämätöntä hinnoittelupolitiikkaa tai hankkimalla muita rahoituslaitoksia, mikä voisi heikentää tukea saamattomien kilpailijoiden kannustimia kilpailla, investoida ja innovoida ja karkottaa tulijoita Alankomaiden pankkimarkkinoilta.
(157)
Komissio oli sitä mieltä, että Alankomaiden valtion olisi suotavaa laatia ja julkistaa selkeä irtaantumisstrategia, sillä tallettajat saattoivat pitää Alankomaiden valtion toistuvia ja massiivisia toimenpiteitä merkkinä pysyvästä tuesta.
4. ASIANOMAISTEN ESITTÄMÄT HUOMAUTUKSET
4.1 Ensimmäiset huomautukset Van Lanschotilta (6 päivänä toukokuuta 2009 päivätty kirje)
(158)
Kantelija väitti, että FBN ja ABN AMRO N (ja niiden tytäryhtiöt kuten MoneYou ja Mees Pierson) tarjosivat valtiontuen ja valtio-omistuksen ansiosta yksityisille säästö- ja talletustileille kestämättömän korkeaa korkoa aiheuttaen tällä epävakautta Alankomaiden pankkimarkkinoille.
(159)
Kantelija uskoi, että FBN:n ja ABN AMRO N:n tarjoamat korot tuottivat tappiota. Se viittasi siihen, että vaikka Euribor-korot laskivat 5 prosentista (tilanne syyskuussa 2008) alle 2 prosenttiin tammi-helmikuussa 2009, FBN:n ja ABN AMRO N:n säästötileille tarjoamat korot nousivat.
(160)
Kantelija tuo myös esiin Alankomaiden yksityispankkimarkkinoiden erityispiirteet verrattuna vähittäispankkimarkkinoihin. Niiden vuoksi toimenpiteiden vääristävä vaikutus on vielä suurempi. Säästöjen määrä on yksityispankkipuolella keskimäärin suurempi kuin vähittäispankkipuolella. Asiakkaat, joilla on pienet säästöt, välittävät vähemmän pankkinsa riskiprofiilista, sillä heillä on Alankomaiden talletustakuujärjestelmän suoja (100 000 euroon asti). Tämän kynnyksen yläpuolella, mikä on melko tavallinen tilanne yksityispankkiasiakkaiden keskuudessa, riskitietoisuus kuitenkin kasvaa.
(161)
Kantelija väitti myös, että FBN ja ABN AMRO N hyötyvät epäsuorasta valtiontakauksesta. Se väitti, että niiden asiakkaat ovat vakuuttuneita, ettei Alankomaiden valtio anna valtion omistamien pankkien ajautua konkurssiin.
(162)
Kantelija kävi kriisin itse läpi ilman valtion apua ja korosti, että FBN:n ja ABN AMRO N:n markkinoita vääristävä toiminta oli vaikuttanut siihen vakavasti, sillä se hankki tarvitsemansa pääoman perinteisesti suurelta osin Alankomaiden säästömarkkinoilta (71). Kantelijalla oli säästöjä ja talletuksia absoluuttisina lukuina 15 miljardia euroa, mikä tarkoittaa, että koron nostaminen prosentilla maksaisi yhtiölle noin 150 miljoonaa euroa vuodessa (72). Kulujen kasvun lisäksi Van Lanschotiin vaikutti myös asiakkaiden menetys.
4.2 Van Lanschotin jatkohuomautukset (21 ja 28 päivänä elokuuta 2009 päivätyt kirjeet)
(163)
Kantelijan mukaan FBN:n ja ABN AMRO N:n epätavallinen toiminta jatkui koko kesäkauden 2009.
(164)
Lisäargumenttina kantelija viittasi epätavallisen suuriin koon ja markkinaosuuden muutoksiin Alankomaiden perinteisesti vakailla säästömarkkinoilla. Kantelija viittasi FBN:n ja ABN AMRO N:n lehdistötiedotteisiin, joissa raportoitiin niiden saaneen vuoden 2009 alkupuoliskolla lisää talletuksia: FBN 9 miljardia ja ABN AMRO N 21 miljardia euroa (73). Kantelija piti lukuja suurina ottaen huomioon, että Alankomaiden koko säästömarkkinat ovat arvoltaan noin 287 miljardia euroa.
(165)
Toisena esimerkkinä epätavallisesta hinnoittelusta kantelija mainitsi, että naapurimaissa Belgiassa, Ranskassa ja Saksassa säästötilien korot olivat noudattaneet Euribor-korkojen laskusuuntausta kun taas Alankomaiden korot olivat pysyneet sinnikkäästi korkeina.
4.3 ABN AMRO Bankin huomautukset (kirje 6 päivältä heinäkuuta 2009)
(166)
ABN AMRO Bank (eli ABN AMRO N:n emoyhtiö) toimitti 8 päivänä huhtikuuta 2009 tehdyn, virallisen tutkimuksen aloittamista koskevan päätöksen johdosta tarkempia tietoja rahoitusasemastaan ja -strategiastaan. ABN AMRO Bank kielsi hyötyneensä suoraan tai epäsuorasti minkäänlaisesta FBN:lle annetusta rahoitusavusta (toimenpiteet Y1 ja Y2). ABN AMRO Bank huomautti, että se ei ollut tarvinnut kriisin aikana rahoitusapua monipuolisen rahoitusstrategiansa ansiosta. Se korosti lisäksi, että sen rahoitusasemaa kuvaavat tilastot pysyivät hyvin sekä lakisääteisissä että sen itselleen asettamissa rajoissa.
5. ALANKOMAIDEN VALTION HUOMAUTUKSET
5.1 Alankomaiden valtion huomautukset 8 päivänä huhtikuuta 2009 tehtyyn päätökseen
(167)
Alankomaiden valtio myönsi, että FBN kykeni jatkamaan toimintaansa sen ansiosta, että valtio osti sen (74), mutta se väitti, että hankinta oli ns. markkinataloussijoittajaperiaatteen mukainen. Näin ollen kyse ei Alankomaiden valtion mukaan ollut valikoivasta edusta ja siten valtiontuesta. Alankomaiden valtio väitti, että vaikka 3 päivän lokakuuta 2008 integroidut toimenpiteet oli pääasiassa tarkoitettu ehkäisemään FBN:n ja ABN AMRO N:n sekä ylipäätään Alankomaiden pankkijärjestelmän epävakautumista ostamalla osuudet FBN:stä ja ABN AMRO N:stä, tavoitteena oli positiivinen pitkän aikavälin tuotto. Alankomaiden valtio korosti, että FBN:n (ABN AMRO N mukaan luettuna) ostohinta oli ulkopuolisen arvonmääritysasiantuntijan esittämässä arvohaarukassa.
(168)
Alankomaiden valtio väitti maksaneensa FBN:stä käyvän markkinahinnan, mutta se huomautti, että vaikka se olisi maksanut ylihintaa, maksu olisi ollut valtiontukea Fortis SA/NV:lle (eli myyjälle) eikä FBN:lle.
(169)
Toimenpiteestä Y1 Alankomaiden valtio väitti, että se tarjosi FBN:lle lyhytaikaista rahoitusta markkinaehdoilla. Se väitti, että FBN sai ennen kriisiä rahoitusta emoyhtiöltään Eonia- tai Euribor-korolla ilman ylimääräistä marginaalia. Alankomaiden valtio väitti, että sen soveltama hinnoittelu (jota kuvataan 96 kappaleessa) oli markkinakäytännön mukainen. Se väitti erityisesti, että sen 5 päivän marraskuuta 2008 jälkeen käyttämä hinnoittelujärjestelmä (50 peruspisteen marginaali yli kolmen kuukauden lainoille) oli Alankomaiden takuujärjestelmän mukainen (75).
(170)
FBN:n likviditeettijärjestelyn voimassaolokaudesta Alankomaiden valtio selitti, että se aloitti neuvottelut järjestelyn mahdollisimman pikaisesta lopettamisesta tammikuussa 2009. Tätä tavoitetta silmällä pitäen Alankomaiden valtio otti maaliskuussa 2009 käyttöön uuden kaksivaiheisen hinnoittelujärjestelmän, joka teki rahoituksesta kalliimpaa, jos se ylitti tietyn ennaltamäärätyn kynnyksen. Alankomaiden valtio oletti, että FBN kykenisi maksamaan likviditeettijärjestelyn puitteissa myönnettyjä luottoja takaisin 4-5 miljardia euroa kuussa, ja aikoi lopettaa järjestelyn vuoden 2009 loppuun mennessä. Todellisuudessa FBN maksoi rahat takaisin odotettua nopeammin. Likviditeettijärjestely lopetettiin jo 1 päivänä heinäkuuta 2009.
(171)
Alankomaiden valtio väitti, että likviditeettijärjestelyn tarjoaman rahoituksen enimmäismaksuaika oli suhteellinen. Alankomaiden valtio selitti, että se oli myöntänyt ensimmäisellä kaudella (eli 6 päivästä23 päivään lokakuuta 2008) rahoitusta ainoastaan muutaman viikon maksuajalla. Kun likviditeettijärjestelyä myöhemmin muutettiin, enimmäismaksuaikaa pidennettiin yhdeksään kuukauteen takaisinmaksujen ruuhkautumisen välttämiseksi.
(172)
Alankomaiden valtio selitti, että likviditeettijärjestelyn kokonaismäärä (eli 5 miljardia euroa yliyönlainoja ja 40 miljardia euroa pitemmän aikavälin rahoitusta) perustui FBN:n todellisiin rahoitustarpeisiin ja oli niin ollen välttämätön vähimmäismäärä. FBN:n kassatilanteen tavanomainen vaihtelu otettiin huomioon 45 miljardin euron lyhytaikaisessa likviditeettijärjestelyssä, ja väline tarjosi FBN:lle myös mahdollisuuden maksaa välittömästi takaisin Fortis SA/NV:lle noin 34 miljardia euroa.
(173)
Pitkäaikaisten lainojen (toimenpide Y2) osalta Alankomaiden valtio myönsi, että Fortis Bank SA/NV olisi voinut vaatia kiinteäkorkoisten (mutta ei vaihtuvakorkoisten) lainojen takaisinmaksua (76). Alankomaiden valtio kuitenkin väitti, että se oli ainoastaan korvannut Fortis Bank SA/NV:n jättäen kaikki voimassa olevat sopimusehdot ennalleen. Alankomaiden valtion mukaan Fortis Bank SA/NV:n ja FBN:n sopimus oli tavanomainen markkinasopimus yksityisten markkinatoimijoiden välillä. Alankomaiden valtio väitti, että koska se oli korvannut markkinataloussijoittajan, sen toiminta oli automaattisesti markkinataloussijoittajaperiaatteen mukaista. Niinpä Alankomaiden valtio katsoi, ettei sen tarvinnut perustella, miksi korot olisivat voineet olla korkeampia tai miksi sen olisi pitänyt korvata pitkäaikaislainat lyhyemmillä lainoilla (77).
(174)
Alankomaiden valtio väitti myös, että oli tavallista, että hankintoja tehdessään yritykset samanaikaisesti antavat rahoitusta hankkimilleen tytäryhtiöille.
(175)
ABN AMRO N:lle mahdollisesti myönnetyn suoran tai epäsuoran valtiontuen osalta Alankomaiden valtio kielsi, että ABN AMRO N olisi saanut rahoitusta Alankomaiden valtiolta tai FBN:ltä. Alankomaiden valtio selitti, että ABN AMRO N:llä oli suuri markkinaosuus vähittäis- ja yksityispankkimarkkinoilla ja riittävä rahoitus omasta takaa.
(176)
Toimenpiteen Z osalta Alankomaiden valtio väitti, että 6,5 miljardin euron kauppahinta oli käypä markkinahinta. Se korosti, että hinta sijoittui ulkopuolisen arvonmääritysasiantuntijan lokakuun alussa 2008 (ennen 3 päivänä lokakuuta 2008 toteutettua toimenpidettä) laskemien ”nykyisten markkinaolosuhteiden mukaisen” [4 - 6,5] miljardin euron arvon ja ”suhdannesyklin ylittävän” [6,5 - 9] miljardin euron arvon välille. Vaikka hankinta (toimenpide Z) toteutettiin kaksi ja puoli kuukautta myöhemmin kuin arviointi tehtiin, Alankomaiden valtio ei katsonut tarkistuksia tarpeelliseksi, koska epävarmuustekijät oli jo otettu huomioon lokakuun alun arvioinnissa (78). Alankomaiden valtio väitti myös, että investointipankkitoiminta ja myrkylliset omaisuuserät olivat tavallisesti syy luottamusongelmiin muissa pankeissa, mikä näkyi näiden pankkien osakkeiden hintojen huomattavana laskuna. Sen sijaan ABN AMRO N erottui muista pankeista merkittävästi vakaalla vähittäis- ja yrityspankkiprofiilillaan. Nämä seikat huomioon ottaen Alankomaiden valtio väitti, että hinnan tarkistaminen muiden pankkien mukaiseksi ei ollut perusteltua.
(177)
Alankomaiden valtio korosti myös sitä, että konsortion muiden jäsenten ja etenkin RBS:n oli hyväksyttävä kauppa ja että […]. Alankomaiden valtio viittaa asiantuntijoiden Fortis SA/NV:n yhtiökokoukselle Brysselissä 11 päivänä helmikuuta 2009 esittämän alustavan raportin (79) 166 ja 177 kohtaan, ja väittää, että näissä kohdissa tuettiin Alankomaiden valtion näkemystä, että se oli maksanut 3 päivänä lokakuuta 2008 asianmukaisen hinnan FBN:stä, ABN AMRO N:stä, Fortis Insurancesta ja Fortis Corporate Insurancesta ja että hinta muodostaa asianmukaisen viitehinnan myynnille joulukuussa 2008.
(178)
Alankomaiden valtio pani toimenpiteen Z täytäntöön mitätöimällä saatavansa FBN:ltä. Lisäksi Alankomaiden valtio väitti, että jos komissio tulee siihen tulokseen, että toimenpide Z sisälsi valtiontukea, komission olisi sovellettava korjauskerrointa. Koska muiden pankkien vastaavilla välineillä käytiin kauppaa nimellisarvon selvästi alittavaan hintaan (80), oli johdonmukaista, että myös Alankomaiden valtion kumoamien velkainstrumenttien markkina-arvo alitti nimellisarvon. Toisin sanoen markkinoilla vallitseva tilanne viittasi siihen, että Alankomaiden valtiolla ei ollut oikeutta nimellisarvoon vaan sitä alempaan markkina-arvoon. Alankomaiden valtio väitti, että kun otetaan huomioon markkinoilla vallinnut tilanne, se oli oikeutettu ainoastaan [4,55 - 5,85] miljardin euron markkina-arvoon (eli 6,5 miljardin euron lainojen nimellisarvoon korjattuna [0,65 - 1,95] miljardin euron markkina-alennuksella).
(179)
Alankomaiden valtiovarainministeriö toimitti komissiolle 18 päivänä kesäkuuta 2009 DNB:n tekemän arvioinnin FBN:stä, kuten 8 päivänä huhtikuuta 2009 tehdyssä päätöksessä pyydettiin. […] (81), (82), (83)
(180)
DNB ilmoitti komissiolle ABN AMRO N:ään liittyen […] 20 päivänä tammikuuta 2010 päivätyllä kirjeellä. […]
5.2 Alankomaiden valtion huomautukset 5 päivänä helmikuuta 2010 tehtyyn päätökseen
(181)
Alankomaiden valtio väitti yleisesti, että toimenpiteet eivät olleet valtiontukea, koska ne
i)
eivät hyödyttäneet ABN AMRO N:ää tai FBN:ää
ii)
olivat välttämättömiä ABN AMRO N:n ja FBN:n erottamiseksi entisistä emoyhtiöistään ja johtuivat Alankomaiden valtion sopimusvelvoitteista Fortis SA/NV:n seuraajana konsortion osakkaiden sopimuksessa tai
iii)
olivat taloudellisesti järkeviä yksityisen sijoittajan näkökulmasta.
(182)
Alankomaiden valtio väitti, että komission olisi sovellettava markkinataloussijoittajaperiaatetta jokaiseen yksittäiseen toimenpiteeseen, jonka Alankomaiden valtio on toteuttanut. Alankomaiden valtio korosti etenkin sulautumaan liittyvien toimenpiteiden (toimenpiteet B4 ja B5) osalta, että sulautuma oli nettonykyarvoltaan positiivinen investointi ja siten markkinataloussijoittajaperiaatteen mukainen.
(183)
Toisin sanoen Alankomaiden valtio kiisti komission alustavan kannan, joka on esitetty 5 päivänä helmikuuta 2010 tehdyn päätöksen johdanto-osan 96 kappaleessa ja jonka mukaan markkinataloussijoittajaperiaatetta ei sovellettu 3 päivän lokakuuta 2008 integroituja toimenpiteitä seuraaviin toimenpiteisiin, koska kyseiset toimenpiteet olivat osa laajempaa pelastamis- ja rakenneuudistusjärjestelyä.
(184)
Alankomaiden valtio myönsi, että valtiontukisääntöjen mukaan markkinataloussijoittajaperiaatetta ei sovelleta, kun lyhyessä ajassa tehdään useita toisiinsa liittyviä pääomasijoituksia. Se kuitenkin väitti, että tämä analyysi ei koskenut FBN:ää eikä ABN AMRO N:ää, koska 3 päivän lokakuuta 2008 integroidut toimenpiteet eivät sen mielestä sisältäneet valtiontukea ja jatkotoimet eivät myöskään liittyneet alkuperäiseen toimenpiteeseen.
(185)
Alankomaiden valtio vaati, että komission olisi otettava huomioon ne erityisolosuhteet, joissa Alankomaiden valtio oli pakotettu ostamaan FBN:n. Alankomaiden valtio huomautti myös, että New HBU:n myynti oli ollut raskas taakka Alankomaiden valtiolle ja ABN AMRO N:lle ja sen negatiivinen pääomavaikutus oli ollut 470 miljoonaa euroa.
(186)
Alankomaiden valtio väitti, että kaikki sen toimenpiteet perustuivat pankkitiedonannossa (84) ja tuen rajaamisesta välttämättömään vähimmäismäärään ja suojatoimista kilpailun kohtuuttoman vääristymisen estämiseksi annetussa komission tiedonannossa (85), jäljempänä ’pääomapohjan vahvistamista koskeva tiedonanto’, esitettyihin periaatteisiin. Alankomaiden valtio väitti ylipäätään, että sen toimenpiteet olivat tarkasti kohdennettuja, oikeasuhteisia haasteisiin nähden ja suunniteltu sellaisiksi, että niiden negatiiviset vaikutukset kilpailijoihin jäivät mahdollisimman vähäisiksi.
(187)
Alankomaiden valtio väitti, että toimenpiteitä A ja B1 ei voida pitää valtiontukena, koska valtio oli sopimuksella velvoitettu ratkaisemaan ABN AMRO Z:n pääomaongelmat. Konsortion osakkaiden sopimus velvoitti Alankomaiden valtion toteuttamaan ABN AMRO Holdingin purkamisen. DNB salli ABN AMRO II:n purkamisen aloittamisen ainoastaan, kun kaikki konsortion jäsenet olivat maksaneet osuutensa ABN AMRO Z:n pääomavajeesta. Alankomaiden valtio myönsi, että se oli antanut ABN AMRO Z:lle pääomaa ABN AMRO N:n kautta, mutta se korosti, että ABN AMRO N toimi ainoastaan välittäjänä. ABN AMRO N oli viime kädessä ainoastaan siirtänyt pääoman edelleen ABN AMRO Z:lle eikä toimenpide A antanut ABN AMRO N:lle valikoivaa etua.
(188)
Alankomaiden valtio totesi siitä kysymyksestä, johtuiko ABN AMRO Z:n pääomavaje ABN AMRO N:lle myönnetyistä valikoivista eduista, että konsortion jäsenet olivat varmistaneet jo silloin kun konsortio osti ABN AMRO Holdingsin (ks. 33 kappale), että eri seurantaosakkeiden (sellaisina kuin ne on määritelty 35 kappaleessa) toiminta oli riittävän erillistä. Tämä järjestely merkitsi sitä, että ABN AMRO N:n ja ABN AMRO Z:n toiminnan välillä oli selkeä ero. ABN AMRO N:llä oli esimerkiksi oma yrityshallintorakenteensa ja oma raportointijärjestelmänsä. Alankomaiden valtio kiinnitti lisäksi komission huomiota siihen, että ABN AMRO N oli erillinen oikeushenkilö 6 päivästä helmikuuta 2010 (86).
(189)
Alankomaiden valtio esitti näyttöä siitä, että ABN AMRO Z:n pääomavaje oli jo olemassa, kun hankinta tehtiin 3 päivänä lokakuuta 2008. ABN AMRO Z:n aloitustase oli jo 3 päivänä lokakuuta 2008 7,4 miljardia euroa negatiivinen, ja Fortis SA/NV:n osuus siitä oli noin 2,5 miljardia euroa. Alankomaiden valtio myönsi pääomavajeen syiden osalta, että ABN AMRO Z:sta oli siirretty Unicrediton osakkeita miljardin euron arvosta toimiville seurantaosakkeille (mukaan lukien noin 300 miljoonaa euroa ABN AMRO N:lle), mutta se toimitti tietoa, joka osoittaa, että Unicrediton osakkeiden siirto tapahtui helmikuussa 2008, paljon ennen Alankomaiden valtion väliintuloa. Näin ollen Unicrediton osakkeiden siirtoa ei voitu pitää valtiontukena.
(190)
Päätoimipaikan toimintaan liittyvien, ABN AMRO Z:n vastuulla olevien kulujen osalta Alankomaiden valtio korosti, että kulut vähenivät huomattavasti sen jälkeen kun konsortion jäsenet olivat ostaneet ABN AMRO Holdingin, kuten 33 kappaleessa kuvataan. Koska konsortion jäsenet eivät olleet halukkaita ylläpitämään suurta integroitua päätoimipaikkaa, siihen liittyvien kulujen pitäminen mahdollisimman pieninä oli johdonmukaista. Alankomaiden valtion toimittavat luvut osoittivat, että ABN AMRO Z:n maksamat konsernin toimintakulut olivat [0 - 0,5] miljardia euroa vuonna 2008 ja [0 - 0,2] miljardia euroa vuonna 2009, mitä Alankomaiden valtio piti vähäisenä määränä. Alankomaiden valtio korosti myös sitä, että vastuu näistä kuluista siirtyi sille, kun se korvasi Fortis SA/NV:n konsortion osakkaiden sopimuksessa FBN:n (ja ABN AMRO N:n) oston jälkeen 3 päivänä lokakuuta 2008.
(191)
Jos komissio pitää toimenpidettä A valtiontukena, Alankomaiden valtio väitti, että arvoltaan alentuneita omaisuuseriä koskavaa tiedonantoa (87) ei pidä soveltaa. Alankomaiden valtion mukaan suojattujen omaisuuserien arvosta ei ollut epävarmuutta, joten niitä ei voitu pitää tiedonannossa tarkoitetulla tavalla arvoltaan alentuneina. Jos komissio on tästä eri mieltä, Alankomaiden valtio totesi, että ABN AMRO N:n luottoriskinvaihto on kuitenkin kyseisen tiedonannon yleisten periaatteiden mukainen. Se väitti lisäksi, että luottosuojaväline oli välttämätön ja oikeasuhteinen ja aiheutti mahdollisimman vähän kilpailun vääristymistä.
(192)
Alankomaiden valtio vahvisti, että vakavaraisuusvaatimuksen kevennyksen korvaus (10 prosentin tuotto vapautuneelle pääomalle) oli riittävän suuri. Se toimitti myös näyttöä siitä, että ensimmäinen 20 peruspisteen tappioerä oli huomattavasti suurempi kuin odotettu tappio. Alankomaiden valtio totesi, että ABN AMRO N:n asuntolainasalkun vanhat tappiot ([0 - 15] peruspistettä) ja vuodelle 2010 ennakoidut tappiot ([0-30] peruspistettä) tarjosivat hyvän ennusteen monille tulevaisuudessa odotettaville tappioille. Luottoluokitusraporteista (88) saadut markkinatiedot myös vahvistivat, että ensimmäinen tappioerä ylitti tappio-odotukset. Alankomaiden valtio viittasi myös asiakirjaan, joka koski investointipankki […] ja jossa simuloitiin, miten Alankomaiden valtion kassavirrat pystyisivät kehittymään erilaisissa paineissa.
(193)
Alankomaiden valtio oli myös vakuuttunut, että vakavaraisuusvaatimuksen kevennykseen sisältyi riittävät kannustimet irtaantumiseen. Alankomaiden valtio kiinnitti komission huomiota vakavaraisuusvaatimuksen kevennykseen sisältyviin osto-optioihin ja siihen, että vakavaraisuusvaatimuksen kevennys muodostuisi melko epähoukuttelevaksi sen jälkeen kun ABN AMRO Groupin sallitaan toimivan Basel II -vaatimusten mukaisesti. Tämän vuoksi Alankomaiden valtio uskoi, että ABN AMRO N saattaa luopua vakavaraisuusvaatimuksen kevennyksestä tammikuussa 2011, jolloin siirtymisen Basel II -vaatimuksiin odotettiin johtavan vapaan pääoman vähenemiseen.
(194)
Alankomaiden valtio selitti, että eriyttämiskulut (toimenpiteet B2 ja B3) olivat seurausta konsortion osakkaiden sopimuksesta, jonka sopimuspuoli Alankomaiden valtio tosiasiallisesti oli 3 päivästä lokakuuta 2008. Konsortion osakkaiden sopimuksen ehtojen mukaisesti valtio (ABN AMRO N:n sijaan) oli velvollinen hajottamaan ABN AMRO Holdingin kolmeen osaan. Alankomaiden valtio kielsi, että nämä kulut olisivat tarjonneet ABN AMRO N:lle etua, ja selitti, että se maksoi eriyttämiskulut, koska hajottamisen toteutus oli valtion sopimusvelvoite.
(195)
Eriyttämiskuluihin myös lasketusta 500 miljoonan euron turvamarginaalista Alankomaiden valtio väitti, että se oli tavanomainen pankkikäytäntö. Pankit eivät voi toimia ainoastaan vähimmäisvaatimusten mukaisella pääomalla vaan tarvitsevat lisäksi joustovaraa. Muuten ne joutuvat rahoitusvaikeuksiin heti pienimmästäkin vastoinkäymisestä. Alankomaiden valtio totesi kuitenkin, että sen osuus turvamarginaalista olisi tilapäinen ja että pitemmällä aikavälillä ABN AMRO N:n olisi huolehdittava turvamarginaalista itse ilman valtion apua.
(196)
Toimenpiteestä B4 Alankomaiden valtio väitti, että se ei ole valtiontukea. Alankomaiden valtio väitti, että päätös pankkien sulauttamisesta oli jo tehty ja osittain pantu täytäntöön siinä vaiheessa, kun se osti FBN:n. Alankomaiden valtio tuki väitettä viittaamalla siihen, että ABN AMRO Asset Management oli jo irrotettu ja integroitu Fortis SA/NV:n sisällä 3 päivän lokakuuta 2008 integroitujen toimenpiteiden aikaan. Alankomaiden valtio korosti myös, että komissio oli pakottanut sen toteuttamaan sulautumaan liittyviä korjaustoimenpiteitä ratkaistakseen loput keskittymisongelmat ja että New HBU:n sulautumaan liittyvät toimenpiteet olivat siirtyneet Fortis SA/NV:ltä sille. Alankomaiden valtio totesi myös, että ABN AMRO N:n varat eivät lopulta kasvaneet, joten se oli edelleen sitä mieltä, että toimenpide B4 ei ollut valtiontukea.
(197)
Alankomaiden valtio ilmaisi, että ingrointikulujen rahoittamiseen myönnettyjä valtion varoja (toimenpide B5) olisi pidettävä järkevänä investointina, joka johtaa kohtuulliseen tuottoon synergioiden muodossa. Alankomaiden valtio arvioi synergiaedut noin 1,1 miljardiksi euroksi vuodessa (ennen verotusta). Alkuvaiheen integrointikuluiksi arvioitiin noin 1,2 miljardia euroa (verotuksen jälkeen). Alankomaiden valtion mukaan sulautuman nettonykyarvon (ottaen huomioon synergian, integrointikulut ja sulautumaan liittyvien korjaustoimenpiteiden kulut) voidaan odottaa kohoavan + 2,88 miljardiin euroon (89).
(198)
Alankomaiden valtion mukaan Tier 2 -pääoman muuntaminen Tier 1 -pääomaksi (toimenpide C) ei antanut FBN:lle valikoivaa etua. Alankomaiden valtio väitti, että muuntaminen oli Alankomaiden valtion edun mukaista, sillä se kykeni muuntamaan lainat, joihin liittyi keskimäärin 2,976 prosentin kuponkikorko, pääomaksi, jolla oli sen mielestä houkutteleva tuotto. Tältä osin Alankomaiden valtio viittasi ABN AMRO Groupin ennusteeseen normalisoidusta vuoden 2012 oman pääoman tuotosta, joka olisi noin […] prosenttia, kuten joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelmassa esitetään.
(199)
Jos komissio pitää toimenpidettä C valtiontukena, Alankomaiden valtio väitti, että komission ei pitäisi katsoa kaikkia mitätöityjä lainoja valtiontueksi. Se selitti, että muunnos voitiin jakaa Tier 2 -pääoman takaisinmaksuksi nimellisarvollaan sekä Tier 1 -ydinpääoman lisäykseen (ilman nettokäteisvaikutusta). Alankomaiden valtion mukaan sillä ei voinut tuolloin olla mitään aihetta odottaa Tier 2 -pääoman takaisinmaksua nimellisarvollaan, koska muiden pankkien vastaavilla välineillä käytiin kauppaa huomattavasti nimellisarvoa alemmalla hinnalla, mikä osoittaa markkinatilanteen vaikeutta. Alankomaiden valtio totesi, että [135 - 405] miljoonan euron alennus oli perusteltu vastaavien lukujen perusteella.
(200)
Alankomaiden valtio totesi, että 740 miljoonan euron maksaminen (toimenpide D) oli yksi sen konsortion osakkaiden sopimukseen perustuvista velvoitteista. Alankomaiden valtio korosti lisäksi, että maksuja suoritettiin ainoastaan konsortion muille jäsenille eikä ABN AMRO N:lle, joten tässäkään ei ollut kyse valtiontuesta ABN AMRO N:lle.
(201)
Toimenpiteen E osalta Alankomaiden valtio väitti, että ABN AMRO II ei hyötynyt vastatakauksesta (jota kuvataan 126 kappaleessa), vaan toimenpide E ainoastaan asetti ABN AMRO II:n sellaiseen asemaan, että se kykeni tarjoamaan vastatakauksen Deutsche Bankille. Se väitti, että ABN AMRO II ei voinut käyttää vastatakausta uuden liiketoiminnan kehittämiseen, joten toimenpide ei johtanut kilpailun vääristymiseen.
(202)
Alankomaiden valtion mielestä vastatakaus oli pääomapohjan vahvistamista koskevan komission tiedonannon mukainen. Alankomaiden valtio korosti, että sen hinnoittelu perustui EKP:n pääomankorotusta koskevaan suositukseen.
(203)
Alankomaiden valtio kommentoi lisäksi komission epäilyjä siitä, että FBN:n etuoikeutetut osakkaat eivät olleet osallistuneet taakan jakoon riittävästi (90). Se selitti, että etuoikeutettuihin osakkeisiin sijoittaneet eivät olleet saaneet osinkoa vuonna 2008 (ei käteisenä eikä suoriteperusteisesti kertyneenä osinkona) ja että etuoikeutetuilla osakkeilla käytiin kauppaa alle nimellisarvon. Lisäksi FBN:n kyky maksaa tai varata kiinteitä osinkoja tulevaisuudessa riippui sen mukaan siitä, tuottaako FBN riittävästi IFRS:n mukaista voittoa. Alankomaiden valtio totesi, että FBN:n etuoikeutettuihin osakkeisiin sovellettava osinkolauseke sisälsi velvoitteen maksaa korkoa tai muuta tuottoa, jos osinkoja jaetaan dividend stopper/pusher (91), ja että ABN AMRO Groupin osinkopolitiikkaan liittyvä epävarmuus vähensi etuoikeutettuihin osakkeisiin sijoittaneiden varmuutta dividend stopper/pusher -lausekkeesta.
(204)
Sen suhteen, maksetaanko pääoma takaisin heti kun (tilapäinen) pääomatarve poistuu, Alankomaiden valtio väitti, että se aikoi käyttää ABN AMRO Groupin osinkopolitiikkaa sillä tavalla, ettei ABN AMRO Groupille jää liikapääomaa, joka voisi johtaa kilpailun vääristymiseen (92).
(205)
Kilpailun vääristymisen osalta Alankomaiden valtio totesi, että se ei ollut komission kanssa samaa mieltä siitä, että ABN AMRO N ja FBN vahvistuivat Alankomaissa sulautuman ansiosta, eikä siitä, että tällainen kehitys uhkasi aiheuttaa tarpeettomia kilpailun vääristymiä. Se uskoi pikemminkin päinvastaista ja toi esiin, että FBN:n ja ABN AMRO N:n ero emoyhtiöistään ja niiden sulautuminen teetti paljon työtä ja jätti FBN:n ja ABN AMRO N:n johdolle vähemmän aikaa liiketoiminnan päivittäiseen johtamiseen, jolloin irtaantumisella ja sitä seuranneella sulautumisella oli kielteinen vaikutus FBN:n ja ABN AMRO N:n (tai sulautuman jälkeen ABN AMRO Groupin) kilpailuasemaan.
5.3 Alankomaiden valtion huomautukset asianomaisten osapuolten huomautuksiin
5.3.1 Alankomaiden valtion huomautukset 6 päivänä toukokuuta 2009 päivättyyn valituksen tekijän kirjeeseen
(206)
Alankomaiden valtio korosti yleisesti sitä, että sen mielestä FBN:n ja ABN AMRO N:n hyväksi toteutetut toimenpiteet eivät vastanneet unionin määritelmää valtiontuesta eikä niillä sen vuoksi voinut olla vääristävää vaikutusta. Sen mielestä FBN:n ja ABN AMRO N:n toiminta säästö- ja talletusmarkkinoilla oli sellaista kuin omia kaupallisia etujaan suojelevan ja järkevän markkinoilla toimijan toiminta on. Alankomaiden valtio uskoi, että FBN:n ja ABN AMRO N:n tarjoamat korot eivät aiheuttaneet vääristymiä. Näin ollen sen mukaan unionin kilpailuoikeutta ei oltu rikottu.
(207)
Alankomaiden valtio esitti useita vertailutaulukoita koroista, joita tarjottiin tietynlaisissa talletus- ja säästötuotteissa. Se kiisti, että FBN ja ABN AMRO N olisivat jatkuvasti tarjonneet korkeimpia korkoja varsinkaan verrattuina pienempiin alankomaalaispankkeihin, joita ovat esimerkiksi SNS, NIBC ja DSB. Alankomaiden valtio huomautti myös, että säästötilien korot olivat Alankomaissa korkeita jo ennen finanssikriisiä, mikä johtui osittain pienempien pankkien aggressiivisesta hinnoittelupolitiikasta. Alankomaiden valtio uskoi, että pankit yrittivät finanssikriisin aikaan suojella säästösektoriaan tarjoamalla asiakkaille suhteellisen korkeita korkoja säästötuotteista.
(208)
Alankomaiden valtio kommentoi myös markkinoille syyskuussa 2008 tulleen ABN AMRO N:n Internetbrändi MoneYoun hinnoittelustrategiaa. Se väitti, että MoneYou on erikoistunut Internettuote, joka eroaa merkittävästi perinteisemmistä tuotteista kustannuspohjaltaan ja palvelutasoltaan. Sen mukaan MoneYou oli tehnyt brändiään tunnetuksi olemassaolonsa kuuden ensimmäisen kuukauden aikana ja sen vuoksi joutunut tarjoamaan korkoja, jotka olivat enimmäkseen hieman alempia tai samansuuruisia kuin samanlaisten Internetpankkimarkkinoiden toimijoiden tarjoamat korot (93). Vuoden 2009 toisesta neljänneksestä alkaen MoneYoun tarjoamia korkoja alennettiin ja MoneYou sijoittautui ns. keskisegmenttiin (94). Alankomaiden valtio lisäsi, että MoneYou ei saanut kerättyä kovin paljoa rahoitusta (vain [0 - 5] miljardia euroa), mikä vastaa määrältään noin [0 - 5] prosenttia Alankomaiden koko säästömarkkinoista. Alankomaiden valtio lisäsi, että Van Lanschotin entiset asiakkaat muodostivat vain pienen osan MoneYoun asiakaskunnasta (nimittäin [0 - 5 000] tiliä tai [0 - 5] prosenttia MoneYoun tileistä).
(209)
Alankomaiden valtio kielsi myös, että ABN AMRO N:n ja FBN:n rahoitus olisi riippunut yksinomaan Alankomaiden säästömarkkinoista. Se esitti uusia tietoja, jotka osoittivat, että ABN AMRO N oli laskenut 6 päivänä heinäkuuta 2009 liikkeeseen 2 miljardin euron katetun joukkolainan ja FBN oli laskenut liikkeeseen 15,5 miljardia euroa valtion takaamia velkasitoumuksia. Alankomaiden valtion mukaan valituksen tekijän väitteet olivat vääriä ja ennenaikaisia. Se totesi, että FBN tarvitsi vain vähän aikaa rahamarkkinasijoitustoiminnan aloittamiseen ja valtion takaamien velkasitoumusten liikkeeseen laskemiseen. Alankomaiden valtio totesi lisäksi, että talletus- ja säästötuotteet ovat myös tärkeitä asiakassuhteiden rakentamiseksi ja että niillä on toisenlainen ja laajempi tarkoitus kuin muilla rahoitusvälineillä. Alankomaiden valtio huomautti tässä yhteydessä, että säästö- ja talletusmarkkinaosuuden menetys saattaa johtaa pankin muidenkin tuotteiden markkinaosuuden menetykseen.
(210)
Alankomaiden valtio kiisti myös, että asiakkaat ja markkinoilla toimijat olisivat pitäneet ABN AMRO N:ää ja FBN:ää kilpailijoitaan turvallisempina pankkeina. Se viittasi FBN:n ja ABN AMRO N:n luottokelpoisuusluokituksiin, jotka olivat alemmat kuin esimerkiksi Rabobankin AAA-luokitus. Samaan suuntaan viittasivat niiden suhteelliset luottoriskinvaihtosopimusten hinnat. Alankomaiden valtio uskoi myös, ettei valtio-omistajuus tehnyt ABN AMRO N:stä eikä FBN:stä turvallisempaa asiakkaiden ja markkinoiden silmissä. Se huomautti näiden valtion monien tilapäistoimien osoittaneen, että Alankomaiden valtio tulisi mahdollisuuksien mukaan minkä tahansa yksityisomisteisen pankin apuun. Tämän vuoksi se uskoi, että todellisuudessa ei nähty mitään eroa yksityisomisteisten ja Alankomaiden valtion omistamien pankkien tarjoamassa turvassa.
(211)
Sen laskemiseksi, olivatko tarjotut säästötuotteiden korot tappiollisia, niitä ei olisi Alankomaiden valtion mielestä pitänyt verrata Euribor-korkoihin vaan korkoihin, jotka perustuivat ns. toistosalkkumenetelmään (95). Alankomaiden valtio myönsi, että tällä menetelmällä joidenkin tuotteiden marginaali oli tilapäisesti negatiivinen. Se kuitenkin väitti tätä järkeväksi toiminnaksi markkinoilla ja sanoi sen vastaavan (yksityisomisteisten) kilpailijoiden toimintaa kyseisenä aikana.
5.3.2 Alankomaiden valtion huomautukset 21 ja 28 päivänä elokuuta 2009 esitettyihin kantelijan väitteisiin
(212)
Alankomaiden valtio totesi, että sen aiemmat kantelijaa koskevat huomautukset, jotka on esitelty 206-211 kappaleessa, pätevät edelleen.
(213)
Alankomaiden valtio totesi lisäksi, että kantelijan väite, jonka mukaan ABN AMRO N:n ja FBN:n markkinaosuus kasvoi, perustui virheellisiin tilastoihin. ABN AMRO N:n väitettiin keränneen 21 miljardia euroa uusia talletuksia, mutta Alankomaiden valtio väitti, että ainoastaan 5,1 miljardia euroa tuli Alankomaiden vähittäissäästömarkkinoilta ja loput pääasiassa yritysasiakkaiden säästöistä ja ulkomaisista talletuksista. Alankomaiden valtio esitti myös tietoja, joiden mukaan suuri osa FBN:n talletusten ja säästöjen kasvusta johtui yrityspankkitoiminnasta eikä vähittäis- ja yksityispankkitoiminnasta.
(214)
Alankomaiden valtio havaitsi, että alankomaalaiset asiakkaat olivat panostaneet enemmän säästämiseen makrotaloudellisen epävakauden vuoksi. Se viittasi Alankomaiden tilastokeskuksen tietoihin, joiden mukaan säästäminen kasvoi vuoden 2009 alkupuoliskolla 7,7 prosenttia edellisvuoteen verrattuna. ABN AMRO N:n asiakassäästöt kasvoivat samaan aikaan 7,5 prosenttia, mikä merkitsee sitä, että ABN AMRO N:n markkinaosuus pikemminkin supistui. FBN esitti myös näyttöä, joka osoitti, että sen asiakkaiden säästöt kehittyivät markkinoiden mukaisesti.
5.3.3 Alankomaiden valtion huomautukset ABN AMRO Bankin huomautuksiin
(215)
Alankomaiden valtio vahvisti, että se ei ollut tarjonnut likviditeettijärjestelyä ABN AMRO N:lle, vahvistaen näin yleisesti ABN AMRO Bankin esittämät väitteet.
6. ARVIOINTI
6.1 Tuen olemassaolo
(216)
SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa määrätään, että ”jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu sisämarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan”. Tästä seuraa, että valtion toimenpide on valtiontukea, jos se täyttää seuraavat neljä (kumulatiivista) kriteeriä:
-
valtion varat
-
valikoiva etu
-
kilpailua vääristävä vaikutus sekä
-
vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
(217)
Ensimmäinen kriteeri täyttyy 128 kappaleessa olevassa taulukossa esitettyjen toimenpiteiden Y1 ja E osalta, sillä kyseiset toimenpiteet rahoitettiin suoraan Alankomaiden valtion varoista.
(218)
Sitä, tarjosiko toimenpide valikoivaa etua FBN:lle, ABN AMRO N:lle tai sulautumisen jälkeen ABN AMRO Groupille (toinen kriteeri), arvioidaan 220-278 kappaleessa kunkin toimenpiteen osalta erikseen.
(219)
Jos tässä tapauksessa havaitaan valikoivaa etua, myös kolmas ja neljäs kriteeri täyttyvät. Kaikki toimenpiteet vääristävät tai uhkaavat vääristää kilpailua, sillä ne asettavat FBN:n, ABN AMRO N:n tai sulautumisen jälkeen ABN AMRO Groupin edullisempaan asemaan kuin kilpailevat pankit (kolmas kriteeri). Toimenpiteillä on lisäksi vaikutusta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. FBN, ABN AMRO N ja sulautumisen jälkeen ABN AMRO Group ovat kansainvälisiä pankkeja, joilla on toimintaa Alankomaiden ulkopuolella, ja ne kilpailevat samalla kotimarkkinoillaan ulkomaisten pankkien tytäryhtiöiden kanssa (neljäs kriteeri).
6.1.1 Lokakuun 3 päivän 2008 toimenpiteet Y1 ja Y2
(220)
On aiheellista muistuttaa, että tässä päätöksessä arvioidaan ainoastaan mahdollista tukea FBN:lle, ABN AMRO N:lle tai sulautumisen jälkeen ABN AMRO Groupille. Toimenpiteistä Y1 ja Y2 mahdollisesti Fortis Bank SA/NV:lle aiheutunutta tukea käsiteltiin 3 päivänä joulukuuta 2008 tehdyssä päätöksessä.
(221)
Kuten 3 päivänä joulukuuta 2008 tehdyn päätöksen (96) johdanto-osan 52 kappaleessa sekä kyseisistä toimenpiteistä 8 päivänä huhtikuuta 2009 tehdyssä alustavassa arvioinnissa todettiin, 3 päivänä lokakuuta 2008 toteutetut toimenpiteet (eli toimenpiteet X, Y1 ja Y2) kytkeytyvät toisiinsa. Alankomaiden valtio irrotti FBN:n ja ABN AMRO N:n likviditeettiongelmaisista emoyhtiöistään ostamalla FBN:n. Jotta FBN saatiin täysin eroon emoyhtiönsä likviditeettiongelmista, Alankomaiden valtion oli lisäksi otettava FBN:n rahoittajan rooli. Tämä päämäärä johti toimenpiteisiin Y1 ja Y2. Alankomaiden valtio otti lisäksi 3 päivänä lokakuuta 2008 kantaakseen Fortis SA/NV:n velvoitteet, jotka perustuivat konsortion osakkaiden sopimukseen.
(222)
Kuten 3 päivänä joulukuuta 2008 tehdyn päätöksen johdanto-osan 50 kappaleessa todetaan, komissio ei hyväksy sitä, että markkinataloussijoittajaperiaate täyttyisi 3 päivän lokakuuta 2008 integroiduissa toimenpiteissä, joilla Alankomaiden valtio osti FBN:n (ABN AMRO N mukaan lukien) 12,8 miljardilla eurolla ja vielä rahoitti FBN:ää erittäin suurella summalla. Mikään ostaja ei olisi vallinneessa markkinatilanteessa kyennyt tai halunnut tarjota yhtä paljon FBN:n pelastamiseksi (97). Alankomaiden valtion toimittamat lisätiedot lisäksi vahvistivat, että Alankomaiden valtio lupautui 3 päivänä lokakuuta 2008 lisäksi korvaamaan Fortis SA/NV:lle sen konsortion osakkaiden sopimuksesta johtuvat velvoitteet. Konsortion osakkeiden sopimus olisi tehnyt 3 päivän lokakuuta 2008 integroiduista toimenpiteistä vieläkin vähemmän hyväksyttäviä markkinataloussijoittajalle. Mikään sijoittaja ei olisi ilman asianmukaista yritystarkastusta (due diligence) ottanut kantaakseen Fortis SA/NV:n konsortion osakkaiden sopimuksesta johtuvia velvoitteita, jotka johtivat myöhemmässä vaiheessa merkittäviin vastuisiin (joista Alankomaiden valtio oli jo osittain selvillä 3 päivänä lokakuuta 2008).
(223)
Lokakuun 3 päivän 2008 integroidut toimenpiteet olivat välttämättömiä Alankomaiden valtiolle, jotta vältettiin mittavat Alankomaiden pankkijärjestelmään ja talouteen kohdistuvat negatiiviset sivuvaikutukset (98). Sijoittaja ei tavallisesti markkinataloudessa ota huomioon tällaisia sivuvaikutuksia.
(224)
Halu ehkäistä Alankomaiden pankkimarkkinoiden ja talouden vakava häiriintyminen selittää myös sen, miksi Alankomaiden valtio teki päätökset niin nopeasti. Markkinataloussijoittaja olisi käyttänyt enemmän aikaa arvioidakseen, tarvitaanko pääomaa myöhemmin mahdollisesti lisää, sekä tutkinut kyseisten yritysten tilinpäätöstietoja ja taloudellista asemaa tarkemmin. Kunnolliseen yritystarkastukseen riittävästi aikaa käyttäneellä markkinataloussijoittajalla olisikin ollut selkeämpi kuva jatkoinvestoinneista, ja se olisi ottanut nämä tiedot huomioon määrittäessään kohteen arvoa. Koska Alankomaiden valtion oli toimittava nopeasti Alankomaiden rahoitusmarkkinoiden vakauden säilyttämiseksi, se ei voinut toimia kuin markkinataloussijoittaja ja käyttää enemmän aikaa harkitakseen perusteellisemmin 3 päivän lokakuuta 2008 integroituja toimenpiteitä ja konsortion osakkaiden sopimukseen liittyviä velvoitteita.
(225)
Tämän vuoksi komissio vahvistaa arvionsa, jonka mukaan 3 päivän lokakuuta 2008 integroidut toimenpiteet eivät olleet markkinataloussijoittajaperiaatteen mukaisia. (Sama päätelmä oli tehty jo 3 päivänä joulukuuta 2008 tehdyssä päätöksessä, jossa kyseisiä liiketoimia pidettiin valtiontukena Fortis Bank SA/NV:lle.)
(226)
Lokakuun 3 päivänä 2008 toteutetut toimenpiteet yhdessä mahdollistivat FBN:n ja ABN AMRO N:n irtaantumisen Fortis SA/NV:stä, ja niistä koitui siten merkittävää valikoivaa etua FBN:lle, joka oli pitkälle integroitunut Fortis Bank SA/NV:hen ja voimakkaasti riippuvainen sen rahoituksesta. Alankomaiden valtio myönsi joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelmassa (ks. myös johdanto-osan 78 kappale), että jos se ei olisi puuttunut asiaan, FBN olisi kaatunut Fortis SA/NV:n mukana. Ilman valtiontukitoimenpiteitä FBN olisi joutunut vastaamaan konkurssin partaalla olleen Fortis SA/NV:n vastuista, mikä olisi huomattavasti haitannut FBN:n toimintaa. Erottamalla toimintansa Fortis SA/NV:stä FBN kykeni suurelta osin välttämään ongelmat ja kulut, jotka ovat tyypillisiä vaikeuksissa oleville (rahoitusalan) yrityksille (kuten suuremmat rahoituskulut, kumppaneiden tiukentamat maksuehdot, suuremmat henkilöstökulut henkilöstön säilyttämiseksi, toiminnan hiljentyminen ja riskipainotetut omaisuuserät pääoman säilyttämiseksi) (99). Vaikka ABN AMRO N pysyi toiminnallisesti erillisenä yhtiönä, Alankomaiden valtio pelkäsi sen maineen puolesta sitä, että markkinat saattaisivat yhdistää ABN AMRO N:n sen tulevaan omistajaan Fortis SA/NV:hen.
(227)
Toimenpide Y1, joka on merkittävä osa 3 päivän lokakuuta 2008 integroituja toimenpiteitä, tarjosi myös merkittävää etua FBN:lle varsinkin toimenpiteen suuruusluokan ja tuolloin vallinneen markkinatilanteen vuoksi.
(228)
Suuri 45 miljardin euron (100) likviditeettijärjestely tarjottiin ajankohtana, jolloin tukkumarkkinat olivat käytännössä pysähtyneet varsinkin suurien rahamäärien ja FBN:n kaltaisten yhtiöiden osalta, joilla oli suhteellisen paljon lainoja suhteessa talletuksiin. Näin suurta rahamäärää ei ollut helposti saatavilla markkinoilta, mitä osoittaa se, että FBN:llä meni useita kvartaaleja lyhytaikaisen likviditeettijärjestelyn korvaamiseen muilla rahoituslähteillä. FBN lopulta maksoi kaiken Alankomaiden valtiolta saamansa lyhyen aikavälin rahoituksen takaisin kesäkuussa 2009, yhdeksän kuukautta sen myöntämisen jälkeen. Jälleenrahoitus toteutettiin osittain valtion takaamien joukkolainaemissioiden avulla (101).
(229)
Tämän vuoksi on pääteltävä, että toimenpide Y1 oli valtiontukea, koska se tarjosi FBN:lle etua sellaisen rahoituksen muodossa, jota se ei olisi löytänyt markkinoilta tuolloin vallinneessa markkinatilanteessa.
(230)
Komission mielestä toimenpide Y2, Fortis Bank SA/NV:n myöntämien pitkäaikaislainojen novaatio, tarjosi valikoivaa etua FBN:lle. Alankomaiden valtion toimittamista tiedoista ilmenee, että Fortis Bank SA/NV oli oikeutettu kiinteäkorkoisten pitkäaikaislainojen välittömään takaisinmaksuun (7,9 miljardin euron nimellisarvosta), koska FBN:n omistaja vaihtui. Toimenpiteen Y2 ansiosta FBN:n ei tarvinnut etsiä näiden pitkäaikaislainojen takaisinmaksuun tarvittavaa uutta rahoitusta markkinoilta. Se saattoi jatkossakin hyötyä olemassa olevista lainoista kriisiä edeltäneillä koroilla.
(231)
Novaation hyväksyessään Alankomaiden valtio järjesti FBN:lle pitkän aikavälin velan kriisiä edeltäneellä korolla. Markkinataloussijoittaja ei olisi järjestänyt näitä lainoja kriisiä edeltäneellä korkotasolla vaan neuvotellut koron, joka vastaisi paremmin vallitsevaa markkinatilannetta, etenkin koska kyseessä olivat suuret lainasummat.
(232)
Tästä syystä on aiheellista päätellä, että toimenpide Y2 muodostaa valtiontuen FBN:lle, koska se tarjoaa sille valikoivaa etua sellaisen lainan muodossa, jonka korkoprosentti on kriisiä edeltäneellä tasolla. Alankomaiden valtio ei yrittänyt saada lunastettavien lainojen korkoa kriisinjälkeiselle tasolle, joten se ei toiminut kuin markkinataloussijoittaja.
(233)
Komissio on saanut riittävät tiedot päätelläkseen, että ABN AMRO N ei saanut rahoitusta toimenpiteillä Y1 ja Y2. Niinpä sille ei koitunut etua kyseisistä toimenpiteistä.
(234)
Edellä esitetyn perusteella 3 päivän lokakuuta 2008 integroidut toimenpiteet eivät ole markkinataloustoimijaperiaatteen mukaisia ja ne tarjoavat FBN:lle valikoivaa etua. Toimenpiteiden ansiosta FBN saattoi pysyä markkinoilla ja jatkaa toimintaansa ilman että sille koitui enempää haittaa emoyhtiönsä ongelmista. FBN sai myös hyvin suuren määrän rahoitusapua, jota ei ollut yhtä nopeasti saatavissa markkinoilta. Näistä syistä toimenpiteet Y1 ja Y2 ovat valtiontukea. Sen sijaan kuten 8 päivänä huhtikuuta 2009 tehdyn päätöksen johdanto-osan 32 kappaleessa todetaan, toimenpide X ei sellaisenaan muodosta valtiontukea FBN:lle, mutta se on osa laajempaa pakettia (eli FBN:n irrottamista Fortis Bank SA/NV:stä), johon liittyy valtiontuki FBN:lle.
6.1.2 Markkinataloussijoittajaperiaatteen soveltaminen 3 päivänä lokakuuta 2008 annetun alkuvaiheen tuen jälkeen toteutettuihin toimenpiteisiin
(235)
Alankomaiden valtio on toteuttanut suuren määrän toimenpiteitä FBN:n ja ABN AMRO N:n hyväksi noin 18 kuukauden ajanjaksolla. Alankomaiden valtion mielestä markkinataloussijoittajaperiaatetta pitäisi testata erikseen jokaiseen toimenpiteeseen (ja etenkin sulautumaan liittyviin toimenpiteisiin B4 ja B5). Komissio kuitenkin päättelee, että johtuen toimenpiteiden aikajärjestyksestä (I), toimenpiteiden yhteisestä tarkoituksesta (II) ja yhtiöiden tilanteesta kunkin toimenpiteen ajankohtana (III) toimenpiteet eivät ole riittävän erillisiä, jotta markkintaloussijoittajaperiaatteen toteutumista voitaisiin arvioida jokaisesta erikseen. Komissio katsoo, että kaikki toimenpiteet ovat osa yhtä pitkällistä rakenneuudistusprosessia (102) (103).
(236)
Tämän päätöksen 2.1 ja 2.4 jaksossa aiemmin kuvattu toimenpiteiden aikajärjestys (I) osoittaa, että kaikki toimenpiteet liittyivät toisiinsa ja ne toteutettiin lyhyessä ajassa.
(237)
Lisäksi sulautumaan liittyvät toimenpiteet kytkeytyvät selvästi aiempiin toimenpiteisiin. Kun Alankomaiden valtio päätti 21 päivänä marraskuuta 2008 (hiukan yli kuusi viikkoa myöhemmin kuin 3 päivän lokakuuta 2008 pelastustoimenpide) sulauttaa FBN:n ja ABN AMRO N:n, se saattoi tehdä niin ainoastaan siksi, että se oli juuri pelastanut molemmat yhtiöt konkurssilta. Toisin sanoen jos 3 päivän lokakuuta 2008 toimenpidettä ei oltaisi toteutettu, sulautuman toteuttaminen ei olisi ollut mahdollista, koska kumpaakaan yhtiöistä ei olisi enää ollut tai ne olisivat olleet huomattavasti pienimuotoisempia, mikä olisi johtanut paljon pienempään ja vähemmän houkuttelevaan sulautumaan, kuten myös Alankomaiden valtio myöntää joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelmassaan (ks. johdanto-osan 78 kappale).
(238)
Kaikilla toimenpiteillä oli yhteisenä tavoitteena (II) palauttaa FBN:n ja ABN AMRO N:n elinkelpoisuus. Välittömästi 3 päivän lokakuuta 2008 integroitujen toimenpiteiden jälkeen oli selvää, että Alankomaiden valtio oli ainoastaan vakauttanut tilanteen, mutta merkittävät operatiiviset ongelmat odottivat yhä ratkaisua varsinkin kummankin yksikön irtaannuttua emoyhtiöstään.
(239)
Sulautumaa tarvittiin myös yhteisen tavoitteen saavuttamiseen, täyden elinkelpoisuuden palauttamiseen. FBN:n rahoitusasema oli yksinään heikko, koska sillä oli suhteellisen vähän vähittäispankkitoimintaa ja se oli pitkälti riippuvainen tukkurahoituksesta (104). ABN AMRO N oli menettänyt merkittävää tuoteasiantuntemusta ja suuren osan kansainvälisestä verkostaan. Kummallakin yhtiöllä oli toiminnallisia ongelmia, jotka liittyivät esimerkiksi tietotekniikkaan sekä verotukseen ja riskinhallintaan, ja lisäksi oli epäselvää, olivatko ne riittävän suuria kaikilla toimialoilla, joilla ne toimivat. Alankomaiden valtio selvitti useita vaihtoehtoja ja päätti nopeasti, että paras keino elinkelpoisuuden palauttamiseen oli yhtiöiden sulauttaminen yhdistettynä uusiin pääomanlisäyksiin. Sulautumassa ABN AMRO N:n mittava talletuspainotteinen vähittäispankkitoiminta kompensoi FBN:n heikkoa rahoitusasemaa ja FBN puolestaan toi suuruutensa ja kansainvälisyytensä ABN AMRO N:n hyödynnettäväksi. Lisäksi yhdistetyllä yksiköllä oli paremmat valmiudet ratkaista käytännön ongelmia ja se saattoi myös hyötyä muista mittakaavaeduista. Sulautuman ansiosta yhtiöitä ei tarvinnut jälleenrakentaa erikseen.
(240)
Yhtiöiden tilanteesta kunkin toimenpiteen aikaan (III) komissio toteaa, että yhtiöiden elinkelpoisuus oli täysin palautunut vasta kun kaikki toimenpiteet oli toteutettu. Ne eivät olleet elinkelpoisia välivaiheessa, kuten 21 päivänä marraskuuta 2008, jolloin päätös sulautumasta tehtiin. Komissio korostaakin, että joulukuun 2008 lopussa eli sulautumapäätöksen tekemisen jälkeen FBN oli vaarassa alittaa DNB:n asettamat vähimmäispääomavaatimukset, koska sen oli tehtävä ABN AMRO N:ään liittyvä alaskirjaus. ABN AMRO N oli vielä FBN:n kirjanpidossa arvona, joka ei enää vastannut todellisuutta (105) toimenpiteessä X käytetyn arvon jälkeen ja alaskirjaus oli siksi välttämätön. FBN:N pääomaongelman ratkaisemiseksi Alankomaiden valtio osti ABN AMRO N:n 6,5 miljardilla eurolla FBN:ltä ja toteutti muita korjaavia pääomatoimia vuoden 2009 lopulla, kuten Tier 2 -pääoman muuntaminen Tier 1 -pääomaksi (ks. johdanto-osan 121 kappale ja alaviite 52). Alankomaiden valtion, […] ja […] ilmoituksissa vahvistetaan, että FBN:llä ja ABN AMRO N:llä oli edelleen huomattavia elinkelpoisuuteen liittyviä ongelmia 3 päivän lokakuuta 2008 integroitujen liiketoimien jälkeen (106).
(241)
Komissio toteaa myös, että Alankomaiden valtio toimitti täysimittaisen rakenneuudistussuunnitelman vasta sitten, kun kaikista toimenpiteistä oli päätetty, mikä osoittaa, että elinkelpoisuus oli saatu palautettua vasta sitten. Komissio oli pyytänyt tarkkaa rakenneuudistussuunnitelmaa useaan otteeseen menettelyn aikana (ks. esimerkiksi 137 kappale), sillä se oli välttämätön sen arvioimiseksi, onko tukea saaneen yrityksen elinkelpoisuus turvattu.
(242)
Alankomaiden valtio toimitti joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelman 4 päivänä joulukuuta 2009, mutta tästä ensimmäisestä suunnitelmasta puuttui vielä tärkeitä, rakenneuudistustiedonannossa mainittuja elementtejä, kuten heikoimman skenaarion mukaiset rahoituslaskelmat. Tarvittavat täydennykset saatiin 23 päivänä maaliskuuta 2010. Alankomaiden valtio vastasi komission aiempiin rakenneuudistussuunnitelmapyyntöihin, että FBN:n ja ABN AMRO N:n sulautumalla oli tärkeä rooli kyseisten yhtiöiden rakenteiden uudistamisessa. Sen mukaan ABN AMRO Groupin siirtymäkauden johtoryhmä tarvitsi aikaa suunnitelman laatimiseen eikä sillä voinut olla kokonaiskuvaa ryhmittymän muodosta tulevaisuudessa ennen kuin sulautuminen oli toteutettu.
6.1.3 Edun olemassaolo ja päätelmät mahdollisesta valtiontuesta toimenpiteissä, jotka toteutettiin 3 päivän lokakuuta 2008 integroitujen toimenpiteiden jälkeen
(243)
Toimenpide Z oli välttämätön, jotta FBN:n vakavaraisuussuhdelukujen aleneminen alle vähimmäispääomavaatimusten voitiin estää.
(244)
FBN:n pääomaongelma johtui ABN AMRO N:n suuresta kirjanpitoarvosta. […] laatiman due diligence -raportin simulaatiot osoittavat, että ABN AMRO N:n kirjanpitoarvon laskeminen 6,5 miljardiin euroon johtaisi 3,8 prosentin Tier 1 -vakavaraisuussuhteeseen ja 7,6 prosentin kokonaisvakavaraisuussuhteeseen FBN:n osalta (107). Toisin sanoen oli riski, että FBN jäisi alle niiden lakisääteisten vähimmäisvaatimusten, joiden mukaan kokonaisvakavaraisuussuhteen vähimmäismäärän oli oltava 8 prosenttia (josta enintään puolet Tier 2 -pääomaa). […]-raportin mukaan ABN AMRO N:n myynti 6,5 miljardilla eurolla Alankomaiden valtiolle nosti FBN:n Tier 1 -vakavaraisuussuhteen 7,8 prosenttiin ja kokonaisvakavaraisuussuhteen 15,7 prosenttiin, mikä ratkaisi FBN:n pääomaongelman ja mahdollisti yhtiön pysymisen markkinoilla.
(245)
Toimenpiteestä koitui FBN:lle etua sellaisen pääoman muodossa, jota se ei olisi voinut löytää markkinoilta. Yhtiö ei myöskään pystynyt käyttämään sisäisesti syntyneitä tuottoja ongelman (osittaiseen) ratkaisuun. Tähän olivat osasyynä Madoff-huijaukseen liittyneet 922 miljoonan euron tappiot vuonna 2008. Koska FBN oli vaarassa alittaa vähimmäispääomavaatimukset, toimenpide antoi yhtiölle mahdollisuuden täyttää lainsäädännölliset vaatimukset ja jatkaa toimintaansa.
(246)
Komissio on tullut jäljempänä esitetyistä syistä siihen tulokseen, että ABN AMRO N:n myynti Alankomaiden valtiolle ei tapahtunut markkinaolosuhteiden mukaisesti.
(247)
Markkinataloussijoittaja (108), joka olisi ollut kiinnostunut ABN AMRO N:n ostosta joulukuussa 2008, olisi käyttänyt markkinahintaa ottaen huomioon kyseisen ajankohdan markkinaolosuhteet. Alankomaiden valtiolla oli […]-raportissa kaksi arvonmäärityslaskelmaa: suhdannesyklin ylittävä [5 - 9] miljardin euron arvo, joka edellytti markkinoiden normalisoitumista, ja ”nykyisten markkinaolosuhteiden” mukainen [4 - 6,5] miljardin euron arvo, joka perustui markkinaolosuhteisiin lokakuun 2008 alkupäivinä (109). Markkinataloussijoittaja olisi pitänyt lähtökohtana nykyisten markkinaolosuhteiden mukaista arvoa.
(248)
”Nykyisten markkinaolosuhteiden” mukaista arvoa olisi joka tapauksessa tarkistettava, koska markkinaolosuhteet heikkenivät 3 päivän lokakuuta 2008 (jolloin […] arviointiraportti on päivätty) ja sen päivän välillä, jolloin Alankomaiden valtio varsinaisesti päätti ABN AMRO N:n ostamisesta. Tuona aikana Euro Stoxx 50 -indeksi laski 22,2 prosenttia ja Euro Stoxx Banks -indeksi 45,3 prosenttia.
(249)
Alankomaiden valtio väitti, että tarkistus on tarpeeton ABN AMRO N:n konservatiivisen riskiprofiilin (ei myrkyllisiä omaisuuseriä, hyvä rahoitusasema jne.) vuoksi, mutta väite on hylättävä. Markkinat heikkenivät laaja-alaisesti ja etenkin pankkien osakekurssit laskivat, mikä osoitti, että kyse ei ollut niinkään yksittäisen osakkeen ominaisuuksista vaan heikentyneestä talouden ja finanssimarkkinoiden tilasta ja siihen liittyvästä vaadittujen riskipreemioiden kasvusta. Tämän vuoksi on välttämätöntä korjata 3 päivän lokakuuta 2008”nykyisten markkinaolosuhteiden” mukaista arvoa alaspäin, jotta saadaan kohtuullinen arvio ABN AMRO N:n arvosta 14 päivänä joulukuuta 2008. Kun otetaan huomioon Euro Stoxx 50 -indeksin lasku (22,2, prosenttia) ja Euro Stoxx Banks -indeksin lasku (45,3 prosenttia), markkinahinnaksi joulukuussa 2008 saadaan [2,2 - 3,6] - [3,1 - 5,1] miljardia euroa (vähentämällä [4 - 6,5] miljardista eurosta 22,2 prosenttia ja 45,3 prosenttia) (110).
(250)
Komissio voi hyväksyä sen Alankomaiden viranomaisten vaatimuksen, että olisi tehtävä oikaisu sen huomioon ottamiseksi, että Alankomaiden valtio ei maksanut kaupasta käteistä. Toimenpiteen Y2 seurauksena Alankomaiden valtio omisti FBN:n liikkeeseen laskemia velkainstrumentteja, ja se maksoi ABN AMRO N:stä FBN:lle mitätöimällä niistä nimellisarvoltaan 6,5 miljardin euron osan. Koska muiden pankkien liikkeeseenlaskemilla velkainstrumenteilla käytiin samaan aikaan kauppaa huomattavasti nimellisarvoa alemmalla hinnalla, komissio voi hyväksyä sen, että mitätöityjen velkasitoumusten arvo oli niiden nimellisarvoa pienempi. Käytettävissä olevien markkinatietojen perusteella komissio voi hyväksyä [10 - 30] prosentin tai [0,65 - 1,95] miljardin euron korjauksen. Tämä merkitsisi 6,5 miljardin euron sijasta [4,55 - 5,85] miljardin euron todellista kauppahintaa (6,5 miljardia euroa vähennettynä [0,65 - 1,95] miljardilla eurolla) (111).
(251)
Tuen määrä toimenpiteessä Z olisi siten maksetun hinnan ja ABN AMRO N:n markkina-arvon välinen erotus. Se olisi siis [0 - 2,75] miljardista eurosta ([4,55 - 5,85] miljardia euroa vähennettynä [3,1 - 5,1] miljardilla eurolla) [0,95 - 3,65] miljardiin euroon ([4,55 - 5,85] miljardia euroa vähennettynä [2,2 - 3,6] miljardilla eurolla).
(252)
Komissio ei näe perustetta Alankomaiden valtion väitteelle, että sen 6,5 miljardiksi euroksi määrittämä arvo olisi saanut vakuuttavan vahvistuksen siitä, että muut konsortion jäsenet ja […] raportissaan hyväksyivät sen. Ylihinta ABN AMRO N:stä ei vaikuttanut muihin konsortion jäseniin, joten se, että ne hyväksyivät kaupan, ei merkitse sitä, että ne olisivat hyväksyneet itse arvonmäärityksen. Ei ole myöskään viitteitä siitä, että konsortion jäsenet olisivat itse tehneet toista arvonmääritystä. […] kirje ei tue Alankomaiden valtion väitettä. […] tarkasteli ainoastaan menettelytapaa ja prosessia eikä sen lyhyttä raporttia voida pitää vakuuttavana arvonmäärityksenä. […] raportin lähtökohtana oli Alankomaiden valtion 3 päivänä lokakuuta 2008 FBN:stä ja ABN AMRO N:stä maksama hinta. Kuten edellä on esitetty, 3 päivän lokakuuta 2008 toimenpide ei perustunut markkinatilanteeseen. Valtiontukea sisältävää toimenpidettä ei voida käyttää markkinahinnan päättelyyn.
(253)
Fortis SA/NV:n osakkaiden palkkaamien asiantuntijoiden raportissa ei myöskään tueta väitettä, jonka mukaan Alankomaiden valtio ei olisi maksanut ylihintaa. Tämä raportti on ainoastaan toisen käden analyysi arvoista ja prosessissa käytetyistä arvonmääritysmenetelmistä eikä uusi arvonmääritys. Lisäksi raporttia olisi tarkasteltava asiayhteydessään. Fortis SA/NV:n osakkaat olivat huolissaan siitä, että ne saivat liian matalan hinnan Alankomaiden valtion ostamista omaisuuseristä, ja raportti käsittelee pääasiassa tätä asiaa eli Alankomaiden valtion maksamaa liian alhaista hintaa. Lopuksi olisi huomattava, että tekstissä, johon Alankomaiden valtio viittaa, ei sanota mitään ABN AMRO N:stä erikseen, vaan se käsittelee ainoastaan koko Alankomaiden valtion ostamaa omaisuuserien pakettia.
(254)
Tämän vuoksi on pääteltävä, että toimenpide Z on valtiontukitoimenpide FBN:n hyväksi, koska se tarjoaa FBN:lle pääomaa, jonka ansiosta se voi pysyä markkinoilla. Avun määrä on [0 - 2,75] miljardista eurosta [0,95 - 3,65] miljardiin euroon.
(255)
Komissio on päätellyt, että ABN AMRO Z:n pääomavajeen kattaminen kuului Alankomaiden valtion eikä ABN AMRO N:n vastuulle. Alankomaiden valtiota sitoivat 3 päivästä lokakuuta 2008 konsortion osakkaiden sopimuksen ehdot. Sen seurauksena sen oli toteutettava ABN AMRO Holdinging purkaminen konsortion osakkeiden sopimuksessa määritellyin ehdoin. Koska finanssivalvoja antoi luvan purkamisprosessin aloittamiseen vasta kun ABN AMRO Z:n pääomaongelma oli ratkaistu, Alankomaiden valtiolla ja muilla konsortion jäsenillä ei ollut muuta mahdollisuutta kuin korjata ABN AMRO Z:n pääomavaje.
(256)
ABN AMRO N toimi ainoastaan välikätenä, kun ABN AMRO Z:lle, jolla ei ole operatiivista toimintaa, järjestettiin tarvittava pääoma.
(257)
Komissio ei ole havainnut näyttöä epäsuorasta tuesta ABN AMRO N:lle. Alankomaiden valtion esittämien lisätietojen perusteella vahvistui, että kaikki merkitykselliset liiketoimet ABN AMRO Z:n ja ABN AMRO N:n välillä tapahtuivat markkinaolosuhteiden mukaisesti tai ennen valtion toimia 3 päivänä lokakuuta 2008.
(258)
Kuten 110 kappaleessa mainitaan, vakavaraisuusvaatimuksen kevennys oli voimassa sen jälkeen, kun ABN AMRO II irrotettiin ABN AMRO Bankista 500 miljoonan euron turavamarginaalin ja 1,2 miljardin euron integrointikulujen kattamiseksi, kun taas vaihtoon velvoittavista vaihtovelkakirjoista saatava käteinen annettiin ABN AMRO Z:lle. Näin ollen siitä päivästä alkaen, jolloin ABN AMRO II erotettiin ABN AMRO Bankista (eli 6 päivästä helmikuuta 2010 vakavaraisuusvaatimuksen kevennyksen loppuun saakka lokakuussa 2010), vakavaraisuusvaatimuksen kevennys oli valtiontukea ABN AMRO II:lle. Sen sijaan 1,7 miljardia euroa vaihtoon velvoittavista vaihtovelkakirjoista, joiden tuotot siirrettiin ABN AMRO Z:lle, lakkasi samana päivänä olemasta valtiontukea ABN AMRO N:lle / ABN AMRO II:lle. Nämä muutokset eivät siis muuta tuen määrää vaan ainoastaan välineitä, joilla tuki myönnettiin, ja tuen kestoa. Tämä muodonmuutos ei aiheuta sellaisia kysymyksiä, joita pitäisi enempää käsitellä tässä päätöksessä.
(259)
Onkin pääteltävä, että toimenpide A ei muodosta valtiontukea. Konsortion osakkaiden sopimus velvoitti Alankomaiden valtion, joka oli Fortis SA/NV:n seuraaja, korjaamaan ABN AMRO Z:n pääomavajeet. Tämän vuoksi toimenpide ei tarjoa valikoivaa etua ABN AMRO N:lle eikä vapauta sitä kuluista, joita sille olisi tavallisesti koitunut.
(260)
Koska vakavaraisuusvaatimuksen kevennys ei kattanut ABN AMRO Z:n pääomavajetta, Alankomaiden valtion oli sijoitettava lisää pääomaa vaihtoon velvoittavan vaihtovelkakirjan kautta. Toimenpidettä A koskevat päätelmät soveltuvat myös toimenpiteeseen B1.
(261)
Tämän vuoksi on pääteltävä, että toimenpide B1 ei muodosta valtiontukea, sillä ABN AMRO Z:n pääomavajeen rahoittaminen oli konsortion osakkaiden sopimuksen mukaan Alankomaiden valtion velvollisuus eikä se tarjonnut ABN AMRO N:lle valikoivaa etua.
(262)
Koko 1,08 miljardin euron määrään (eli toimenpiteet B2 ja B3 yhdessä) sisältyy 480 miljoonaa euroa yleisiä eriyttämiskuluja, 90 miljoonaa euroa kuluja rahamarkkinayksikön perustamisesta ja 500 miljoonan euron turvamarginaali. On tärkeää erottaa 500 miljoonan euron turvamarginaali muista 580 miljoonan euron eriyttämiskuluista.
(263)
Muiden eriyttämiskulujen osalta komissio hyväksyy väittämän, että konsortion osakkaiden sopimus velvoitti Alankomaiden valtion jatkamaan ABN AMRO Holdingin jakamista kolmeen erilliseen osaan sopimuksen mukaisesti. Toisin sanoen eriyttämiskulut ovat seuraus konsortion osakkaiden sopimuksesta, jonka sopimusvelvoitteet siirtyivät Fortis SA/NV:ltä sen seuraajalle, Alankomaiden valtiolle. Tästä seurannut nettotilanne oli se, että ABN AMRO N:n pääoma-asema ei parantunut toimenpiteen ansiosta, koska Alankomaiden valtio antoi sille pääomaa, joka kului heti eriyttämiskuluihin.
(264)
Tämä ei kuitenkaan päde 500 miljoonan euron turvamarginaaliin, koska sopimus ei velvoittanut valtiota järjestämään sitä. Jos Alankomaiden valtio ei olisi antanut kyseistä tukea, ABN AMRO N olisi ollut vaikeammassa rahoitusasemassa ja se olisi joutunut esimerkiksi vähentämään riskipainotettuja omaisuuseriään pääomaa vapauttaakseen. Toisin sanoen turvamarginaali on valikoivaa etua, joka paransi ABN AMRO N:n kilpailuasemaa verrattuna siihen, jos toimenpidettä ei oltaisi toteutettu.
(265)
Tämän vuoksi on pääteltävä, että vaikka yleiset eriyttämiskulut eivät muodosta valtiontukea, 500 miljoonan euron turvamarginaali (eli osa toimenpiteestä B3) muodostaa. Se tarjoaa ABN AMRO N:lle ylimääräistä pääomaa ja valikoivaa etua.
(266)
Komissio toteaa, että FBN:n ja ABN AMRO N:n sulauttamiseen ei ollut sopimusvelvoitteista tai taloudellisista syistä johtuvaa pakkoa, kun Alankomaiden valtio osti yhtiöt. ABN AMRO N:n varallisuudenhoito-osasto oli integroitu Fortis SA/NV:n kanssa, mutta kyseinen osasto ei ole pankeille välttämätön, sillä monet muut pankit hankkivat varallisuudenhoitotuotteensa erikoistuneilta ulkopuolisilta palveluntarjoajilta. Alankomaiden valtio itse päätti 21 päivänä marraskuuta 2008 sulauttaa ABN AMRO N:n ja FBN:n, koska se piti tätä vaihtoehtoa parempana kuin muita rakenneuudistusvaihtoehtoja, kuten molempien pankkien erillisstrategiaa, jommankumman tai molempien yhtiöiden nopeaa myyntiä tai keskeisten tytäryritysten nopeaa myyntiä.
(267)
FBN ja ABN AMRO N eivät kyenneet maksamaan sulautuman aiheuttamia alkuvaiheen ingrointikuluja itse. Komissio panee merkille, että Alankomaiden valtio on puolustanut sulautumaa julkisuudessa sillä, että ”kyseiset pankit ovat vahvempia yhdessä kuin yksinään” (112). Sulautuman pitäisikin johtaa merkittäviin etuihin synergian (arviolta 1,1 miljardia euroa vuodessa ennen verotusta) ja kilpailuaseman kohenemisen (esimerkiksi markkinaosuuksien kasvu, rahoituspohjan lujittuminen jne.) muodossa.
(268)
Ennen kuin sulautumasta saatiin hyötyä, FBN:lle ja ABN AMRO N:lle koitui monenlaisia kuluja (sulautumaan liittyvä korjaustoimenpide ja integrointikulut). Alankomaiden valtio maksoi nämä kulut pääomankorotuksen avulla (ajankohtana, jolloin pääomaa oli edelleen vaikea saada), ja FBN ja ABN AMRO N saivat kaikki edut. Niinpä se tarjosi FBN:lle ja ABN AMRO N:lle selkeästi etua.
(269)
Alankomaiden valtion mukaan sulautuman nettonykyarvo on positiivinen (113). Kuten 235-242 kappaleessa on perusteellisesti selostettu, toimenpiteet B4 ja B5 kuitenkin seuraavat muita valtiontukitoimenpiteitä ja ovat osa laajempaa rakenneuudistussuunnitelmaa, joten markkinataloussijoittajaperiaatetta ei sovelleta.
(270)
Tämän vuoksi on pääteltävä, että toimenpide B4 muodostaa 300 miljoonan euron valtiontuen ja toimenpide B5 1,2 miljardin euron valtiontuen. Ne tarjosivat FBN:lle ja ABN AMRO N:lle valikoivaa etua, koska nämä saivat niistä pääomaa.
(271)
Toimenpide C antoi FBN:lle pääomaa, jonka ansiosta se täytti finanssivalvojan vähimmäisvaatimukset. Jos Alankomaiden valtio ei olisi muuntanut FBN:n Tier 2 -pääomaa Tier 1 -pääomaksi, FBN:n olisi pitänyt lopettaa toimintansa tai se olisi joutunut etsimään vaihtoehtoisia ratkaisuja, kuten riskipainotettujen omaisuuserien vähentämistä Tier 1 -pääoman vapauttamiseksi. Toimenpiteen ansiosta FBN:lle kertyi enemmän pääomaa ja se sai vahvemman kilpailuaseman kuin ilman tukea.
(272)
Alankomaiden valtio muunsi nimellisarvoltaan 1,35 miljardin euron Tier 2 -velkasitoumukset vastaavaksi määräksi Tier 1 -pääomaa. Tämä muunnos johtaa samoihin kassavirtoihin kuin skenaario, jossa FBN olisi ostanut valtion omistamat Tier 2 -velkasitoumukset takaisin nimellisarvon hintaan ja sen jälkeen lisännyt pääomaa samalla määrällä. Samalla tavalla kuin johdanto-osan 250 kappaleessa on esitetty, komissio saattoi hyväksyä sen, että Alankomaiden valtion mitätöimien velkasitoumusten markkina-arvo oli nimellisarvoa pienempi. Kun otetaan huomioon verrokkipankkien samanlaisten sitoumusten alennukset, [135 - 405] miljoonan euron (tai [10 - 30] prosentin) alennus on perusteltu. Toisin sanoen FBN maksoi epäsuorasti [135 - 405] miljoonaa euroa liikaa Alankomaiden valtiolle ostaessaan sitoumukset takaisin nimellisarvoon. Tuen määrä on tästä syystä [0,945 - 1,215] miljardia euroa eikä 1,35 miljardia.
(273)
Alankomaiden valtion väitettä, että toimenpide on markkinataloussijoittajaperiaatteen mukainen, ei voida hyväksyä. Kuten 235-242 kappaleessa on selostettu, toimenpide seuraa muita toimenpiteitä, jotka kytkeytyvät valtiontukeen, joten markkinataloussijoittajaperiaatetta ei sovelleta.
(274)
Tämän vuoksi on pääteltävä, että toimenpide C muodostaa [0,945 - 1,215] miljardin euron valtiontuen, koska se tarjoaa FBN:lle etua lisäpääoman muodossa.
(275)
Muille konsortion jäsenille suoritettujen maksujen osalta komissio päättelee, että maksut todellakin kuuluvat konsortion osakkeiden sopimukseen liittyviin velvoitteisiin. Konsortion jäsenet olivat ennakoineet, että eriyttämisprosessissa saattaa ilmaantua odottamattomia asioita, ja konsortion osakkeiden sopimuksessa määritellään, millä menetelmillä tällaiset asiat hoidetaan. Komissio ei ole löytänyt näyttöä siitä, että Alankomaiden valtion maksut muille konsortion jäsenille olisivat johtaneet ylimääräisiin nettovarallisuuden siirtoihin tai muihin etuihin ABN AMRO N:n hyväksi.
(276)
Tämän vuoksi on pääteltävä, että toimenpide D ei muodosta valtiontukea, sillä toimenpide D oli konsortion osakkaiden sopimuksen nojalla valtion eikä ABN AMRO N:n velvollisuus. Toimenpiteestä ei koitunut valikoivaa etua ABN AMRO N:lle.
(277)
Komissio on tullut siihen tulokseen, että ristikkäiset vastuut liittyvät pitkälti siihen erityistilanteeseen, jossa ABN AMRO N erosi emoyhtiöstään ABN AMRO Bankistä (nykyisin RBS NV). Alankomaiden yhtiölain mukaan Deutsche Bank vastaa New HBU:n ostajana ABN AMRO Bankin veloista, jos tämä ei itse huolehdi velvoitteistaan. Tämän vuoksi Deutsche Bank haluaa korvauksen riskistä, joka sille ABN AMRO Bankista koituu. Jos ABN AMRO N ei olisi eronnut ABN AMRO Bankista, New HBU:n ja ABN AMRO Bankin välille ei olisi syntynyt ristikkäisiä vastuita. Alankomaiden valtio tarjoaa tämän vuoksi takauksen ristikkäisille vastuille, jotka ovat olemassa ainoastaan ABN AMRO N:n irtaantumisen takia. Alankomaiden valtio ei anna takausta ristikkäiselle vastuulle New HBU:n ja ABN AMRO N:n välillä.
(278)
Tämän vuoksi on pääteltävä, että voidaan hyväksyä väite, ettei toimenpide E muodosta valtiontukea, koska ABN AMRO N:n erottaminen ABN AMRO Bankista on konsortion osakkaiden sopimuksesta johtuva Alankomaiden valtion velvoite.
6.1.4 Tuen määrittäminen
(279)
ABN AMRO Group (tai FBN ja ABN AMRO N ennen sulautumista) on hyötynyt pääomankorotustuesta, jonka määrä on 4,2-5,45 miljardia euroa. Määrä vastaa 2,75-3,5 prosenttia ABN AMRO Groupin riskipainotetuista omaisuuseristä.
(280)
Komissio toteaa, että FBN hyötyi myös sekä suhteessa että absoluuttisesti hyvin suuresta likviditeettituesta.
Taulukko 5
Valtiontuki: pääomankorotustuki ja likviditeettituki
Pääomankorotustuki
(miljardia euroa)
Valtiontuki vähintään
Valtiontuki enintään
FBN:n ja ABN AMRO N:n riskipainot. omaisuuserät yhteensä
Riskipainot. omaisuuserät vähimmäisprosentti
Riskipainot. omaisuuserät enimmäisprosentti
Toimenpide Z: Alankomaiden valtio ostaa AA:n FBN:ltä
[0 - 2,75]
[0,95 - 3,65]
162,6 (114)
[0 - 1,7] %
[0,6 - 2,25] %
Toimenpide B3: Eriyttämiskulut (turvamarginaali)
0,5
0,5
149,5 (115)
0,33 %
0,33 %
Toimenpide B4: HBU:n myyntiin liittyvä pääomavaje
0,3
0,3
149,5
0,20 %
0,20 %
Toimenpide B5: Integrointikulut
1,2
1,2
149,5
0,80 %
0,80 %
Toimenpide C: Tier 2 == Tier 1 muunnos
[0,945 - 1,215]
[0,945 - 1,215]
149,5
[0,63 - 0,82]%
[0,63 - 0,82 %]
Pääomankorotustuki yhteensä
4,2
5,45
2,75 %
3,5 %
Rahoitus-/likviditeettituki
Toimenpide Y1: Lyhytaik. likviditeettijärjestely
45
Toimenpide Y2: Pitkäaikaiset lainat
7,9
Alankomaiden takausjärjestelmän takaama uusi velkasitoumus
18,8
Rahoitus- /likviditeettituki yhteensä
71,7 (tai 52,9 korjattuna kaksinkertaisen laskennan välttämiseksi) (116)
6.2 Eri tukitoimenpiteiden soveltuvuus yhteismarkkinoille
(281)
SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaan komissio voi pitää tukea sisämarkkinoille soveltuvana, jos tuki on tarkoitettu ”jäsenvaltion taloudessa olevan vakavan häiriön poistamiseen”. Alankomaiden taloudessa oli vakavan häiriön riski. Tämän vahvistaa se, että komissio hyväksyi useita toimenpiteitä, joilla Alankomaiden viranomaiset pyrkivät hillitsemään finanssikriisiä, kuten takausjärjestelmä.
(282)
Tässä yhteydessä on kuitenkin tärkeää korostaa, että ensimmäisen asteen tuomioistuin on korostanut, että SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan b alakohtaa olisi sovellettava ahtaasti siten, että talouden häiriön on koskettava koko valtiota eikä ainoastaan jotakin aluetta (117). Komissio toteaa, että ABN AMRO N ja FBN ovat johtavia alankomaalaisia pankkeja, joilla on maan kattava verkosto ja jotka kuuluvat markkina-asemaltaan Alankomaiden vähittäis- ja pk-yrityspankkimarkkinoiden monien markkinasegmenttien huipulle. Koska toipumiseen maailmanlaajuisesta finanssi- ja talouskriisista liittyi monia epävarmuustekijöitä, näiden pankkien toiminnan lakkaaminen olisi aiheuttanut vakavan häiriön Alankomaiden taloudessa, joten Alankomaiden valtion antamaa valtiontukea voidaan arvioida SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan b alakohdan nojalla.
(283)
Komissio esitti yksityiskohdat tiettyjen toimenpiteiden soveltuvuudesta pankkitiedonannossa, pääomapohjan vahvistamista koskevassa tiedonannossa ja arvoltaan alentuneita omaisuuseriä koskevassa tiedonannossa sekä tarvittavista rakenneuudistuksista rakenneuudistustiedonannossa.
(284)
Jokaista toimenpidettä olisi tarkasteltava asiaa koskevien komission tiedonantojen valossa. Vakavaraisuusvaatimuksen kevennys ei koske arvoltaan alentuneita omaisuuseriä vaan on tosiasiassa arviointiperusta pääomankorotustoimenpiteelle. Arvoltaan alentuneita omaisuuseriä koskevan tiedonannon taustalla olevia yleisiä periaatteita on kuitenkin noudatettava, jotta vakavaraisuusvaatimuksen kevennys soveltuisi sisämarkkinoille. Jotta toimintaedellytykset pysyisivät tasapuolisina, komission oli tarkastettava, ettei vakavaraisuusvaatimuksen kevennystä käytetty ennakoitujen tappioiden siirtämiseksi valtiolle. Toimenpiteeseen A oli sisällyttävä riittävät kannustimet irtaantumiseen, ja jos taloudellinen tilanne olisi heikentynyt, ABN AMRO N:n oli kannettava osa tappioista vertikaalisen osuuden kautta. Likviditeettitoimenpiteitä (toimenpiteet Y1 ja Y2) olisi arvioitava pankkitiedonannon perusteella ja pääomankorotustoimenpiteitä (ja etenkin toimenpiteitä Z, B4 ja B5 sekä 500 miljoonan euron turvamarginaalia, joka muodosti osan toimenpiteistä B3 ja C) pääomapohjan vahvistamista koskevan tiedonannon perusteella.
6.2.1 Toimenpiteiden Y1 ja Y2 soveltuvuus pankkitiedonannon valossa
(285)
Jotta toimenpiteet Y1 ja Y2 olisivat pankkitiedonannon mukaisia, niiden olisi oltava tarkasti kohdennettuja, oikeasuhteisia ja suunniteltu sellaisiksi, että tarpeeton kilpailun vääristyminen vältetään.
(286)
Komissio toistaa 8 päivänä huhtikuuta 2009 tehdyn päätöksen johdanto-osan 51 kappaleessa esitetyt päätelmät siitä, että FBN oli välttämätöntä erottaa kokonaan likviditeettiongelmaisesta emoyhtiöstään Fortis SA/NV:stä, jotta FBN saatiin suojaan sen emoyhtiön tuolloin akuuteista vaikeuksista. Tämän vuoksi toimenpiteitä voidaan pitää tarkasti kohdennettuina FBN:n pelastamiseksi.
(287)
Toimenpiteiden Y1 ja Y2 olisi oltava myös oikeasuhteisia eivätkä ne saisi tarpeettomasti vääristää kilpailua. Komissio suhtautuu tältä osin myötämielisesti Alankomaiden valtion hinnoittelujärjestelmään, jossa pyrittiin takausjärjestelmän avulla (ks. 169 kappale) luomaan tasapuoliset toimintaedellytykset. Komissio on jatkuvasti vaatinut, että jäsenvaltiot veloittavat takausjärjestelmissä vähintään 50 peruspisteen palkkion yli kolmen (ja enintään 12) kuukauden takauksista. Komissio havaitsi, että Alankomaiden valtio ei aina vaatinut Euriborkorkoa korotettuna 50 peruspisteellä yli kolmen kuukauden lainoista. Tämän vuoksi komissio voi todeta toimenpiteen Y1 sisämarkkinoille soveltuvaksi ainoastaan sillä ehdolla, että tehdään 18,2 miljoonan euron korjausmaksu, jolla varmistetaan, että yli kolmen kuukauden lainoista on tosiasiassa maksettu Euribor-korkoa korotettuna 50 peruspisteellä. Komissio toteaa myönteisenä seikkana sen, että koko likviditeettijärjestely maksettiin takaisin ja se päättyi kesäkuussa 2009.
(288)
Toimenpiteen Y2 osalta komissio toteaa, että koska Alankomaiden valtio ei muuttanut lainojen korkoprosenttia eikä maksuaikaa, FBN hyötyi suhteellisen edullisista lainoista, mikä saattoi vääristää kilpailua. Tämän vuoksi komissio voi todeta kyseisen toimenpiteen pankkitiedonannon mukaiseksi, jos kaikki jäljempänä tässä päätöksessä esitetyt ehdot ja etenkin toimenpiteet kilpailun vääristymisen rajoittamiseksi pannaan oikein täytäntöön.
6.2.2 Toimenpiteiden Z, B3 (500 miljoonaa euroa), B4, B5 ja C soveltuvuus pääomapohjan vahvistamista koskevan tiedonannon valossa
(289)
Komissio on päätellyt, että kyseiset toimenpiteet toteutettiin todellisen tarpeen vuoksi ja ne kattoivat vähimmäismäärän, jolla kyseisten yhtiöiden elinkelpoisuus saatiin täysin palautettua.
(290)
Korvauksen osalta komissio havaitsi, että valtio omisti jo 100 prosenttia FBN:n kantaosakkeista (ja epäsuorasti 100 prosenttia ABN AMRO N:stä). Kaikki nämä toimenpiteet olivat välttämättömiä tämän osakkuuden arvon säilyttämiseksi.
(291)
ABN AMRO Groupin oman pääoman tuottoaste nousee noin […] prosenttiin vuonna 2013, mikä osoittaa, että valtion toimenpiteiden avulla on luotu elinkelpoinen ja kannattava yksikkö.
(292)
Kaikki käytettävissä olevat ABN AMRO Groupista tehdyt arvonmääritykset ovat selkeästi suurempia kuin tuen yhteismäärä tukitoimenpiteissä Z, B3, B4, B5 ja C (4,2-5,45 miljardia euroa). Näin ollen valtio saa asianmukaisen korvauksen ABN AMRO N:lle ja FBN:lle antamastaan tuesta (118).
(293)
Edellä esitetyn perusteella komissio päättelee, että toimenpiteet Z, B3, B4, B5 ja C ovat pääomapohjan vahvistamista koskevan tiedonannon mukaisia, jos jäljempänä tässä päätöksessä asetetut ehdot pannaan täytäntöön oikein.
6.2.3 Vakavaraisuusvaatimuksen kevennyksen johdonmukaisuus arvoltaan alentuneita omaisuuseriä koskevan tiedonannon periaatteiden kanssa
(294)
Komissio tunnustaa, että Alankomaiden valtion tarjoama vakavaraisuusvaatimuksen kevennys eroaa muissa tapauksissa arvioiduista tavallisista arvoltaan alentuneita omaisuuseriä koskevista toimenpiteistä. Muilla arvoltaan alentuneita omaisuuseriä koskevilla toimenpiteillä pyrittiin vapauttamaan pankit arvoltaan alentuneista omaisuuseristä, kun taas vakavaraisuusvaatimuksen kevennyksen suojaama salkku on perinteinen alankomaalainen asuntolainasalkku, jonka ABN AMRO N ja ulkopuoliset asiantuntijat eivät odottaneet merkittävästi heikkenevän.
(295)
Komissio toteaa, että perinteinen pääomankorotus ABN AMRO N:ssä ei soveltunut Alankomaiden valtiolle, koska ABN AMRO N ei ollut erillinen oikeushenkilö kyseisenä ajankohtana eikä Alankomaiden valtio olisi kyennyt eristämään pääomaosuuttaan, millä olisi voinut olla kielteiset seuraukset erityisesti paineiden kasvaessa. Myöskään ei ollut mahdollista keventää yksityisen pääoman vakavaraisuusvaatimuksia toimenpiteen suuruusluokan ja ABN AMRO Bank NV:n (ABN AMRO N:n ja ABN AMRO Z:n emoyhtiö) purkamiseen liittyvien monimutkaisten tekijöiden vuoksi.
(296)
Näiden erityistekijöiden vuoksi komissio voi hyväksyä sen, että vakavaraisuusvaatimuksen kevennys on pikemminkin vaihtoehto perinteiselle päomankorotukselle kuin suoja myrkyllisiä omaisuuseriä vastaan ja se on siten välttämätön ja sopivasti kohdennettu toimenpide ABN AMRO Z:n erityisen pääomaongelman ratkaisemiseksi.
(297)
Siitä huolimatta, että toimenpide on lähinnä valtakirja pääomankorotustoimenpiteelle, toimenpiteen pitäisi olla johdonmukainen muiden vakavaraisuusvaatimuksen kevennysjärjestelyjen kanssa, jolloin se suojaa sisämarkkinoita 284 kappaleessa selostetulla tavalla.
(298)
Komissio on päätellyt, että Alankomaiden valtio on esittänyt riittävän näytön siitä, että arvonmääritys oli sellainen, että ABN AMRO N tai sen oikeudellinen seuraaja kantaa odotettavissa olevat tappiot. ABN AMRO N:ää koskevat markkinatiedot (etenkin luottoluokitusraporteissa), historialliset tiedot ja viime aikojen näyttö osoittavat, että vuosittain ensimmäinen 20 peruspisteen tappio-osuus riittää kattamaan odotettavissa olevat tappiot.
(299)
ABN AMRO N:n maksama korvaus ei ole pienempi kuin arvoltaan alentuneita omaisuuseriä ja pääomapohjan vahvistamista koskevissa tiedonannoissa edellytetään. Korvauksen tuloksena ABN AMRO N maksaa 10 prosenttia pääomasta, jota kevennys koskee, sen seurauksena, että riskipainotetut omaisuuserät pienenevät. Tämä prosentti on hyvä verrattuna pääomapohjan vahvistamista koskevan tiedonannon 27 kohdassa määriteltyyn vähimmäisprosenttiin. Koska korvaus on suhteellisen suuri, 5 prosentin vertikaalisen osuuden ja takaisinperintäjärjestelyjen voidaan katsoa olevan arvoltaan alentuneita omaisuuseriä koskevan tiedonannon 24 kohdan ja alaviitteen 15 mukaisia.
(300)
Toimenpide A sisältää riittävät kannustimet irtaantumiseen. Edellä 107 kappaleessa kuvatut osto-optiot osoittavat, että ABN AMRO N:n (tai nykyisin ABN AMRO Groupin) on helppoa lopettaa toimenpide. Lisäksi hinnoittelu tekee toimenpiteestä ajan kuluessa yhä kalliimman. Sopimusehtojen mukaan hinnoittelua ei mukauteta, kun ABN AMRO Group alkaa laskea pääomavaatimuksensa Basel II -menetelmällä. Koska mukautusta ei tehdä, toimenpiteen keventävä vaikutus vakavaraisuusvaatimukseen vähenee mutta takausmaksu ei pienene. Lisäksi ensimmäinen tappio-osuus lasketaan prosenttiosuutena alkuperäisen salkun arvosta siten, että ensimmäisen tappio-osuuden prosenttiosuus jäljellä olevasta salkusta (joka on alkuperäinen salkku korjattuna muun muassa takaisinmaksuilla) kasvaa vähitellen ajan kuluessa.
(301)
Kun otetaan huomioon vakavaraisuusvaatimuksen kevennyksen ominaisuudet, joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelma sekä ajan tasalle saatettu marraskuun 2010 rakenneuudistussuunnitelma, sellaisina kuin niitä kuvataan tämän päätöksen 2.3 luvussa, komissio katsoo, että toimenpide A on arvoltaan alentuneita omaisuuseriä koskevan toimenpiteen yleisten periaatteiden mukainen sekä sisämarkkinoiden periaatteiden mukainen, kuten 284 kappaleessa selostetaan.
(302)
Se, että ABN AMRO Group luopui vakavaraisuusvaatimuksen kevennyksestä pian sen jälkeen kun se pani täytäntöön Basel II -vaatimukset, vahvistaa jälkikäteen analyysin, joka esitettiin 294-301 kappaleessa.
6.3 Tuen, joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelman ja ajan tasalle saatetun marraskuun 2010 rakenneuudistussuunnitelman arviointi rakenneuudistustiedonannon perusteella
(303)
Kun otetaan huomioon tuen määrä ja kohdeala, joita on kuvattu edellä olevissa kappaleissa, ja etenkin se, että pääomankorotustuki ylittää 2 prosenttia riskipainotetuista omaisuuseristä, komissio uskoo, että perusteellinen rakenneuudistus rakenneuudistustiedonannon 4 kohdan mukaisesti on tarpeen.
6.3.1 Elinkelpoisuus
(304)
Rakenneuudistussuunnitelman olisi osoitettava, että pankin strategia perustuu johdonmukaiseen konseptiin ja että pankki on palauttanut pitkän aikavälin elinkelpoisuudensa ilman valtion tukea.
(305)
Kuten jo 5 päivänä helmikuuta 2010 tehdyssä päätöksessä pääteltiin, FBN:n ja ABN AMRO N:n liiketoimintamallit eivät perustuneet liialliseen riskinottoon tai kestämättömiin lainakäytäntöihin. Ne olivat kuitenkin kumpikin liian heikkoja ja niiltä puuttui valmiudet tietyillä keskeisillä aloilla sen seurauksena, että ne olivat eronneet emokonserneistaan. Kun ABN AMRO N:n emoyhtiö hajotettiin, sillä ei juuri ollut yhteyksiä suurempiin yrityksiin, sillä ei enää ollut kansainvälistä verkkoa ja siltä puuttui useita tuotteita ja tietoteknisiä valmiuksia. Ero emoyhtiöstä vaikutti voimakkaasti myös FBN:ään. Sen rahoitus oli voimakkaasti riippuvainen tukkumarkkinoista. ABN AMRO Groupin joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelma (kuin myös ajan tasalle saatettu marraskuun 2010 rakenneuudistussuunnitelma) osoittaa, että ABN AMRO N:n ja FBN:n integrointi vähentää merkittävästi kummankin erillisen yksikön heikkoutta. FBN:n ja ABN AMRO N:n yhdistäminen auttoi lievittämään joitakin näistä puutteista. ABN AMRO N:n suuri vähittäis- ja yksityispankkitoiminta kattoi suuren määrän talletuksia, mikä paransi integroidun ryhmän rahoitusprofiilia, FBN ratkaisi osittain ongelman ABN AMRO N:n kansainvälisen verkoston puuttumisesta ja yhdessä niillä oli paremmat valmiudet ratkaista esimerkiksi tietotekniikkaan liittyviä ongelmia (koska niiden ei tarvinnut kummankin erikseen rakentaa uutta järjestelmäalustaa ja muita tukityökaluja).
(306)
Rahoituslaskelmat osoittivat, että yritysten yhdistelmä pystyisi rakenneuudistusprosessin lopussa kattamaan kulunsa ja saavuttamaan kohtuullisen, noin […] prosentin oman pääoman tuottoasteen. Yhtiö toimisi kannattavasti myös stressitilanteessa ja sen vakavaraisuussuhdeluvut pysyisivät vähimmäisvaatimusrajan yläpuolella. Näin ollen yhtiön pääomapuskuri vaikuttaa riittävän vahvalta (valtion eri toimenpiteiden jälkeen) kestämään tulevia vaikeuksia joutumatta turvautumaan uudestaan valtioon.
(307)
Kuten vuoden 2008 jälkipuoliskon ja vuoden 2009 alkupuoliskon luvut osoittivat, täysin elinkelpoisen yrityksen aikaansaamiseksi on ratkaisevan tärkeää saavuttaa riitävän korkeat nettokorkotuotot. Tämän vuoksi joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelma ja ajan tasalle saatettu marraskuun 2010 rakenneuudistussuunnitelma voidaan todeta yhteensopiviksi rakenneuudistustiedonannon elinkelpoisuusvaatimusten kanssa ainoastaan, jos ABN AMRO Group pyrkii saavuttamaan nettokorkotuotot, jotka on määritelty ja saatettu ajan tasalle marraskuun 2010 rakenneuudistussuunnitelmassa. ABN AMRO Groupin olisi raportoitava edistymisestään komissiolle säännöllisesti, vähintään vuosineljänneksittäin. Jos ABN AMRO Group havaitsee poikkeamia ennakkoarvioihin verrattuna, sen olisi heti toteutettava korjaavia toimia.
(308)
Rakenneuudistussuunnitelman olisi sisällettävä tarvittavalla tavalla eriteltyjä laskelmia. Rakenneuudistus edellyttää myös luopumista sellaisista toiminnoista, jotka jäisivät keskipitkällä aikavälillä rakenteellisesti tappiollisiksi (119). Komissio suhtautui 5 päivänä helmikuuta 2010 tehdyn päätöksen 120 kappaleessa epäilevästi siihen, oliko Prime Fund Solutions -yksikön (joka oli kärsinyt merkittäviä, Madoff-huijaukseen liittyviä tappioita vuonna 2008) elinkelpoisuusongelmat ratkaistu soveltuvalla tavalla. Tämä kysymys ratkesi, kun kyseinen yksikkö myytiin Credit Suisselle (ks. myös 74 kappale). Tarkat yksikkötason laskelmat osoittavat, että kaikki yksiköt vaikuttivat tuloksiin positiivisesti sekä perusskenaariossa että stressiskenaariossa. Komissio voi näin ollen päätellä, että ei ole muita yksiköitä, joilla olisi rakenteellisia kannattavuusongelmia, ja tämän perusteella uudet luovutukset eivät ole tarpeen yhtiön elinkelpoisuuden parantamiseksi.
6.3.2 Vastuunjako / välttämätön vähimmäismäärä
(309)
Rakenneuudistussuunnitelman olisi osoitettava selkeästi, että tuki on rajoittunut välttämättömään vähimmäismäärään. Valtion ei pitäisi yksinään kantaa rakenneuudistuksen kuluja vaan mahdollisimman suuri osa taakasta kuuluu niille, jotka ovat sijoittaneet pankkiin. Toisin sanoen pankin ja sen osakkeenomistajien olisi osallistuttava rakenneuudistukseen mahdollisimman paljon omilla varoillaan. Rakenneuudistustuki olisi rajoitettava niin, että se kattaa kustannukset, jotka ovat välttämättömiä elinkelpoisuuden palauttamiseksi. Tämä tarkoittaa, että yritykselle ei pitäisi myöntää julkisia varoja, joita voitaisiin käyttää sellaisen markkinoita vääristävän toiminnan rahoittamiseen, joka ei liity rakenneuudistukseen, kuten hankintoihin (120).
(310)
Rakenneuudistustiedonannossa muistutetaan, että hankintakielto on välttämätön, jotta tuki pysyy välttämättömässä vähimmäismäärässä. Rakenneuudistustiedonannon 23 kohdassa todetaan, että ”yritykselle ei pitäisi myöntää julkisia varoja, joita voitaisiin käyttää sellaisen markkinoita vääristävän toiminnan rahoittamiseen, joka ei liity rakenneuudistukseen. Esimerkiksi muiden yritysten osakkeiden hankintaa tai uusia sijoituksia ei voida rahoittaa valtiontuella, ellei se ole välttämätöntä yrityksen elinkelpoisuuden palauttamiseksi.”
(311)
Rakenneuudistustiedonannossa yhdistetään hankintakielto kilpailun vääristymiseen. Tiedonannon 39 ja 40 kohdassa todetaan, että ”valtiontukea ei saa käyttää vahingoittamaan kilpailijoita, jotka eivät saa samanlaista julkista tukea” ja että ”pankkien ei pitäisi käyttää valtiontukea kilpailevien yritysten ostamiseen. Tämän ehdon olisi oltava voimassa vähintään kolme vuotta, ja sen voimassaolo voi jatkua rakenneuudistusvaiheen loppuun tuen ulottuvuudesta, määrästä ja kestosta riippuen.”.
(312)
Rakenneuudistustiedonannon 40 kohdan mukaisesti tukea voidaan pitää soveltuvana ainoastaan, jos ABN AMRO Group noudattaa tiukasti hankintakieltoa (121) kolmen vuoden ajan tämän päätöksen hyväksymispäivästä. Hankintakieltoa olisi jatkettava, jos Alankomaiden valtio omistaa yli 50 prosenttia ABN AMRO Groupista vielä kolmen vuoden kuluttuakin. Kieltoa ei kuitenkaan pitäisi jatkaa viittä vuotta pitempään. Vaikka osa tuesta on jo saatu takaisin, pankki ei voi maksaa takaisin joitakin toimenpiteitä (erityisesti toimenpiteet Z ja C) johtuen niiden muodosta (eli koska ne eivät olleet hybridejä velkasitoumuksia). Valtion omistajuuden päättyminen antaa vertailukohdan arvioida, milloin tuesta saatu etu lakkaa.
(313)
Komissio toteaa, että joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelma (jota on täydennetty 23 päivänä maaliskuuta 2010 heikoimman skenaarion mukaisilla rahoituslaskelmilla) osoitti jo, että ABN AMRO Groupista oli tullut elinkelpoinen kokonaisuus, jonka pitäisi saavuttaa kohtuullinen oman pääoman tuotto ja jonka odotetaan tuottavan kohtuullista voittoa heikossakin taloustilanteessa. Ajan tasalle saatettu marraskuun 2010 rakenneuudistussuunnitelma vahvisti tämän analyysin. Elinkelpoisuuden palautuminen ei ole hankintojen varassa. Näin ollen hankintakielto ei haittaa elinkelpoisuuden palautumista.
(314)
Komissio katsoo, että hybridi-instrumenttien kuponkikoron maksamisen ja osto-option kieltoja ei rakenneuudistustiedonannon 26 kappaleen nojalla voida välttää (122). Rakenneuudistuksen yhteydessä toimenpiteet, jotka vähentävät omien varojen kokonaismäärää, eivät vastaa vastuunjaon ja välttämättömän vähimmäismäärän tavoitetta.
(315)
Kuten rakenneuudistustiedonannon 26 kappaleessa todetaan, ”pankkien ei kuitenkaan pitäisi käyttää valtiontukea omista varoista (oma pääoma ja etuoikeusasemaltaan huonompi velka) suoritettavan korvauksen maksamiseen silloin kun ne eivät saa toiminnastaan riittävää tuottoa.”. ABN AMRO Groupin joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelman (joka on saatettu ajan tasalle marraskuun 2010 rakenneuudistussuunnitelmalla) tarkan analyysin perusteella komissio voi päätellä, että ABN AMRO Groupin pitäisi noin kahdessa vuodessa palauttaa elinkelpoisuutensa, mistä on osoituksena kohtuullinen noin […] prosentin oman pääoman tuottoaste vuosina 2012 ja 2013. Tässä yhteydessä hydridi-instrumenttien kuponkikoron ja osto-option kaksivuotiset (123) kiellot vaikuttavat kohtuulliselta vastuunjaolta yhtiön pääomanomistajien puolelta (124). Näin ollen tukea voidaan pitää soveltuvana ainoastaan, jos asetetaan kaksivuotinen hybridi-instrumenttien kuponkikoron maksamisen ja osto-option kielto, jotka määritellään tarkemmin tämän päätöksen 8 artiklassa. Kieltoja olisi sovellettava myös FBNH Preferred Shares -osakkaisiin komission 5 päivänä helmikuuta 2010 tehdyn päätöksen johdanto-osan 130 kappaleessa ilmaiseman epäilyn poistamiseksi.
(316)
Muissa tapauksissa tarvitaan toimenpiteitä vastuun jakamiseksi siten, että pelastetuilla pankeilla on sopiva vastuu niiden aiemman toiminnan seurauksista, mikä kannustaa niitä ja muita toimimaan jatkossa järkevämmin. Tämä seikka koskee vähemmän tätä tapausta, koska yhtiön ongelmat liittyivät pitkälti entiseen emoyhtiöön Fortis SA/NV:hen (ks. 6.3.3 ”Kilpailun vääristymistä rajoittavat toimenpiteet”). Tämän vuoksi vastuunjaon näkökulmasta voidaan hyväksyä myös se, että muita suurempia luovutuksia ei toteutettu lukuun ottamatta luopumista PFS:stä ja Intertrustista, joiden yhteenlaskettu osuus liiketoiminnan kokonaistuotoista oli […] prosenttia ja riskipainotetuista omaisuuseristä […] prosenttia.
6.3.3 Kilpailun vääristymistä rajoittavat toimenpiteet
(317)
Kilpailun vääristymistä rajoittaviin toimenpiteisiin liittyy tässä tapauksessa joitakin epätavallisia piirteitä.
(318)
Rakenneuudistustiedonannon 28 kohdassa määritellään, minkälaista kilpailun vääristymistä voi tapahtua, kun valtiontukea annetaan rahoitusjärjestelmän vakauttamiseksi järjestelmäkriisissä: ”Silloin kun pankit kilpailevat tuotteidensa ja palveluidensa paremmuudella, ne pankeista, jotka ottavat liian suuria riskejä ja/tai tukeutuvat kestämättömiin liiketoimintamalleihin, menettävät lopulta markkinaosuuksiaan ja joutuvat mahdollisesti vetäytymään markkinoilta, kun tehokkaammat kilpailijat lisäävät markkinaosuuttaan tai markkinoille tulee uusia tehokkaampia kilpailijoita. Valtiontuki pitkittää liiallisen riskinoton ja kestämättömien liiketoimintamallien aiemmin synnyttämiä kilpailun vääristymiä ylläpitämällä keinotekoisesti tuensaajien markkinavoimaa. Se saattaa näin aiheuttaa edunsaajien moraalikatoa ja heikentää tukea vaille jääneiden kilpailijoiden kannustimia kilpailla, sijoittaa ja innovoida.”.
(319)
Kuten 3 päivänä joulukuuta 2008 tehdyssä päätöksessä selitetään, Fortis SA/NV:n ja Fortis Bank SA/NV:n vaikeudet johtuivat liiallisesta riskistä: i) Fortis Bank SA/NV sijoitti suuren määrän rahaa strukturoituihin luottoihin ja ii) Fortis SA/NV päätti ostaa ABN AMRO N:n korkealla hinnalla. Jotta tällaisille pankeille voitaisiin myöntää tukea, komissio vaatii tuensaajan markkinaosuuden merkittävää supistamista. Komissio toteaa, että Fortis SA/NV onkin hajotettu neljään osaan: belgialaiset ja kansainväliset vakuutusvarat ovat edelleen osa julkisesti noteerattua Fortis SA/NV:tä (jonka uudeksi nimeksi Fortis SA/NV:n romahdettua tuli Ageas); BNP Paribas on ostanut Fortis Bank SA/NV:n ja BGL:n; Alankomaiden valtio on ostanut FBN:n (ABN AMRO N mukaan luettuna); Alankomaiden valtio osti lisäksi alankomaalaisen vakuutustoiminnan (125). Toisin sanoen Fortis SA/NV on hajotettu pienempiin osiin, ja Fortis Bank SA/NV on jaettu kahteen osaan (126).
(320)
Komissio toteaa, että tässä päätöksessä käsiteltäviin toimenpiteisiin FBN:n ja ABN AMRO N:n hyväksi liittyy erityispiirteitä, jotka poikkeavat muista rakenneuudistustapauksista, joita se on joutunut tässä kriisissä käsittelemään, myös toimenpiteistä Fortis Bank SA/NV:n ja Fortis SA/NV:n hyväksi. Tässä tapauksessa on kyse siitä, että FBN ja ABN AMRO N eivät tarvitse valtiontukea ensisijaisesti siksi, että niiden johto olisi tehnyt huonoja päätöksiä. Niiden valtiontuen tarve ei johdu esimerkiksi liiallisten riskien kertymisestä niiden sijoitus- tai antolainaustoiminnasta tai siitä, että ne olisivat noudattaneet kestämätöntä hinnoittelupolitiikkaa. Myöskään Fortis SA/NV:n ja Fortis Bank SA/NV:n vaikeudet eivät johtuneet riskialttiista antolainauksesta tai hinnoittelusta vähittäis-, yksityis- tai liikepankkitoiminnassa, vaan nämä toiminnat olivat tuottavia. Näin ollen komissio katsoo, että tuki FBN:lle ja ABN AMRO N:lle vääristää kilpailua huomattavasti vähemmän kuin tuki rahoituslaitoksille, joille oli kertynyt liiallisia riskejä. Tämän vuoksi komissio katsoo, että uudet luovutukset eivät ole tarpeen.
(321)
Olisi kuitenkin varmistettava, että FBN ja ABN AMRO N eivät käytä valtiontukea kasvuun kilpailijoiden kustannuksella esimerkiksi noudattamalla kestämätöntä hinnoittelupolitiikkaa tai ostamalla muita rahoituslaitoksia. Jos näin tapahtuisi, tuki heikentäisi tukea vaille jääneiden kilpailijoiden kannustimia kilpailla, sijoittaa ja innovoida ja saattaisi heikentää kannustimia rajatylittävään toimintaan heikentämällä Alankomaiden markkinoiden houkuttelevuutta.
(322)
Valtiontukea voidaan tämän vuoksi pitää soveltuvana ainoastaan, jos on toteutettu riittävät toimenpiteet sen varmistamiseksi, että valtiontukea ei käytetä kilpailijoiden vahingoksi, kun osa kilpailijoista ei saanut samanlaista julkista tukea. Tukea saaneiden ja tukea saamattomien pankkien toimintaedellytysten pitäisi olla tasavertaiset. Olisi myös vältettävä sitä, että valtiotuki heikentää tukea vaille jääneiden kilpailijoiden kannustimia kilpailla, sijoittaa ja innovoida ja että luodaan esteitä markkinoille pääsylle, mikä voisi vähentää rajat ylittävää toimintaa.
(323)
Rakenneuudistustiedonannon mukaan tällaisten rajoitusten luonne ja muoto riippuu tuen määrästä ja sen myöntämiseen liittyvistä ehdoista ja olosuhteista sekä niiden markkinoiden ominaisuuksista, joilla tuensaajapankki toimii. Tuen määrää on käsitelty luvussa 6.1.3 ”Tuen määrittäminen”. Tuen myöntämiseen liittyviä erityisehtoja ja olosuhteita on käsitelty tämän luvun alussa. Kuten rakenneuudistustiedonannon 32 kohdassa mainitaan, pankin koolla ja suhteellisella merkityksellä markkinoillaan on myös merkitystä. Jos rakenneuudistuksen kohteena olevan pankin markkinaosuus on supistunut, lisätoimenpiteiden tarve on epätodennäköisempi. Tämän vuoksi olosuhteet, joiden perusteella tuki voidaan todeta soveltuvaksi, liittyvät pääasiassa vähittäis- ja yksityispankkitoimintaan, sillä yhtiö oli jo merkittävästi supistanut markkinaosuuttaan liikepankkitoiminnassa luopumalla New HBU:sta.
(324)
Tukea voidaan pitää rakenneuudistustiedonannon mukaisena sillä ehdolla, että ABN AMRO Group panee täytäntöön 325-329 kappaleessa kuvatut toimenpiteet.
(325)
Vähittäis- ja yksityispankkitoiminnan osalta tukea voidaan pitää soveltuvana, jos ABN AMRO Group ei ole hintajohtaja tavallisten säästö- ja asuntolainatuotteiden sektorilla. Rakenneuudistustiedonannon 44 kohdan mukaisesti ABN AMRO Groupin ei pitäisi tarjota hintaehtoja, joihin tukea saamattomat kilpailijat eivät pysty.
(326)
Koska hintajohtajuuskielto saattaisi olla tehottomampi sektoreilla, joihin kuuluu paljon räätälöityjä tuotteita (kuten Alankomaiden yksityispankkitoiminnassa, josta tehtiin erillinen kantelu), tarvitaan rakenneuudistustiedonannon 44 kohdan mukainen lisäehto, jotta tukea voitaisiin pitää soveltuvana. ABN AMRO Groupin on pyrittävä saavuttamaan sellaiset nettokorkotulot kuin komissio on esittänyt 8 päivänä marraskuuta 2010. ABN AMRO Groupin olisi tämän vuoksi toteutettava tarvittavat toimet heti kun se havaitsee, että se on alittamassa ennusteet, varsinkin jos tämä johtuu matalista korkomarginaaleista.
(327)
Koska hintajohtajuuskieltoa on vaikea toteuttaa ja valvoa yksityispankkitoiminnassa, on välttämätöntä soveltaa muita sopivia keinoja tehokkaan kilpailun varmistamiseksi, kuten markkinoilletuloa edistäviä toimenpiteitä rakenneuudistustiedonannon 44 kohdan mukaisesti. Jotta tuki voitaisiin todeta tältä osin soveltuvaksi, ABN AMRO Groupin on toteutettava toimenpide, joka helpottaa pankin vaihtamista. Käytännössä tämä tarkoittaa sitä, että ABN AMRO Groupin olisi katettava omat hallinto-, siirto- ja toimenpidekulunsa, joita sille koituu Private Banking NL:n asiakkaista ja jotka ovat suoraa seurausta yksityispankkisuhteen päättämisestä ja salkkujen siirtämisestä (127). Tätä toimenpidettä olisi sovellettava kahden peräkkäisen kuukauden ajan alkaen mahdollisimman pian mutta viimeistään vuoden kuluessa tämän päätöksen hyväksymispäivästä. Heti kun tämä kahden kuukauden jakso alkaa, pankki ilmoittaa kaikille yksityispankkiasiakkailleen yksiselitteisellä tavalla niille tarjotusta mahdollisuudesta. ABN AMRO Groupin olisi myös toimitettava komissiolle näyttö siitä, että asiakkaiden siirrot on toteutettu tavanomaisten menettelyjen mukaisesti ja käsitelty viipymättä.
(328)
Jos toimenpiteet tarpeettoman kilpailun vääristymisen rajoittamiseksi ja etenkin erityistoimenpiteet vähittäis- ja yksityispankkitoiminnan alalla toteutetaan oikein, niillä ratkaistaan asianmukaisesti kantelun tekijän esittämät seikat. Näitä seikkoja tutkiessaan komissio havaitsi, että ABN AMRO oli hinnoitellut joitakin tuotteitaan tilapäisesti tappiollisesti, mutta hinnoittelu tapahtui olosuhteissa, joissa likviditeetistä oli puutetta ja kaikki pankit kilpailivat aggressiivisesti asiakkaiden säästöistä. Samalla tilanteeseen vaikutti MoneYoun käynnistämiseen (josta oli päätetty jo ennen Fortis SA/NV:n romahdusta) liittyvä erityistilanne.
(329)
Rakenneuudistustiedonannon 44 kohdassa mainitaan myös, että pankit eivät saa tuoda valtion tukea esiin kilpailuetuna, kun ne markkinoivat rahoitustarjouksiaan. Näin ollen ehtona sille, että tuki voidaan todeta soveltuvaksi, on se, että ABN AMRO Group ei käytä valtiontukea markkinointikampanjoissaan ja tiedotuksessaan sijoittajille kolmen vuoden aikana. Kieltoa pitäisi jatkaa enintään viideksi vuodeksi niin pitkään kuin Alankomaiden valtiolla on vähintään 50 prosentin osakkuus ABN AMRO Groupista.
(330)
Kilpailun kohtuuttoman vääristymisen näkökulmasta komissio pitää luopumista PFS:stä ja Intertrustista hyvänä asiana. Luopuminen PFS:stä vähentää yhtiön houkuttelevuutta institutionaalisten asiakkaiden silmissä, kun taas Intertrust tarjosi muun muassa palveluita, jotka olisivat saattaneet vahvistaa yksityispankkitoimintaa. Niinpä sen myynti saattaa auttaa kilpailijoita parantamaan kilpailuasemiaan verrattuna ABN AMRO Mees Piersoniin. Komissio katsoo myös, että se, että osa tuesta on maksettu takaisin, vähentää osaltaan kilpailun vääristymistä. Komissio suhtautuu myönteisesti myös 75 kappaleessa kuvattuun osinkopolitiikkaan.
6.3.4 Päätelmät
(331)
Jos kaikki 6.2 ja 6.3 luvussa kuvatut ehdot pannaan oikein täytäntöön, joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelma (saatettuna ajan tasalle marraskuun 2010 rakenneuudistussuunnitelmalla) antaa riittävän näytön siitä, että ABN AMRO Groupin pitkän aikavälin elinkelpoisuus on palautunut. Joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelma (saatettuna ajan tasalle marraskuun 2010 rakenneuudistussuunnitelmalla) sisältää riittävän vastuunjaon ja riittävät toimenpiteet kilpailun tarpeettoman vääristymisen ehkäisemiseksi. Komissio voikin näillä ehdoilla todeta, että joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelma (saatettuna ajan tasalle marraskuun 2010 rakenneuudistussuunnitelmalla) on rakenneuudistustiedonannon mukainen.
7. PÄÄTELMÄT
Komissio päättelee, että Alankomaat on rikkonut SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohtaa pannessaan laittomasti täytäntöön luvussa 6.1.3 ”Tuen määrittäminen” luetellut valtiontukitoimenpiteet. Tuki voidaan kuitenkin katsoa soveltuvaksi, jos 6.2 ja 6.3 luvussa esitetyt ja tämän päätöksen artiklaosassa tarkemmin kuvatut ehdot pannaan täytäntöön.
Komissio ottaa huomioon, että Alankomaiden valtio on poikkeuksellisesti hyväksynyt sen, että tämän päätöksen teksti annetaan ainoastaan englannin kielellä,
ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Alankomaiden valtion ABN AMRO Groupille antama valtiontuki soveltuu sisämarkkinoille 3-9 artiklassa määritellyin ehdoin.
Valtiontukea myönnettiin seuraavasti:
-
pääomankorotustuki 4,2 miljardin euron arvosta FBN:lle ja 5,45 miljardin euron arvosta ABN AMRO N:lle, ja
-
71,7 miljardia euroa likviditeettitukea.
2 artikla
Tässä päätöksessä sovelletaan seuraavia määritelmiä:
a)
”ABN AMRO Group” tarkoittaa ABN AMRO Groupia ja sen kokonaan omistamia suoria tai välillisiä tytäryhtiöitä, mukaan luettuina yksiköt, joissa ABN AMRO Groupilla on yrityskeskittymien valvonnasta 20 päivänä tammikuuta 2004 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 139/2004 (128), jäljempänä ’EY:n sulautuma-asetus’, tarkoitettu yksinomainen määräysvalta.
b)
”Olla ykkössijalla” tarkoittaa tarjota houkuttelevinta hintaa.
c)
”Vähittäisasiakas” tarkoittaa kaikkia henkilöasiakkaita (vastakohtana yritysasiakkaille).
d)
”Vakiomuotoiset vähittäissäästö- ja talletustuotteet” tarkoittaa kaikkia vakiomuotoisia vähittäis- ja talletustuotteita, jotka kattavat minä tahansa ajankohtana vähintään 85 prosenttia ABN AMRO Groupin tuotteiden määrästä vähittäissäästö- ja talletusmarkkinoilla.
e)
”Vakiomuotoiset asuntolainatuotteet” tarkoittaa kaikkia vakiomuotoisia vähittäis- ja talletustuotteita, jotka kattavat minä tahansa ajankohtana vähintään 85 prosenttia ABN AMRO Groupin tuotteiden määrästä asuntolainasektorilla.
f)
Private Banking NL tarkoittaa kaikkia liiketoimintayksikkö Private Bankingin asiakkaita lukuun ottamatta niitä, jotka ovat osa Private Banking Internationalia (129).
3 artikla
1. Ilman komission ennakkolupaa ABN AMRO Group ei saa olla ykkössijalla vähittäisasiakkaiden vakiomuotoisten säästö- ja talletustuotteiden osalta niiden […] rahoituslaitosten keskuudessa, joilla on määrällisesti suurin markkinaosuus Alankomaiden vähittäissäästömarkkinoilla jollakin seuraavista sektoreista:
-
säästötilit
-
1 vuoden määräaikaistalletukset
-
2 vuoden määräaikaistalletukset
-
3 vuoden määräaikaistalletukset
-
4 vuoden määräaikaistalletukset sekä
-
5 vuoden määräaikaistalletukset.
Sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään, jos kolme rahoituslaitosta yhdessä on ykkössijalla niiden […] rahoituslaitosten keskuudessa, joilla on suurin markkinaosuus jollakin Alankomaiden vähittäissäästö- ja talletusmarkkinasektorilla, ABN AMRO Group saa olla samalla tasolla näiden kolmen rahoituslaitoksen kanssa kyseisen sektorin vakiomuotoisten tuotteiden osalta.
2. Ilman komission ennakkolupaa ABN AMRO Group ei saa olla ykkössijalla vakiomuotoisten asuntolainatuotteiden osalta niiden […] rahoituslaitosten keskuudessa, joilla on suurin markkinaosuus Alankomaiden vähittäisasuntolainamarkkinoilla.
Sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään, jos kolme rahoituslaitosta yhdessä on ykkössijalla niiden […] rahoituslaitosten keskuudessa, joilla on suurin markkinaosuus Alankomaiden asuntolainamarkkinoilla, ABN AMRO Group saa olla samalla tasolla näiden kolmen rahoituslaitoksen kanssa kyseisen vakiomuotoisen asuntolainatyypin osalta.
3. Sen varmistamiseksi, että 1 ja 2 kohtaa noudatetaan, ABN AMRO Group seuraa jatkuvasti ja vähintään viikottain niiden […] muiden rahoituslaitosten, joilla on määrältään suurin markkinaosuus kyseisistä Alankomaiden säästömarkkinoista, tarjoamia ehtoja siltä osin kuin nämä ehdot on julkisesti saatavissa. Jos näiden […] muiden rahoituslaitosten luvut eivät ole julkisesti saatavissa, ne korvataan markkinaosuusjärjestyksessä seuraavaksi suurimpien rahoituslaitosten luvuilla.
Heti kun ABN AMRO Group havaitsee tarjoavansa jotakin tuotettaan edullisempaan hintaan kuin hinta, joka sen on sallittua tarjota tämän artiklan 1 ja 2 kohdan perusteella, se ilmoittaa asiasta komissiolle. Se muuttaa välittömästi tuotteen hintaa ja soveltaa hinnanmuutosta mahdollisimman nopeasti.
Vähittäissäästö- ja talletustuotteiden osalta ABN AMRO Group soveltaa hinnanmuutosta kymmenen päivän kuluessa päivästä, jolloin se huomasi ehdoissa eron. Jos ero kuitenkin koskee tuotteita, joiden hintaa voidaan muuttaa ainoastaan kuukauden lopussa ja eron huomaamisen ja kuukauden lopun välillä on vähemmän kuin 10 työpäivää, ABN AMRO Group soveltaa muutosta ensimmäisen tilaisuuden tullen seuraavan kuukauden lopusta alkaen.
Asuntolainojen osalta ABN AMRO Group mukauttaa hinnoitteluaan kymmenen työpäivän kuluessa päivästä, jolloin se huomasi ehdoissa eron, ja muutosta sovelletaan 15 työpäivän kuluessa siitä, kun ero ehdoissa huomattiin.
4. Edellä 1 ja 2 kohdassa määriteltyjä ehtoja sovelletaan kolmen vuoden ajan tämän päätöksen hyväksymispäivästä. ABN AMRO Group toimittaa komissiolle raportin näiden ehtojen noudattamisesta neljännesvuosittain ja viimeistään kahden viikon kuluessa ABN AMRO Groupin neljännesvuosittaisten tulosten julkaisemisen jälkeen.
4 artikla
1. ABN AMRO Group tekee parhaansa toteuttaakseen komissiolle toimittamansa joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelman, sellaisena kuin se on saatettuna ajan tasalle marraskuun 2010 rakenneuudistussuunnitelmalla, mukaiset suunnitelmat, myös nettokorkotuottojen osalta. Marraskuun 2010 suunnitelmat toteutetaan ABN AMRO Groupin konsolidoidulla tasolla.
ABN AMRO Group raportoi komissiolle neljännesvuosittain esittäen suunnitelmien jakautumat ja varsinaiset luvut (nettokorkotuotot mukaan luettuina) joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelmassa sekä marraskuun 2010 rakenneuudistussuunnitelmassa määriteltyjen neljän segmentin osalta, jotka ovat Retail Banking, Private Banking NL, Private Banking International ja Commercial & Merchant Banking.
ABN AMRO Group voi toimittaa komissiolle perustellun pyynnön tarkistaa sen suunnitelmia (nettokorkotuotot mukaan luettuina) ulkopuolisten olosuhteiden muutosten mukaisesti.
2. ABN AMRO Group esittää nettokorkotuottolaskelmista erittelyn määriin ja marginaaleihin jaoteltuna konsolidoidulla tasolla ja yksityispankkitoiminnan tasolla.
ABN AMRO Group raportoi komissiolle neljännesvuosittain ja viimeistään kahden viikon kuluessa sen neljännesvuosittaisen tuloksen julkaisemisen jälkeen ja tuo esiin, ovatko konsolidoidulla tasolla saavutetut nettokorkotuotot 1 kohdassa tarkoitettujen suunnitelmien mukaiset. Raportissa esitetään myös vertailu ennakoitujen ja toteutuneiden marginaalien välillä konsolidoidulla tasolla ja yksityispankkitoiminnan tasolla.
Jos konsolidoidulla tasolla saavutetut nettokorkotuotot eivät ole suunnitelmien mukaiset, ABN AMRO Group esittää raportissa toimenpiteet, jotka se on toteuttanut näiden suunnitelmien toteuttamiseksi.
3. Edellä 1 ja 2 kohdassa määriteltyjä velvoitteita sovelletaan kolmen vuoden ajan tämän päätöksen hyväksymispäivästä.
5 artikla
1. ABN AMRO Group ei hanki yli [0 - 7] prosentin määräysvaltaa missään yrityksessä.
2. Poiketen 1 kohdasta ABN AMRO Group voi tehdä hankintoja, jos sen kaikista tällaisista hankinnoista yhteensä kolmen vuoden kuluessa tämän päätöksen hyväksymispäivästä maksama kumulatiivinen brutto-ostohinta (lukuun ottamatta velkojen omaksiottoa tai siirtämistä tällaisten hankintojen yhteydessä) on vähemmän kuin [0-600] miljoonaa euroa.
Edellä 1 kohdassa määriteltyä kieltoa ei sovelleta ABN AMRO Groupin tekemiin pääomasijoituksiin, jos ne soveltuvat sen liiketoimintasuunnitelmaan ja sen Private Equity -yksikön suunniteltuun budjettiin, joka on toimitettu komissiolle 5 päivänä lokakuuta 2010.
Edellä 1 kohdassa määriteltyä kieltoa ei myöskään sovelleta […] pääomaosuuksiin, joita ABN AMRO Groupin Energy, Commodities and Transportation -yksikkö on ottanut tavanomaisen rahoitustoiminnan tueksi, jos se soveltuu ABN AMRO Groupin liiketoimintasuunnitelmaan ja kyseisen yksikön suunniteltuun budjettiin, joka on toimitettu komissiolle 10 päivänä tammikuuta 2010.
ABN AMRO Group raportoi komissiolle neljännesvuosittain ja viimeistään kahden viikon kuluessa sen neljännesvuosittaisen tuloksen julkaisemisen jälkeen. Raportissa luetellaan Private Equity ja Energy, Commodities and Transportation -yksiköiden tekemät hankinnat. Raportissa annetaan tarkat tiedot myös ABN AMRO Groupin muista hankinnoista, joita sen sallitaan tekevän 1 kohdan nojalla.
3. Edellä 1 kohdassa määriteltyä kieltoa sovelletaan vähintään kolmen vuoden ajan tämän päätöksen hyväksymispäivästä tai siihen saakka, jolloin Alankomaiden omistusosuus ABN AMRO Groupista laskee alle 50 prosentin, siitä riippuen, kumpi tapahtuu myöhemmin. Kiellon soveltaminen lopetetaan viimeistään viiden vuoden kuluttua tämän päätöksen hyväksymispäivästä.
Jos 1 kohdassa määriteltyä kieltoa sovelletaan yli kolmen vuoden ajan tämän päätöksen hyväksymispäivästä, 2 kohdan ensimmäisen alakohdan perusteella sovellettavaa kumulatiivisen brutto-ostohinnan yhteismäärää korotetaan [0-200] miljoonalla eurolla vuodessa.
6 artikla
ABN AMRO Group ei saa mainostaa sitä, että valtio omistaa sen, eikä viitata mihinkään valtiolta saamaansa tukeen viestinnässään nykyisten tai potentiaalisten asiakkaiden ja/tai sijoittajien kanssa ainakaan kolmeen vuoteen tämän päätöksen hyväksymispäivästä tai siihen saakka, jolloin Alankomaiden omistusosuus ABN AMRO Groupista laskee alle 50 prosentin, siitä riippuen, kumpi tapahtuu myöhemmin. Kiellon soveltaminen lopetetaan viimeistään viiden vuoden kuluttua tämän päätöksen hyväksymispäivästä.
Kieltoa rajoittamatta ABN AMRO Group voi viitata siihen, että se on valtion omistama, ja mihin tahansa sen valtiolta saamaan tukeen silloin kun viittaus on sovellettavan lainsäädännön perusteella välttämätön.
7 artikla
1. ABN AMRO Group tarjoaa Private Banking NL:n asiakkaille mahdollisuuden päättää yksityispankkisuhteensa ABN AMRO Groupin kanssa ja siirtää sijoitussalkkunsa muihin pankkeihin. Tämä tarjous on voimassa kahden peräkkäisen kuukauden ajan, jäljempänä ’kyseinen ajanjakso’.
Kyseinen ajanjakso alkaa mahdollisimman pian tämän päätöksen hyväksymispäivästä siten, että se tarjoaa (tarvittaessa) kohtuullisen valmisteluajan, ja viimeistään vuoden kuluessa tämän päätöksen hyväksymispäivästä. ABN AMRO Group toimittaa komission hyväksyttäväksi kyseisen ajanjakson aloituspäivän vähintään neljä viikkoa ennen kyseisen ajanjakson suunniteltua aloitusaikaa.
2. ABN AMRO Group toimittaa kaikille Private Banking NL:n asiakkailleen 1 kohdassa kuvatun tarjouksen ehdot yksiselitteisellä tavalla viimeistään kyseisen ajanjakson ensimmäisenä päivänä. Tiedot, jotka ABN AMRO Group lähettää asiakkailleen, toimitetaan ensin komissiolle vähintään neljä viikkoa ennen tietojen lähettämistä asiakkaille.
3. ABN AMRO Group helpottaa yksityispankkisuhteiden päättämistä asiakkaiden pyynnöstä käyttäen tavanomaisia menettelyjä mahdollisimman pienin kuluin. Jos asiakas päättää siirtää positionsa ja/tai (niihin liittyvät) vakuusoikeudet ja jos siirto on mahdollinen siirron kohteena olevan pankin kannalta, ABN AMRO helpottaa siirtoa. Asiakkaille ilmoitetaan, että likvidoimisen sijasta on mahdollista siirtää positiot, ja niille ilmoitetaan molempien vaihtoehtojen kulut.
ABN AMRO Groupin on katettava omat hallinto-, siirto- ja toimenpidekulunsa, jotka ovat suoraan seurausta yksityispankkisuhteiden päättämisestä ja salkkujen siirtämisestä (130).
ABN AMRO Group ei ole velvollinen kattamaan muita asiakkaan rahoitusseuraamuksia.
8 artikla
ABN AMRO Group ei maksa kuponkikorkoa Tier 1 -ydinpääomainstrumenteille, Tier 1 -pääomainstrumenteille eikä Tier 2 -pääomainstrumenteille (mukaan luettuina hybridit pääomainstrumentit ja etuoikeutetut osakkeet), jotka on laskettu liikkeeseen ennen tämän päätöksen hyväksymispäivää, eikä se myöskään käytä osto-oikeuttaan näihin pääomainstrumentteihin ennen 10 päivää maaliskuuta 2013 (kyseinen päivä kieltoon mukaan luettuna), ellei se on oikeudellisesti velvollinen tekemään niin.
ABN AMRO Group voi laskea liikkeeseen uusia pääomainstrumentteja tämän päätöksen hyväksymispäivän jälkeen tai maksaa kuponkikorkoa tällaisista uusista pääomavälineistä ellei tällainen liikkeeseen laskeminen tai maksaminen johda velvollisuuteen maksaa kuponkikorkoa sen omista, olemassa olevista pääomavälineistä.
Poiketen ensimmäisestä alakohdasta ABN AMRO Group voi ostaa FCC-instrumentin (Fortis Capital Company Ltd:n liikkeeseen laskemat, määräämättömäksi ajaksi annetut ei-kumulatiiviset äänioikeudettomat class A/series I -osakkeet, yhteensä 87,5 miljoonaa euroa, tuotto 6,25 %).
ABN AMRO Group maksaa 10 päivään maaliskuuta 2013 (kyseinen päivä mukaan luettuna) saakka osingon kantaosakkeistaan vain, jos osingon määrä ylittää 100 miljoonaa euroa (131).
9 artikla
ABN AMRO Group maksaa viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2011 Alankomaiden valtiolle mukautetun koron lainoista, jotka on yksilöity komission sähköpostiviestissä Alankomaiden valtiolle 24 päivänä kesäkuuta 2010. Määrä, joka on mukautettu korolla, on 18 152 722 euroa.
10 artikla
Alankomaiden valtio ilmoittaa komissiolle kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiannosta toimenpiteistä, joita se on toteuttanut tämän päätöksen noudattamiseksi.
11 artikla
Tämä päätös on osoitettu Alankomaiden kuningaskunnalle.
Tehty Brysselissä 5 päivänä huhtikuuta 2011.