РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 13 юли 2011 година
относно вноските в полза на Interbev
(нотифицирано под номер C(2011) 4923)
(само текстът на френски език е автентичен)
(2012/131/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него (1),
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с член 108, параграф 2, първа алинея от ДФЕС и като взе предвид тези мнения,
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
(1)
След информацията, получена относно въпросната мярка, с писмо от 2 октомври 2001 г. Европейската комисия зададе въпроси на френските власти във връзка с нея. Постоянното представителство на Франция при Европейския съюз отговори на Комисията с писмо от 9 ноември 2001 г.
(2)
Тъй като е приведена в действие без предварително разрешение на Комисията, мярката е вписана в регистъра на помощите, за които не е постъпило уведомление, под номер NN 39/03.
(3)
Комисията откри процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от ДФЕС, относно въпросната помощ с писмо № C(2003) 2057 окончателен от 9 юли 2003 г.
(4)
Решението за откриване на процедурата бе публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (2). Комисията прикани другите държави-членки и заинтересованите трети страни да представят своите мнения относно въпросната помощ. Комисията не получи мнения от заинтересованите страни. Френските власти изпратиха своите мнения с писма от 8 и 10 октомври 2003 г., от 13 септември и от 29 ноември 2005 г.
(5)
На 25 февруари 2011 г. на Франция бе изпратено искане за допълнителна информация; на 29 март 2011 г. бе проведена среща.
(6)
Френските власти отговориха с писмо от 24 май 2011 г.
II. ОПИСАНИЕ НА МЯРКАТА
1. ВНОСКИ В ПОЛЗА НА INTERBEV
1.1. МЕЖДУБРАНШОВИТЕ ОРГАНИЗАЦИИ (МБО) И СИСТЕМАТА ОТ ДОБРОВОЛНИ ВНОСКИ, НА КОИТО Е ПРИДАДЕН ЗАДЪЛЖИТЕЛЕН ХАРАКТЕР
(7)
Междубраншовите организации (МБО) представляват групи по сектори на различни най-представителни браншове на селскостопанското производство и, в зависимост от случая, на преработката, пускането на пазара и разпространението, които са признати като междубраншови организации от компетентния административен орган. Тяхното съществуване, както и задачите и функционирането им, са регламентирани от член L.631-1 и следващите от Селскостопанския кодекс (code rural). За да бъде такава група призната, компетентните органи трябва да проверят дали са изпълнени различните критерии, и по-специално дали уставът им е законосъобразен (член L.632-1 от Селскостопанския кодекс) и дали организациите, влизащи в състава на МБО, са представителни.
(8)
МБО си поставят за цел да развиват дейности в интерес на всички звена в съответния сектор и могат да сключват споразумения с такава насоченост. На тези споразумения и събирането на доброволните вноски, предназначени за финансиране на дейностите, предвидени от споразуменията, може впоследствие да бъде придаден задължителен характер („да бъдат разширени“) с междуведомствено постановление за всички оператори от сектора, независимо дали са част от професионална организация, която е член на МБО, стига да съответстват на целите, определени от закона. Тези споразумения са насочени главно към по-добро опознаване на пазара, засилване на връзките между браншовете, подобряване на качеството и реклама на продуктите. Селскостопанският кодекс разрешава споразуменията да бъдат разширени само ако са насочени към „общ интерес“ чрез действия, „съответстващи на общия интерес и съвместими с правилата на Общата селскостопанска политика“ (вж. член L.632-3 от Селскостопанския кодекс).
(9)
Правилата за събиране и разпределяне на доброволните вноски, на които е придаден задължителен характер, са регламентирани поотделно от всяко споразумение на МБО.
1.2. РОЛЯТА НА ДЪРЖАВАТА
(10)
Въпреки че МБО са частни юридически лица и че финансирането им е осигурено чрез вноски от съответния сектор, функционирането на системата на доброволни задължителни вноски изисква намесата на държавата, по-специално по следните правила:
а)
преди всяко искане за разширение МБО трябва да бъде призната от държавните органи и да бъде в съответствие с целите на националната селскостопанска политика и на Общата селскостопанска политика (вж. съображения 7 и 8);
б)
след като бъдат признати, МБО могат да поискат от държавата да придаде на споразуменията им задължителен характер с междуведомствено постановление за разширение. По този начин всеки оператор от съответната област на производство дължи доброволната задължителна вноска, събирана от представителна МБО (вж. съображение 8);
в)
в съответствие с член L.632-8-1 от Селскостопанския кодекс компетентните органи са адресати на отчетите за дейността на всяка МБО и за прилагането на всяко от разширените споразумения.
2. ЦЕЛ НА ПОМОЩТА
(11)
Целта на въпросната помощ е насърчаване на изследователската и развойната дейност, техническата помощ и рекламата в полза на животновъдния сектор.
2.1. ВНОСКИ, ВЪВЕДЕНИ ОТ INTERBEV
(12)
Предмет на настоящото решение са два вида междубраншови вноски, на които е придаден задължителен характер от държавните органи. Става въпрос, от една страна, за вноски за месо и карантия, предназначени за консумация от човека, от едър рогат добитък и от овце, и за живи животни от рода на едрия рогат добитък и от рода на овцете, изпращани в държавите от ЕС или изнасяни („вноска за месото“), и, от друга страна, за вноска в полза на Националния фонд за животновъдство („вноска за НФЖ“).
(13)
Междубраншовите споразумения за въвеждане на вноските в полза на Interbev, предмет на настоящото решение, са, както следва:
Вноски за месото
Вноски в полза на Националния фонд за животновъдство (НФЖ)
Споразумения МБО
Постановление за разширение
Споразумения МБО
Постановление за разширение
25.7.1995 г.
18.12.1995 г.
15.6.1994 г.
18.12.1995 г.
12.6.2001 г.
19.9.2001 г.
19.4.2001 г.
(14)
Националното междубраншово сдружение за живи животни и месо (Interbev) е френската междубраншова организация за сектора на живите животни и месото. Тя е учредена на 9 октомври 1979 г. по инициатива на организациите, представляващи отрасъла на живите животни и месото в секторите говеда, овце и коне, и е призната с наредбата от 18 ноември 1980 г. (3) Нейната задача е да защитава и да развива общите интереси на животновъдството и на промишлените, занаятчийските и търговските дейности на сектора. Interbev бе призната през 1980 г. като междубраншова организация за сектора на живите животни и месото. В състава ѝ влизат 13 национални браншови организации, представляващи различните професии в стопанския сектор на живите животни и месото: животновъди, търговци на живи животни, касапи, търговци на едро, индустриалци, дистрибутори.
(15)
Двете ѝ основни задачи са сключването на междубраншови споразумения и взаимната комуникация. Към това се добавят програми за изследвания в сектора на месото. Междубраншовите споразумения, подписани в сдружението, определят правилата за дейността на сектора. Тези споразумения могат да бъдат представени на държавните органи в рамките на процедурата по разширение. След узаконяването на разширението със съвместно постановление на министрите на земеделието и на икономиката, мерките, предвидени от междубраншово споразумение, придобиват задължителен характер за всички оператори в сектора.
2.2. ВНОСКА ЗА МЕСОТО
(16)
С междубраншово споразумение от 25 юли 1995 г., което бе разширено с постановление от 18 декември 1995 г. (4), Interbev въведе вноска за месото и карантията, предназначени за консумация от човека, от рода на едрия рогат добитък и от рода на овцете, както и върху живи животни от рода на едрия рогат добитък и от рода на овцете, изпращани в държавите от ЕС или изнасяни
(17)
Вноската бе наложена върху три категории месо и/или животни, определени както следва:
а)
вноска за месото и карантията, предназначени за консумация от човека, от животни, заклани във Франция: опредена в размер на 0,084 френски франка (FRF) (5) на 1 kg кланичен труп и заплащана от физическото или юридическото лице, което е собственик или съсобственик на животното към момента на клането му;
б)
вноска за месото, вкарано или внесено за консумация във Франция: опредена в размер на 0,042 FRF/kg и заплащана от физическото или юридическото лице, което е първи собственик или съсобственик на месото на територията на страната;
в)
вноска върху живите животни от рода на едрия рогат добитък и от рода на овцете, изпращани за държава от ЕС или изнасяни: опредена в размер на 7 FRF/kg и заплащана от физическото или юридическото лице, което е последен собственик или съсобственик на животните на територията на страната.
(18)
Междубраншовото споразумение от 25 юли 1995 г. бе заменено от друго междубраншово споразумение от 12 юни 2001 г., което бе разширено с постановление от 19 септември 2001 г. (6) В член 1 от постановлението се определя, че споразумението е разширено за период, който завършва три години след датата на публикуване на това постановление, т.е. на 30 септември 2004 г.
(19)
Междубраншовото споразумение от 12 юни 2001 г. предвиждаше продължаване на предишното положение относно категорията на съответните меса и/или животни при увеличаване на размера на вноската: 0,1574 FRF (0,024 EUR) за месото и карантията, предназначени за консумация от човека, от животни, заклани във Франция; 0,0656 FRF (0,010 EUR) за месото, вкарано или внесено за консумация във Франция; 11,15 FRF (1,7 EUR) за живите животни от рода на едрия рогат добитък и от рода на овцете, изпращани в държава от ЕС или изнасяни.
(20)
Споразумението от 12 юни 2001 г. предвиждаше също възможност за частично възстановяване на вноската за месото в момента на изпращането му в държава от ЕС или на износа му в трети държави. Ставката на възстановяване беше 0,0656 FRF/kg (0,010 EUR).
(21)
Разширенията, извършени през 1995 г. и 2001 г., изключиха от механизма вноската за месото, вкарано или внесено за консумация във Франция. Следователно за тези продукти не се заплаща задължителната вноска за месото.
2.3. ВНОСКА ЗА НФЖ
(22)
С междубраншово споразумение от 15 юни 1994 г., разширено с постановление от 18 декември 1995 г. (7) и постановление от 19 септември 2001 г. (8), Interbev въведе вноска в полза на Националния фонд за животновъдство. Последното постановление определя, че споразумението е разширено за период, който завършва три години след датата на публикуване на това постановление, т.е. на 30 септември 2004 г.
(23)
Този браншови фонд, управляван в рамките на Националната конфедерация по животновъдство (НКЖ), е създаден за постигането на следните две основни цели: от една страна, да насърчи преструктурирането на организациите за услуги и да им помогне да се приспособят към бъдещите потребности на все по-малобройните животновъди, принудени да прилагат политиките на Общността за управление на производството, и, от друга страна, да допринесе за запазване на съвместните инструменти за генетично подобряване и приложни изследвания, които ще останат занапред ключови фактори за конкурентоспособността на животновъдството.
(24)
Вноска, предназначена за финансирането на този фонд, се събира от физическите или юридическите лица, които са собственици или съсобственици на животни от рода на едрия рогат добитък и от рода на овцете, заклани във Франция. Съгласно последните данни, предоставени от френските власти, тази вноска е била определена в размер на 0,02 FRF/kg (0,003 EUR) за нето тегло на заклано животно (или на 7 FRF/глава за говеда, 2,40 FRF/глава за телета и 0,36 FRF/глава за овце - съответно 1,05, 0,36 и 0,054 EUR).
(25)
Според френските власти приходите от тази вноска се използват за генетичното подобряване, генетичната информационна система, биотехнологията и икономическите проучвания.
2.4. ДЕЙНОСТИ, ФИНАНСИРАНИ ОТ ТЕЗИ ВНОСКИ
(26)
Ресурсите на Interbev, постъпващи от вноските за месото, се използват за три вида дейности, а именно:
а)
комуникация и реклама в полза на сектора;
б)
техническа помощ;
в)
изследвания и експерименти.
(27)
Що се отнася до комуникацията и рекламата, става въпрос по-специално за финансиране на кампании по различни теми, свързани с качествените месни продукти, като по-общи кампании по телевизията и радиото за говеждото месо, както и дейности за връзки с обществеността. Финансират се също рекламни дейности на външните пазари, като участие в търговски изложения и реклама.
(28)
Дейностите за техническа помощ са свързани по-специално със сертифицирането и категоризирането на животновъдните стопанства, с оглед премахване на ограниченията пред операторите, участващи в тези дейности. Interbev изготвя освен това общи спецификации в полза на отраслите и участва в разпространението и въвеждането на харта на добрите практики на животновъдство и на кодекс за добри работни практики в сектора на месото, като взема накрая участие и в изясняване на трансакциите в целия сектор.
(29)
Изследователските и експерименталните дейности са най-подходящи за нуждите на отрасъла, тъй като са насочени по-специално към безопасността на храните, управлението на качеството и благосъстоянието на животните.
(30)
Ресурсите на Interbev, постъпващи от вноските за НФЖ, се използват за следните дейности:
а)
съвместни дейности за генетично подобряване;
б)
компютризирана система за управление на информационните системи за животновъдните стопанства;
в)
приложни изследвания;
г)
икономически проучвания;
д)
разни дейности.
3. ПРОДЪЛЖИТЕЛНОСТ НА РАЗСЛЕДВАНАТА МЯРКА
(31)
Настоящото решение се отнася до периода 1996 г.-2004 г. - годината на изтичане на валидността на последното междубраншово споразумение, което е предмет на настоящата процедура.
4. ПОЛУЧАТЕЛИ
(32)
Получатели на разглежданата мярка за помощ са животновъдите на говеда и овце.
(33)
Основните крайни получатели на разглежданата мярка за помощ са производителите, преработвателите и дистрибуторите на селскостопански продукти. Предвидено е някои от дейности да могат да бъдат извършвани за сметка на последните от частни предприятия.
(34)
Настоящото решение не засяга становището на Комисията относно съвместимостта на процедурата по подбора на доставчиците на услуги, на които е възложено изпълнението на дейностите на Interbev, с правилата за възлагане на обществени поръчки.
5. ПРИЧИНИ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ПРОЦЕДУРАТА (9)
(35)
Що се отнася преди всичко до характера на конкретните вноски, Комисията отбеляза, че на тях им е придаден задължителен характер от френското правителство в рамките на процедура по разширение на междубраншовите споразумения. Разширението на споразуменията е направено чрез приемане на постановление, публикувано в Официалния вестник на Френската република. Оттук следва, че за тези вноски е бил необходим акт на държавен орган, за да имат пълен ефект. Поради това при откриването на процедурата по разследване Комисията счете, че става въпрос за един вид парафискални вноски, т.е. за публични ресурси, и че тази помощ е неправомерна, тъй като за нея не е постъпило уведомление.
(36)
В съответствие с точка 194 от Насоките на Общността за държавната помощ в земеделието и горското стопанство през 2007-2013 г. (10) (наричани по-долу „Насоките за земеделието“) всяка неправомерна помощ следва да се оценява в съответствие с правилата и насоките, действащи към момента, когато помощта е предоставена. Тези Насоки за земеделието се прилагат от 1 януари 2007 г. Предходните насоки, Насоки на Общността относно държавната помощ за земеделието през 2000-2006 г. (11), се прилагаха от 1 януари 2000 г. Следователно всяка помощ, предоставена след тази дата, следва да бъде оценявана в контекста на насоките от 2000 г. От друга страна, помощите, предоставени преди тази дата, следва да бъдат оценявани в контекста на разпоредбите и на установената съдебна практика, приложими преди 1 януари 2000 г. Разследваната помощ е предоставяна от 1996 г. нататък.
(37)
По отношение на държавната помощ, финансирана чрез парафискална вноска, финансираните с помощта дейности, както и финансирането на самата помощ следва да бъдат разследвани от Комисията.
5.1. ПОМОЩТА
5.1.1. Рекламни дейности
(38)
Комисията припомни, че съвместимостта на помощта, предоставена до 1 януари 2002 г., трябва да бъде проверена в контекста на Рамката за националните помощи за реклама на селскостопанските продукти и някои продукти, които не са изброени в приложение II към Договора за ЕИО (12), и че съвместимостта на помощта, предоставена след тази дата, трябва да бъде проверена в контекста на Насоките на Общността, приложими към държавните помощи за реклама на продуктите, изброени в приложение I от Договора за ЕО, и за някои продукти, които не са изброени в приложение I (13). Двата текста се основават по същество на едни и същи принципи, като предвиждат по-специално отрицателни и положителни критерии, които следва да бъдат спазвани. Що се отнася до тавана на помощта, тези дейности следва да бъдат финансирани от сектора в размер на не по-малко от 50 % от разходите. В конкретния случай мерките са били финансирани изцяло чрез парафискални вноски и финансовият принос на операторите достига по определение това равнище. Ето защо на етапа на откриване на процедура по разследване Комисията счете, че приложимите условия са изпълнени.
5.1.2. Дейности за осигуряване на техническа помощ
(39)
Комисията припомни, че съвместимостта на помощта, предоставена до 1 януари 2000 г., трябва да бъде проверена в контекста на практиката на Комисията, основана на предложението за полезни мерки във връзка с помощта, предоставена от държавите-членки в сектора на животновъдството и на продуктите от животновъдството (14), и че съвместимостта на помощта, предоставена след тази дата, трябва да бъде проверена в контекста на Насоките за земеделието. Практиката на Комисията, приложима до 2000 г., и Насоките за земеделието се основават по същество на едни и същи принципи. Следователно помощта, предоставена в размер на 100 % от допустимите разходи, е разрешена за този вид помощи. Освен това помощта следва да бъде достъпна за всички оператори, които са потенциално заинтересовани. Ето защо на етапа на откриване на процедура по разследване Комисията счете, че приложимите условия са изпълнени.
5.1.3. Изследователски и експериментални дейности
(40)
Комисията припомни, че съвместимостта на помощта трябва да бъде проверена в контекста на Рамката на Общността за държавните помощи за изследователска и развойна дейност (15) и на Съобщението на Комисията за изменение на тази рамка (16). Следователно съвместим с вътрешния пазар е размер на помощта, достигащ до 100 %, при условие че са изпълнени следните четири условия: помощта представлява общ интерес за сектора; информацията се публикува в подходящи всекидневници; резултатите от дейностите се представят по еднакъв начин - изразени както в стойност, така и в разход на време; помощта отговаря на международните търговски критерии, възприети от ЕС. Ето защо на етапа на откриване на процедура по разследване Комисията счете, че приложимите условия са изпълнени.
5.1.4. Дейности, финансирани от вноската за НФЖ
(41)
Комисията искаше да си изясни точния характер на дейностите, финансирани от вноската за НФЖ, чиято цел е да насърчи преструктурирането на организациите за услуги и да им помогне да се приспособят към бъдещите потребности на животновъдите, както и да допринесе за запазване на общите инструменти за подобряване на генетичния материал и за приложни изследвания. Приходите от тази вноска се използват според френските власти за генетичното подобряване, генетичната информационна система, биотехнологията и икономическите проучвания. Тези данни бяха недостатъчни, за да може Комисията да установи съвместимостта на въпросните действия с приложимите разпоредби на Общността. На етапа на откриване на процедура по разследване Комисията не можа следователно да достигне до заключението, че дейностите, финансирани от вноската за НФЖ, са съвместими с Договора за ЕО (17).
5.2. ФИНАНСИРАНЕ НА ПОМОЩТА
5.2.1. Вноска за месото
(42)
От 1 януари 1996 г. нататък вноската се налага, наред с другото, върху живи животни от рода на едрия рогат добитък и от рода на овцете, изпратени в други държави-членки, както и върху продукти от тяхното месо, изпращани в други държави-членки, въпреки че за последните през 2001 г. е въведено частично възстановяване на тази вноска. Съгласно решение на Съда на Европейския съюз (наричан по-долу „Съдът на ЕС“) (18) дадена такса следва да се разглежда като представляваща нарушение на забраната срещу дискриминация, установена в член 110 от ДФЕС, ако предимствата, свързани с насочването на постъпленията, са в полза на онези от облаганите национални продукти, които се преработват или пускат на националния пазар, като се компенсира частично понасяната от тези продукти тежест и така се поставят в по-неизгодно положение изнасяните национални продукти.
(43)
На етапа на процедурата по разследване Комисията счете, че постъпленията от таксата върху продуктите и живите животни, изпращани в други държави-членки, предназначена за финансиране на дейностите по реклама, техническа помощ, изследвания и експерименти, извършвани от Interbev, могат да представляват финансиране на помощ, несъвместимо с вътрешния пазар съгласно Договора и по-специално член 107 от него, и че следователно финансираната по този начин държавна помощ би била несъвместима с посочения договор. В действителност вноската би могла да постави в по-неблагоприятно положение производството на животни с оглед на износа им в други държави-членки, тъй като предназначението на приходите може по своята същност да постави в по-благоприятно положение националната продукция, пускана на пазара във Франция, за сметка на изнасяната национална продукция, и размерът на вноската не е съобразен с различните печалби, реализирани от националните продукти при пускането им в продажба във Франция или извън Франция.
5.2.2. Вноска за НФЖ
(44)
Въз основа на информацията, получена при откриването на официална процедура по разследване, Комисията не разполагаше при самата процедура по разследване с данни, сочещи, че тази вноска е била наложена за вносни животни или за животни, изпращани в други държави-членки.
6. СЪВМЕСТИМОСТ НА ДОБРОВОЛНИТЕ ЗАДЪЛЖИТЕЛНИ ВНОСКИ СЪС СИСТЕМАТА НА ОБЩАТА ОРГАНИЗАЦИЯ НА ПАЗАРА
(45)
По въпроса за съвместимостта на доброволните задължителни вноски със системата на общата организация на пазара (наричана по-долу „ООП“) в контекста на решението от 22 май 2003 г. по дело Freskot (19), Комисията счита, че в конкретния случай доброволните задължителни вноски не засягат, пряко или косвено, цените на въпросните крайни продукти, защото те не влияят върху цените на продуктите, които се определят от свободния пазар. Така тежестта върху месните продукти и отглежданите животни се неутрализира от предимството, предоставяно от финансираните дейности. Следователно може да се приеме, че въздействието на вноските върху цените е много ограничено или изобщо няма такова.
III. МНЕНИЯ НА ФРАНЦИЯ
(46)
С писма от 8 и 10 октомври 2003 г. френските власти представиха своите мнения относно решението на Комисията за откриване на процедурата, предвидена по член 108, параграф 2 от ДФЕС, по отношение на разглежданата тук мярка за помощ.
(47)
С писма от 13 септември и 29 ноември 2005 г. френските власти представиха други мнения в отговор на исканията за допълнителна информация, изпратени от Комисията.
(48)
В резултат на искането за допълнителна информация, изпратено от Комисията на 25 февруари 2011 г., и на срещата на 29 март 2011 г. френските власти представиха други мнения с писмо от 24 май 2011 г.
(49)
Френските власти отбелязват, че според Комисията ресурсите, постъпващи от такива междубраншови вноски, на които е придаден по този начин задължителен характер, могат да бъдат приравнени с парафискални такси, които могат да предизвикат нарушаване на конкуренцията на вътрешния пазар. Френските власти отбелязват също така, че за мерките е трябвало да бъде представено уведомление. По-нататък те изтъкват следните съображения:
1. ОБХВАТ НА РАЗСЛЕДВАНЕТО НА КОМИСИЯТА СЪГЛАСНО ФРЕНСКИТЕ ВЛАСТИ
(50)
Що се отнася до вноските, събрани по силата на междубраншовите споразумения от 15 юни 1994 г. в полза на фонда за животновъдство и от 18 декември 1995 г. в полза на Interbev, френските власти считат, че Комисията е започнала тяхното разследване с писма от 16 януари 1995 г. (помощ NN 34/95) и от 18 март1996 г., и го е приключила с писмо (SG (96) D/6396) от 15 юли 1996 г. със заключението, че „въпросните мерки попадат изключително в обхвата на Регламент (ЕИО) № 2328/91 на Съвета и следва да бъдат разследвани съгласно цитирания регламент. Всъщност член 35, параграф 2 от този регламент изключва прилагането на членове 92 и 93 от Договора“.
(51)
В отговор на Комисията, която изтъкна, че навремето не се е произнесла по другите мерки, осъществени от Interbev (тъй като досие NN 34/95 се е отнасяло само до инвестициите, насочени към преструктуриране на стопанствата за отглеждане на говеда с бозаещи малки), френските власти заявиха, че в отговор на писмо на Комисията от 18 март 1996 г. те са се произнесли, както следва: „Националният фонд за животновъдство има действително за цел […] да подобри селекцията в животновъдството и да подпомогне изследванията, и по-специално генетичните. […]“ (писмо от 13 септември 2005 г.).
(52)
Френските власти следователно считат, че Комисията е била много добре информирана относно наличието на дейности по комуникация, реклама, изследвания и експерименти, финансирани от Interbev, и е имала възможност в рамките на това досие да отправи към френските власти искания за допълнителна информация. Тъй като Комисията не е реагирала на това съобщение, френските власти са достигнали до заключението, че изпратената информация е била достатъчна за Комисията.
(53)
В по-късен отговор на Комисията, в който е изпратено искане за допълнителна информация (30 май 1996 г.) във връзка с горепосоченото писмо, френските власти, от една страна, твърдят, че така и не са получили искания за допълнителна информация, а, от друга страна, считат, че бездействието на Комисията между 30 май 1996 г. и 2 октомври 2001 г. представлява мълчаливо приемане на съвместимостта на мерките, за които е била уведомена.
(54)
Освен това френските власти заявяват, че Комисията е била уведомена за дейностите по комуникация, осъществени от Interbev в рамките на дело C 18/95, във връзка с мерките в полза на сектора на овцете.
(55)
Следователно, тъй като оттогава Комисията не е проучвала тези споразумения, според френските власти те правомерно са приели, че Комисията не се противопоставя на прилагането им.
(56)
При тези условия френските власти считат, че настоящата процедура се отнася само до междубраншовото споразумение от 12 юни 2001 г.
(57)
В писмото си от 24 май 2011 г. и при срещата на 29 март 2011 г. френските власти най-после представиха на Комисията данни относно целия разглеждан период.
2. ПРИЧИНИ, ОБОСНОВАВАЩИ НЕПРЕДСТАВЯНЕТО НА УВЕДОМЛЕНИЕ ЗА ПОМОЩТА СПОРЕД ФРЕНСКИТЕ ВЛАСТИ
(58)
Що се отнася до дейностите, осъществени благодарение на ресурсите от събраните вноски по силата на новите междубраншови споразумения от 12 юни 2001 г. в полза на Interbev и НФЖ, френските власти не са счели за необходимо да представят уведомление за тях, тъй като те са финансирани изключително от частни ресурси, получени от съответния сектор.
3. ДЕЙНОСТИ, ОСЪЩЕСТВЕНИ ОТ INTERBEV
(59)
Що се отнася до дейностите, осъществени от Interbev, френските власти отбелязват, че в резултат на анализа на представената им информация с писмо от 9 ноември Комисията счита, че те са съвместими с Насоките на Общността за държавната помощ в земеделието през 2000-2006 г. и с Насоките на Общността, приложими към държавните помощи за реклама на селскостопанските продукти и на някои продукти, които не са изброени в приложение I. Френските власти потвърждават, че през периода, към който се отнася настоящото решение, Interbev е финансирал тези дейности по реклама, техническа помощ, изследвания и експерименти при същите условия, каквито са изложените в писмото от 9 ноември 2001 г.
4. ДЕЙНОСТИ ЗА ИЗСЛЕДВАНИЯ И ЕКСПЕРИМЕНТИ, ОСЪЩЕСТВЕНИ ЧРЕЗ НФЖ
(60)
Що се отнася до НФЖ, с писмо в отговор на решението за откриване на процедура (8 и 10 октомври 2003 г.) френските власти представиха следните обяснения.
(61)
Дейностите, осъществени благодарение на ресурсите на НФЖ, са дейности за техническа помощ и приложни изследвания. Френските власти потвърдиха, че те са разработени в съответствие с точки 14 и 17 от Насоките на Общността за държавната помощ в земеделието през 2000-2006 г.
(62)
Прави се преди всичко уточнението, че ресурсите, събрани от НФЖ, са използвани за следните дейности:
а)
съвместни дейности за генетично подобряване;
б)
компютризирана система за управление и информационна система за животновъдните стопанства;
в)
приложни изследвания;
г)
икономически проучвания;
д)
разни дейности.
4.1. ДЕЙНОСТИ В ОБЛАСТТА НА ГЕНЕТИКАТА
(63)
В областта на генетиката участието на НФЖ е строго ограничено до участие в някои съвместни дейности, осъществявани в рамката на Националната система за генетично подобряване и определени от Националната комисия за генетично подобряване (CNAG), в която участват представители на държавата, на бранша, на изследователската дейност и на образователните институции.
(64)
Финансовите средства, предоставени от НФЖ, са предназначени основно за участие в дейностите на отдела по генетика на Института за животновъдство, чиито главни задачи са: подпомагане на организациите, които на място съдействат за генетичното подобрение на преживните животни; изготвяне, поддържане и актуализиране на спецификациите, определящи процедурите на място; контрол на процедурите по оползотворяване и регистриране на общите информационни системи за данните, необходими за генетична оценка на разплодните животни; адаптиране на процедурите за индексация в партньорство с INRA; въвеждане на процедури за обмен на данни на международно равнище и разпространение на официалния указател.
4.2. ОБНОВЯВАНЕ И РАЗВИТИЕ НА ИНФОРМАЦИОННИТЕ СИСТЕМИ В ЖИВОТНОВЪДСТВОТО
(65)
В рамките на дейността си по обновяване и развитие на информационните системи в животновъдството, НФЖ дава своя принос за обновяването на генетичната информационна система (ГИС). Започнало през 1995 г., това обновяване се наложи като начин за модернизиране на общата информационна система, въведена преди повече от 20 години, и нейното унифициране, с оглед да се осигури по-ефективно управление на генетичните данни, като се даде същевременно възможност за включване на новите функционалности, необходими за индексацията, и да се намалят разходите.
(66)
От друга страна, НФЖ взе участие в проучването на икономическата, техническата и правната целесъобразност на един проект за браншова информационна система в животновъдството (SPIE), чиято цел е да се осигури браншовото и междубраншовото оползотворяване на официалните данни за идентификация и на другите данни, които могат да се вземат.
4.3. УЧАСТИЕ В ОБЛАСТТА НА ПРИЛОЖНИТЕ ИЗСЛЕДВАНИЯ
(67)
Редица програми за приложни изследвания бяха подпомогнати от НФЖ, чиято задача е да продължи участието си в проучвания, насочени към теми от общ интерес за сектора на животновъдството, като например помощта за програмата за приложни изследвания и трансфер на биотехнологиите за репродукция (прехвърляне на ембриони, определяне на пола, оплождане ин витро). Тези работи се отнасят до новите техники в ембриологията, които са особено интересни с оглед бъдещото използване на молекулярните маркери и на дейностите по селекция, подпомогната от маркери. Програмата по-конкретно включва значително повишаване на резултатността при класическото прехвърляне на ембриони, разработване и оптимизиране на френския метод за определяне на пола на ембрионите, разработване на метода за овоцитна пункция при използване на ехограф, подобряване на техниката на оплождане ин витро.
(68)
НФЖ взе също участие в пилотния проект за изследвания на хомоложната рекомбинация. Проектът, управляван от INRA и използващ метода на трансгенезата, се отнасяше до контролирана модификация на генома на животните и бе насочен към включването на трансген на предварително избрано място в ДНК. Тази процедура имаше за цел да открие пътя за заместване на един ген с друг, без да се използват генетично модифицирани организми.
(69)
Освен това НФЖ взе участие в програмата IDEA за електронната идентификация на едрия рогат добитък и овцете. Той даде също принос за финансирането на националните проекти, одобрени в рамките на програмата на Общността IDEA, насочена към подобряване на надеждността на идентификацията на животните чрез използване на нови техники и електроника.
4.4. ИКОНОМИЧЕСКИ ПРОУЧВАНИЯ
(70)
НФЖ трябваше да участва във финансирането на икономически проучвания, необходими на животновъдните организации, по-специално за да се отговори на въпросите, поставяни от последователните реформи на ОСП, разширяването на Европа, кризите от последните години и развитието в международен контекст.
(71)
Всички тези проучвания са извършени под ръководството на група, наречена „Икономическа група за животновъдство“ (ИГЖ), под егидата на Института за животновъдство, който осигурява съгласуваността между различните изследвания, поискани от бранша, и взаимното им допълване с извършваните на други места изследвания.
(72)
Извършените проучвания се състоят от мониторинг на конюнктурата в секторите за мляко и за месо във Франция и в Европа, ежемесечни финансови справки със задълбочен анализ на икономическите аспекти на производството на животни във Франция, в Европа и в целия свят, специфични изследвания, като мониторинг на цените, на производствените разходи, на преговорите в Общността и в СТО.
(73)
Икономическата обсерватория, създадена в рамките на ИГЖ, обединява конкретните данни за функционирането на животновъдните стопанства, събрани чрез мрежите за животновъдство, и осигурява полезното взаимодействие между макроикономическия и микроикономическия подход.
4.5. РАЗНИ ДЕЙНОСТИ
(74)
НФЖ е призван, от друга страна, да подкрепя стриктно започването на новите обединителни проекти, имащи за цел да насърчат адаптирането на животновъдството към социално-икономическите промени, като например създаване на харта на добрите практики в животновъдството, които се налагат като най-важният общ подход от този вид в Европа, и започването на проекта за комуникация относно професията на животновъда след втората криза със СЕГ, за да се възстанови разбирателството между животновъди и граждани.
4.6. РАМКА НА ОБЩНОСТТА
(75)
Френските власти подчертаха, че всички финансирани дейности са наистина от общ интерес за всички говедовъди и овцевъди; никога не е ставало въпрос за дейности, ползата от които би се ограничила до единични оператори или до отделни групи оператори.
(76)
Финансовото участие на НФЖ е най-често под 50 % от разходите за тези работи и изследвания. То може да бъде над 50 % в някои единични проекти, но размерът на помощта не надвишава в никакъв случай 100 %.
4.6.1. Техническа помощ
(77)
Икономическите проучвания се финансират, като се спазва, от една страна, ограничението от 100 000 EUR на животновъд за период от три години и, от друга страна, правилото за достъп на всички животновъди до техните резултати.
4.6.2. Приложни изследвания
(78)
Френските власти потвърдиха, че данните от всяко икономическо проучване, както и събраните след завършването на всяка изследователска програма, когато са окончателни, получават широко разпространение. Систематично се публикуват и разпространяват резултатите от всички дейности, подпомогнати от фонда, за да могат животновъдите и техните организации по места да се възползват от тях и да имат достъп без никаква дискриминация.
(79)
Използват се два големи канала за разпространение: каналът на браншовите животновъдни организации и този на Института по животновъдство с помощта на технически и икономически публикации, разпространявани широко сред животновъдите и техниците.
(80)
Като се има предвид, че тези работи представляват общ интерес, не се предвижда употребата на резултатите за търговски цели. Същинската полза от тези дейности е за всички говедовъди и овцевъди, до които се разпространяват теоретичните и практическите резултати от тях.
(81)
За финансираните изследвания не се допуска пряко заплащане на производителите и преработвателите.
5. ВНОСКИ ЗА ВНОСА НА ЖИВОТНИ И МЕСО
5.1. ЗА ВНОСКИТЕ В ПОЛЗА НА INTERBEV
(82)
Относно таксуването на вкараното във Франция месо от животновъдни стопанства в други държави-членки или от трети държави, съгласно данните, изпратени на няколко пъти от френските власти, Комисията можа да установи, че междуведомствените постановления за разширение на междубраншовите споразумения от 1995 г. и 2001 г. винаги са изключвали от обхвата си вноските за вносното месо.
5.2. ЗА ВНОСКИТЕ В ПОЛЗА НА НФЖ
(83)
Комисията освен това установи, че вноската, събирана в полза на НФЖ, би могла да бъде приложена към животни, отгледани извън националната територия, но вкарани във Франция, за да бъдат заклани там.
(84)
В писмото си от 6 октомври 2003 г. френските власти признаха уместността на това възражение въз основа на принципите на правото на Общността. Затова те поеха задължението да изменят текста на споразумението, с оглед да се изключи каквато и да било вноска за животните, отгледани извън националната територия, но вкарани във Франция, за да бъдат заклани там. Френските власти предложиха да предоставят новия текст на Комисията, когато новото споразумение бъде окончателно договорено и подписано.
(85)
Те добавиха, че на практика вносът на живи животни е така или иначе много ограничен и не създава опасност от нарушаване на конкуренцията. По данни на митническите органи внесените „възрастни угоени говеда“ са били съответно 24 933 глави през 2001 г. и 22 250 глави през 2002 г. Общо в страната се колят от порядъка на 4 милиона глави, така че живият внос е само 0,58 % от общия брой на закланите животни. От друга страна, над 70 % от този внос е на животни с висок клас по конформация и висока цена, предназначени за потребителска ниша, характерна за Северна Франция. Като се имат предвид средните цени на вноса на тези животни (по данни на митниците 1,50 EUR/kg живо тегло или 2,5 EUR/kg нето), събраната вноска в полза на НФЖ за тези животни е била от порядъка на една хилядна от стойността на животното.
(86)
Според френските власти събраните доброволни задължителни вноски са, от една страна, минимални, тъй като неплащането им за вносните животни е било често явление, което после е станало систематично, а, от друга страна, размерът на въпросната доброволна задължителна вноска, отнесен към стойността на животните, е толкова малък, че не би могъл да доведе до нарушаване на конкуренцията. В своето писмо от 24 май 2011 г. френските власти представиха примерни изчисления на вноските и изявления на предприятия, доказващи, че практиката на възстановяване може да се прилага в някои случаи, без обаче да е задължителна.
(87)
С писма от 13 септември 2005 г. и 24 май 2011 г. френските власти потвърдиха, че от 2003 г. нататък вноската за НФЖ се събира само за животните, отгледани и заклани във Франция (20).
6. ВНОСКИ ЗА ЖИВОТНИТЕ И МЕСОТО, ИЗПРАЩАНИ В ДРУГИ ДЪРЖАВИ-ЧЛЕНКИ
6.1. ЗА ВНОСКИТЕ В ПОЛЗА НА INTERBEV
(88)
Относно вноската за месото, изпращано в други държави-членки, Комисията обърна внимание върху възможен риск от дискриминация, свързан със система на вноски, която не взема под внимание изпращането извън националната територия на някои продукти, подлежащи на заплащане на вноски, и изрази опасения, че подобна мярка поставя в по-благоприятно положение националните продукти, пуснати на пазара във Франция.
(89)
Както е изложено в съображение 16 и следващите, за месото, изпращано в други държави-членки, се заплаща доброволна задължителна вноска от 0,0126 EUR/kg, а след междубраншовото споразумение от 12 юни 2001 г. - доброволна задължителна вноска от 0,024 EUR/kg. Освен това след посоченото споразумение бе предвидена система за възстановяване в размер на 0,010 EUR/kg.
(90)
Що се отнася до доброволните задължителни вноски, събирани за животните, изпращани в други държави-членки, в своето писмо от 24 май 2011 г. френските власти представиха обяснения, доказващи, че посочените доброволни задължителни вноски са пропорционални на печалбите от дейностите, финансирани от тези вноски.
(91)
Френските власти обясниха, че изпращаните живи животни са били неугоени отбити животни от рода на едрия рогат добитък. Както бе посочено в съображение 17 и следващите, за тези животни се е заплащала доброволна задължителна вноска, изчислявана на глава, а не на килограм месо.
(92)
Френските власти представиха тогава изчисление, което дава възможност да се прецени съответствието между вноската на глава и на килограм. В действителност в междубраншовото споразумение от 25 юли 1995 г. се посочва, че доброволната задължителна вноска е 0,084 FRF/kg от кланичен труп и че доброволната задължителна вноска при изпращане на живи животни е 7 FRF на глава възрастно говедо (член 4). От друга страна, едно неугоено отбито животно тежи от порядъка на 250 до 280 kg живо тегло, от което се получава средно 163 kg месо (коефициент 65 %). По този начин вноската от 7 FRF на глава съответства на вноска от 0,042 FRF/kg, което е около половината от вноската, дължима за месото.
(93)
Междубраншовото споразумение от 12 юни 2001 г. продължи действието на този механизъм при запазване на същото съответствие. Сумите (в евро) бяха, както следва: доброволна задължителна вноска (ДЗВ) при клане от 0,024 EUR/kg от кланичен труп (член 2) и ДЗВ при изпращане на живи животни от 1,7 EUR/глава възрастно говедо (член 4). По този начин вноската от 1,7 FRF на глава съответства на вноска от 0,0104 FRF/kg, което е около половината от вноската, дължима за месото.
(94)
Според френските власти общите постъпления (38 136 670 EUR) от доброволната задължителна вноска, получена от продуктите, изпращани в други държави-членки (живи животни и месо), представлява 15 % от общата сума на постъпленията от всички доброволни задължителни вноски, получени от Interbev през периода 1995-2004 г. (252 855 282 EUR). Следвайки общ подход за периода 1995-2004 г., френските власти считат, че посочените постъпления са определени правилно и в съответствие с дейностите, от които биха се облагодетелствали продуктите, изпращани в други държави-членки.
(95)
Освен това френските власти посочват, че животните и месото, изпращани извън Франция, са се облагодетелствали, от една страна, от действия, извършвани извън националната територия, в размер на 21 490 848 EUR, а, от друга страна, от дейностите, които са били от полза за всички животни и продукти, за където и да са били предназначени те. Френските власти смятат, че е правилно от тази сума от действия, полезни за всички животни и продукти и възлизаща на 91 231 075 EUR, да се счита, че само 28 280 000 EUR са финансирали дейности, осъществени извън националната територия.
(96)
Дейностите, отнасящи се конкретно до изнесените животни и продукти, са били по-специално рекламни операции (като например: международни изложения, дейности за браншова информация и връзки с обществеността, зелена седмица в Берлин, курсове за обучение по разфасовка в чужбина). Дейностите, отнасящи се до всички животни и продукти, за които и пазари да са били предназначени във Франция и извън Франция, са били по-специално рекламни дейности, като кампании за „качествено европейско говеждо“, карантията, „породите за месо“, и някои изследвания по безопасност на храните, благосъстояние на животните, управление на качеството, характеризиране на продукта, сертифициране или проследяване на говеждо и телешко месо, резултатите от които са широко разпространени както във Франция, така и извън Франция.
(97)
Френските власти считат, че продуктите, изпращани извън Франция, са спечелили от междубраншовите дейности общо сумата от 49 770 000 EUR. Тази сума следва да се съпостави с доброволните задължителни вноски, които те е трябвало за изплатят, в размер на 38 136 670 EUR. Частта от доброволните задължителни вноски, изплатена от изнесената френска продукция през периода 1995-2004 г., е сравнима с печалбите, които тя е получила от дейностите, финансирани от Interbev.
6.2. ЗА ВНОСКИТЕ В ПОЛЗА НА НФЖ
(98)
В писмото си от 13 септември 2005 г. френските власти потвърдиха, че за самите изпращани продукти не са се дължали вноски в полза на НФЖ.
IV. ОЦЕНКА НА ПОМОЩТА
(99)
Членове 107 и 108 от ДФЕС се прилагат към всички селскостопански продукти от приложение I към него, обхванати от правилата на общата организация на пазара (всички селскостопански продукти, с изключение на конското месо, пчелния мед, кафето, алкохола от селскостопански произход, оцета, получен от алкохол, и корка), в съответствие с различните регламенти, уреждащи общата организация на съответните пазари.
1. НАЛИЧИЕ НА ПОМОЩ ПО СМИСЪЛА НА ЧЛЕН 107, ПАРАГРАФ 1 ОТ ДФЕС
(100)
В съответствие с член 107, параграф 1 от ДФЕС, освен изключенията, предвидени от посочения Договор, всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар.
(101)
Членове 107-109 от ДФЕС се прилагаха през разглеждания период в сектора на говеждото и телешкото месо в съответствие с член 40 от Регламент (ЕО) № 1254/1999 на Съвета (21) относно общата организация на пазара за тези продукти. До приемането на последния те се прилагаха в същия сектор в съответствие с член 24 от Регламент (ЕИО) № 805/68 на Съвета от 27 юни 1968 г. относно общата организация на пазара на говеждо и телешко месо (22). Същите членове се прилагаха в секторите на овчето и козето месо в съответствие с член 23 от Регламент (ЕО) № 2529/2001 на Съвета от 19 декември 2001 г. относно общата организация на пазара на овче и козе месо (23). До приемането на последния те се прилагаха в същия сектор в съответствие с член 22 от Регламент (ЕО) № 2467/98 на Съвета от 3 ноември 1998 г. относно общата организация на пазара на овче и козе месо (24), а до неговото приемане, в съответствие с член 27 от Регламент (ЕИО) № 3013/89 на Съвета от 25 септември 1989 г. относно общата организация на пазара на овче и козе месо (25).
(102)
Членове 107-109 от ДФЕС са приложими днес за двата сектора, посочени в съображение 32 и следващите от настоящото решение, в съответствие с член 180 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 г. за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти (наречен „Общ регламент за ООП“) (26) (27).
1.1. НАЛИЧИЕ НА СЕЛЕКТИВНО ПРЕДИМСТВО
(103)
Според Съда на ЕС за държавни помощи се считат намесите, които под каквато и да било форма са в състояние пряко или непряко да поставят определени предприятия в по-благоприятно положение или които трябва да се считат за икономическо предимство, което предприятието бенефициер не би получило в нормални пазарни условия (28). В конкретния случай предоставената подкрепа поставя в по-благоприятно положение предприятията, действащи в сектора на говедовъдството или овцевъдството, чрез осъществяването на мерки, които могат да бъдат от полза за производителите или за секторите, представлявани от Interbev.
(104)
Освен това, пак съгласно съдебната практика на Съда на ЕС, за помощи се считат намеси, облекчаващи под различна форма тежестите, които обичайно натоварват бюджета на едно предприятие и които, без да са субсидии в строгия смисъл на думата, имат същото естество и последици (29).
(105)
Що се отнася до наличието на предимство, последното следва да бъде определено на равнището на потенциално облагодетелстваните от дейностите в полза на сектора на месото, както и от въпросните междубраншови вноски и тяхното финансиране. В конкретния случай предоставената подкрепа е поставила в по-благоприятно положение предприятията, действащи в сектора на говедовъдството или овцевъдството, чрез осъществяването на мерки, които могат да бъдат от полза за производителите от сектора.
1.2. ПОМОЩ, ПРЕДОСТАВЕНА ОТ ДЪРЖАВАТА ИЛИ ПОСРЕДСТВОМ ДЪРЖАВНИ РЕСУРСИ
(106)
Съгласно съдебната практика на Съда на ЕС, за да може едно предимство да бъде определено като държавна помощ, трябва, на първо място, то да бъде предоставено пряко или непряко посредством използването на държавни ресурси и, на второ място, да може да бъде приписано на държавата (30).
(107)
Що се отнася до характера на конкретните вноски (доброволни задължителни вноски), Комисията счита, че става въпрос за парафискални такси, т.е. за държавни ресурси. Комисията основава своята оценка на следните съображения.
(108)
Преди всичко трябва да се подчертае, че в съгласно съдебната практика, и по-специално точка 139 от решението по дело Salvat (31), разликата между частни и публични организации не е „определящ елемент за прилагането на Договора към държавните помощи“. В допълнение решението по дело Ladbroke (32) потвърждава по много ясен начин, че член 107, параграф 1 от ДФЕС „обхваща всички парични средства, които могат да бъдат използвани ефективно от публичния сектор за поддържането на предприятия, без значение дали тези средства трайно принадлежат или не на наследството на посочения сектор. Поради това макар сумите (…) да не са постоянно във владение на държавната хазна, фактът, че остават трайно под публичен контрол и следователно на разположение на компетентните национални органи, е достатъчен те да бъдат квалифицирани като ресурси на държавата и посочената мярка да попадне в обхвата на член 107, параграф 1 от Договора“.
(109)
На първо място, в контекста на тази съдебна практика Комисията счита, че фактът, че въпросните доброволни задължителни вноски се състоят от вноски на частния сектор и че не са на постоянно разположение на държавата, не е достатъчен, за да се достигне до заключението, че те остават извън обхвата на член 107, параграф 1 от Договора. За тази цел Комисията следва да разследва и степента на контрол, упражняван от държавата по отношение на постъпленията от въпросните доброволни задължителни вноски, и правомощията на държавата да насочва използването на ресурсите за финансиране на мерките за помощ.
(110)
В разследвания случай Комисията отбелязва, че одобрението на правителството чрез признаването на Interbev представлява предварително условие за въвеждането на доброволните задължителни вноски. Поради това, макар Interbev да е административна единица от частното право, възможността му да въвежда доброволни задължителни вноски в своя сектор на дейност зависи от одобрението на държавата за неговото функциониране и целите му (вж. съображение 14 от настоящото решение).
(111)
Селскостопанският кодекс определя също, че на вноските се придава задължителен характер за всички членове на заинтересования бранш, когато тези вноски бъдат разширени с междуведомствено постановление (вж. съображение 10 от настоящото решение). Оттук следва, че за този вид вноски е необходим акт на държавен орган, за да имат пълно действие (33).
(112)
Въз основа на тези факти Комисията отбелязва, че разследваните ДЗВ могат да бъдат разглеждани като намиращи се под държавен контрол и като представляващи държавни ресурси.
(113)
Второ, използването на приходите от ДЗВ се определя от целите и рамката на функциониране на междубраншовите организации съгласно определенията в Селскостопанския кодекс (вж. съображения 7-10). Следователно държавата има правомощия да насочи използването на приходите от доброволните задължителни вноски за финансиране на мерките за помощ, осъществявани от Interbev. Предимствата, предоставени от Interbev, могат поради това да бъдат приписани на държавата.
(114)
Освен това следва да се припомни, че по дело C-345/02 Pearle (34) Съдът на ЕС посочи някои показатели, които дават възможност да се определи дали парафискалните такси трябва да бъдат разглеждани като държавни ресурси, които могат да бъдат приписани на държавата, когато те се събират в основната си част от междубраншова организация в полза на нейните членове.
(115)
Съгласно критерия, предложен от Съда на ЕС по това дело, задължителните вноски, събирани от посредник, представляващ предприятията от някои стопански сектори, не се разглеждат като държавни ресурси, ако са изпълнени всички следни условия:
а)
въпросната мярка е въведена от браншови орган, който представлява предприятията и работниците в сектора и не служи като инструмент за провеждане на политики, определени от държавата;
б)
целите на въпросната мярка са финансирани изцяло чрез вноски на предприятия от сектора;
в)
начините на финансиране и процентът/размерът на вноските се определят в рамките на браншовия орган от представителите на работодателите и работниците, без държавна намеса;
г)
вноските се използват задължително за финансирането на мярката, без възможност за държавна намеса.
(116)
Става ясно обаче, че разглежданата мярка не отговаря на всички условия на решението по дело Pearle. На първо място, съществуването, задачите и функционирането на Interbev са уредени от националното законодателство (вж. съображения 10 и 14) и финансирането му чрез доброволната задължителна вноска изисква намесата на държавата (вж. съображение 10). Освен това член 632-2-1 от Селскостопанския кодекс определя, че междубраншовите организации допринасят за осъществяването на национални икономически политики и икономически политики на Европейския съюз и могат да се ползват с приоритети при предоставяне на държавни помощи. Interbev може следователно да бъде разглеждан като инструмент за провеждане на подкрепяна от държавата политика, осъществяващ дейности от общ интерес за междубраншовата организация (вж. съображения 40, 61 и следващите). Освен това, както е определено в устава на Interbev, бюджетите на междубраншовата организация могат да се захранват с пряка държавна субсидия. Накрая, с оглед на общия интерес на финансираните изследователски дейности (вж. съображение 10), в конкретния случай не може да бъде установено със сигурност, че получателите на помощта са винаги субектите, задължени да плащат вноските.
(117)
Като има предвид гореизложените съображения, Комисията достига до заключението, че разглежданите мерки могат да бъдат приписани на държавата и са финансирани посредством държавни ресурси.
1.3. ЗАСЯГАНЕ НА ТЪРГОВИЯТА И НАРУШАВАНЕ НА КОНКУРЕНЦИЯТА
(118)
За да попаднат в обхвата на член 107, параграф 1 от ДФЕС, помощите трябва освен това да засягат конкуренцията и търговията между държавите-членки. Този критерий предполага, че получателите на помощите осъществяват икономическа дейност.
(119)
За да се установи дали тази помощ попада в обхвата на член 107, параграф 1 от ДФЕС, като последна стъпка трябва да се провери дали въпросната помощ може за засегне търговията между държавите-членки и да предизвика нарушаване на конкуренцията.
(120)
Съдът на ЕС констатира, че когато дадено предимство, осигурено от държава-членка, укрепва позицията на една категория предприятия спрямо други конкурентни предприятия във вътреобщностната търговия, последните следва да се считат засегнати от това предимство (35), което е достатъчно доказателство за наличието на нарушаване на конкуренцията.
(121)
Достатъчно доказателство за факта, че има търговия между държавите-членки в сектора на месото, е съществуването на обща организация на пазарите в този сектор (36). Така например вътрешнообщностната търговия на месни продукти във Франция е представлявала около 15 % от общата търговия на Съюза за тези продукти (37).
(122)
Предоставената помощ може следователно да засегне търговията между държавите-членки, доколкото тя поставя в по-благоприятно положение националните продукти за сметка на продуктите на другите държави-членки. Всъщност секторът на месото е бил по времето на фактите, разглеждани в настоящото решение, изключително отворен за конкуренцията на общностно равнище и следователно много чувствителен към всяка мярка в полза на продуктите на една или друга държава-членка.
1.4. ЗАКЛЮЧЕНИЯ ОТНОСНО ХАРАКТЕРА НА „ПОМОЩТА“ ПО СМИСЪЛА НА ЧЛЕН 107, ПАРАГРАФ 1 ОТ ДФЕС
(123)
В контекста на изложените съображения Комисията счита, че мерките, въведени в конкретния случай в полза на получателите, им предоставя предимство, от каквото други оператори не могат да се ползват, и нарушават или заплашват да нарушат конкуренцията, като поставят в по-благоприятно положение някои предприятия и някои продукти поради това, че биха могли да засегнат търговията между държавите-членки.
(124)
На тези основания Комисията достига до заключението, че въпросната мярка попада в обхвата на член 107, параграф 1 от ДФЕС и представлява държавна помощ.
2. РАЗСЛЕДВАНЕ НА СЪВМЕСТИМОСТТА НА ПОМОЩТА
2.1. ОБХВАТ НА РЕШЕНИЕТО
(125)
Френските власти считат, че въпросното решение следва да се отнася само до междубраншовото споразумение от 12 юни 2001 г., както е обяснено по-горе (вж. съображение 56).
(126)
В рамките на помощ NN 34/95 Комисията не разполагаше с данни относно вноските за НФЖ, нито за системата на финансиране на помощта от това досие (38). Освен това нейната позиция се отнасяше само до инвестициите в полза на някои животновъди, по-специално с оглед на първата покупка на животни. Комисията нямаше становище и по отношение на системата за доброволни задължителни вноски, нито за помощта за генетично подобряване, генетичната информационна система, биотехнологията и икономическите проучвания, нито пък за рекламните дейности, дейностите за техническа помощ, изследвания и експерименти, финансирани от вноските в полза на Interbev, които не подлежаха на уведомление по смисъла на член 108, параграф 3 от ДФЕС.
(127)
Тези дейности бяха посочени от Франция в нейното писмо от 29 април 1996 г. в рамките на досие NN 49/96, но само онези от тях, свързани с НФЖ.
(128)
В отговор на това писмо Комисията поиска все пак допълнителна информация с писмо от 30 май 1996 г. (VI/021559), с цел да разбере характера и обхвата на финансовите инструменти за подпомагане на организациите за животновъдство, участващи в идентификацията и селекцията на животните, както и развойните дейности. Комисията поиска също така да бъде попълнен описателен документ. Въпреки това френските власти оставиха това писмо без отговор и Комисията така и не се произнесе относно съвместимостта на въпросните дейности с вътрешния пазар. Комисията откри процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от ДФЕС относно въпросната помощ, с писмо от 9 юли 2003 г. (39)
(129)
Междубраншовите споразумения от 15 юни 1994 г. в полза на фонда за животновъдство и от 18 декември 1995 г. в полза на Interbev, както и държавната помощ, финансирана по силата на тези споразумения, трябваше също да бъдат разследвани с оглед на правилата за държавните помощи, тъй като те не са били представени за одобрение от Комисията.
(130)
Следователно настоящото решение се отнася също до споразуменията от 15 юни 1994 г. в полза на НФЖ и от 18 декември 1995 г. в полза на Interbev. При анализа на тези споразумения Комисията не се произнесе по дейностите, финансирани от въпросните междубраншови вноски.
(131)
Както е посочено в съображение 57, френските власти приеха мълчаливо това тълкуване.
2.2. ПРИЛАГАНЕ НА ЧЛЕН 107, ПАРАГРАФ 3 ОТ ДФЕС
(132)
Член 107 от ДФЕС предвижда изключения от общия принцип на несъвместимостта на държавните помощи с ДФЕС, въпреки че някои от тях са определено неприложими, по-специално предвидените в параграф 2 от същия член. Френските власти също не се позоваха на тези изключения.
(133)
Що се отнася до изключенията, посочени в член 107, параграф 3, те следва да бъдат тълкувани стриктно при разследването на всяка програма за помощ за даден регион или сектор, както и във всеки отделен случай на прилагане на общи схеми за помощ. Такива помощи могат всъщност да бъдат предоставени само ако Комисията може да установи, че помощта е необходима за постигане на една от посочените цели. Признаването на право на посочените изключения за помощ, при която това условие не е изпълнено, би означавало да се допусне засягане на търговията между държавите-членки и нарушаване на конкуренцията, лишени от основание с оглед на интереса на Общността, и съответно предимства за операторите на някои държави-членки.
(134)
Комисията счита, че въпросната помощ не е предназначена за насърчаване на икономическото развитие на регион, където жизненото равнище е необичайно ниско или където има високо равнище на непълна заетост, по смисъла на член 107, параграф 3, буква а). Тази помощ не е предназначена и за насърчаване изпълнението на важен проект от общоевропейски интерес или за преодоляването на сериозни затруднения в икономиката на държавата-членка по смисъла на член 107, параграф 3, буква б). Помощта не е предназначена и за насърчаване на културата и опазване на наследството по смисъла на член 107, параграф 3, буква г).
(135)
В член 107, параграф 3, буква в) обаче се предвижда, че за съвместима с вътрешния пазар може да се приеме помощта, която има за цел да улесни развитието на някои икономически дейности или на някои икономически региони, доколкото тази помощ не засяга по неблагоприятен начин условията на търговия до степен, която да противоречи на общия интерес. За да може да се възползва от изключението, посочено в цитирания член, помощта трябва да допринася за развитието на въпросния сектор.
2.3. ОПРЕДЕЛЯНЕ НА НАСОКИТЕ, ПРИЛОЖИМИ КЪМ МЕРКИТЕ, ЗА КОИТО НЕ Е ПОСТЪПИЛО УВЕДОМЛЕНИЕ
(136)
В съответствие с точка 194 от Насоките на Общността за държавната помощ в земеделието и горското стопанство през периода 2000-2006 г. (наричани по-долу: „Насоките за земеделието 2000-2006 г.“) и на Съобщението на Комисията за определяне на приложимите правила при оценка на неправомерната държавна помощ (40), всяка неправомерна помощ по смисъла на член 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета (41) трябва да се оценява в съответствие с правилата и насоките, действащи към момента, в който помощта е предоставена (42).
(137)
Специфичните насоки за земеделския сектор се прилагат от 1 януари 2000 г. Поради това всяка помощ, предоставена след тази дата, следва да бъде оценена в контекста на насоките, приложими през съответния период. От 1 януари 2000 г. до 31 декември 2006 г. бяха приложими Насоките на Общността за държавната помощ в земеделието. От 1 януари 2007 г. се прилагат Насоките на Общността за държавната помощ в земеделието и горското стопанство през периода 2007-2013 г.
(138)
От друга страна, помощите, предоставени преди тази дата, следва при необходимост да бъдат оценявани в контекста на разпоредбите и на установената съдебна практика, приложими преди 1 януари 2000 г.
2.4. СЪВМЕСТИМОСТ НА ДОБРОВОЛНИТЕ ЗАДЪЛЖИТЕЛНИ ВНОСКИ СЪС СИСТЕМАТА НА ОБЩАТА ОРГАНИЗАЦИЯ НА ПАЗАРА (ООП)
(139)
По въпроса за съвместимостта на доброволните задължителни вноски със системата на ООП в контекста на решението по дело Freskot от 22 май 2003 г. (43), Комисията счита, че в конкретния случай доброволните задължителни вноски не засягат пряко или косвено цените на въпросните крайни продукти, защото те не влияят върху цените на продуктите, които се определят от свободния пазар. Така тежестта върху месните продукти и отглежданите животни се неутрализира от предимството, предоставяно от финансираните дейности. Следователно може да се приеме, че въздействието на вноските върху цените е много ограничено.
(140)
В контекста на предоставената информация по финансирането на тази схема няма възражения.
2.5. АНАЛИЗ НА ДЕЙНОСТИТЕ В КОНТЕКСТА НА ПРИЛОЖИМИТЕ РАЗПОРЕДБИ
2.5.1. Дейности, осъществени чрез вноските за месото
2.5.1.1. Реклама
(141)
Що се отнася до помощта за рекламна дейност, съвместимостта на помощта, предоставена до 1 януари 2002 г., трябва да бъде проверена в контекста на Рамката за националните помощи за реклама на селскостопанските продукти и някои продукти, които не са включени в приложение II към Договора за ЕИО (44), а съвместимостта на помощта, предоставена след тази дата, трябва да бъде проверена в контекста на Насоките на общността, приложими към държавните помощи за реклама на продуктите, включени в приложение I от Договора за ЕО, и за някои продукти, които не са включени в приложение I (45).
(142)
Рамката от 1987 г. и Насоките от 2002 г. се основават по същество на едни и същи принципи. Те предвиждат отрицателни и положителни критерии, които следва да бъдат спазвани от всички национални схеми за помощ. Така например не трябва да става въпрос за рекламни дейности в противоречие с член 34 от ДФЕС или с вторичното право на Общността, нито за дейности, насочени към определени предприятия. Според данните, изпратени от френските власти, възможно е да се достигне до заключението, че тези мерки ще имат цели, съответстващи на редица положителни критерии, изложени в рамката и насоките, посочени по-горе, тъй като някои от тях ще се впишат в целта за намаляване на свръхпроизводството на земеделски продукти, а други - в целта за разработване на продукти с високо качество за здравословно хранене.
(143)
Френските власти обясниха освен това, че посланията, отправени чрез рекламните дейности, няма да имат за цел да разубеждават потребителите да купуват продукти на други държави-членки, нито да омаловажават тези продукти, и че няма да донесат полза на дадена марка на конкретно предприятие или на отделен производител.
(144)
Що се отнася до тавана на помощта, рекламните дейности могат да бъдат финансирани в размер на 50 % от държавни ресурси, като разликата се поема от браншовите и междубраншовите организации, получаващи помощта, било чрез доброволни вноски, било чрез събиране на парафискални такси или задължителни вноски. В конкретния случай мерките са финансирани изцяло чрез парафискални вноски и финансовият принос на операторите в тези кампании достига по определение размер от 50 % от техните разходи.
(145)
Комисията счита, че държавната помощ, предоставена за финансиране на рекламни дейности, е спазила в конкретния случай критериите, установени в законодателството на Общността, приложимо в тази област.
2.5.1.2. Техническа помощ
(146)
Съвместимостта на мярката за техническа помощ, предоставена до 1 януари 2000 г., следва да бъде проверена в контекста на практиката на Комисията, основана на предложението за полезни мерки във връзка с помощта, предоставена от държавите-членки в сектора на животновъдството и на продуктите от животновъдството (46), а за помощта, предоставена след тази дата, в контекста на Насоките за земеделието (47).
(147)
Практиката на Комисията, приложима до 2000 г., и Насоките за земеделието, приети през 2000 г., се основават по същество на едни и същи принципи. По този начин помощта, предоставена в размер на 100 % от допустимите разходи, е разрешена във връзка, по-специално, с мерките за техническа помощ чрез информация и счетоводно съдействие, дейностите за популяризиране на нови техники, както и за обучение на земеделски работници.
(148)
С приемането на насоките през 2000 г. бе добавено ново условие в смисъл, че помощта следва да бъде достъпна за всички отговарящи на условията лица, които осъществяват дейност в съответната зона при обективно определени условия, и че общият размер на помощта не може да надвишава 100 000 EUR на получател за период от три години, или за МСП - 50 % от допустимите разходи, като се прилага по-голямата сума. Френските власти поясниха, че критерият за достъп до осъществените дейности за всички оператори, които са потенциално заинтересовани, е изцяло изпълнен. Въз основа на информацията, предоставена от френските власти, и по-специално за твърде високия брой на получателите, Комисията счита, че критерият относно тавана на помощта е изпълнен.
(149)
Комисията счита, че държавната помощ, предоставена за финансиране на дейностите за техническа помощ, е спазила в конкретния случай критериите, установени от правилата на Общността, приложими в тази област.
2.5.1.3. Изследвания и експерименти
(150)
Що се отнася до дейностите за изследвания и експерименти, съвместимостта на помощта, предоставена до 1 януари 2000 г., трябва да бъде проверена в контекста на Рамката на Общността за държавна помощ за научноизследователска и развойна дейност и на Съобщението на Комисията за изменение на тази рамка, а за помощта, предоставена след тази дата, в контекста на Насоките за земеделието, които в точка 17 се позовават на посочената рамка.
(151)
В рамката на Общността се уточнява, че съвместим с вътрешния пазар е размер на помощта, който може да достигне до 100 %, дори когато научноизследователската и развойната дейност се осъществява от предприятия, стига във всички случаи да бъдат изпълнени следните четири условия:
а)
помощта да представлява общ интерес за конкретния сектор, без да причинява нежелано нарушаване на конкуренцията в други сектори;
б)
информацията се публикува в подходящи всекидневници с национално разпространение, неограничено до членовете на една организация, за да има гаранция, че всеки оператор, който е потенциално заинтересован от тази дейност, може лесно да се информира, че тя се осъществява или е била осъществена и че резултатите са или ще бъдат предоставени при поискване на всяка заинтересована страна. Тази информация ще бъде публикувана на не по-късна дата от всяка информация, която може да бъде предоставена на членовете на дадена организация;
в)
резултатите от дейностите се представят за ползване на всички заинтересовани страни, включително на получателя на помощта, по еднакъв начин - изразени както в стойност, така и в разход на време;
г)
помощта отговаря на условията, изложени в приложение 2, „Вътрешна помощ: основания за освобождаване от задълженията за намаляване“ към Споразумението за селското стопанство, сключено в рамките на многостранните търговски преговори от Уругвайския кръг (48).
(152)
Френските власти обясниха в тази връзка, че дейностите за технически изследвания и експерименти на Interbev се осъществяват в полза на всички оператори от отрасъла. Освен това сдружението разпространява придобитите знания и техническите препоръки, като провежда учебни курсове и разпространява информационни документи, листовки, резюмета и диплянки, както и на електронни носители. Всеки животновъд, касапин, месар, преработвател или търговец в сектора на едрия рогат добитък и овцете може да бъде информиран за резултатите и да получи достъп до основните резултати от изследванията без дискриминация, едновременно с всички останали и след обикновено поискване. Накрая френските власти уверяват, че въпросните дейности не са свързани с пряко заплащане на производителите, нито на преработвателите, и че отговарят на международните търговски критерии, възприети от Европейския съюз.
(153)
Комисията счита, че държавната помощ, предоставена за финансиране на дейностите за изследвания и експерименти, е спазила в конкретния случай критериите, установени от правилата на Общността, приложими в тази област.
2.5.2. Дейности, осъществени от НФЖ
2.5.2.1. Техническа помощ
(154)
Що се отнася до мярката за техническа помощ, съвместимостта на помощта, предоставена до 1 януари 2000 г., трябва да бъде проверена в контекста на практиката на Комисията, основана на предложението за полезни мерки във връзка с помощта, предоставена от държавите-членки в сектора на животновъдството и на продуктите от животновъдството (49), а за помощта, предоставена след тази дата, в контекста на Насоките за земеделието (50).
(155)
Практиката на Комисията, приложима до 2000 г., и Насоките за земеделието, приети през 2000 г., се основават по същество на едни и същи принципи. По този начин помощта, предоставена в размер на 100 % от допустимите разходи, е разрешена във връзка, по-специално, с мерките за техническа помощ чрез информация и счетоводно съдействие, дейностите за популяризиране на нови техники, както и за обучение на земеделски работници.
(156)
С приемането на насоките през 2000 г. бе добавено ново условие в смисъл, че помощта следва да бъде достъпна за всички отговарящи на условията лица, които осъществяват дейност в съответната зона при обективно определени условия, и че общият размер на помощта не може да надвишава 100 000 EUR на получател за период от три години, или за МСП - 50 % от допустимите разходи, като се прилага по-голямата сума.
(157)
Френските власти подчертаха, че всички финансирани дейности са наистина от общ интерес за всички говедовъди и овцевъди; никога не е ставало въпрос за дейности, ползата от които би се ограничила до индивидуални оператори или до отделни групи оператори.
(158)
Финансовото участие на НФЖ е най-често под 50 % от разходите за тези работи и изследвания. То може да бъде над 50 % по някои единични проекти, но размерът на помощта не надвишава в никакъв случай 100 %.
(159)
Икономическите проучвания се финансират, като се спазва, от една страна, ограничението от 100 000 EUR на животновъд за период от три години и, от друга страна, правилото за достъп на всички животновъди до техните резултати.
(160)
Комисията счита, че държавната помощ, предоставена за финансиране на дейностите за техническа помощ, е спазила в конкретния случай критериите, установени от правилата на Общността, приложими в тази област.
2.5.2.2. Изследвания и експерименти
(161)
Що се отнася до дейностите за изследвания и експерименти, съвместимостта на помощта, предоставена до 1 януари 2000 г., трябва да бъде проверена в контекста на Рамката на Общността за държавна помощ за научноизследователска и развойна дейност и на съобщението на Комисията за изменение на тази рамка, а за помощта, предоставена след тази дата, в контекста на Насоките за земеделието, които в точка 17 се позовават на посочената рамка.
(162)
В рамката на Общността се уточнява, че съвместим с вътрешния пазар е размер на помощта, който може да достигне до 100 %, дори когато научноизследователската и развойната дейност се осъществява от предприятия, стига във всички случаи да бъдат изпълнени следните четири условия:
а)
помощта да представлява общ интерес за конкретния сектор, без да причинява нежелано нарушаване на конкуренцията в други сектори;
б)
информацията се публикува в подходящи всекидневници с национално разпространение, неограничено до членовете на една организация, за да има гаранция, че всеки оператор, който е потенциално заинтересован от тази дейност, може лесно да се информира, че тя се осъществява или е била осъществена и че резултатите са или ще бъдат предоставени при поискване на всяка заинтересована страна. Тази информация ще бъде публикувана на не по-късна дата от всяка информация, която може да бъде предоставена на членовете на дадена организация;
в)
резултатите от дейностите се представят за ползване на всички заинтересовани страни, включително на получателя на помощта, по еднакъв начин - изразени както в стойност, така и в разход на време;
г)
помощта отговаря на условията, изложени в приложение 2, „Вътрешна помощ: основания за освобождаване от задълженията за намаляване“ към Споразумението за селското стопанство, сключено в рамките на многостранните търговски преговори от Уругвайския кръг.
(163)
В конкретния случай данните от всяко икономическо проучване, както и събраните след завършването на всяка изследователска програма, когато са окончателни, получават широко разпространение. Резултатите от всички дейности, подпомогнати от фонда, действително се публикуват и разпространяват систематично, за да могат животновъдите и техните организации по места да се възползват от тях и да имат достъп без никаква дискриминация.
(164)
Използват се два големи канала за разпространение: каналът на браншовите животновъдни организации и този на Института по животновъдство с помощта на технически и икономически публикации, разпространявани широко сред животновъдите и техниците.
(165)
Като се има предвид, че тези работи представляват общ интерес, не се предвижда употребата на резултатите за търговски цели. Въпросът за разходите за отстъпване на правото на ползване или за условията за получаване на право на ползване не се поставя изобщо. Същинската полза от тези дейности е за всички говедовъди и овцевъди, до които се разпространяват теоретичните и практическите резултати от тях.
(166)
За финансираните изследвания не се допуска директно заплащане на производителите и преработвателите. Те отговарят на общите и специфичните критерии, посочени в приложение 2, „Вътрешна помощ: основания за освобождаване от задълженията за намаляване“ към Споразумението за селското стопанство, сключено в Маракеш в рамките на многостранните търговски преговори от Уругвайския кръг.
(167)
Комисията счита, че държавната помощ, предоставена за финансиране на дейностите за изследвания и експерименти, е спазила в конкретния случай критериите, установени от правилата на Общността, приложими в тази област.
2.6. ФИНАНСИРАНЕ НА ПОМОЩТА
(168)
Като се има предвид, че държавната помощ е финансирана чрез парафискална такса (доброволните задължителни вноски), Комисията трябва да разследва едновременно финансираните мерки, т.е. помощта, и начина, по който те са финансирани. Съгласно Съда на ЕС (51), ако начинът на финансиране на помощта, по-специално когато става въпрос за задължителни вноски, е съставна част от мярката за помощ, Комисията следва да има предвид този начин на финансиране, когато разследва помощта.
(169)
Редица елементи са от значение, за да се определи дали начинът на финансиране е съставна част от мярката за помощ: приходът от таксата трябва да бъде запазен за финансирането на помощта и да бъде задължително отпуснат за финансирането на помощта (52), таксата трябва да бъде предоставена на мярката за помощ при спазване на съответните национални разпоредби (53) и размерът на таксата трябва има пряко въздействие върху размера на държавната помощ (54).
(170)
Прилагането на тези критерии към въпросните мерки даде повод на Комисията да отбележи следните елементи. Първо, правното основание на разглежданите мерки, а именно междубраншовите споразумения, разширени с постановление, определят задължителните вноски. Това означава, че всяка вноска се събира изключително в полза на съответния фонд, без да бъде внасяна в общия бюджет на Interbev или в държавния бюджет. Вноската трябва следователно да се разглежда като запазена за финансирането на помощта и отпусната за финансирането на помощта въз основа на действащите национални разпоредби. Второ, мерките за помощ се финансират изключително чрез браншовите вноски. Interbev не прибягва по никакъв начин до другите си източници на финансиране, за да допълва финансирането на предвидените дейности. Може следователно да се достигне до заключението, че размерът на таксата има пряко въздействие върху размера на държавната помощ.
(171)
Въз основа на тези елементи Комисията достига до заключението, че начинът на финансиране на помощта, в конкретния случай чрез доброволните задължителни вноски, е съставна част от мярката за помощ и следователно трябва да се има предвид при разследване на съвместимостта на помощта. Тъй като този начин на финансиране може да е в противоречие с член 110 от ДФЕС, Комисията не може да твърди, че схемата за помощ е съвместима, ако тя установява дискриминация между вносните и националните продукти (55) или между изнасяните и националните продукти (56).
(172)
В конкретния случай вноската е събирана за националните продукти, както и за износа на месо и животни (в рамката на доброволните задължителни вноски за месото) и вноса на месо и животни (в рамката на доброволните задължителни вноски, събирани от НФЖ).
(173)
Разследването на Комисията се отнася до няколко аспекта, свързани с вноските за месото и вноската в полза на НФЖ, доколкото вътреобщностната търговия би могла да бъде засегната от посочените вноски.
2.6.1. Вноски за месото (вноски в полза на Interbev)
2.6.1.1. Вносно месо
(174)
Както е посочено в съображение 82, в периода 1996-2004 г. на вноската за вносното месо не е бил придаден задължителен характер от френското законодателство. Следователно тя е изключена от обхвата на настоящото решение, тъй като не съставлява, сама по себе си, държавна помощ. Липсва всъщност един от определящите елементи, посочени в съображение 10, т.е. задължителният характер. Поради това и въз основа на гореизложеното, мерките, финансирани от таксата, наложена върху вносните продукти, не съставляват държавна помощ и затова не са предмет на настоящото решение.
2.6.1.2. Изнасяни продукти
(175)
Както е посочено в съображение 16 и следващите (57), считано от 1 януари 1996 г., вноската бе наложена върху продукти, изпращани в други държави-членки, въпреки че през 2001 г. бе въведено частично възстановяване на тази вноска. Според съдебната практика на Съда на ЕС тази вноска би могла да доведе до дискриминация спрямо износителите, ако дейностите, финансирани от вноската, не са предназначени за тях и не компенсират понасяната от тези износители тежест (58). Необходимо е следователно да се докаже, че предназначението на приходите от тази вноска не е поставила в по-благоприятно положение националните продукти, пускани на пазара във Франция, за сметка на изнасяните национални продукти.
(176)
Действията, отнасящи се конкретно до изнасяните животни и продукти, са били по-специално рекламни операции (като например: международни изложения, дейности за браншова информация и връзки с обществеността, зелена седмица в Берлин, курсове за обучение по разфасовка в чужбина).
(177)
Дейностите, отнасящи се до всички животни и продукти, за които и пазари да са били предназначени във Франция и извън Франция, са били по-специално рекламни дейности, като кампании за „качественото европейско говеждо“, карантията, „породите за месо“, и някои изследвания във връзка с безопасността на храните, благосъстоянието на животните, управлението на качеството, характеризирането на продукта, сертифицирането или проследяването на говеждото и телешкото месо, резултатите от които са широко разпространени както във Франция, така и извън Франция.
i) Месо и животни, изпращани в други държави-членки
(178)
Според френските власти дейностите, от които са се възползвали продуктите и животните, изпращани в други държави-членки, изключително или съвместно с националните продукти, не са обхващали всички дейности, финансирани от доброволните задължителни вноски.
(179)
Целесъобразно е да се установи по години и общо дали продуктите, изпращани в други държави-членки, са се облагодетелствали от дейностите на междубраншовата организация.
(180)
В следващата таблица е показано разпределението на приходите в евро, постъпващи от доброволните задължителни вноски, между различните дейности на Interbev, разбити по години, както и процентът на дейностите, предназначени изключително за изнасяните меса и животни или заедно с националните продукти и животни.
Година
Дейности в полза на всички продукти
Дейности в полза само на продуктите във Франция
Дейности в полза само на изнасяните продукти
Общо за дейностите през годината
В % от всички финансирани дейности
(закръглено)
1996 г.
5 517 088,95
13 308 769,70
2 101 111,35
20 926 970,00
36
1997 г.
9 244 861,43
8 723 278,25
2 104 379,32
20 072 518,99
56
1998 г.
8 995 703,14
11 214 605,23
927 146,63
21 137 455,00
46
1999 г.
9 780 064,41
10 308 559,00
1 058 778,36
21 447 401,76
50
2000 г.
8 245 970,18
10 126 453,50
991 754,32
19 264 178,00
47
2001 г.
9 447 359,23
15 115 169,26
1 720 267,50
26 282 796,00
42
2002 г.
10 553 240,96
24 553 282,92
4 326 569,12
39 433 093,00
37
2003 г.
12 626 096,22
21 010 195,68
3 761 566,70
37 398 458,60
43
2004 г.
11 288 281,00
20 527 149,24
4 045 129,24
35 860 559,48
42
(181)
От таблицата излиза, че за целия разглеждан период в полза на изнасяните продукти са били около 44 % от всички дейности, финансирани от доброволните задължителни вноски. Следва да се уточни, че според данни на френските власти за същия период общите приходи от събраните вноски за изнасяните продукти са били 15 % (59). Освен това френските власти посочиха, че делът от 15 % е средна стойност и предоставиха числени данни за всяка година, от които се вижда, че размерът на вноските, събрани за изнасяните продукти, не е бил никога над 18 %.
ii) Съвместимост с член 110 от ДФЕС
(182)
Като взе предвид последиците от решението на Съда на ЕС по дело Nygard (60), както и факта, че мерките, финансирани от таксата, представляват държавна помощ по смисъла на член 107 от ДФЕС и че таксата няма дискриминационен характер в противоречие с член 110 от ДФЕС, тъй като е била наложена също върху изнасяните продукти и животни, които са се възползвали пропорционално от свързаните с нея предимства, Комисията счита, че приходите от таксата върху изнасяните продукти, предназначена за финансиране на дейностите на Interbev, представляват финансиране на помощта, съвместимо с разпоредбите на ДФЕС, и по-специално на член 107 от него, и че следователно финансираната по този начин държавна помощ е съвместима с посочения договор.
2.6.2. Вноските в полза на НФЖ
2.6.2.1. Внасяни животни
(183)
Според френските власти до 2003 г. вноските, събирани в полза на НФЖ, са можели да бъдат приложени и към животни, отгледани извън националната френска територия, но вкарани във Франция, за да бъдат заклани там.
(184)
В отговор на изразените от Комисията съмнения френските власти заявиха, че са изменили текста на междубраншовото споразумение, с оглед да бъде изключена всяка вноска за вносните или вкараните във Франция животни. Според френските власти тези вноски се прилагат само за животните, които са отгледани и заклани във Франция.
(185)
Комисията не бе уведомена за измененията на това междубраншово споразумение. Представено бе само указанието с циркулярно писмо от 2 февруари 2005 г. (вж. съображение 87), в което се посочва, че вноските в полза на НФЖ се прилагат само за всяко месо от животни, заклани на националната територия и отгледани във Франция.
(186)
Следователно през периода от 1 януари 1996 г. и 30 септември 2004 г. вноската за месото е била налагана и за месото от животни, заклани във Франция, но отгледани извън националната територия.
(187)
Френските власти не можаха да докажат, че дейностите, финансирани от тези вноски, са били от полза за животновъдите, които са осъществявали своята дейност извън националната територия. Всъщност задължените да заплащат доброволната задължителна вноска, които са изнасяли продуктите си, не са се ползвали от никакво възстановяване или намаление, въпреки че не са получавали всички облаги от съответните дейности. Що се отнася до изследователските и развойните дейности, както и за техническата помощ, те могат по принцип да бъдат от полза само за националните продукти (месо и животни, отгледани и заклани във Франция).
(188)
Фактът, че вносът на живи животни е бил по онова време много ограничен (61) и че на практика вносителите на живи животни са имали възможността, ако искат, да декларират тонажа на внесените животни, за да намалят основата за начисляване на вноската и да подадат заявление за възстановяване, няма преки последици за оценката на Комисията по същество. Освен това всяка дискриминация, дори и най-малката, попада в обхвата на член 110 от ДФЕС.
(189)
Като взе предвид последиците от решението на Съда на ЕС по дело Nygard (62), както и факта, че мерките, финансирани от таксата, представляват държавна помощ по смисъла на член 107 от ДФЕС и че таксата има дискриминационен характер в противоречие с член 110 от ДФЕС, тъй като е била прилагана за продукти от другите държави-членки, които обаче не са се възползвали изцяло от свързаните с нея предимства, Комисията счита, че приходите от таксата върху изнасяните продукти, предназначена за финансиране на дейностите на Interbev, представляват финансиране на помощта, несъвместимо с вътрешния пазар съгласно Договора, и по-специално член 107 от него, и че следователно финансираната по този начин държавна помощ е несъвместима с посочения договор.
2.6.2.2. Изнасяни животни
(190)
Тъй като вноските в полза на НФЖ се прилагат за животните, отгледани и заклани във Франция, Комисията може да достигне до заключението, че изпращаните продукти не подлежат сами по себе си на вноска в полза на НФЖ и следователно се изключват от обхвата на настоящото решение.
3. НЕПРАВОМЕРНОСТ НА ПОМОЩТА
(191)
Комисията подчертава, както бе вече посочено в решението за откриване на процедура, че не е била уведомена от Франция в съответствие с член 108, параграф 3 от ДФЕС относно постановленията за разширение, придали задължителен характер на доброволните вноски, и за дейностите, които те финансират, преди тяхното прилагане (вж. съображение 2 от настоящото решение).
(192)
Член 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 659/1999 определя точно понятието „неправомерна помощ“ като нова помощ, която е приведена в действие в нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС. Задължението за уведомяване на Комисията за държавна помощ е установено в член 2 от цитирания регламент.
(193)
Що се отнася преди всичко до характера на разследваните тук вноски, Комисията отбелязва, че те изискват акт на държавен орган, за да имат пълно въздействие. Поради това Комисията счита, че в конкретния случай става въпрос за парафискални такси, т.е. за държавни ресурси.
(194)
Доколкото доброволните задължителни вноски са държавни ресурси (както е посочено в съображение 106 и следващите), представляващи съставна част от схема за помощ (съображение 171 и следващите), и са били използвани за финансиране на предимства в полза на предприятията от сектора на месото, уведомяването на Комисията за тях представлява задължение по силата на член 108, параграф 3 от Договора.
(195)
Както е посочено в съображения 123 и 124, тъй като мерките, приведени в действие от Франция, съдържат елементи на държавна помощ, следва, че става въпрос за нова помощ, за която Комисията не е уведомена, и поради това тя е неправомерна по смисъла на Договора.
(196)
Съгласно Съобщението на Комисията за определяне на приложимите правила при оценка на неправомерната държавна помощ (63), всяка неправомерна помощ по смисъла на член 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 659/1999 трябва да се оценява в съответствие с правилата и насоките, действащи към момента, в който помощта е предоставена.
V. ЗАКЛЮЧЕНИЯ
(197)
В контекста на гореизложеното Комисията счита, че финансирането на тази схема чрез доброволни задължителни вноски не поражда възражения, доколкото те се прилагат за националните продукти и за изнасяните продукти и животни (в конкретния случай „вноските за месото“ през периода 1996-2004 г.).
(198)
Тъй като вноски се събират и за вносните животни (в конкретния случай за животните в полза на НФЖ през периода 1996-2004 г.), от гореизложените съображения следва, че системата на доброволни задължителни вноски е несъвместима с вътрешния пазар поради неспазване на член 110 от ДФЕС, защото Франция не можа да докаже, че и вносните продукти са се възползвали от помощта по същия начин, както националните продукти.
(199)
Освен това за разследваната тук помощ не е била уведомена Комисията по смисъла на член 108, параграф 3 от ДФЕС и поради това тя съставлява неправомерна помощ по смисъла на член 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 659/1999.
(200)
Комисията изразява съжаление, че Френската република е привела в действие посочената помощ в нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС.
(201)
Тъй като става въпрос за привеждане в действие на помощ, без да се изчака окончателното решение на Комисията, уместно е да се напомни, че поради задължителния характер на процедурните правила, изложени в член 108, параграф 3 от ДФЕС - правила, чието пряко действие Съдът на Европейския съюз е признал в редица решения (64), неправомерността на въпросната помощ не може да бъде коригирана с обратна сила (65).
(202)
Съдът на ЕС припомни, че когато една мярка за помощ, чийто начин на финансиране е съставна част от нея, се прилага, без да се изпълни задължението за уведомяване, националните съдилища са длъжни по принцип да разпоредят възстановяването на таксите или вноските, събрани специално за финансирането на тази помощ. Той припомня също, че националните съдилища са тези, които трябва да защитават правата на лицата, които могат да бъдат подведени под съдебна отговорност, срещу евентуално незачитане от страна на националните власти на забраната за привеждане в действие на помощи, която е посочена в член 108, параграф 3, последно изречение от ДФЕС, и има пряк ефект. Подобно незачитане, съобщено от страна на лицата, които могат да бъдат подведени под съдебна отговорност, на което те могат да се позоват и което е установено от националните съдилища, следва да води до това последните да носят всички последствия от него съгласно своето национално право, що се отнася както до валидността на актовете, включващи привеждането в действие на въпросните мерки за помощ, така и до възстановяването на предоставеното финансово подпомагане (66).
(203)
Комисията счита за уместно в конкретния случай да приеме условно решение, като използва възможността, предоставена от член 7, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 659/1999, според който Комисията може да прибави към решението си условия, съгласно които дадена помощ може да се счита за съвместима с вътрешния пазар, и може да определи задължения, които да ѝ позволят да контролира спазването на своето решение.
(204)
С цел да коригира нарушението на член 110 от ДФЕС и по този начин да премахне дискриминацията със задна дата, Франция трябва да възстанови частта от таксата, събрана за вносните продукти (вноски за животните в полза на НФЖ през периода 1996-2004 г.), пропорционално на предимствата от помощта, които те не са получили. Коригирането на това нарушение ще направи въпросната помощ съвместима с член 107 от ДФЕС.
(205)
Комисията определя условията, които трябва да бъдат спазени при горепосоченото възстановяване. Франция трябва да възстанови на задължените лица частта от таксата за горепосочените продукти, внесени през периода от въвеждането на таксата до 30 септември 2004 г., при пълно спазване на следните условия:
а)
ако могат да представят доказателство, че доброволните задължителни вноски са били събирани за вносните продукти, задължените с тази такса лица могат да изискат да им бъде възстановена пропорционална част от приходите от таксата, предназначена за финансиране на дейностите, извършени в полза изключително на националните продукти, в срок, определен в съответствие с националното право, но в никакъв случай не по-малко от шест месеца, считано от публикуването на настоящото решение;
б)
Франция ще установи степента на евентуалната дискриминация, на която са подложени вносните продукти. За тази цел Франция ще провери за референтния период паричната равностойност между общо събраните суми от разглежданата такса за националните продукти и предимствата, от които се ползват изключително тези продукти;
в)
възстановяването трябва да стане в срок от максимум шест месеца, считано от датата на подаване на молбата;
г)
възстановените суми следва да бъдат актуализирани, като се вземат предвид лихвите, считано от датата на събирането на тези суми до датата на тяхното действително възстановяване. Лихвите се изчисляват на базата на референтния лихвен процент на Комисията, предвиден по метода на определяне на референтните и сконтовите лихвени проценти;
д)
френските власти трябва да приемат всякакви разумни доказателства от страна на задължените лица, които доказват сумата, платена от тях за таксата върху продукти, произхождащи от други държави-членки;
е)
правото на възстановяване не може да бъде предмет на други условия, по-специално на условието таксата да не е била прехвърляна;
ж)
когато задълженото лице още не е платило таксата, френските власти категорично трябва да откажат плащането на пропорционалната част от нея, наложена върху продуктите, внесени от други държави-членки, за която е доказано, че е предназначена за финансиране на част от помощта, която е в полза изключително на националните продукти. Те трябва да откажат плащането и на свързаните с нея евентуални лихви за забава;
з)
при поискване от страна на Комисията, Франция се задължава да представи пълен отчет, доказващ правилното изпълнение на мярката за възстановяване;
и)
ако в друга държава-членка е била наложена сходна такса върху същите продукти, които са били облагани с таксата във Франция, френските власти поемат задължението да върнат на задължените лица частта от таксата върху продуктите, произхождащи от тази друга държава-членка;
й)
Франция поема задължението да сведе настоящото решение до знанието на всички потенциално задължени с тази такса лица,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. Държавната помощ за насърчаване, реклама, техническа помощ, изследователска и развойна дейност, приведена неправомерно в действие от Франция в нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС, и финансирана чрез парафискална такса (доброволна задължителна вноска за месото и живите животни, изпращани в други държави-членки през периода 1996-2004 г., и за живите животни, внасяни през периода 1996-2004 г.), е държавна помощ, съвместима с вътрешния пазар в съответствие с член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС, що се отнася до периода от датата на влизане в сила на таксата до 30 септември 2004 г., при условие че Франция спазва условията, изложени в параграф 2 на настоящия член.
2. Франция трябва да възстанови на задължените лица частта от таксата за горепосочените продукти, внесени през периода от въвеждането на таксата до 30 септември 2004 г., при пълно спазване на следните условия:
а)
ако могат да представят доказателство, че доброволните задължителни вноски са били събирани за вносните продукти, задължените с тази такса лица могат да изискат да им бъде възстановена пропорционална част от приходите от таксата, предназначена за финансиране на дейностите, извършени в полза изключително на националните продукти, в срок, определен в съответствие с националното право, но в никакъв случай не по-малко от шест месеца, считано от публикуването на настоящото решение;
б)
Франция ще установи степента на евентуалната дискриминация, на която са подложени вносните продукти. За тази цел Франция ще провери за референтния период паричната равностойност между общо събраните суми от разглежданата такса за националните продукти и предимствата, от които се ползват изключително тези продукти;
в)
възстановяването трябва да стане в срок от максимум шест месеца, считано от датата на подаване на молбата;
г)
възстановените суми следва да бъдат актуализирани, като се вземат предвид лихвите, считано от датата на събирането на тези суми до датата на тяхното действително възстановяване. Лихвите се изчисляват на базата на референтния лихвен процент на Комисията, предвиден по метода на определяне на референтните и сконтовите лихвени проценти;
д)
френските власти трябва да приемат всякакви разумни доказателства от страна на задължените лица, които доказват сумата, платена от тях за таксата върху продукти, произхождащи от други държави-членки;
е)
правото на възстановяване не може да бъде предмет на други условия, по-специално на условието таксата да не е била прехвърляна;
ж)
когато задълженото лице още не е платило таксата, френските власти категорично трябва да откажат плащането на пропорционалната част от нея, наложена върху продуктите, внесени от други държави-членки, за която е доказано, че е предназначена за финансиране на част от помощта, която е в полза изключително на националните продукти. Те трябва да откажат плащането и на свързаните с нея евентуални лихви за забава;
з)
при поискване от страна на Комисията Франция се задължава да представи пълен отчет, доказващ правилното изпълнение на мярката за възстановяване;
и)
ако в друга държава-членка е била наложена сходна такса върху същите продукти, които са били облагани с таксата във Франция, френските власти поемат задължението да върнат на задължените лица частта от таксата върху продуктите, произхождащи от тази друга държава-членка;
й)
Франция поема задължението да сведе настоящото решение до знанието на всички потенциално задължени с тази такса лица.
Член 2
Франция уведомява Комисията в срок от два месеца от датата на уведомлението за настоящото решение за мерките, предприети от нея за неговото спазване.
Член 3
Адресат на настоящото решение е Френската република.
Съставено в Брюксел на 13 юли 2011 година.
KOMISSION PÄÄTÖS,
annettu 13 päivänä heinäkuuta 2011,
Interbev-järjestölle suoritetuista maksuista
(tiedoksiannettu numerolla C(2011) 4923)
(Ainoastaan ranskankielinen teksti on todistusvoimainen)
(2012/131/EU)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) ja erityisesti sen 108 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan (1),
on SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti pyytänyt asianomaisia esittämään huomautuksensa ja ottanut nämä huomautukset huomioon,
sekä katsoo seuraavaa:
I MENETTELY
(1)
Kyseistä toimenpidettä koskevia tietoja saatuaan Euroopan komissio esitti Ranskan viranomaisille kysymyksiä näistä tiedoista 2 päivänä lokakuuta 2001 päivätyllä kirjeellä. Ranskan pysyvä edustusto Euroopan unionissa vastasi komissiolle 9 päivänä marraskuuta 2001 päivätyllä kirjeellä.
(2)
Toimenpide oli toteutettu ilman komissiolta etukäteen saatua lupaa, joten se merkittiin ilmoittamattomien tukien rekisteriin viitenumerolla NN 39/03.
(3)
Komissio aloitti kyseisestä tuesta SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa määrätyn menettelyn 9 päivänä heinäkuuta 2003 päivätyllä kirjeellä K(2003) 2057 lopullinen.
(4)
Menettelyn aloittamista koskeva päätös julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä (2). Komissio kehotti muita jäsenvaltioita ja asianomaisia kolmansia osapuolia esittämään huomautuksensa kyseisestä tuesta. Komissio ei saanut huomautuksia kolmansilta osapuolilta. Ranskan viranomaiset lähettivät huomautuksensa 8 ja 10 päivänä lokakuuta 2003, 13 päivänä syyskuuta 2005 ja 29 päivänä marraskuuta 2005 päivätyillä kirjeillä.
(5)
Ranskalle lähetettiin 25 päivänä helmikuuta 2011 lisätietopyyntö, ja 29 päivänä maaliskuuta 2011 pidettiin kokous.
(6)
Ranskan viranomaiset vastasivat 24 päivänä toukokuuta 2011 päivätyllä kirjeellä.
II KUVAUS TOIMENPITEESTÄ
1. INTERBEV-JÄRJESTÖLLE SUORITETUT MAKSUT
1.1 TOIMIALAJÄRJESTÖT JA PAKOLLISTEN VAPAAEHTOISMAKSUJEN JÄRJESTELMÄ
(7)
Toimialajärjestöt ovat ryhmiä, joihin kuuluu aloittain maataloustuotannon ja tapauskohtaisesti jalostuksen, kaupanpitämisen ja jakelun keskeisiä ammattiryhmiä ja jotka toimivaltainen hallintoviranomainen on tunnustanut toimialajärjestöiksi. Niiden olemassaolosta, tehtävistä ja toiminnasta on säädetty Ranskan maatalouslain (code rural) L.631-1 pykälässä ja sitä seuraavissa pykälissä. Jotta toimialajärjestö voidaan tunnustaa, toimivaltaisten viranomaisten on varmistettava erilaisten edellytysten täyttyminen: muun muassa yhdistyssääntöjen on oltava lain mukaiset (maatalouslain L.632-1 pykälä) ja toimialajärjestöön kuuluvien järjestöjen on oltava edustusjärjestöjä.
(8)
Toimialajärjestöjen tavoitteena on toteuttaa koko toimialaa yleisluonteisesti palvelevia toimia, ja ne voivat tehdä tätä varten sopimuksia. Näistä sopimuksista ja vapaaehtoisista maksuista, joilla rahoitetaan sopimusten mukaisia toimia, voidaan tehdä ministeriöiden välisellä asetuksella pakollisia (eli niitä voidaan ”laajentaa”) niin, että ne saatetaan koskemaan kaikkia alan toimijoita riippumatta siitä, kuuluuko toimija toimialajärjestön jäsenenä olevaan ammattijärjestöön, jos ne vastaavat laissa lueteltuja tavoitteita. Näillä sopimuksilla pyritään lähinnä edistämään markkinoiden tuntemusta, ammattilaisten välisiä suhteita sekä tuotteiden laatua ja menekkiä. Maatalouslain mukaan sopimuksia voidaan laajentaa tällä tavoin vain, jos ne ovat ”yhteisen edun mukaisia” ja perustuvat ”toimialaa yleisluonteisesti palveleviin yhteisen maatalouspolitiikan sääntöjen mukaisiin” toimiin (katso Ranskan maatalouslain L.632-3 pykälä).
(9)
Pakollisten vapaaehtoismaksujen keruu- ja jakotavat on määritetty erikseen kussakin toimialajärjestön sopimuksessa.
1.2 VALTION ROOLI
(10)
Vaikka toimialajärjestöt ovat yksityisoikeudellisia oikeushenkilöitä ja niiden toiminta rahoitetaan asianomaiselta alalta kerätyillä maksuilla, pakollisten vapaaehtoismaksujen järjestelmä edellyttää valtion puuttumista asiaan erityisesti seuraavin menettelyin:
a)
ennen sopimuksen laajentamista koskevaa pyyntöä viranomaisen on pitänyt tunnustaa toimialajärjestö, jonka on oltava kansallisen maatalouspolitiikan ja yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteiden mukainen (katso johdanto-osan 7 ja 8 kappale);
b)
kun toimialajärjestö on tunnustettu, se voi pyytää valtiota tekemään sen sopimuksista pakollisia ministeriöiden välisellä, sopimuksen laajentamista koskevalla asetuksella. Tällöin kyseisen tuotantoalueen jokaisella toimijalla on velvollisuus maksaa toimialajärjestön keräämä pakollinen vapaaehtoismaksu (katso johdanto-osan 8 kappale);
c)
maatalouslain L.632-8-1 pykälän mukaan jokaisen toimialajärjestön on esitettävä toimivaltaisille viranomaisille toimintakertomus ja selvitys jokaisen laajennetun sopimuksen soveltamisesta.
2. TUEN TARKOITUS
(11)
Tuen tarkoituksena on edistää tutkimus- ja kehittämistyötä, teknisen avun toimia ja menekinedistämistoimia (markkinointi) kotieläintuotantoalan hyväksi.
2.1 INTERBEV-JÄRJESTÖN MAKSUT
(12)
Tämä päätös koskee kahdentyyppisiä toimialakohtaisia maksuja, joista viranomaiset olivat tehneet pakollisia. Kyseessä ovat ihmisravinnoksi tarkoitetusta nautaeläinten ja lampaiden lihasta ja muista eläimenosista sekä Euroopan unionin jäsenvaltioihin lähetettävistä tai vientiin tarkoitetuista elävistä nautaeläimistä ja lampaista peritty maksu (”lihasta perittävä maksu”) ja kotieläintuotantorahaston (Fonds National de l'Élevage) hyväksi suoritettu maksu (FNE-maksu).
(13)
Tässä päätöksessä kyseessä olevista Interbev-järjestölle maksetuista maksuista tehtyjä toimialakohtaisia sopimuksia ovat seuraavat:
Lihasta perittävät maksut
Kotieläintuotantorahaston (FNE) hyväksi suoritettavat maksut
Toimialakohtainen sopimus
Laajentamista koskeva asetus
Toimialakohtainen sopimus
Laajentamista koskeva asetus
25.7.1995
18.12.1995
15.6.1994
18.12.1995
12.6.2001
19.9.2001
19.4.2001
(14)
Association Nationale Interprofessionnelle du Bétail et des Viandes (Interbev) on karja- ja liha-alan toimialajärjestö Ranskassa. Se perustettiin 9 päivänä lokakuuta 1979 karja- ja liha-alan nauta-, lammas- ja hevossektorin edustusjärjestöjen aloitteesta ja tunnustettiin 18 päivänä marraskuuta 1980 tehdyllä päätöksellä (3). Se puolustaa ja edistää kotieläintuotannon sekä alan teollisen, käsiteollisen ja kauppaan liittyvän toiminnan yhteistä etua. Se tunnustettiin karja- ja liha-alan toimialajärjestöksi vuonna 1980. Siihen kuuluu 13 valtakunnallista ammattijärjestöä, jotka edustavat karja- ja liha-alan eri ammattiryhmiä: kasvattajia, karjakauppiaita, teurastajia, tukkukauppiaita, teollisia toimijoita ja vähittäismyyjiä.
(15)
Interbevin kaksi tärkeintä tehtävää ovat toimialakohtaisten sopimusten tekeminen ja tiedotus. Lisäksi sen tehtäviin kuuluvat liha-alan tutkimusohjelmat. Järjestön puitteissa allekirjoitetuissa toimialakohtaisissa sopimuksissa määritellään alan toimintasäännöt. Nämä sopimukset voidaan esittää viranomaisille laajentamismenettelyn yhteydessä. Maatalous- ja talousministeriön antaman laajentamista koskevan yhteisen asetuksen julkaisemisen jälkeen toimialakohtaisessa sopimuksessa määrätyt toimenpiteet ovat pakollisia ja koskevat kaikkia alan toimijoita.
2.2 LIHASTA PERITTÄVÄ MAKSU
(16)
Interbev otti käyttöön 25 päivänä heinäkuuta 1995 tehdyllä toimialakohtaisella sopimuksella, jota laajennettiin 18 päivänä joulukuuta 1995 annetulla asetuksella (4), ihmisravinnoksi tarkoitetusta nautaeläinten ja lampaan lihasta ja muista eläimenosista sekä Euroopan unionin jäsenvaltioihin lähetettävistä tai vientiin tarkoitetuista elävistä nautaeläimistä ja lampaista perittävän maksun.
(17)
Maksu koski seuraavia kolmea liha- ja/tai eläinluokkaa:
a)
Ranskassa teurastettu ihmisravinnoksi tarkoitettu liha ja muut eläimenosat: maksun suuruus oli 0,084 Ranskan frangia (jäljempänä ’frangi’) (5) ruhokiloa kohti, ja se perittiin luonnolliselta henkilöltä tai oikeushenkilöltä, joka omisti eläimen tai oli yksi sen omistajista teurastamisajankohtana;
b)
Ranskaan toimitettu tai tuotu kulutukseen tarkoitettu liha: maksun suuruus oli 0,042 frangia/ruhokilo, ja se perittiin luonnolliselta henkilöltä tai oikeushenkilöltä, joka oli Ranskan alueella lihan ensimmäinen omistaja tai yksi sen ensimmäisistä omistajista;
c)
Euroopan unionin jäsenvaltioihin lähetettävät tai vientiin tarkoitetut elävät nautaeläimet ja lampaat: maksun suuruus oli 7 frangia/eläin, ja se perittiin luonnolliselta henkilöltä tai oikeushenkilöltä, joka oli Ranskan alueella eläimen viimeinen omistaja tai yksi sen viimeisistä omistajista.
(18)
Heinäkuun 25 päivänä 1995 tehty toimialakohtainen sopimus korvattiin 12 päivänä kesäkuuta 2001 tehdyllä toimialakohtaisella sopimuksella, jota laajennettiin 19 päivänä syyskuuta 2001 annetulla asetuksella (6). Asetuksen 1 pykälän mukaan sopimus on laajennettu ajanjaksolla, joka päättyy kolmen vuoden kuluttua asetuksen julkaisemisesta eli 30 päivänä syyskuuta 2004.
(19)
Kesäkuun 12 päivänä 2001 tehdyn toimialakohtaisen sopimuksen mukaan entinen tilanne jatkui sopimuksen kohteena olevien liha- ja/tai eläinluokkien osalta niin, että maksun määriä korotettiin seuraavasti: 0,1574 frangia (0,024 euroa) Ranskassa teurastettujen eläinten ihmisravinnoksi tarkoitetusta lihasta ja muista eläimenosista; 0,0656 frangia (0,010 euroa) Ranskaan toimitetusta tai tuodusta kulutukseen tarkoitetusta lihasta ja 11,15 frangia (1,7 euroa) Euroopan unionin maihin lähetetyistä tai vientiin tarkoitetuista elävistä nautaeläimistä ja lampaista.
(20)
Kesäkuun 12 päivänä 2001 tehdyn sopimuksen mukaan lihasta perityt maksut oli mahdollista saada osittain palautettua, kun ne lähetetään Euroopan unionin maahan tai viedään kolmansiin maihin. Palautettava määrä oli 0,0656 frangia (0,010 euroa)/kilo.
(21)
Vuosina 1995 ja 2001 tehdyissä sopimusten laajennuksissa järjestelyn ulkopuolelle jätettiin maksut, jotka perittiin Ranskaan toimitetusta tai tuodusta kulutukseen tarkoitetusta lihasta. Lihasta peritty pakollinen maksu ei siis koskenut näitä tuotteita.
2.3 FNE-MAKSU
(22)
Interbev otti käyttöön kotieläintuotantorahaston hyväksi suoritettavan maksun 15 päivänä kesäkuuta 1994 tehdyllä toimialakohtaisella sopimuksella, jota laajennettiin 18 päivänä joulukuuta 1995 (7) ja 19 päivänä syyskuuta 2001 (8) annetuilla asetuksilla. Viimeksi mainitun asetuksen mukaan sopimusta laajennettiin ajanjaksoksi, joka päättyy kolmen vuoden kuluttua asetuksen julkaisemisesta eli 30 päivänä syyskuuta 2004.
(23)
Kotieläintuotantorahastoa hoitaa kansallinen kotieläintuotantoliitto (Confédération Nationale de l'Élevage, CNE), ja se perustettiin kahta päätarkoitusta varten: ensinnäkin sillä kannustetaan palveluyritysten rakenneuudistukseen ja niiden toiminnan mukauttamiseen yhä harvempien, tuotannon hallintaa koskevien yhteisön toimintaperiaatteiden mukaisesti toimimaan joutuvien kasvattajien tulevaisuuden tarpeiden perusteella, ja toiseksi sen tarkoituksena on edistää yhteisten varojen käytön vakiinnuttamista geneettisen perimän kehittämisen ja soveltavan tutkimuksen aloilla, jotka ovat tulevaisuudessa kotieläintuotannon kilpailukyvyn avaintekijöitä.
(24)
Rahaston varojen kartuttamiseksi otettiin käyttöön maksu, joka perittiin luonnolliselta henkilöltä tai oikeushenkilöltä, joka oli Ranskassa teurastetun nautaeläimen tai lampaan omistaja tai yksi sen omistajista. Ranskan viranomaisten toimittamien uusimpien tietojen mukaan maksun määräksi vahvistettiin 0,02 frangia (0,003 euroa)/kilo teuraslihaa (netto) (tai 7 frangia (1,05 euroa)/täysikasvuinen nautaeläin, 2,40 frangia (0,36 euroa)/vasikka ja 0,36 frangia (0,054 euroa)/lammas).
(25)
Maksusta saadut tulot käytettiin Ranskan viranomaisten mukaan geneettisen perimän parantamiseen, geneettiseen tietojärjestelmään, bioteknologiaan ja taloutta koskeviin tutkimuksiin.
2.4 MAKSUILLA RAHOITETUT TOIMET
(26)
Lihasta perittävistä maksuista saadut Interbevin varat käytettiin kolmentyyppiseen toimintaan:
a)
alan tiedotukseen ja menekinedistämiseen,
b)
tekniseen apuun,
c)
tutkimukseen ja testaukseen.
(27)
Tiedotus ja menekinedistäminen koskevat erityisesti laadukkaisiin lihatuotteisiin liittyvien eriaiheisten kampanjoiden sekä yleisluonteisempien häränlihaa koskevien TV- ja radiokampanjoiden ja PR-toiminnan rahoittamista. Rahoitusta myönnetään myös Euroopan unionin ulkopuolisiin menekinedistämistoimiin, kuten näyttelyihin osallistumiseen ja mainontaan.
(28)
Teknisen avun toimet liittyvät muun muassa tuotantoeläinten sertifiointiin ja niitä koskeviin laatuvaatimuksiin etenkin näissä menettelyissä osallisina oleville toimijoille aiheutuvien ongelmien poistamiseksi. Interbev laatii myös liha-alan yhteisiä ohjeita ja osallistuu hyvää kotieläintuotantotapaa koskevasta peruskirjasta ja liha-alan hyviä työtapoja koskevista ohjeista tiedottamiseen ja niiden täytäntöönpanoon sekä liiketoimien selkeyttämiseen koko alalla.
(29)
Tutkimus- ja testaustoimet ovat alan tarpeisiin parhaiten soveltuvia toimia, ja ne koskevat erityisesti elintarviketurvaa, laadunvalvontaa ja eläinten hyvinvointia.
(30)
FNE-maksuista saadut Interbevin varat käytettiin seuraaviin toimiin:
a)
yhteisiin toimiin geneettisen perimän parantamiseksi,
b)
kotieläintuotannon tietojärjestelmien hallintaa koskevaan tietotekniseen järjestelmään,
c)
soveltavaan tutkimukseen,
d)
taloutta koskeviin tutkimuksiin,
e)
muihin toimiin.
3. TUEN KESTO
(31)
Tämä päätös koskee ajanjaksoa 1996-2004, jolloin menettelyn kohteena olevan viimeisen toimialakohtaisen sopimuksen voimassaolo päättyi.
4. TUENSAAJAT
(32)
Tukitoimenpiteen tuensaajia ovat nautaeläinten ja lampaiden kasvattajat.
(33)
Pääasiallisia lopullisia tuensaajia ovat maataloustuotteiden tuottajat, jalostajat ja vähittäismyyjät. Yksityiset yritykset voivat toteuttaa tiettyjä toimia näiden tuensaajien puolesta.
(34)
Tässä päätöksessä ei ratkaista komission kantaa siihen, vastaako Interbevin toimien toteuttamisesta huolehtivien palveluntuottajien valintamenettely julkisten hankintasopimusten tekomenettelyjä koskevia sääntöjä.
5. MENETTELYN ALOITTAMISEN SYYT (9)
(35)
Komissio totesi ensinnäkin kyseessä olevien maksujen luonteesta, että Ranskan hallitus oli tehnyt niistä pakollisia toimialakohtaisten sopimusten laajentamismenettelyn yhteydessä. Sopimuksia laajennettiin antamalla Ranskan virallisessa lehdessä julkaistava asetus. Viranomaisten täytyi siis antaa maksuja koskeva säädös kaikkien sen vaikutusten aikaansaamiseksi. Näin ollen komissio katsoi tutkintamenettelyä aloittaessaan, että kyseessä olivat veroluonteiset maksut eli julkiset varat ja että nämä tuet olivat sääntöjenvastaisia, koska niistä ei ollut ilmoitettu.
(36)
Maa- ja metsätalousalan valtiontukea koskevien suuntaviivojen vuosiksi 2007-2013 (10) (jäljempänä ’maatalouden suuntaviivat’) 194 kohdan mukaisesti sääntöjenvastaista valtiontukea on arvioitava tuen myöntämisajankohtana voimassa olevien suuntaviivojen mukaisesti. Maatalouden suuntaviivoja on sovellettu 1 päivästä tammikuuta 2007. Sitä edeltäviä suuntaviivoja, vuosiksi 2000-2006 annettuja yhteisön suuntaviivoja maatalousalan valtiontuesta (11), sovellettiin 1 päivästä tammikuuta 2000. Näin ollen kaikkia kyseisen päivämäärän jälkeen myönnettyjä valtiontukia on arvioitava vuoden 2000 suuntaviivojen perusteella. Sitä vastoin kaikkia ennen kyseistä päivämäärää myönnettyjä valtiontukia on arvioitava ennen 1 päivää tammikuuta 2000 sovellettujen säännösten ja käytäntöjen perusteella. Kyseessä olevia tukia on myönnetty vuodesta 1996.
(37)
Koska kyseessä on veroluonteisella maksulla rahoitettu valtiontuki, komission on tutkittava sekä tuella rahoitetut toimet että itse tuen rahoittaminen.
5.1 TUET
5.1.1 Menekinedistämistoimet
(38)
Komissio muistutti, että ennen 1 päivää tammikuuta 2002 myönnettyjen tukien soveltuminen sisämarkkinoille on varmistettava maataloustuotteiden ja tiettyjen muiden ETY:n perustamissopimuksen liitteeseen II kuulumattomien tuotteiden mainonnan kansallisesta tukijärjestelmästä annetun puiteasiakirjan (12) perusteella ja että kyseisen päivämäärän jälkeen myönnettyjen tukien soveltuminen sisämarkkinoille on arvioitava valtiontuesta EY:n perustamissopimuksen liitteessä I lueteltujen ja tiettyjen liitteeseen I kuulumattomien tuotteiden mainontaan annettujen yhteisön suuntaviivojen (13) perusteella. Nämä kaksi asiakirjaa sisältävät pääpiirteissään samat periaatteet, ja niissä vahvistetaan erityisesti noudatettavat kielteiset ja myönteiset perusteet. Tukien enimmäismäärien mukaisesti alalta on saatava rahoitusta näihin toimiin vähintään 50 prosenttia kustannuksista. Kyseessä olevassa tapauksessa toimenpiteet rahoitettiin kokonaan veroluonteisilla maksuilla, ja alan toimijoiden rahoitusosuus ylsi määritelmän mukaisesti tälle tasolle. Näin ollen komissio katsoi tutkintamenettelyn aloittaessaan, että sovellettavia edellytyksiä on noudatettu.
5.1.2 Teknisen avun toimet
(39)
Komissio muistutti, että ennen 1 päivää tammikuuta 2000 myönnettyjen tukien soveltuminen sisämarkkinoille on varmistettava komission sen käytännön mukaan, joka perustuu jäsenvaltioiden karjankasvatusalalla ja karjatuotteille myöntämiä tukia koskevista soveltuvista toimenpiteistä annettuun ehdotukseen (14), ja tämän päivämäärän jälkeen myönnettyjen tukien soveltuminen sisämarkkinoille on varmistettava maatalouden suuntaviivojen mukaisesti. Komission ennen vuotta 2000 soveltama käytäntö ja maatalouden suuntaviivat sisältävät pääpiirteissään samat periaatteet. Näin ollen 100 prosenttiin asti tukikelpoisista menoista myönnetyt tuet ovat sallittuja tämäntyyppisten tukien kohdalla. Tukien on lisäksi oltava kaikkien niistä mahdollisesti kiinnostuneiden alan toimijoiden saatavilla. Komissio katsoi siis tutkintamenettelyn aloittaessaan, että sovellettavia edellytyksiä oli noudatettu.
5.1.3 Tutkimus- ja testaustoimet
(40)
Komissio muistutti, että näiden tukien soveltuminen sisämarkkinoille on varmistettava tutkimus- ja kehitystyöhön myönnettävää valtion tukea koskevien yhteisön puitteiden (15) ja mainittujen puitteiden muuttamisesta annetun komission tiedonannon (16) perusteella. Näin ollen 100 prosenttiin ulottuva tukitaso soveltuu sisämarkkinoille, jos seuraavat neljä edellytystä täyttyvät: tuki palvelee yleisluonteisesti asianomaista alaa, siitä tiedotetaan tarkoituksenmukaisissa lehdissä, toimien tuloksista ilmoitetaan sekä kulujen että ajan kannalta tasapuolisesti ja tuki täyttää Euroopan unionin kansainvälisten kaupallisten sitoumusten mukaiset edellytykset. Komissio katsoi siis tutkintamenettelyn aloittaessaan, että sovellettavia edellytyksiä oli noudatettu.
5.1.4 FNE-maksulla rahoitetut toimet
(41)
Komissio epäilee FNE-maksulla rahoitettujen toimien täsmällistä laatua, koska niiden tarkoituksena oli edistää palveluyritysten rakenneuudistusta ja sopeutumista kasvattajien tuleviin tarpeisiin sekä edistää yhteisten varojen vakiinnuttamista geneettisen perimän kehittämisen ja soveltavan tutkimuksen aloilla. Maksusta saadut tulot käytettiin Ranskan viranomaisten mukaan geneettisen perimän parantamiseen, geneettiseen tietojärjestelmään, bioteknologiaan ja taloutta koskeviin tutkimuksiin. Näiden tietojen perusteella komissio ei voinut todeta, että toimet olisivat mahdollisesti sovellettavien yhteisön säännösten mukaisia. Komissio ei siis voinut todeta tutkintamenettelyn aloittaessaan, että FNE-maksuilla rahoitettavat toimet olisivat EY:n perustamissopimuksen mukaisia (17).
5.2 TUKIEN RAHOITUS
5.2.1 Lihasta perittävä maksu
(42)
Lihasta perittävä maksu koski 1 päivästä tammikuuta 1996 alkaen muun muassa muihin jäsenvaltioihin lähetettäviä eläviä nautaeläimiä ja lampaita sekä muihin jäsenvaltioihin lähetettäviä naudan- ja lampaanlihatuotteita, joskin viimeksi mainittujen osalta maksun osittainen palauttaminen otettiin käyttöön vuonna 2001. Euroopan unionin tuomioistuimen (jäljempänä ’tuomioistuin’) antaman tuomion (18) mukaan maksua on pidettävä SEUT-sopimuksen 110 artiklassa määrätyn syrjintäkiellon vastaisena, jos maksun tuoton osoittaminen tiettyyn kohteeseen hyödyttää erityisesti niitä maksun kohteena olevia kotimaisia tuotteita, jotka on jalostettu tai joita pidetään kaupan kotimaan markkinoilla, ja jos se osittain korvaa kotimaisille tuotteille koituvan verorasituksen ja saattaa siten kotimaiset vientituotteet epäedullisempaan asemaan.
(43)
Komissio katsoi tutkintamenettelyn aikana, että muihin jäsenvaltioihin lähetettävistä tuotteista ja elävistä eläimistä perityn maksun tulot, joilla rahoitettiin Interbevin menekinedistämistoimia, teknisen avun toimia ja tutkimus- ja testaustoimia, saattoivat olla perussopimuksen ja erityisesti sen 107 artiklan kannalta sisämarkkinoille soveltumaton tuen rahoitustapa ja että tällä tavoin rahoitettu valtiontuki saattoi näin ollen olla perussopimuksen vastaista. Maksu saattoi nimittäin asettaa muihin jäsenvaltioihin vietäväksi tarkoitetun eläintuotannon epäedullisempaan asemaan, koska tulojen kohdistaminen saattoi suosia Ranskassa kaupan pidettävää kotimaista tuotantoa vientiin tarkoitetun kotimaisen tuotannon kustannuksella ja koska maksun määrässä ei otettu huomioon kotimaisista tuotteista saatavaa erilaista tuottoa sen mukaan, pidetäänkö tuote kaupan Ranskassa vai sen ulkopuolella.
5.2.2 FNE-maksu
(44)
Tutkintamenettelyn aloittamisajankohtana käytettävissä olleiden tietojen perusteella komissiolla ei ollut tutkintamenettelyn aikana syytä uskoa, että maksu olisi koskenut tuotuja tai muihin jäsenvaltioihin lähetettyjä eläimiä.
6. PAKOLLISET VAPAAEHTOISMAKSUT JA YHTEINEN MARKKINAJÄRJESTELY
(45)
Komissio katsoi pakollisten vapaaehtoismaksujen soveltumisesta sisämarkkinoille yhteisten markkinajärjestelyjen kannalta 22 päivänä toukokuuta 2003 asiassa C-355/00, Freskot, annetun tuomion (19) perusteella, että pakolliset vapaaehtoismaksut eivät tässä tapauksessa vaikuttaneet suoraan eivätkä välillisesti lopputuotteiden hintoihin, sillä ne eivät vaikuta tuotteiden hintoihin, jotka määräytyivät markkinoilla vapaasti. Lihatuotteista ja kasvatetuista eläimistä perittävästä maksusta aiheutuva rasitus kompensoituu rahoitetuista toimista saaduilla eduilla. Voidaan siis katsoa, että maksujen vaikutus hintoihin oli hyvin vähäistä, jos sitä oli lainkaan.
III RANSKAN HUOMAUTUKSET
(46)
Ranskan viranomaiset esittivät 8 ja 10 päivänä lokakuuta 2003 päivätyillä kirjeillä huomautuksensa komission päätöksestä aloittaa SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdan mukainen menettely kyseessä olevasta tukitoimenpiteestä.
(47)
Ranskan viranomaiset esittivät 13 päivänä syyskuuta ja 29 päivänä marraskuuta 2005 päivätyissä kirjeissä lisähuomautuksia vastauksena komission lähettämiin lisätietoja koskeviin pyyntöihin.
(48)
Ranskan viranomaiset esittivät 24 päivänä toukokuuta 2011 päivätyssä kirjeessä lisähuomautuksia vastauksena komission 25 päivänä helmikuuta 2011 lähettämään lisätietopyyntöön ja 29 päivänä maaliskuuta 2011 pidettyyn kokoukseen.
(49)
Ranskan viranomaiset panivat merkille, että komission mielestä tällaisista pakollisista toimialakohtaisista maksuista saatavat tulot voidaan rinnastaa veroluonteisiin maksuihin ja ne saattavat näin vääristää kilpailua sisämarkkinoilla. Ne panivat samoin merkille, että toimenpiteistä olisi pitänyt ilmoittaa. Sitten ne totesivat seuraavaa:
1. KOMISSION TUTKIMUKSEN LAAJUUS RANSKAN VIRANOMAISTEN MUKAAN
(50)
Kotieläintuotantorahaston (FNE) hyväksi perittävistä maksuista 15 päivänä kesäkuuta 1994 tehdyn toimialakohtaisen sopimuksen ja Interbevin hyväksi perittävistä maksuista 18 päivänä joulukuuta 1995 tehdyn toimialakohtaisen sopimuksen osalta Ranskan viranomaiset katsoivat, että komissio oli aloittanut tutkimuksensa 16 päivänä tammikuuta 1995 päivätyllä kirjeellä (tuki NN 34/95) ja 18 päivänä maaliskuuta 1996 päivätyllä kirjeellä ja päättänyt sen 15 päivänä heinäkuuta 1996 päivätyllä kirjeellä (SG(96) D/6396) todeten, että kyseessä olevat toimenpiteet kuuluvat yksinomaan neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2328/91 soveltamisalaan ja ne on tutkittava mainitun asetuksen mukaisesti. Asetuksen 35 artiklan 2 kohdassa suljetaan pois perussopimuksen 92 ja 93 artiklan soveltaminen.
(51)
Vastauksena komissiolle, joka ilmoitti, ettei se tuolloin ollut ottanut kantaa muihin Interbevin toteuttamiin toimiin (koska asia NN 34/95 koski ainoastaan investointeja maitokarja-alan rakenneuudistukseen), Ranskan viranomaiset ilmoittivat vastanneensa 18 päivänä maaliskuuta 1996 päivättyyn komission kirjeeseen seuraavasti: ”kotieläintuotantorahaston tarkoituksena on todella (…) parantaa valikointia kotieläintuotannossa ja tukea tutkimusta, etenkin geneettistä tutkimusta. (…)” (13 päivänä syyskuuta 2005 päivätty kirje).
(52)
Ranskan viranomaisten mielestä komissio oli siis täysin tietoinen Interbevin rahoittamista tiedotustoimista, menekinedistämistoimista ja tutkimus- ja testaustoimista, ja se olisi voinut kyseisen asian yhteydessä pyytää Ranskan viranomaisilta lisätietoja. Komissio ei kuitenkaan ollut reagoinut edellä mainittuun vastaukseen, joten Ranskan viranomaiset olivat päätelleet komission olevan tyytyväinen toimitettuihin tietoihin.
(53)
Komissiolle annetussa myöhemmässä vastauksessa, joka koski edellä mainittuun kirjeeseen liittyvää lisätietopyyntöä (30 päivänä toukokuuta 1996), Ranskan viranomaiset ilmoittivat ensinnäkin, etteivät ne olleet saaneet lisätietopyyntöjä, ja ilmaisivat toiseksi olevansa sitä mieltä, että koska komissio ei ollut toteuttanut toimia 30 päivän toukokuuta 1996 ja 2 päivän lokakuuta 2001 välisenä aikana, se oli tulkittava hiljaiseksi tunnustukseksi komission tietoon tulleiden toimien soveltumisesta sisämarkkinoille.
(54)
Ranskan viranomaiset väittivät lisäksi, että komissio oli saanut tiedon Interbevin toteuttamista tiedotustoimista lammasalan hyväksi kohdistuneita toimia koskevan asian C 18/95 yhteydessä.
(55)
Näin ollen koska komissio ei tuolloin tehnyt tutkimusta näistä sopimuksista, Ranskan viranomaisten mielestä niiden oli perusteltua katsoa, ettei komissio vastustanut niiden soveltamista.
(56)
Tämän perusteella Ranskan viranomaiset katsoivat, että nyt kyseessä oleva menettely koski ainoastaan 12 päivänä kesäkuuta 2001 tehtyä toimialakohtaista sopimusta.
(57)
Ranskan viranomaiset toimittivat lopulta 24 päivänä toukokuuta 2011 päivätyssä kirjeessä ja 29 päivänä maaliskuuta 2011 pidetyssä kokouksessa komissiolle tiedot koko asianomaiselta ajanjaksolta.
2. TUEN ILMOITTAMATTA JÄTTÄMISEN PERUSTE RANSKAN VIRANOMAISTEN MUKAAN
(58)
Ranskan viranomaisten mielestä 12 päivänä kesäkuuta 2001 tehtyjen uusien toimialakohtaisten sopimusten mukaisesti perityistä maksuista saaduilla tuloilla rahoitettuja Interbevin ja FNE:n toimia ei ollut tarpeen ilmoittaa, koska toimet rahoitettiin yksinomaan asianomaiselta alalta kerätyillä yksityisillä varoilla.
3. INTERBEVIN TOTEUTTAMAT TOIMET
(59)
Ranskan viranomaiset panivat Interbevin toteuttamien toimien osalta merkille, että analysoituaan Ranskan viranomaisten 9 päivänä marraskuuta 2001 päivätyssä kirjeessä toimittamat tiedot komissio oli arvioinut niiden olevan maatalousalan valtiontukia koskevien yhteisön suuntaviivojen (2000-2006) ja valtiontuesta EY:n perustamissopimuksen liitteessä I lueteltujen ja tiettyjen liitteeseen I kuulumattomien tuotteiden mainontaan annettujen yhteisön suuntaviivojen mukaisia. Viranomaiset vahvistivat, että tässä päätöksessä kyseessä olevalla ajanjaksolla Interbev rahoitti nämä menekinedistämistoimet, teknisen avun toimet ja tutkimus- ja testaustoimet samoin edellytyksin, kuin 9 päivänä marraskuuta 2001 päivätyssä kirjeessä oli esitetty.
4. FNE:N KAUTTA TOTEUTETUT TUTKIMUSTOIMET JA TEKNISEN AVUN TOIMET
(60)
Ranskan viranomaiset toimittivat vastauskirjeessä menettelyn aloittamista koskevaan päätökseen (8 ja 10 päivänä lokakuuta 2003) FNE:n osalta seuraavat selvitykset.
(61)
FNE:n varoilla toteutetut toimet koskevat teknistä apua ja soveltavaa tutkimusta. Ranskan viranomaiset vahvistivat, että varat oli myönnetty maatalousalan valtiontukia koskevien yhteisön suuntaviivojen (2000-2006) 14 ja 17 kohdan mukaisesti.
(62)
Ensimmäiseksi täsmennettiin, että FNE:n keräämillä varoilla rahoitettiin seuraavia toimia:
a)
yhteiset toimet geneettisen perimän parantamiseksi;
b)
tietotekninen hallintajärjestelmä ja kotieläintuotantoa koskeva tietojärjestelmä;
c)
soveltava tutkimus;
d)
taloutta koskevat tutkimukset
e)
muut toimet.
4.1 GENEETTISEN PERIMÄN PARANTAMINEN
(63)
Geneettisen perimän parantamisen alalla FNE tuki ainoastaan tiettyjä yhteisiä toimia, joita toteutettiin valtion, alan ammattilaisten, tutkimuksen ja opetusalan edustajista kootun kansallisen geeniperimäkomitean (Commission Nationale d'Amélioration Génétique, CNAG) määrittelemän geneettisen perimän parantamisen valtakunnallisen säännöstön (Dispositif National d'Amélioration Génétique) mukaisesti.
(64)
FNE:n myöntämällä rahoituksella tuettiin pääosin kotieläintuotantoinstituutin (Institut de l'élevage) geneettisellä osastolla toteutettavia toimia; instituutin päätehtävänä on tukea kenttäorganisaatioita, jotka pyrkivät parantamaan märehtijöiden geeniperimää; laatia, ylläpitää ja kehittää kenttämenetelmiä koskevia ohjeita; valvoa valorisointi- ja rekisteröintimenettelyjä jalostuseläinten geneettiseen arviointiin tarvittavissa yhteisissä tietojärjestelmissä; mukauttaa indeksointimenettelyjä yhteistyössä agronomian alan kansallisen tutkimuslaitoksen INRA:n kanssa; ottaa käyttöön kansainvälisiä tietojenvaihdon menettelyjä ja julkaista Ranskan virallisia indeksejä.
4.2 KOTIELÄINTUOTANTOA KOSKEVIEN TIETOJÄRJESTELMIEN UUDISTAMINEN JA KEHITTÄMINEN
(65)
Kotieläintuotantoa koskevien tietojärjestelmien uudistamista ja kehittämistä koskevassa toiminnassa FNE on osallistunut geneettisen tietojärjestelmän (SIG) uudistamiseen. Uudistaminen aloitettiin vuonna 1995 yli 20 vuotta aiemmin käyttöön otetun yhteisen tietojärjestelmän nykyaikaistamiseksi ja yhtenäistämiseksi, jotta varmistetaan geneettisten tietojen tehokkaampi hallinta, indeksointiin tarvittavien uusien toimintojen lisääminen ja kustannusten vähentyminen.
(66)
Lisäksi FNE on osallistunut kotieläintuotantoa koskevaan ammatilliseen tietojärjestelmään (SPIE) liittyvän hankkeen taloudellista, teknistä ja oikeudellista toteutettavuutta koskevaan tutkimukseen; tietojärjestelmän tarkoituksena on varmistaa virallisten tunnistetietojen ja muiden varmennettavissa olevien tietojen hyödyntäminen ammattialalla ja eri ammattialojen välillä.
4.3 SOVELTAVAN TUTKIMUKSEN ALALLA TOTEUTETUT TOIMET
(67)
FNE on tukenut useita soveltavan tutkimuksen alan ohjelmia, ja sen tarkoituksena on jatkaa osallistumista tutkimuksiin, jotka koskevat kotieläintuotantoalaa yleisesti palvelevia aiheita, esimerkiksi tukea soveltavan tutkimuksen ja jalostukseen liittyvien biotekniikoiden (alkionsiirto, sukupuolilajittelu, koeputkihedelmöitys, kloonaus) siirron ohjelmaa. Nämä toimet liittyvät embryologian uusiin tekniikoihin, jotka ovat erityisen kiinnostavia molekyylimarkkereiden tulevan käytön ja markkereiden avulla tapahtuvan valikoinnin kannalta. Ohjelmalla on onnistuttu parantamaan merkittävästi perinteisen alkionsiirron tuloksia, kehittämään ja optimoimaan ranskalaista alkioiden sukupuolilajittelun tekniikkaa, kehittämään kaikututkimuksen avulla tapahtuvaa munasolupunktiomenetelmää ja parantamaan koeputkihedelmöitystekniikkaa.
(68)
FNE on osallistunut myös homologista rekombinaatiota koskevaan kokeelliseen tutkimushankkeeseen. Tässä INRA:n johtamassa geeninsiirtotekniikkaan perustuvassa tutkimuksessa on pyritty muuttamaan eläinten geeniperimää hallitusti siten, että siirtogeeni saadaan kohdistettua haluttuun paikkaan DNA:ssa. Kohdistamisen tarkoituksena on löytää keino, jolla geeni voidaan korvata toisella muuntogeenisiä organismeja käyttämättä.
(69)
Lisäksi FNE on osallistunut IDEA-ohjelmaan nautaeläinten ja lampaiden elektronisen merkinnän osalta. Se on rahoittanut myös kansallisia hankkeita, joita on toteutettu yhteisön IDEA-ohjelman yhteydessä ja joilla on pyritty parantamaan eläinten tunnistamisen luotettavuutta uusilla elektroniikkaan perustuvilla tekniikoilla.
4.4 TALOUTTA KOSKEVAT TUTKIMUKSET
(70)
FNE on ollut rahoittamassa kotieläintuotantojärjestöjen kannalta välttämättömiä taloutta koskevia tutkimuksia, joissa on pyritty löytämään vastauksia yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) perättäisten uudistusten, Euroopan unionin laajentumisen, viime vuosien kriisien ja kansainvälisen tilanteen kehittymisen aiheuttamiin ongelmiin.
(71)
Kaikki nämä tutkimukset on toteutettu ”Groupe Économique du Bétail” -ryhmän (GEB) johdolla, ja niiden ohjauksesta on vastannut kotieläintuotantoinstituutti, joka varmistaa ammattialan pyytämien tutkimusten johdonmukaisuuden ja täydentävyyden muualla tehtyihin tutkimuksiin nähden.
(72)
Toimet ovat koskeneet maito- ja liha-alan suhdanteiden seurantaa Ranskassa ja Euroopassa; kuukausittaisia talouskatsauksia, joissa analysoidaan perusteellisesti kotieläintuotantoalan taloudellisia näkökohtia Ranskassa, Euroopassa ja muualla maailmassa, ja yksittäisiä kysymyksiä, kuten hintojen ja tuotantokustannusten seurantaa sekä unionissa ja Maailman kauppajärjestössä käytäviä neuvotteluja.
(73)
GEB:n toteuttamassa talouden seurannassa otetaan huomioon kotieläintuotantoalan verkostojen tilojen toimintaan liittyvä käytännön tietämys sekä varmistetaan makro- ja mikrotaloudellisten lähestymistapojen synergia.
4.5 MUUT TOIMET
(74)
FNE on tukenut lisäksi tapauskohtaisesti sellaisten uusien yhteisten hankkeiden käynnistämistä, joilla on ollut tarkoitus auttaa kotieläintuotantoa sopeutumaan yhteiskunnallis-taloudellisiin muutoksiin ja joista esimerkkeinä voidaan mainita hyvän kotieläintuotantotavan peruskirja, joka on merkittävin tämäntyyppinen yhteinen ohjeisto Euroopassa, sekä kasvattajan ammattia koskeva tiedotushanke, joka käynnistettiin toisen BSE-kriisin seurauksena palauttamaan kasvattajien ja kansalaisten välinen keskinäinen ymmärrys.
4.6 YHTEISÖN PUITTEET
(75)
Ranskan viranomaiset korostivat, että kaikki rahoitetut toimet palvelevat yleisluonteisesti kaikkia nautaeläinten ja lampaiden kasvattajia, eikä toimista saatava hyöty rajoitu milloinkaan yksittäisiin toimijoihin tai tiettyjen toimijoiden ryhmään.
(76)
FNE:n rahoitusosuus on ollut useimmiten alle 50 prosenttia toimien ja tutkimusten kustannuksista. Osuus on voinut olla yli 50 prosenttia yksittäisissä hankkeissa, mutta tuki ei ole ollut milloinkaan yli sataa prosenttia.
4.6.1 Tekninen apu
(77)
Taloutta koskevien tutkimusten rahoittamisessa on valvottu yhtäältä, ettei 100 000 euron rajaa kasvattajaa kohti kolmen vuoden kaudella ylitetä, ja toisaalta, että kaikilla kasvattajilla on mahdollisuus tutustua tutkimusten tuloksiin.
4.6.2 Soveltava tutkimus
(78)
Ranskan viranomaiset ovat vahvistaneet, että jokaisen taloutta koskevan tutkimuksen lopullisia tietoja sekä jokaisen tutkimusohjelman päättyessä koottuja lopullisia tietoja levitetään laajamittaisesti. Kaikkien FNE:n tukemien tutkimusten tulokset julkaistaan ja niistä tiedotetaan, jotta kasvattajat ja niiden kenttäjärjestöt voisivat hyödyntää niitä ja tutustua niihin tasavertaisesti.
(79)
Merkittäviä jakelukanavia on kaksi: kotieläintuotannon alan ammattijärjestöt ja kotieläintuotantoinstituutti, jotka tiedottavat tuloksista kasvattajille ja teknikoille laajalevikkisissä teknisissä ja talouden alan julkaisuissa.
(80)
Koska toimet palvelevat yleisluonteisesti koko alaa, tuloksia ei pyritä hyödyntämän kaupallisesti. Toimien todellisia edunsaajia ovat nautaeläinten ja lampaiden kasvattajat, joille toimista saatavat teoreettiset ja käytännön tulokset jaetaan.
(81)
Rahoitetuista tutkimuksista ei aiheudu suoria tuloja tuottajille eikä jalostajille.
5. TUONTIELÄIMIÄ JA -LIHAA KOSKEVAT MAKSUT
5.1 INTERBEV-MAKSUT
(82)
Muista jäsenvaltioista tai kolmansista maista peräisin olevasta Ranskaan tuodusta lihasta perittyjen maksujen osalta komissio pystyi toteamaan Ranskan viranomaisten eri otteissa toimittamien tietojen perusteella, että vuosina 1995 ja 2001 tehtyjen toimialakohtaisten sopimusten laajentamisesta annetuilla ministeriöiden välisillä asetuksilla tuontilihasta perittävät maksut jätettiin edelleen sopimusten soveltamisalan ulkopuolelle.
5.2 FNE-MAKSUT
(83)
Komissio toi esiin, että FNE:n hyväksi perittyä maksua saatettiin soveltaa Ranskan ulkopuolella kasvatettuihin mutta Ranskaan teurastettavaksi tuotuihin eläimiin.
(84)
Ranskan viranomaiset panivat 6 päivänä lokakuussa 2003 päivätyssä kirjeessään merkille tämän yhteisön oikeuden periaatteisiin liittyvän epäkohdan merkityksen. Ne sitoutuivat näin ollen muuttamaan sopimuksen tekstiä ja sulkemaan sen ulkopuolelle kaikki Ranskan ulkopuolella kasvatetuista mutta Ranskaan teurastettavaksi tuoduista eläimistä perittävät maksut. Ranskan viranomaiset tarjoutuivat toimittamaan uuden tekstin komissiolle, kun uusi sopimus olisi virallisesti tehty ja allekirjoitettu.
(85)
Viranomaiset lisäsivät, että käytännössä elävien eläinten tuonti oli vähäistä eikä siitä aiheutunut kilpailun vääristymisen riskiä. Tullin mukaan tuotujen täysikasvuisten lihanautojen määrä oli ollut 24 933 eläintä vuonna 2001 ja 22 250 eläintä vuonna 2002. Ranskassa teurastetaan vuosittain noin 4 miljoonaa täysikasvuista lihanautaa, joten elävinä tuotujen eläinten osuus on vain 0,58 prosenttia kaikista teurastetuista eläimistä. Lisäksi yli 70 prosenttia näistä tuoduista eläimistä on erityisen laadukkaita ja kalliita, ja ne on tarkoitettu Pohjois-Ranskan pienille erikoismarkkinoille. Kun otetaan huomioon näiden eläinten tuonnin keskimääräiset hinnat (tullin mukaan 1,50 euroa/kilo elävää eläintä, eli 2,5 euroa/nettokilo), eläimistä perityn FNE-maksun suuruus on ollut noin tuhannesosa eläimen arvosta.
(86)
Ranskan viranomaisten mukaan pakolliset vapaaehtoismaksut pidettiin yhtäältä mahdollisimman pieninä, sillä tuontieläimistä peritty maksu jätettiin usein - ja sittemmin järjestelmällisesti - maksamatta, ja toisaalta eläimen arvoon suhteutetun pakollisen vapaaehtoismaksun määrä oli niin pieni, ettei se voinut vääristää kilpailua. Ranskan viranomaiset toimittivat 24 päivänä toukokuuta 2011 päivätyssä kirjeessään kirjallisia esimerkkejä maksulaskelmista ja yritysten maksuilmoituksista, jotka osoittivat, että palautuskäytäntöä voitiin soveltaa joissakin tapauksissa, joskaan se ei ollut pakollista.
(87)
Ranskan viranomaiset vahvistivat 13 päivänä syyskuuta 2005 ja 24 päivänä toukokuuta 2011 päivätyissä kirjeissä, että FNE-maksu oli koskenut vuodesta 2003 lähtien vain Ranskassa kasvatettuja ja teurastettuja eläimiä (20).
6. MUIHIN JÄSENVALTIOIHIN LÄHETYISTÄ ELÄIMISTÄ JA LIHASTA PERITYT MAKSUT
6.1 INTERBEV-MAKSUT
(88)
Muihin jäsenvaltioihin lähetettävästä lihasta perittyjen maksujen osalta komissio oli ottanut esille eriarvoisen kohtelun riskin, joka liittyi maksujärjestelmään, jossa ei oteta huomioon tiettyjen maksun piiriin kuuluvien tuotteiden lähettämistä Ranskan ulkopuolelle, ja ilmoittanut epäilevänsä, että tällainen toimenpide suosii Ranskassa kaupan pidettävää kotimaista tuotantoa.
(89)
Kuten johdanto-osan 16 kappaleessa ja sitä seuraavissa kappaleissa todetaan, muihin jäsenvaltioihin lähetetystä lihasta perittiin pakollinen vapaaehtoismaksu, jonka suuruus oli 0,0126 euroa/kilo ja 12 päivänä kesäkuuta 2001 tehdyn toimialakohtaisen sopimuksen voimaan tultua 0,024 euroa/kilo. Mainitussa sopimuksessa määrättiin lisäksi palautusjärjestelmästä, jossa palautuksen suuruus oli noin 0,010 euroa/kilo.
(90)
Muihin jäsenvaltioihin lähetettävistä eläimistä perittyjen pakollisten vapaaehtoismaksujen osalta Ranskan viranomaiset toimittivat 24 päivänä toukokuuta 2011 päivätyssä kirjeessään selvitykset osoittaakseen, että kyseiset pakolliset vapaaehtoismaksut olivat oikeasuhtaisia niillä rahoitetuista toimista saatavaan hyötyyn nähden.
(91)
Ranskan viranomaiset selittivät, että elävien eläinten vienti koski nuoria nautaeläimiä. Kuten johdanto-osan 17 kappaleessa ja sitä seuraavissa kappaleissa todettiin, näistä eläimistä perittiin pakollinen vapaaehtoismaksu, joka määräytyi eläintä kohti, ei lihakiloa kohti.
(92)
Ranskan viranomaiset toimittivat laskelman, jossa arvioitiin, miten eläinkohtainen ja kilokohtainen maksu vastasivat toisiaan. Heinäkuun 25 päivänä 1995 tehdyn toimialakohtaisen sopimuksen mukaan teurastettaessa peritty pakollinen vapaaehtoismaksu oli 0,084 frangia/ruhokilo ja eläviä eläimiä lähetettäessä peritty pakollinen vapaaehtoismaksu oli 7 frangia/täysikasvuinen nautaeläin (sopimuksen 4 kohta). Nuori nautaeläin painaa elävänä noin 250-280 kiloa, eli sen lihan keskimääräinen paino (suhdeluku: 65 prosenttia) on 163 kiloa. Eläinkohtainen 7 frangin suuruinen maksu oli siis 0,042 frangia/kilo eli noin puolet lihasta peritystä maksusta.
(93)
Tämä määräys sisältyi myös 12 päivänä kesäkuuta 2001 tehtyyn toimialakohtaiseen sopimukseen, ja sama vastaavuus säilyi. Maksujen suuruudet (euromääräisinä) olivat seuraavat: teurastettaessa peritty pakollinen vapaaehtoismaksu oli 0,024 euroa/ruhokilo (2 kohta), ja eläviä eläimiä lähetettäessä peritty pakollinen vapaaehtoismaksu oli 1,7 euroa/täysikasvuinen nautaeläin (4 kohta). Täysikasvuisen nautaeläimen eläinkohtainen 1,7 euron suuruinen maksu oli siis 0,0104 euroa/kilo eli noin puolet lihasta peritystä maksusta.
(94)
Ranskan viranomaiset arvioivat, että muihin jäsenvaltioihin lähetettävistä tuotteista (elävät eläimet ja liha) perityistä pakollisista vapaaehtoismaksuista saatujen kokonaistulojen (38 136 670 euroa) osuus oli 15 prosenttia Interbevin vuosina 1995-2004 perimistä pakollisista vapaaehtoismaksuista saatujen tulojen kokonaismäärästä (252 855 282 euroa). Kun vuosia 1995-2004 tarkastellaan kokonaisuutena, Ranskan viranomaisten mielestä kyseiset tulot vastaavat hyvin sitä osuutta toimista, josta muihin jäsenvaltioihin lähetettävät tuotteet ovat hyötyneet.
(95)
Lisäksi Ranskan viranomaiset ilmoittivat, että Ranskan ulkopuolelle lähetettävät elävät eläimet ja liha hyötyivät yhtäältä Ranskan alueen ulkopuolella toteutetuista toimista, joiden osuus oli 21 490 848 euroa, ja toisaalta kaikkia eläimiä ja tuotteita niiden määränpäästä riippumatta hyödyttävistä toimista. Ranskan viranomaisten mukaan oli asianmukaista arvioida, että kaikkia eläimiä ja tuotteita hyödyttäviin toimiin käytetyistä 91 231 075 eurosta vain 28 280 000 eurolla rahoitettiin Ranskan alueen ulkopuolella toteutettuja toimia.
(96)
Nimenomaisesti vientiin tarkoitettuja eläimiä ja tuotteita koskevia toimia olivat muun muassa menekinedistämistoimet (esimerkiksi kansainväliset näyttelyt, ammattilaisiin kohdistetut tiedotuskampanjat ja pr-toiminta, Berliinin vihreä viikko ja ulkomailla järjestettävä lihanleikkauskoulutus). Sekä Ranskan markkinoille että sen ulkopuolelle tarkoitettuja kaikkia eläimiä ja tuotteita koskeneita toimia olivat muun muassa erilaiset mainoskampanjat, kuten eurooppalaista laatuhärkää, sisäelimiä ja liharotuja koskevat kampanjat, sekä muutamat tutkimustoimet, jotka koskivat elintarviketurvaa, eläinten hyvinvointia, laadunhallintaa, tuotteen määrittelyä, sertifiointikäytäntöjä ja naudanlihan jäljitettävyyttä ja joiden tuloksista kerrottiin laajalti sekä Ranskassa että sen ulkopuolella.
(97)
Ranskan viranomaisten mukaan Ranskan ulkopuolelle lähetettävät tuotteet ovat hyötyneet toimialakohtaisista toimista kaikkiaan noin 49 770 000 euron arvosta. Tätä määrää on verrattava kyseisistä tuotteista perittyihin pakollisiin vapaaehtoismaksuihin, joiden yhteismäärä oli 38 136 670 euroa. Vientiin tarkoitetusta kotimaisesta tuotannosta perittyjen pakollisten vapaaehtoismaksujen osuus vuosina 1995-2004 vastasi siis sitä hyötyä, joka kyseiselle tuotannolle oli koitunut Interbevin rahoittamista toimista.
6.2 FNE-MAKSUT
(98)
Ranskan viranomaiset vahvistivat 13 päivänä syyskuuta 2005 päivätyssä kirjeessään, ettei lähetettävistä tuotteista peritty FNE-maksua sellaisenaan.
IV ARVITOINTI TUESTA
(99)
SEUT-sopimuksen 107 ja 108 artiklaa sovelletaan kaikkiin sopimuksen liitteessä I lueteltuihin maataloustuotteisiin, jotka kuuluvat yhteisen markkinajärjestelyn piiriin (kaikki maataloustuotteet, lukuun ottamatta hevosenlihaa, hunajaa, kahvia, maatalousperäistä alkoholia, alkoholista tehtyä etikkaa ja korkkia) kustakin yhteisestä markkinajärjestelystä annettujen säädösten mukaisesti.
1. SEUT-SOPIMUKSEN 107 ARTIKLAN 1 KOHDASSA TARKOITETUN TUEN OLEMASSAOLO
(100)
SEUT sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa määrätään, että jollei perussopimuksissa toisin määrätä, jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu sisämarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
(101)
SEUT-sopimuksen 107-109 artiklan soveltamisesta naudanliha-alalla säädettiin asiaan liittyvien tosiseikkojen tapahtuma-aikaan näiden tuotteiden yhteisestä markkinajärjestelystä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1254/99 (21) 40 artiklassa. Ennen kyseisen asetuksen antamista niiden soveltamisesta tällä alalla oli säädetty naudanliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 27 päivänä kesäkuuta 1968 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 805/68 (22) 24 artiklassa. Lampaan- ja vuohenliha-alalla niiden soveltamisesta säädettiin lampaan- ja vuohenliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 19 päivänä joulukuuta 2001 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2529/2001 (23) 23 artiklassa. Ennen viimeksi mainitun asetuksen antamista niiden soveltamisesta tällä alalla oli säädetty lampaan- ja vuohenliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 3 päivänä marraskuuta 1998 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2467/98 (24) 22 artiklassa, ja ennen tämän viimeksi mainitun asetuksen antamista lampaan- ja vuohenliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 25 päivänä syyskuuta 1989 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3013/89 (25) 27 artiklassa.
(102)
Nykyisin SEUT-sopimuksen 107-109 artiklan soveltamisesta niillä kahdella alalla, jotka on mainittu tämän päätöksen johdanto-osan 32 kappaleessa ja sitä seuraavissa kappaleissa, on säädetty maatalouden yhteisestä markkinajärjestelystä ja tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityissäännöksistä (yhteisiä markkinajärjestelyjä koskeva asetus) 22 päivänä lokakuuta 2007 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 (26) 180 artiklassa (27).
1.1 VALIKOIVAN EDUN OLEMASSAOLO
(103)
Tuomioistuimen mukaan tukina pidetään sellaisia toimenpiteitä, jotka muodossa tai toisessa ovat omiaan suosimaan yrityksiä välittömästi tai välillisesti tai joita on pidettävä sellaisena taloudellisena etuna, jota edunsaajayritys ei olisi saanut tavanomaisten markkinoilla sovellettavien ehtojen mukaan (28). Nyt kyseessä olevassa asiassa myönnetty tuki suosi tiettyjä nautaeläinten ja lampaiden kasvatuksen alalla toimivia yrityksiä toteuttamalla toimia, jotka olivat omiaan hyödyttämään tuottajia tai Interbevin edustamia tuotannonaloja.
(104)
Lisäksi tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan tukena pidetään toimenpiteitä, jotka eivät ole avustuksia sanan suppeassa merkityksessä mutta jotka eri tavoin alentavat yrityksen vastattavaksi tavallisesti kuuluvia kustannuksia ja ovat siten sekä luonteeltaan että vaikutuksiltaan avustusten kaltaisia (29).
(105)
Edun aiheutuminen on selvitettävä liha-alan hyväksi toteutettujen toimien sekä kyseisten toimialakohtaisten maksujen ja niiden rahoituksen mahdollisten edunsaajien tasolla. Nyt esillä olevassa asiassa myönnetty tuki on hyödyttänyt nautaeläinten tai lampaiden kasvatuksen alalla toimivia yrityksiä, kun on toteutettu alan tuottajia mahdollisesti hyödyttäneitä toimia.
1.2 VALTION MYÖNTÄMÄ TAI VALTION VAROISTA MYÖNNETTY TUKI
(106)
Tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan etu voidaan katsoa valtiontueksi, jos se on ensinnäkin myönnetty suoraan tai välillisesti valtion varoista ja jos se on toiseksi valtion toteuttama (30).
(107)
Maksujen luonteen (pakolliset vapaaehtoismaksut) osalta komissio katsoo, että kyseessä ovat veroluonteiset maksut eli julkiset varat. Komissio perustaa näkemyksensä jäljempänä esitettyihin seikkoihin.
(108)
Ensinnäkin on korostettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön ja erityisesti asiassa Salvat annetun tuomion (31) 139 kohdan mukaan yksityisten tai julkisten elinten välisen eron tekemistä ei pidetä ”valtiontukia koskevien perustamissopimuksen määräysten soveltamisen kannalta ratkaisevana seikkana”. Lisäksi asiassa Ladbroke annetussa tuomiossa (32) vahvistetaan erittäin selvästi, että SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohta ”koskee kaikkia rahoituskeinoja, joita julkinen sektori voi tosiasiallisesti käyttää tukeakseen yrityksiä, ilman että sillä seikalla olisi merkitystä, ovatko nämä varat pysyvästi julkisen sektorin varoja. Vaikka määrät (…) eivät ole pysyvästi valtionkassan omistuksessa, ne voidaan luokitella valtion varoiksi jo sillä perusteella, että ne ovat jatkuvasti valtion valvonnassa ja siis toimivaltaisten viranomaisten käytettävissä, joten toimenpide kuuluu [perussopimuksen 107 artiklan 1 kohdan] soveltamisalaan”.
(109)
Tämän oikeuskäytännön perusteella komissio katsoo ensinnäkin, ettei kyseessä olevia pakollisia vapaaehtoismaksuja voida sulkea pois SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan soveltamisalasta pelkästään sillä perusteella, että ne ovat yksityiseltä sektorilta perittyjä maksuja eivätkä ne ole jatkuvasti valtion hallussa. Tältä osin komission on tutkittava myös, missä määrin pakollisista vapaaehtoismaksuista saadut tulot ovat valtion valvonnassa ja miten valtio pystyy ohjaamaan varojen käyttöä tukitoimenpiteiden rahoittamiseen.
(110)
Tarkasteltavana olevassa asiassa komissio huomauttaa, että valtiolta saatu hyväksyntä eli Interbeville myönnetty tunnustus on pakollisten vapaaehtoismaksujen käyttöönoton ennakkoedellytys. Näin ollen vaikka Interbev on yksityisoikeudellinen toimija, sen kyky ottaa käyttöön pakollisia vapaaehtoismaksuja omalla toimialallaan edellyttää, että valtio hyväksyy sen toiminnan ja tavoitteet (katso tämän päätöksen johdanto-osan 14 kappale).
(111)
Myös Ranskan maatalouslaissa säädetään, että maksuista tulee pakollisia kaikille asianomaisen ammattialan jäsenille, kun niitä on laajennettu ministeriöiden välisellä asetuksella (katso tämän päätöksen johdanto-osan 10 kappale). Tästä seuraa, että tämäntyyppiset maksut edellyttävät viranomaisen säädöstä kaikkien vaikutusten aikaansaamiseksi (33).
(112)
Näiden tosiseikkojen perusteella komissio toteaa, että tarkasteltavina olevia pakollisia vapaaehtoismaksuja voidaan pitää valtion valvonnassa olevina valtion varoina.
(113)
Toiseksi pakollisista vapaaehtoismaksuista saatavien tulojen käyttö määräytyy maatalouslaissa säädettyjen toimialajärjestön tavoitteiden ja toimintakehyksen perusteella (katso johdanto-osan 7-10 kappale). Valtio kykenee siis ohjaamaan pakollisista vapaaehtoismaksuista saatavia tuloja käytettäväksi Interbevin toteuttamiin tukitoimenpiteisiin. Interbevin myöntämien etujen voidaan näin ollen katsoa olevan valtion toteuttamia.
(114)
Lisäksi on muistettava, että tuomioistuin yksilöi asiassa C-345/02, Pearle, antamassaan tuomiossa (34) muutamia perusteita, joilla voidaan määrittää, onko veroluonteista maksua pidettävä valtion toimista johtuvina valtion varoina, kun maksut perii toimialajärjestö jäsentensä hyödyksi.
(115)
Tuomioistuin esitti kyseisessä asiassa, että tietyn toimialan yrityksiä edustavan elimen välikätenä keräämiä pakollisia maksuja voidaan pitää valtion varoina vain, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:
a)
toimenpiteen on määrännyt tietyn toimialan yrityksiä ja työntekijöitä edustava toimialajärjestö eikä sitä käytetä valtion vahvistaman politiikan toteuttamisvälineenä;
b)
toimenpiteen tavoitteet rahoitetaan kokonaan alan yritysten maksamilla maksuilla;
c)
työnantajien ja työntekijöiden edustajat päättävät rahoitustavasta ja maksujen osuudesta tai suuruudesta alan toimialajärjestössä valtion puuttumatta asiaan;
d)
maksut on pakko käyttää toimenpiteen rahoittamiseen ilman valtion mahdollisuutta puuttua asiaan.
(116)
On kuitenkin ilmeistä, ettei nyt kyseessä oleva toimenpide täytä kaikkia asiassa Pearle annetussa tuomiossa asetettuja edellytyksiä. Ensinnäkin Interbevin olemassaolosta, tehtävistä ja toiminnasta on säädetty kansallisessa lainsäädännössä (katso johdanto-osan 10 ja 14 kappale), ja sen pakolliseen maksuun perustuva rahoitus edellyttää valtion puuttumista asiaan (katso johdanto-osan 10 kappale). Lisäksi maatalouslain 632-2-1 pykälässä säädetään, että toimialajärjestöt edistävät kansallisten ja Euroopan unionin talouspolitiikkojen toteuttamista ja niillä voi olla etuoikeuksia julkisia tukia myönnettäessä. Interbevin voidaan siis katsoa olevan valtion vahvistaman politiikan toteuttamisväline, jolla toteutetaan toimialaa yleisluonteisesti palvelevaa toimintaa (katso johdanto-osan 40 kappale ja 61 kappale sekä sitä seuraavat kappaleet). Lisäksi, kuten Interbevin yhdistyssäännössä määrätään, toimialajärjestön määrärahoja voidaan tukea suoraan valtion varoista. Kun otetaan vielä huomioon rahoitetun tutkimustoiminnan yleisluonteinen hyöty (katso johdanto-osan 10 kappale), ei voida todeta täysin varmasti, että tuensaajia olisivat tässä tapauksessa vain maksuvelvolliset henkilöt.
(117)
Edellä esitettyjen seikkojen perusteella komissio toteaa, että kyseiset toimenpiteet johtuvat valtion toimista ja rahoitetaan valtion varoista.
1.3 VAIKUTUS KAUPPAAN JA KILPAILUN VÄÄRISTYMINEN
(118)
Kuuluakseen SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan tuella on lisäksi oltava vaikutusta kilpailuun ja jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Tämä peruste edellyttää, että tuensaajat harjoittavat taloudellista toimintaa.
(119)
Jotta voidaan selvittää, kuuluuko tuki SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan, on vielä selvitettävä, voiko tuki vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja vääristää kilpailua.
(120)
Tuomioistuin on todennut, että kun valtion taloudellinen tuki vahvistaa yrityksen asemaa jäsenvaltioiden välisessä kaupassa muihin, kilpaileviin yrityksiin nähden, tuen on katsottava vaikuttavan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan (35), mikä riittää osoittamaan kilpailun vääristymisen.
(121)
Liha-alan yhteisen markkinajärjestelyn olemassaolo riittää osoittamaan, että jäsenvaltioiden välillä käydään liha-alalla kauppaa (36). Esimerkkinä voidaan mainita, että lihatuotteiden yhteisön sisäisen kaupan osuus Ranskassa on ollut noin 15 prosenttia kaikesta kyseisten tuotteiden kaupasta unionissa (37).
(122)
Myönnetty tuki voi siis vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, sillä se suosii kotimaista tuotantoa muiden jäsenvaltioiden tuotannon kustannuksella. Liha-ala oli nimittäin tämän päätöksen kohteena olevien tosiseikkojen tapahtuma-aikaan erittäin avoin unionin laajuiselle kilpailulle ja näin ollen erittäin herkkä kaikille tuotantoa jossakin jäsenvaltiossa suosiville toimenpiteille.
1.4 SEUT-SOPIMUKSEN 107 ARTIKLAN 1 KOHDASSA TARKOITETTUA TUKEA KOSKEVAT PÄÄTELMÄT
(123)
Komissio katsoo edellä esitettyjen seikkojen perusteella, että tässä tapauksessa tuensaajien hyväksi toteutetuista toimenpiteistä aiheutuu sellaista etua, josta muut toimijat eivät pysty hyötymään ja joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla tiettyjä yrityksiä tai tiettyjä tuotannonaloja, joten ne voivat vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
(124)
Näistä syistä komissio toteaa, että kyseiset toimenpiteet kuuluvat SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan ja ovat valtiontukea.
2. TUEN SISÄMARKKINOILLE SOVELTUMISEN TUTKIMINEN
2.1 PÄÄTÖKSEN LAAJUUS
(125)
Ranskan viranomaisten mielestä tämän päätöksen pitäisi koskea yksinomaan 12 päivänä kesäkuuta 2001 tehtyä toimialakohtaista sopimusta, kuten edellä selitettiin (katso johdanto-osan 56 kappale).
(126)
Komissiolla ei ollut tukea NN 34/95 arvioidessaan käytettävissään tietoja FNE-maksuista eikä tähän asiaan liittyvien tukien rahoitusjärjestelmästä (38). Komission kanta koski lisäksi vain tiettyjen kasvattajien hyväksi myönnettyjä investointitukia eritoten eläinten ensihankintaa varten. Komissio ei ottanut kantaa myöskään pakollisten vapaaehtoismaksujen järjestelmään eikä geeniperimän parantamista, geenitietojärjestelmää, bioteknologiaa tai taloutta koskevia tutkimuksia varten myönnettyyn tukeen tai Interbev-maksuilla rahoitettuja menekinedistämistoimia, teknisen avun toimia ja tutkimus- ja testaustoimia koskevaan tukeen, joista ei ollut ilmoitettu SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
(127)
Ranska mainitsi nämä toimet 29 päivänä huhtikuuta 1996 päivätyssä kirjeessä asian NN 49/96 yhteydessä, mutta vain FNE:hen liittyvien toimien osalta.
(128)
Komissio oli kuitenkin pyytänyt kyseiseen kirjeeseen liittyviä lisätietoja 30 päivänä toukokuuta 1996 päivätyllä kirjeellä (VI/021559) voidakseen selvittää eläinten tunnistamiseen ja valintaan osallistuvien kotieläintuotannon alan yritysten rakenneuudistukseen sekä kehittämistoimiin käytettyjen rahoitusvälineiden luonteen ja ulottuvuuden. Komissio oli lisäksi pyytänyt täyttämään erään kyselylomakkeen. Ranskan viranomaiset eivät kuitenkaan vastanneet tähän kirjeeseen, eikä komissio ottanut missään vaiheessa kantaa kyseisten toimien soveltumiseen sisämarkkinoille. Komissio aloitti SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa määrätyn menettelyn kyseessä olevasta tuesta 9 päivänä heinäkuuta 2003 päivätyllä kirjeellä (39).
(129)
Kotieläintuotantorahaston hyväksi 15 päivänä kesäkuuta 1994 tehtyä toimialakohtaista sopimusta ja Interbevin hyväksi 18 päivänä joulukuuta 1995 tehtyä toimialakohtaista sopimusta sekä näillä sopimuksilla rahoitettua valtiontukea on siis tutkittava valtiontukisääntöjen perusteella, koska komissio ei ole niitä hyväksynyt.
(130)
Näin ollen tämä päätös koskee myös FNE:n hyväksi 15 päivänä kesäkuuta 1994 tehtyä ja Interbevin hyväksi 18 päivänä joulukuuta 1995 tehtyä toimialakohtaista sopimusta. Näitä sopimuksia analysoidessaan komissio ei ole ottanut kantaa toimialakohtaisilla maksuilla rahoitettuihin toimiin.
(131)
Kuten johdanto-osan 57 kappaleessa todettiin, Ranskan viranomaiset ovat hyväksyneet tämän tulkinnan implisiittisesti.
2.2 SEUT-SOPIMUKSEN 107 ARTIKLAN 3 KOHDAN SOVELTAMINEN
(132)
SEUT-sopimuksen 107 artiklassa on lueteltu poikkeuksia valtiontuen SEUT-sopimuksen vastaisuutta koskevaan yleiseen periaatteeseen, joskin muutamia niistä - etenkin sen 2 kohdassa määrättyjä - on ilmeisen mahdotonta soveltaa tässä tapauksessa. Ranskan viranomaiset eivät myöskään ole vedonneet niihin.
(133)
SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdassa määrättyjä poikkeuksia on tulkittava suppeasti tarkasteltaessa alueellisiin tai alakohtaisiin tarkoituksiin käytettäviä tukiohjelmia tai yleisten tukijärjestelmien soveltamista yksittäistapauksissa. Poikkeuksia voidaan soveltaa vain, jos komissio pystyy toteamaan, että tuki on välttämätöntä jonkin kyseessä olevan tavoitteen toteuttamisen kannalta. Jos poikkeusta sovellettaisiin tukeen, johon ei liity tällaista vastinetta, sallittaisiin jäsenvaltioiden välisen kaupan ja kilpailun perusteeton häiritseminen unionin edun vastaisesti ja vastaavasti aiheeton etu tiettyjen jäsenvaltioiden toimijoille.
(134)
Komission mielestä kyseistä tukea ei ole tarkoitettu taloudellisen kehityksen edistämiseen alueella, jolla elintaso on poikkeuksellinen alhainen tai jolla vajaatyöllisyys on vakava ongelma 107 artiklan 3 kohdan a alakohdassa tarkoitetussa merkityksessä. Tukea ei ole tarkoitettu myöskään Euroopan yhteistä etua koskevan tärkeän hankkeen edistämiseen tai jäsenvaltion taloudessa olevan vakavan häiriön poistamiseen 107 artiklan 3 kohdan b alakohdassa tarkoitetussa merkityksessä. Sitä ei ole tarkoitettu myöskään kulttuurin ja kulttuuriperinnön edistämiseen 107 artiklan 3 kohdan d alakohdassa tarkoitetussa merkityksessä.
(135)
SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdassa määrätään kuitenkin, että sisämarkkinoille soveltuvana voidaan pitää tukea tietyn taloudellisen toiminnan tai talousalueen kehityksen edistämiseen, jos tuki ei muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla. Jotta tukeen voitaisiin soveltaa mainitussa artiklassa määrättyä poikkeusta, tuen on edistettävä kyseisen alan kehitystä.
2.3 ILMOITTAMATTA JÄTETTYIHIN TOIMENPITEISIIN SOVELLETTAVIEN SUUNTAVIIVOJEN MÄÄRITTÄMINEN
(136)
Maa- ja metsätalousalan valtiontukea koskevien suuntaviivojen 194 kohdan ja valtiontuen sääntöjenvastaisuuden arvioinnissa sovellettavien sääntöjen määräytymisestä annetun komission ilmoituksen (40) mukaisesti neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (41) 1 artiklan f kohdassa tarkoitettua sääntöjenvastaista tukea on arvioitava tuen myöntämisajankohtana voimassa olevien sääntöjen ja suuntaviivojen mukaisesti (42).
(137)
Nimenomaisesti maatalousalaa koskevat suuntaviivat ovat olleet voimassa 1 päivästä tammikuuta 2000. Kaikki kyseisen päivämäärän jälkeen myönnetty tuki on siis arvioitava asianomaisena aikana sovellettujen suuntaviivojen perusteella. Ajanjaksolla 1 päivästä tammikuuta 200031 päivään joulukuuta 2006 sovellettiin yhteisön suuntaviivoja maatalousalan valtiontuesta. Maa- ja metsätalousalan valtiontukea koskevia suuntaviivoja vuosiksi 2007-2013 sovellettiin 1 päivästä tammikuuta 2007.
(138)
Näin ollen ennen kyseistä päivämäärää myönnettyä tukea on arvioitava soveltuvin osin ennen 1 päivää tammikuuta 2000 voimassa olleiden säännösten ja käytännön perusteella.
2.4 PAKOLLISET VAPAAEHTOISMAKSUT JA YHTEINEN MARKKINAJÄRJESTELY
(139)
Komissio katsoo pakollisten vapaaehtoismaksujen soveltumisesta sisämarkkinoille yhteisen markkinajärjestelyn kannalta 22 päivänä toukokuuta 2003 asiassa C-355/00, Freskot, annetun tuomion (43) perusteella, että tässä tapauksessa pakolliset vapaaehtoismaksut eivät vaikuttaneet suoraan eivätkä välillisesti lopputuotteiden hintoihin, koska maksut eivät vaikuttaneet tuotteiden hintoihin, jotka määräytyivät markkinoilla vapaasti. Lihatuotteista ja kasvatetuista eläimistä peritystä maksusta aiheutuva rasitus kompensoituu rahoitetuista toimista saaduilla eduilla. Voidaan siis katsoa, että maksujen vaikutus hintoihin oli hyvin vähäistä, jos sitä oli lainkaan.
(140)
Toimitettujen tietojen perusteella järjestelmän rahoitusta ei ole tarpeen vastustaa.
2.5 TOIMIEN ARVIOINTI SOVELLETTAVIEN SÄÄNNÖSTEN PERUSTEELLA
2.5.1 Lihasta perittävien maksujen avulla toteutetut toimet
2.5.1.1 Menekinedistämistoimet
(141)
Menekinedistämistoimille myönnetyn tuen osalta ennen 1 päivää tammikuuta 2002 myönnetyn tuen soveltumista sisämarkkinoille on arvioitava maataloustuotteiden ja tiettyjen muiden ETY:n perustamissopimuksen liitteeseen II kuulumattomien tuotteiden mainonnan kansallisesta tukijärjestelmästä annetun puiteasiakirjan (44) perusteella, ja kyseisen päivämäärän jälkeen myönnetyn tuen soveltumista on arvioitava valtiontuesta EY:n perustamissopimuksen liitteessä I lueteltujen ja tiettyjen liitteeseen I kuulumattomien tuotteiden mainontaan annettujen yhteisön suuntaviivojen (45) perusteella.
(142)
Vuonna 1987 annettu puiteasiakirja ja vuonna 2002 annetut suuntaviivat sisältävät pääpiirteissään samat periaatteet. Niissä vahvistetaan kielteiset ja myönteiset perusteet, joita on noudatettava kaikissa kansallisissa tukijärjestelmissä. Kyseessä ei siis saa olla SEUT-sopimuksen 34 artiklan eikä unionin johdetun oikeuden vastainen mainonta eivätkä yrityskohtaisesti suunnatut toimet. Ranskan viranomaisten lähettämien tietojen perusteella voidaan todeta, että kyseisten toimenpiteiden tavoitteet vastaavat useita edellä mainituissa puitteissa ja suuntaviivoissa vahvistettuja myönteisiä perusteita, sillä ne vastaavat joiltakin osin ylijäämätuotannon poistamisen tavoitetta ja toisilta osin laadukkaiden tuotteiden ja terveellisten elintarvikkeiden kehittämisen tavoitetta.
(143)
Ranskan viranomaiset selittivät lisäksi, ettei mainonnassa välitetyillä viesteillä ollut tarkoituksena houkutella kuluttajia ostamaan muiden jäsenvaltioiden tuotteita tai panetella kyseisiä tuotteita, eikä mainonnassa käytetty minkään tietyn yrityksen tai yksittäisen tuottajan tuotemerkkiä.
(144)
Tuen enimmäismäärän osalta mainonnan rahoituksesta enintään 50 prosenttia voitiin myöntää valtion varoista, ja loput oli saatava ammattijärjestöiltä tai tukea saavilta toimialajärjestöiltä tai vapaaehtoisista maksuista joko keräämällä veroluonteisia maksuja tai pakollisia maksuja. Tässä tapauksessa toimenpiteet rahoitettiin kokonaan veroluonteisilla maksuilla, ja alan toimijoiden rahoitusosuus näissä kampanjoissa ylsi määritelmän mukaisesti 50 prosentin tasolle kampanjoiden kustannuksista.
(145)
Komissio katsoo, että menekinedistämistoimiin tässä tapauksessa myönnetyssä julkisessa tuessa on noudatettu asiaan sovellettavassa yhteisön lainsäädännössä asetettuja edellytyksiä.
2.5.1.2 Teknisen avun toimet
(146)
Ennen 1 päivää tammikuuta 2000 teknisen avun toimiin myönnetyn tuen soveltumista sisämarkkinoille on arvioitava komission sen käytännön mukaan, joka perustuu jäsenvaltioiden karjankasvatusalalla ja karjatuotteille myöntämiä tukia koskevista soveltuvista toimenpiteistä annettuun ehdotukseen (46), ja tämän päivämäärän jälkeen myönnetyn tuen soveltumista on arvioitava maatalouden suuntaviivojen (47) perusteella.
(147)
Komission ennen vuotta 2000 soveltama käytäntö ja vuonna 2000 annetut maatalouden suuntaviivat sisältävät pääpiirteissään samat periaatteet. Näin ollen 100 prosenttiin asti tukikelpoisista menoista myönnetyt tuet ovat sallittuja, kun kyseessä ovat muun muassa tiedotusta ja kirjanpitoa koskevat teknisen avun toimet, uusien tekniikkojen käytännön yleistämistä koskevat toimet sekä maatalousalan työntekijöiden koulutukseen liittyvät toimet.
(148)
Kun maatalouden suuntaviivat hyväksyttiin vuonna 2000, lisättiin uusi edellytys, jonka mukaan kaikilla kyseessä olevan alueen tukikelpoisilla toimijoilla on oltava samat objektiiviset edellytykset saada tukea ja tuen kokonaismäärä saa olla enintään 100 000 euroa tuensaajaa kohti kolmen vuoden kautena tai, jos kyseessä on pk-yritys, enintään 50 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista sen mukaan, kumpi mainituista määristä on suurempi. Ranskan viranomaiset selittivät, että edellytys, jonka mukaan kaikkien asiasta mahdollisesti kiinnostuneiden alan toimijoiden on voitava osallistua toimenpiteisiin, täyttyy kaikin puolin. Komissio katsoo Ranskan viranomaisten toimittamien, etenkin tuensaajien erittäin suurta määrää koskevien tietojen perusteella, että tuen enimmäismäärää koskeva edellytys täyttyy.
(149)
Komission mielestä teknisen avun toimien rahoittamiseen tässä tapauksessa myönnetty julkinen tuki on asiassa sovellettavissa yhteisön säännöissä asetettujen edellytysten mukaista.
2.5.1.3 Tutkimus- ja testaustoimet
(150)
Tutkimus- ja testaustoimiin ennen 1 päivää tammikuuta 2000 myönnetyn tuen soveltuminen sisämarkkinoille on varmistettava tutkimus- ja kehitystyöhön myönnettävää valtion tukea koskevista yhteisön puitteista sekä mainittujen puitteiden muuttamisesta annetun komission tiedonannon perusteella, ja kyseistä päivämäärää myöhemmin myönnetyn tuen soveltuminen on arvioitava maatalouden suuntaviivojen mukaisesti, joiden 17 kohdassa viitataan kyseisiin puitteisiin.
(151)
Yhteisön puitteiden mukaan 100 prosenttiin ulottuva tukitaso soveltuu sisämarkkinoille, vaikka tutkimus- ja kehitystyöstä vastaisivat yritykset, jos seuraavat neljä edellytystä täyttyvät:
a)
tuki palvelee asianomaista alaa yleisluonteisesti, eikä vääristä kilpailua muilla aloilla;
b)
tuesta tiedotetaan tarkoituksenmukaisissa lehdissä, joilla on valtakunnallinen levikki ja jotka eivät rajoitu tietyn järjestön jäseniin, jotta taataan, että kuka tahansa toimesta mahdollisesti kiinnostunut toimija saa vaivatta tiedot toimien toteuttamisesta, ja tulokset on toimitettava pyynnöstä kaikille kiinnostuneille osapuolille. Tiedot on julkaistava viimeistään silloin, kun ne voidaan antaa jonkin tietyn järjestön jäsenille;
c)
toimien tuloksista ilmoitetaan sekä kulujen että ajan kannalta tasapuolisesti kaikille asiasta kiinnostuneille osapuolille ja myös tuensaajille;
d)
tuki täyttää edellytykset, jotka on asetettu monenvälisissä kauppaneuvotteluissa Uruguayn kierroksen aikana tehdyn maataloussopimuksen liitteessä 2 ”Kotimainen tuki: perusteet alennussitoumuksista vapautumiselle” (48).
(152)
Ranskan viranomaiset selittivät tältä osin, että Interbevin tekniset tutkimus- ja testaustoimet toteutetaan kaikkien alan toimijoiden hyväksi. Lisäksi Interbev välittää tiedot saaduista tuloksista ja antaa teknisiä suosituksia järjestämällä koulutuksia ja jakamalla asiakirjoja, tiedonantoja, tiivistelmiä ja tietolehtisiä sekä sähköisten tallennusvälineiden kautta. Kaikki naudan- ja lampaanliha-alan kasvattajat, teurastajat, lihakauppiaat, jalostajat ja myyjät saavat pyynnöstä tiedot tuloksista ja pystyvät tutustumaan tutkimusraportteihin yhdenvertaisesti ja samaan aikaan muiden kanssa. Ranskan viranomaiset vakuuttivat vielä, ettei kyseisten toimien yhteydessä suoriteta mitään suoria maksuja tuottajille eikä jalostajille ja että kyseiset toimet täyttävät Euroopan unionin allekirjoittamat kansainväliset kaupalliset sitoumukset.
(153)
Komissio katsoo, että tutkimus- ja testaustoimiin tässä tapauksessa myönnetty julkinen tuki on asiassa sovellettavissa yhteisön säännöissä asetettujen edellytysten mukaista.
2.5.2 FNE:n toteuttamat toimet
2.5.2.1 Tekninen apu
(154)
Teknisen avun toimiin ennen 1 päivää tammikuuta 2000 myönnetyn tuen soveltuminen sisämarkkinoille on varmistettava komission sen käytännön mukaan, joka perustuu jäsenvaltioiden karjankasvatusalalla ja karjatuotteille myöntämiä tukia koskevista soveltuvista toimenpiteistä annettuun ehdotukseen (49), ja tämän päivämäärän jälkeen myönnetyn tuen soveltuminen on varmistettava maatalouden suuntaviivojen (50) perusteella.
(155)
Komission ennen vuotta 2000 soveltama käytäntö ja vuonna 2000 annetut maatalouden suuntaviivat sisältävät pääpiirteissään samat periaatteet. Näin ollen 100 prosenttiin asti tukikelpoisista menoista myönnetyt tuet ovat sallittuja, kun kyseessä ovat tiedotusta ja kirjanpitoa koskevat teknisen avun toimet, uusien tekniikkojen käytännön yleistämistä koskevat toimet sekä maatalouden työntekijöiden koulutukseen liittyvät toimet.
(156)
Kun maatalouden suuntaviivat hyväksyttiin vuonna 2000, lisättiin uusi edellytys, jonka mukaan kaikilla kyseessä olevan alueen tukikelpoisilla toimijoilla on oltava samat objektiiviset edellytykset saada tukea ja tuen kokonaismäärä saa olla enintään 100 000 euroa tuensaajaa kohti kolmen vuoden kautena tai, jos kyseessä on pk-yritys, enintään 50 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista sen mukaan, kumpi mainituista määristä on suurempi.
(157)
Ranskan viranomaiset korostivat, että kaikki rahoitetut toimet palvelevat yleisluonteisesti koko naudan- ja lampaanliha-alan kasvattajia, eikä toimista saatava hyöty rajoitu koskaan yksittäisiin toimijoihin tai toimijoiden ryhmiin.
(158)
FNE:n rahoitusosuus on jäänyt useimmiten alle 50 prosenttiin toimien ja tutkimusten kustannuksista. Se on voinut olla yksittäisissä hankkeissa yli 50 prosenttia, mutta tuen taso ei ole ylittänyt kertaakaan sataa prosenttia.
(159)
Taloutta koskevien tutkimusten rahoituksessa valvotaan yhtäältä, ettei kasvattajaa kohti rajaksi asetettu 100 000 euroa kolmen vuoden kautena ylity, ja toisaalta, että kaikilla kasvattajilla on mahdollisuus tutustua tutkimusten tuloksiin.
(160)
Komission mielestä teknisen avun toimien rahoittamiseen tässä tapauksessa myönnetty julkinen tuki on asiassa sovellettavissa yhteisön säännöissä asetettujen edellytysten mukaista.
2.5.2.2 Tutkimus- ja testaustoimet
(161)
Tutkimus- ja testaustoimiin ennen 1 päivää tammikuuta 2000 myönnetyn tuen soveltuminen sisämarkkinoille on varmistettava tutkimus- ja kehitystyöhön myönnettävää valtion tukea koskevien yhteisön puitteiden sekä mainittujen puitteiden muuttamisesta annetun komission tiedonannon perusteella, ja kyseistä päivämäärää myöhemmin myönnetyn tuen soveltumista on arvioitava maatalouden suuntaviivojen perusteella, joiden 17 kohdassa viitataan kyseisiin puitteisiin
(162)
Yhteisön puitteiden mukaan 100 prosenttiin ulottuva tukitaso soveltuu sisämarkkinoille, vaikka tutkimus- ja kehitystyöstä vastaisivat yritykset, jos seuraavat neljä edellytystä täyttyvät:
a)
tuki palvelee yleisluonteisesti asianomaista alaa, eikä vääristä kilpailua muilla aloilla;
b)
tuesta tiedotetaan tarkoituksenmukaisissa sanomalehdissä, joiden levikki on valtakunnallinen ja jotka eivät rajoitu tietyn järjestön jäseniin, jotta taataan, että kuka tahansa tästä toiminnasta mahdollisesti kiinnostunut toimija saa vaivatta tietoa toimien toteuttamisesta, ja tulokset on toimitettava pyynnöstä kaikille kiinnostuneille osapuolille. Tiedot on julkaistava viimeistään silloin, kun ne voidaan antaa jonkin tietyn järjestön jäsenille;
c)
toimien tuloksista ilmoitetaan sekä kulujen että ajan kannalta tasapuolisesti kaikille kiinnostuneille osapuolille ja myös tuensaajille;
d)
tuki vastaa edellytyksiä, jotka on asetettu monenvälisissä kauppaneuvotteluissa Uruguayn kierroksen aikana tehdyn maataloussopimuksen liitteessä 2 ”Kotimainen tuki: perusteet alennussitoumuksista vapautumiselle”.
(163)
Tässä tapauksessa jokaisen taloutta koskevan tutkimuksen lopullisista tiedoista sekä kunkin tutkimusohjelman päättyessä kootuista lopullisista tiedoista tiedotetaan laajamittaisesti. Kaikkien rahoitusta saaneiden tutkimusten tulokset julkaistaan ja niitä jaetaan, jotta kasvattajat ja niiden kenttäjärjestöt voisivat hyödyntää niitä ja tutustua niihin tasavertaisesti.
(164)
Merkittäviä jakelukanavia on kaksi: kotieläintuotantoalan ammattijärjestöt ja kotieläintuotantoinstituutti, jotka tiedottavat tuloksista kasvattajille ja teknikoille laajalevikkisissä teknisissä ja taloudellisissa julkaisuissa.
(165)
Koska toimet palvelevat yleisluonteisesti koko alaa, tuloksia ei pyritä hyödyntämän kaupallisesti. Käyttöoikeuden siirtoa koskeviin kustannuksiin tai käyttöoikeuden saannin edellytyksiin liittyviä ongelmia ei siis ole. Toimien todellisia edunsaajia ovat nautaeläinten ja lampaiden kasvattajat, joille toimista saatavat teoreettiset ja käytännön tulokset jaetaan.
(166)
Rahoitetuista tutkimuksista ei aiheudu suoria tuloja tuottajille eikä jalostajille. Ne täyttävät yleiset ja erityiset edellytykset, jotka on asetettu monenvälisissä kauppaneuvotteluissa Uruguayn kierroksen aikana Marrakeshissa tehdyn maataloussopimuksen liitteessä 2 ”Kotimainen tuki: perusteet alennussitoumuksista vapautumiselle”.
(167)
Komission mielestä tutkimus- ja testaustoimien rahoittamiseen tässä tapauksessa myönnetty julkinen tuki on asiassa sovellettavissa yhteisön säännöissä asetettujen edellytysten mukaista.
2.6 TUEN RAHOITUS
(168)
Valtiontuki rahoitettiin veroluonteisella maksulla (pakolliset vapaaehtoismaksut), joten komission on tutkittava rahoitettujen toimenpiteiden eli tuen lisäksi myös niiden rahoitustapa. Tuomioistuimen mukaan (51) komission on tukea ja erityisesti pakollisia vapaaehtoismaksuja arvioidessaan otettava tuen rahoitustapa huomioon silloin, kun se kuuluu olennaisesti tukitoimenpiteeseen.
(169)
Sen selvittämiseksi, onko rahoitustapa olennainen osa tukitoimenpidettä, on otettava huomioon useita seikkoja: maksun tuotto on varattava tuen rahoittamiseen ja se on käytettävä väistämättä tuen rahoittamiseen (52), maksun on liityttävä tukitoimenpiteeseen sovellettavan kansallisen lainsäädännön mukaisesti (53) ja maksun suuruudella on oltava suora vaikutus valtiontuen suuruuteen (54).
(170)
Kun näitä edellytyksiä sovelletaan kyseessä oleviin tukitoimenpiteisiin, komissio panee merkille seuraavat seikat. Ensinnäkin pakolliset maksut on määritetty kyseisten toimenpiteiden oikeusperustassa eli toimialakohtaisissa sopimuksissa, joita on laajennettu asetuksella. Jokainen maksu suoritetaan siis yksin kyseessä olevan rahaston hyväksi, eikä sillä ole yhteyttä Interbevin tai valtion yleisiin määrärahoihin. Maksun on siis katsottava olevan varattu tuen rahoitukseen ja käytettävän tuen rahoitukseen voimassa olevan kansallisen lainsäädännön mukaisesti. Toiseksi tukitoimenpiteet rahoitetaan yksinomaan alakohtaisilla maksuilla. Interbev ei käytä mitään muita rahoituslähteitään täydentääkseen näiden toimien rahoitusta. Näin ollen voidaan todeta, että maksun suuruudella on suora vaikutus valtiontuen suuruuteen.
(171)
Näiden seikkojen perusteella komissio toteaa, että tuen rahoitustapa, tässä tapauksessa pakolliset vapaaehtoismaksut, ovat olennainen osa tukitoimenpidettä ja ne on näin ollen otettava huomioon arvioitaessa tuen soveltumista sisämarkkinoille. Koska tämä rahoitustapa voi olla vastoin SEUT-sopimuksen 110 artiklaa, komissio ei voi vahvistaa tukijärjestelmän soveltuvan sisämarkkinoille, jos se havaitsee eriarvoista kohtelua tuontituotteiden ja kotimaisten tuotteiden (55) tai vientituotteiden ja kotimaisten tuotteiden (56) välillä.
(172)
Tarkasteltavana olevassa asiassa maksu perittiin kotimaisesta tuotannosta ja vientiin tarkoitetuista eläimistä tai lihasta (lihasta perittävät pakolliset vapaaehtoismaksut) sekä tuontieläimistä ja -lihasta (FNE:n perimät pakolliset vapaaehtoismaksut).
(173)
Komission tutkimus koskee lihasta perittäviin maksuihin ja FNE-maksuihin liittyviä tiettyjä näkökohtia siltä osin, kuin mainitut maksut voivat vaikuttaa yhteisön sisäiseen kauppaan.
2.6.1 Lihasta perittävät maksut (Interbev-maksut)
2.6.1.1 Tuontiliha
(174)
Kuten johdanto-osan 82 kappaleessa todetaan, vuosina 1996-2004 tuontilihasta peritystä maksusta ei tehty Ranskan lainsäädännössä pakollista. Se ei siis kuulu tämän päätöksen soveltamisalaan, koska se ei ole varsinaisesti valtiontukea. Siitä puuttuu nimittäin yksi johdanto-osan 10 kappaleessa mainittu ratkaiseva seikka, velvoittavuus. Edellä esitetyn perusteella tuontituotteista perityillä maksuilla rahoitetut toimenpiteet eivät näin ollen ole valtiontukea, eikä tämä päätös siis koske niitä.
2.6.1.2 Vientituotteet
(175)
Kuten johdanto-osan 16 kappaleessa ja sitä seuraavissa kappaleissa (57) todetaan, maksua on peritty 1 päivästä tammikuuta 1996 lähtien muihin jäsenvaltioihin lähetetyistä tuotteista, joskin vuonna 2001 otettiin käyttöön maksun osittainen palautus. Tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan kyseinen maksu voi aiheuttaa viejien eriarvoista kohtelua, jos maksuilla rahoitetut toimet eivät ole tarkoitettu niille eivätkä korvaa viejille koituvaa maksurasitusta (58). On siis osoitettava, ettei maksusta saatuja tuloja ole osoitettu toimiin, jotka suosivat Ranskassa kaupan pidettävää kotimaista tuotantoa vientiin tarkoitetun kotimaisen tuotannon kustannuksella.
(176)
Nimenomaisesti vientiin tarkoitettuja eläimiä ja tuotteita koskevia toimia olivat muun muassa menekinedistämistoimet (esimerkiksi kansainväliset näyttelyt, ammattilaisille suunnattu tiedotus ja pr-toiminta, Berliinin vihreä viikko ja ulkomailla järjestettävä lihanleikkauskoulutus).
(177)
Kaikkia eläimiä ja tuotteita koskevia toimia ovat olleet tuotteiden kohdemarkkinoista riippumatta muun muassa mainonta, kuten eurooppalaista laatuhärkää, sisäelimiä ja ”liharotuja” koskevat kampanjat, ja muutamat tutkimustoimet, jotka ovat koskeneet elintarviketurvaa, eläinten hyvinvointia, laadunhallintaa, tuotteen määrittelyä, sertifiointikäytäntöjä ja naudanlihan jäljitettävyyttä ja joiden tuloksista on tiedotettu laajalti sekä Ranskassa että sen ulkopuolella.
i) Muihin jäsenvaltioihin lähetettävät eläimet ja liha
(178)
Ranskan viranomaisten mukaan kaikki pakollisilla vapaaehtoismaksuilla rahoitetut toimet eivät hyödyttäneet yksin muihin jäsenvaltioihin lähetettäviä tuotteita ja eläimiä tai sekä muihin jäsenvaltioihin lähetettäviä tuotteita ja eläimiä että muita kotimaisia tuotteita.
(179)
On selvitettävä vuosikohtaisesti sekä kaiken kaikkiaan, ovatko muihin jäsenvaltioihin lähetetyt tuotteet hyötyneet toimialajärjestön toimista.
(180)
Seuraavaan taulukkoon on koottu euroina pakollisista vapaaehtoismaksuista saatujen tulojen jakautuminen Interbevin eri toimiin vuosittain, ja siinä on eritelty myös niiden toimien osuudet, jotka ovat hyödyttäneet pelkästään vientiin tarkoitettuja eläimiä ja lihaa, ja niiden toimien osuudet, jotka ovat hyödyttäneet sekä vientiin tarkoitettuja eläimiä ja lihaa että muita kotimaisia tuotteita.
Vuosi
Kaikkien tuotteiden hyväksi toteutetut toimet
Ainoastaan Ranskassa myytävien tuotteiden hyväksi toteutetut toimet
Ainoastaan vientituotteiden hyväksi toteutetut toimet
Toimet yhteensä vuosittain
Osuus kaikista rahoitetuista toimista
(pyöristetty) (%)
1996
5 517 088,95
13 308 769,70
2 101 111,35
20 926 970,00
36
1997
9 244 861,43
8 723 278,25
2 104 379,32
20 072 518,99
56
1998
8 995 703,14
11 214 605,23
927 146,63
21 137 455,00
46
1999
9 780 064,41
10 308 559,00
1 058 778,36
21 447 401,76
50
2000
8 245 970,18
10 126 453,50
991 754,32
19 264 178,00
47
2001
9 447 359,23
15 115 169,26
1 720 267,50
26 282 796,00
42
2002
10 553 240,96
24 553 282,92
4 326 569,12
39 433 093,00
37
2003
12 626 096,22
21 010 195,68
3 761 566,70
37 398 458,60
43
2004
11 288 281,00
20 527 149,24
4 045 129,24
35 860 559,48
42
(181)
Taulukosta käy ilmi, että koko tarkasteltavana olevan jakson aikana vientituotteita hyödyttäneiden toimien osuus on ollut keskimäärin 44 prosenttia kaikista pakollisilla vapaaehtoismaksuilla rahoitetuista toimista. On täsmennettävä, että Ranskan viranomaiset ilmoittivat, että vientiin tarkoitetuista tuotteista perityistä maksuista saatujen tulojen kokonaismäärä oli ollut samalla ajanjaksolla 15 prosenttia (59). Lisäksi Ranskan viranomaiset ilmoittivat, että 15 prosentin osuus oli keskimääräinen osuus, ja ne toimittivat kutakin vuotta koskevat tiedot, joiden perusteella vientituotteista perittyjen maksujen osuus ei ollut missään vaiheessa yli 18 prosenttia.
ii) SEUT-sopimuksen 110 artiklan mukaisuus
(182)
Kun otetaan huomioon tuomioistuimen asiassa Nygård (60) antaman tuomion vaikutukset sekä se, että maksulla rahoitetut toimenpiteet ovat SEUT-sopimuksen 107 artiklassa tarkoitettua valtiontukea eikä maksu ole luonteeltaan syrjivä eikä näin ollen vastoin SEUT-sopimuksen 110 artiklaa, koska sitä on sovellettu tasavertaisesti vientiin tarkoitettuihin tuotteisiin ja eläimiin, jotka ovat hyötyneet samassa suhteessa maksuista saatavista eduista, komissio katsoo, että Interbevin toiminnan rahoittamiseen tarkoitetuista, vientituotteista perityistä maksuista saadut tulot ovat SEUT-sopimuksen ja erityisesti sen 107 artiklan määräysten mukainen tuen rahoitustapa ja että tällä tavoin rahoitettu valtiontuki on näin ollen kyseisen perussopimuksen mukaista.
2.6.2 FNE-maksut
2.6.2.1 Tuontieläimet
(183)
Ranskan viranomaisten mukaan FNE:n hyväksi perittyjä maksuja voitiin soveltaa vuoteen 2003 asti myös Ranskan ulkopuolella kasvatettuihin mutta Ranskaan teurastettavaksi tuotuihin eläimiin.
(184)
Komission esittämien epäilysten johdosta Ranskan viranomaiset ilmoittivat muuttaneensa toimialakohtaisen sopimuksen tekstiä siten, että kaikki Ranskaan tuoduista tai toimitetuista eläimistä perittävät maksut jäivät sopimuksen ulkopuolelle. Ranskan viranomaisten mukaan maksuja peritään vain Ranskassa kasvatetuista ja teurastetuista eläimistä.
(185)
Toimialakohtaiseen sopimukseen tehtyjä muutoksia ei toimitettu komissiolle. Sille toimitettiin vain 2 päivänä helmikuuta 2005 päivätty määräys (katso johdanto-osan 87 kappale), jonka mukaan FNE:n hyväksi perittäviä maksuja sovelletaan ainoastaan Ranskassa kasvatettujen eläinten Ranskan emämaassa tapahtuvasta teurastuksesta saataviin lihoihin.
(186)
Näin ollen ajanjaksolla 1 päivästä tammikuuta 199630 päivään syyskuuta 2004 lihasta perittävä maksu koski myös Ranskan ulkopuolella kasvatettujen mutta Ranskassa teurastettujen eläinten lihoja.
(187)
Ranskan viranomaiset eivät pystyneet osoittamaan, että näillä maksuilla rahoitetut toimet olisivat hyödyttäneet Ranskan ulkopuolella toimintaansa harjoittavia kasvattajia. Pakollisen vapaaehtoismaksun maksuvelvolliset, jotka veivät tuotteensa, eivät nimittäin voineet saada palautusta tai vähennystä, vaikka ne eivät hyötyneetkään täysimääräisesti kyseisistä toimista. Tutkimus- ja kehittämistoimet ja teknisen avun toimet voivat hyödyttää lähtökohtaisesti vain kotimaisia tuotteita (Ranskassa kasvatettujen ja teurastettujen nautaeläinten liha).
(188)
Sillä, että elävien eläinten tuonti oli tuolloin hyvin vähäistä (61) ja että käytännössä elävien eläinten tuojilla oli mahdollisuus halutessaan ilmoittaa tuotujen eläinten tonnimäärät saadakseen ne vähennettyä maksuista ja voidakseen pyytää palautusta, ei ole välitöntä vaikutusta komission tekemään arviointiin. Lisäksi eriarvoinen kohtelu, vaikka se olisi vähäistä, kuuluu SEUT-sopimuksen 110 artiklan soveltamisalaan.
(189)
Kun otetaan huomioon tuomioistuimen asiassa Nygård (62) antaman tuomion vaikutukset sekä se, että maksuilla rahoitetut toimenpiteet ovat SEUT-sopimuksen 107 artiklassa tarkoitettua valtiontukea ja että maksu on luonteeltaan syrjivää ja näin ollen SEUT-sopimuksen 110 artiklan vastaista siltä osin, kuin sitä on sovellettu tasavertaisesti muista jäsenvaltioista peräisin oleviin tuotteisiin, jotka eivät kuitenkaan ole hyötyneet täysimääräisesti maksuista saatavista eduista, komissio katsoo, että FNE:n toimien rahoittamiseen tarkoitettu toisista jäsenvaltioista tuoduista eläimistä peritty maksu on perussopimuksen ja erityisesti sen 107 artiklan kannalta sisämarkkinoille soveltumaton tuen rahoitustapa ja että tällä tavoin rahoitettu valtiontuki on näin ollen kyseisen perussopimuksen vastaista.
2.6.2.2 Vientiin tarkoitetut eläimet
(190)
FNE-maksuja perittiin Ranskassa kasvatetuilta tai teurastetuilta eläimiltä, minkä osalta komissio voi todeta, etteivät vientiin tarkoitetut tuotteet kuuluneet varsinaisesti FNE-maksujen piiriin ja ne jäävät näin ollen tämän päätöksen soveltamisalan ulkopuolelle.
3. TUEN SÄÄNTÖJENVASTAISUUS
(191)
Kuten menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä todettiin, komissio korostaa, ettei Ranska ole ilmoittanut sille SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesti sopimusten laajentamista koskevista asetuksista, joilla vapaaehtoismaksuista tehtiin pakollisia, eikä maksuilla rahoitettavista toimenpiteistä ennen niiden käyttöönottoa (katso tämän päätöksen johdanto-osan 2 kappale).
(192)
Asetuksen (EY) N:o 659/1999 1 artiklan f kohdan mukaan sääntöjenvastaisella tuella tarkoitetaan uusia tukia, jotka on otettu käyttöön SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohdan vastaisesti. Asetuksen 2 artiklassa säädetään velvollisuudesta ilmoittaa valtiontuesta.
(193)
Kyseessä olevien maksujen luonteen osalta komissio huomauttaa ensinnäkin, että maksut edellyttävät viranomaisen säädöstä kaikkien vaikutusten aikaansaamiseksi. Näin ollen komissio katsoo, että kyseessä ovat veroluonteiset maksut eli julkiset varat.
(194)
Koska pakolliset vapaaehtoismaksut ovat julkisia varoja (kuten johdanto-osan 106 kappaleessa ja sitä seuraavissa kappaleissa todetaan), jotka ovat olennainen osa tukijärjestelmää (johdanto-osan 171 kappale ja sitä seuraavat kappaleet), ja koska niitä on käytetty rahoittamaan liha-alan yritysten hyväksi koituvia etuja, niistä olisi ollut velvollisuus ilmoittaa komissiolle perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
(195)
Kuten johdanto-osan 123 ja 124 kappaleessa todetaan, koska Ranskan toteuttamiin toimiin liittyy valtiontukea, kyseessä on uusi tuki, josta ei ole ilmoitettu komissiolle ja joka on näin ollen perussopimuksen mukaisesti sääntöjenvastaista.
(196)
Valtiontuen sääntöjenvastaisuuden arvioinnissa sovellettavien sääntöjen määräytymisestä annetun komission ilmoituksen (63) mukaisesti asetuksen (EY) N:o 659/1999 1 artiklan f kohdassa tarkoitettu sääntöjenvastainen tuki on arvioitava tuen myöntämisajankohtana voimassa olevien sääntöjen ja suuntaviivojen perusteella.
V PÄÄTELMÄT
(197)
Edellä esitetyn perusteella komissio katsoo, että järjestelmän rahoittamista pakollisilla vapaaehtoismaksuilla ei ole syytä vastustaa siltä osin, kuin maksuja on peritty kotimaisista tuotteista ja vientiin tarkoitetuista tuotteista ja eläimistä (tässä tapauksessa ”lihasta perittävät maksut” vuosina 1996-2004).
(198)
Koska maksuja perittiin myös tuoduista eläimistä (tässä tapauksessa FNE:n hyväksi eläimistä perityt maksut vuosina 1996-2004), edellä esitettyjen seikkojen perusteella pakollisten vapaaehtoismaksujen järjestelmä ei sovellu sisämarkkinoille, koska se on vastoin SEUT-sopimuksen 110 artiklaa, sillä Ranska ei ole pystynyt osoittamaan, että myös tuodut tuotteet olisivat hyötyneet tuesta tasavertaisesti kotimaisten tuotteiden kanssa.
(199)
Tuesta ei ollut myöskään ilmoitettu komissiolle SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesti, joten se on asetuksen (EY) N:o 659/1999 1 artiklan f kohdassa tarkoitettua sääntöjenvastaista tukea.
(200)
Komission mielestä on valitettavaa, että Ranskan tasavalta on toteuttanut kyseisen tuen vastoin SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohtaa.
(201)
On muistettava, että, koska SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohdan menettelyä koskevat säännöt ovat luonteeltaan velvoittavia ja tuomioistuin on todennut useissa tuomioissa niillä olevan välitön oikeusvaikutus (64), ennen komission lopullista päätöstä toteutetun tuen sääntöjenvastaisuutta ei voida jälkikäteen muuttaa (65).
(202)
Tuomioistuin on muistuttanut, että jos tukitoimenpide, johon rahoitustapa olennaisesti kuuluu, toteutetaan jättämällä noudattamatta ilmoitusvelvollisuutta, kansallisten tuomioistuinten on lähtökohtaisesti määrättävä nimenomaan kyseisen tuen rahoittamiseksi perittyjen verojen tai maksujen palauttamisesta. Se on muistuttanut myös, että kansallisten tuomioistuinten tehtävänä on turvata yksityisten oikeudet, jos kansalliset viranomaiset eivät noudata SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohdan viimeisessä virkkeessä tarkoitettua tukien toteuttamista koskevaa kieltoa, jolla on välitön oikeusvaikutus. Kun yksityiset vetoavat tällaiseen noudattamatta jättämiseen ja kansalliset tuomioistuimet toteavat sen olemassaolon, näiden on tehtävä asiasta kaikki päätelmät kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti sekä kyseessä olevien tukitoimenpiteiden toteuttamista koskevien toimien pätevyyden osalta että myönnetyn rahallisen tuen takaisin perimisen osalta (66).
(203)
Komission mielestä tässä tapauksessa on aiheellista antaa ehdollinen päätös ja käyttää näin asetuksen (EY) N:o 659/1999 7 artiklan 4 kohdassa säädettyä mahdollisuutta, jonka mukaan komissio voi asettaa päätökselle ehtoja, joiden täytyttyä se voi katsoa tuen soveltuvan sisämarkkinoille, sekä velvoitteita, joiden avulla se voi valvoa päätöksen noudattamista.
(204)
SEUT-sopimuksen 110 artiklan rikkomisen korjaamiseksi ja eriarvoisen kohtelun poistamiseksi taannehtivasti Ranskan on palautettava se osa maksusta, joka on peritty tuoduista tuotteista (FNE:n hyväksi eläimistä perityt maksut vuosina 1996-2004) samassa suhteessa niihin tuesta saatuihin etuihin, joista tuodut tuotteet eivät ole hyötyneet. Rikkomisen korjaamisen jälkeen kyseisen tuen katsotaan olevan SEUT-sopimuksen 107 artiklan mukaista.
(205)
Komissio asettaa ehdot, joita maksujen palauttamisessa on noudatettava. Ranskan on siis palautettava maksuvelvollisille se osa maksusta, jota on peritty edellä mainituista tuoduista tuotteista ajanjaksolla, joka alkaa maksun käyttöönottopäivästä ja päättyy 30 päivään syyskuuta 2004, täyttäen täysimääräisesti seuraavat edellytykset:
a)
jos maksun maksanut maksuvelvollinen pystyy esittämään todisteen tuontituotteista peritystä pakollisesta vapaaehtoismaksusta, se voi vaatia kansallisen oikeuden mukaisen ja joka tapauksessa vähintään kuuden kuukauden mittaisen määräajan kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta, että se osuus maksun tuotosta, joka oli tarkoitettu yksinomaan kotimaisten tuotteiden hyväksi toteutettuihin palveluihin, maksetaan sille takaisin;
b)
Ranskan on vahvistettava tuontituotteisiin kohdistuneen mahdollisen syrjinnän laajuus. Tätä varten Ranskan on selvitettävä viitejakson aikana kotimaisilta tuotteilta kyseisinä maksuina perittyjen kokonaismäärien ja yksin näille tuotteille koituneiden etujen rahamääräinen vastaavuus;
c)
palautus on maksettava kuuden kuukauden kuluessa pyynnön jättämisestä;
d)
palautettavat määrät on muutettava nykyarvoonsa, ja niissä on otettava huomioon maksujen perimispäivästä tosiasialliseen palautuspäivään mennessä kertyneet korot. Korot lasketaan viite- ja diskonttokorkojen vahvistamismenetelmää käyttämällä saadun komission viitekoron mukaisesti;
e)
Ranskan viranomaisten on hyväksyttävä kaikki maksuvelvollisten toimittamat kohtuullisina pidettävät todisteet, joista käyvät ilmi muista jäsenvaltioista peräisin olevista tuotteista maksettujen maksujen suuruudet;
f)
palautuksen saantioikeudelle ei voi asettaa muita edellytyksiä, kuten maksun eteenpäin siirtämättä jättämistä koskevaa edellytystä;
g)
jos maksuvelvollinen ei ole vielä suorittanut maksua, Ranskan viranomaisten on luovuttava muodollisesti perimästä sitä osaa maksusta, joka kohdistuu muista jäsenvaltioista tuotuihin tuotteisiin ja jonka on osoitettu olevan tarkoitettu rahoittamaan yksin kotimaisille tuotteille koituvia etuja. Niiden on luovuttava myös tähän liittyvien mahdollisten viivästyskorkojen perimisestä;
h)
Ranskan on sitouduttava toimittamaan komissiolle tämän pyynnöstä täydellinen kertomus, jolla todistetaan palauttamistoimenpiteen asianmukainen toteuttaminen;
i)
jos toisessa jäsenvaltiossa on peritty vastaava maksu samoista tuotteista, joista on peritty maksu Ranskassa, Ranskan viranomaisten on sitouduttava palauttamaan maksuvelvollisille se osuus maksusta, joka on peritty tästä toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevista tuotteista;
j)
Ranska sitoutuu antamaan tämän päätöksen tiedoksi kaikille mahdollisille maksuvelvollisille,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
1. Menekinedistämistoimiin, mainontaan, teknisen avun toimiin ja tutkimus- ja kehittämistyöhön ohjattu valtiontuki, jonka Ranska on toteuttanut sääntöjenvastaisesti vastoin SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohtaa ja joka on rahoitettu veroluonteisella maksulla (muihin jäsenvaltioihin lähetettävistä elävistä eläimistä ja lihasta vuosina 1996-2004 ja tuoduista elävistä eläimistä vuosina 1996-2004 peritty pakollinen vapaaehtoismaksu), on SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla sisämarkkinoille soveltuvaa valtiontukea ajanjaksolla, joka alkaa maksun käyttöönottopäivästä ja päättyy 30 päivään syyskuuta 2004, edellyttäen, että Ranska täyttää tämän artiklan 2 kohdassa säädetyt edellytykset.
2. Ranskan on palautettava maksuvelvollisille se osa maksusta, jota on peritty edellä mainituista tuoduista tuotteista ajanjaksolla, joka alkaa maksun käyttöönottopäivästä ja päättyy 30 päivään syyskuuta 2004, täyttäen täysimääräisesti seuraavat edellytykset:
a)
jos maksun maksanut maksuvelvollinen pystyy esittämään todisteen tuontituotteista peritystä pakollisesta vapaaehtoismaksusta, se voi vaatia kansallisen oikeuden mukaisen ja joka tapauksessa vähintään kuuden kuukauden mittaisen määräajan kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta, että se osuus maksun tuotosta, joka oli tarkoitettu yksinomaan kotimaisten tuotteiden hyväksi toteutettuihin palveluihin, maksetaan sille takaisin,
b)
Ranskan on vahvistettava tuontituotteisiin kohdistuneen mahdollisen syrjinnän laajuus. Tätä varten Ranskan on selvitettävä viitejakson aikana kotimaisilta tuotteilta kyseisinä maksuina perittyjen kokonaismäärien ja yksin näille tuotteille koituneiden etujen rahamääräinen vastaavuus,
c)
palautus on maksettava kuuden kuukauden kuluessa pyynnön jättämisestä,
d)
palautettavat määrät on muutettava nykyarvoonsa, ja niissä on otettava huomioon maksujen perimispäivästä tosiasialliseen palautuspäivään mennessä kertyneet korot. Korot lasketaan viite- ja diskonttokorkojen vahvistamismenetelmää käyttämällä saadun komission viitekoron mukaisesti,
e)
Ranskan viranomaisten on hyväksyttävä kaikki maksuvelvollisten toimittamat kohtuullisina pidettävät todisteet, joista käyvät ilmi muista jäsenvaltioista peräisin olevista tuotteista maksettujen maksujen suuruudet,
f)
palautuksen saantioikeudelle ei voi asettaa muita edellytyksiä, kuten maksun eteenpäin siirtämättä jättämistä koskevaa edellytystä,
g)
jos maksuvelvollinen ei ole vielä suorittanut maksua, Ranskan viranomaisten on luovuttava muodollisesti perimästä sitä osaa maksusta, joka kohdistuu muista jäsenvaltioista tuotuihin tuotteisiin ja jonka on osoitettu olevan tarkoitettu rahoittamaan yksin kotimaisille tuotteille koituvia etuja. Niiden on luovuttava myös tähän liittyvien mahdollisten viivästyskorkojen perimisestä,
h)
Ranskan on sitouduttava toimittamaan komissiolle tämän pyynnöstä täydellinen kertomus, jolla todistetaan palauttamistoimenpiteen asianmukainen toteuttaminen,
i)
jos toisessa jäsenvaltiossa on peritty vastaava maksu samoista tuotteista, joista on peritty maksu Ranskassa, Ranskan viranomaisten on sitouduttava palauttamaan maksuvelvollisille se osuus maksusta, joka on peritty tästä toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevista tuotteista,
j)
Ranska sitoutuu antamaan tämän päätöksen tiedoksi kaikille mahdollisille maksuvelvollisille.
2 artikla
Ranskan on ilmoitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta niistä toimenpiteistä, jotka se on toteuttanut päätöksen noudattamiseksi.
3 artikla
Tämä päätös on osoitettu Ranskan tasavallalle.
Tehty Brysselissä 13 päivänä heinäkuuta 2011.