РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1311/2011 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 13 декември 2011 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 1083/2006 на Съвета по отношение на някои разпоредби относно финансовото управление за определени държави-членки, които изпитват сериозни затруднения във връзка с финансовата си стабилност или са застрашени от такива затруднения
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 177 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
след консултация с Комитета на регионите,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
Безпрецедентната глобална финансова криза и икономическият спад сериозно нарушиха икономическия растеж и финансовата стабилност и доведоха до силно влошаване на финансовите и икономическите и социалните условия в някои държави-членки. По-специално, определени държави-членки изпитват сериозни затруднения или са застрашени от подобни затруднения, по-конкретно относно проблеми във връзка с техния икономически растеж и финансова стабилност и влошаване на техния дефицит и дългови позиции, което също се дължи на международната икономическа и финансова обстановка.
(2)
Въпреки че вече бяха предприети важни действия за намаляване на отрицателното въздействие от кризата, включително изменения на законодателната рамка, въздействието от финансовата криза върху реалната икономика, пазара на труда и гражданите се проявява в широк мащаб. Натискът върху националните финансови ресурси нараства и следва бързо да бъдат предприети допълнителни мерки за намаляването му чрез максимално и оптимално използване на финансирането от структурните фондове и Кохезионния фонд.
(3)
В съответствие с член 122, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз, който предвижда възможността за предоставяне на финансова помощ от Съюза на държава-членка, която изпитва трудности или е сериозно застрашена от тежки трудности, причинени от извънредни обстоятелства извън нейния контрол, с Регламент (ЕС) № 407/2010 на Съвета от 11 май 2010 г. за създаване на европейски механизъм за финансово стабилизиране (3) бе създаден такъв механизъм с оглед на запазването на финансовата стабилност на Съюза.
(4)
С Решение за изпълнение 2011/77/ЕС на Съвета (4) и съответно с Решение за изпълнение 2011/344/ЕС на Съвета (5) такава финансова помощ бе предоставена на Ирландия и Португалия.
(5)
Гърция вече изпитваше сериозни затруднения по отношение на финансовата си стабилност още преди влизането в сила на Регламент (ЕС) № 407/2010. Поради това не беше възможно финансовата помощ за Гърция да се предостави въз основа на посочения регламент.
(6)
Споразумението между кредиторите и кредитното споразумение, за Гърция сключени на 8 май 2010 г., влязоха в сила на 11 май 2010 г. Беше предвидено Споразумението между кредиторите да остане в сила и да продължи да поражда действие за тригодишен програмен период, докато има неизплатени суми в рамките на кредитното споразумение.
(7)
С Регламент (ЕО) № 332/2002 на Съвета от 18 февруари 2002 г. за установяване на механизъм, осигуряващ средносрочна финансова подкрепа за платежния баланс на държавите-членки (6) се предвижда Съветът да предоставя средносрочна финансова помощ в случаите, когато държава-членка, която не е приела еврото, изпитва затруднения или е сериозно застрашена от затруднения във връзка с платежния си баланс.
(8)
С Решение 2009/102/ЕО на Съвета (7), Решение 2009/290/ЕО на Съвета (8) и Решение 2009/459/ЕО на Съвета (9) такава финансова помощ бе предоставена съответно на Унгария, Латвия и Румъния.
(9)
Срокът, за който финансовата помощ е предоставена на Ирландия, Унгария, Латвия, Португалия и Румъния, е определен в съответните решения на Съвета. Срокът, за който финансовата помощ беше предоставена на Унгария, изтече на 4 ноември 2010 г.
(10)
Срокът, за който финансовата помощ в рамките на Споразумението между кредиторите и Кредитното споразумение е на разположение на Гърция, е различен в зависимост от отделните държави-членки, участващи в тези инструменти.
(11)
На 11 юли 2011 г. финансовите министри на 17-те държави-членки от еврозоната подписаха Договора за създаване на Европейски механизъм за стабилност (ЕМС). Съгласно този договор, който е следствие на Решение 2011/11199/ЕС на Европейския съвет от 25 март 2011 г., за изменение на член 136 от Договора за функционирането на Европейския съюз по отношение на механизъм за стабилност за държавите-членки, чиято парична единица е еврото (10), ЕМС ще поеме до 2013 г. задачите, които понастоящем изпълняват Европейският инструмент за финансова стабилност (EFSF) и Европейският механизъм за финансово стабилизиране (EFSM). Ето защо ЕМС следва вече да се вземе под внимание от настоящия регламент.
(12)
В заключенията от 23 и 24 юни 2011 г. Европейският съвет приветства намерението на Комисията да задълбочи полезното взаимодействие между програмата за отпускане на заем на Гърция и фондовете на Съюза и, подкрепи усилията да бъде увеличен капацитетът на Гърция за усвояване на средства от Съюза, за да стимулира растежа и заетостта, като се пренасочи вниманието към подобряване на конкурентоспособността и създаване на работни места. Наред с това Европейският съвет приветства и подкрепи подготовката от Комисията, заедно с държавите-членки, на широкообхватна програма за техническа помощ за Гърция. Настоящото изменение на Регламент (ЕО) № 1083/2006 от 11 юли 2006 г. за определяне на общи разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд и Кохезионния фонд (11) допринася за тези усилия към постигане на полезно взаимодействие.
(13)
За да се улесни управлението на финансирането от Съюза, да се ускори темпът на инвестициите в държавите-членки и регионите и да се подобри наличността на финансови средства за изпълнение на политиката на сближаване, е необходимо да бъде позволено, в обосновани случаи, временно и без да се засяга програмният период 2014-2020 г., увеличаването на междинните плащания и плащане на окончателното салдо от структурните фондове и Кохезионния фонд за държави-членки със сериозни затруднения във връзка с финансовата стабилност, които са поискали да се възползват от тази мярка, като това увеличение съответства на десет процентни пункта над процента на съфинансиране, приложим за всяка приоритетна ос. В резултат на това съответно ще бъде намалено исканото национално участие. Поради временния характер на увеличението и с цел да се запазят първоначалните процентни ставки на съфинансиране като отправна точка за изчисляване на временно увеличените суми, промените, произтичащи от прилагането на механизма, не следва да бъдат отразени във финансовия план, включен в оперативната програма. Оперативните програми обаче могат да се нуждаят от актуализиране с цел съсредоточаване на средствата за конкурентоспособност, растеж и заетост и привеждане на краткосрочните и дългосрочните цели в съответствие с намалението на наличното общо финансиране.
(14)
Държавата-членка, отправяща искане до Комисията за ползване на дерогация по член 77, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1083/2006, следва ясно да посочи в искането си датата, от която смята, че дерогацията е основателна. Съответната държава-членка следва в искането си да представи цялата информация, необходима за установяване на липсата на налични средства за националното участие, чрез данни за своето макроикономическо и фискално положение. Тя следва също така да посочи, че увеличаването на плащанията по линия на дерогацията е необходимо, за да продължи изпълнението на оперативните програми, и че проблемите в капацитета за усвояване продължава да съществуват, дори ако се използват максималните тавани, които се прилагат за процентите на съфинансиране, определени в приложение III към Регламент (ЕО) № 1083/2006.Съответната държава-членка следва да се позове на решение на Съвета или на друг правен акт, от значение за случая, съгласно който тя отговаря на критериите за ползване на дерогацията. Комисията следва да провери точността на представената информация и следва да разполага с 30 дни, считано от подаването на искането от държавата-членка, за да повдигне възражения. За да бъде дерогацията ефективна и оперативна е необходимо също така да се предвиди презумпция, че ако Комисията не повдигне никакво възражение, искането на държавата-членка се смята за основателно. Независимо от това Комисията следва да бъде оправомощена чрез актове за изпълнение да приема решение за възражение по искането на държавата-членка, като в такъв случай Комисията следва да посочи мотивите си.
(15)
Правилата за изчисляване на междинните плащания и за и плащане на окончателното салдо за оперативните програми през периода, през който държавите-членки получават финансова помощ за преодоляване на сериозни затруднения във връзка с финансовата стабилност, следва да бъдат съответно преразгледани.
(16)
Необходимо е да се гарантира представянето на подходящи отчети относно използването на увеличените суми, предоставени на държавите-членки, които ползват временното увеличение на междинните плащания и плащането на окончателното салдо в съответствие с дерогацията по член 77, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1083/2006.
(17)
След края на периода на предоставяне на финансова помощ може да се окаже необходимо при оценките, извършвани в съответствие с член 48, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1083/2006, наред с останалото, да се провери дали намаляването на националното съфинансиране не води до значителни отклонения от първоначално поставените цели. Такива оценки може да доведат до преразглеждане на оперативната програма.
(18)
Тъй като безпрецедентната криза, засягаща международните финансови пазари, и икономическият спад, които сериозно нарушиха финансовата стабилност на редица държави-членки, изискват бърза реакция в отговор на въздействието им върху икономиката като цяло, настоящият регламент следва да влезе в сила възможно най-скоро. Като се имат предвид извънредните обстоятелства в засегнатите държави-членки, той следва да се прилага с обратно действие, считано от бюджетната 2010 година или от датата, на която финансовата помощ е била предоставена в зависимост от състоянието на отправилата искането държава-членка, за периодите, през които държавите-членки са получили финансова помощ от Съюза или от други държави-членки от еврозоната, за да преодолеят сериозни затруднения във връзка с финансовата си стабилност.
(19)
Предвиденото временно увеличение на междинните плащания и плащането на окончателното салдо съгласно дерогацията по член 77, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1083/2006, следва също да се разглежда в контекста на бюджетните ограничения, пред които са изправени всички държави-членки, което следва да намери подходящо отражение в общия бюджет на Европейския съюз. Освен това, тъй като основната цел на механизма е да се преодолеят конкретни текущи затруднения, неговото прилагане следва да бъде ограничено във времето. Следователно механизмът следва да започне да се прилага от 1 януари 2010 г. и продължителността на прилагането му следва да се ограничи до 31 декември 2013 г.
(16)
Поради това Регламент (ЕО) № 1083/2006 следва да бъде съответно изменен,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Член 77 от Регламент (ЕО) № 1083/2006 се заменя със следното:
„Член 77
Общи правила за изчисляване на междинните плащания и плащането на окончателното салдо
1. Междинните плащания и плащането на окончателното салдо се изчисляват, като се приложи процентът на съфинансиране, определен в решението за съответната оперативна програма за всяка приоритетна ос, спрямо допустимите разходи, посочени за тази приоритетна ос във всеки отчет за разходите, сертифициран от сертифициращия орган.
2. Чрез дерогация от член 53, параграф 2, от член 53, параграф 4, второ изречение, както и от таваните, определени в приложение III, междинните плащания и плащането на окончателното салдо се увеличават с размер, който съответства на десет процентни пункта над процента на съфинансиране за всяка приоритетна ос, но без да надвишават 100 %, и който се прилага за сумата на допустимите разходи, последно делкарирани във всеки сертифициран отчет за разходите, подаден през периода, през който дадената държава-членка отговаря на едно от следните условия:
а)
предоставя ѝ се финансова помощ в съответствие с Регламент (ЕС) № 407/2010 на Съвета от 11 май 2010 г. за създаване на европейски механизъм за финансово стабилизиране (12) или - преди влизането в сила на посочения регламент - от други държави-членки от еврозоната;
б)
предоставя ѝ се средносрочна финансова подкрепа в съответствие с Регламент (ЕО) № 332/2002 на Съвета от 18 февруари 2002 г. за установяване на механизъм, осигуряващ средносрочна финансова подкрепа за платежния баланс на държавите-членки (13);
в)
предоставя ѝ се финансова помощ в съответствие с Договора за създаване на Европейския механизъм за стабилност след влизането му в сила.
3. Държава-членка, която иска да се ползва от дерогацията по параграф 2, подава писмено искане до Комисията, в срок до 21 февруари 2012 или в срок от два месеца, считано от датата, на която въпросната държава-членка изпълни едно от условията, посочени в параграф 2.
4. В искането си по параграф 3 държавата-членка обосновава необходимостта от дерогацията, чрез представяне на информация, необходима за установяване на:
а)
липсата на налични средства за националното участие, чрез данни за макроикономическото и фискалното положение;
б)
факта, че увеличаването на плащанията, посочени в параграф 2, е необходимо, за да продължи изпълнението на оперативни програми,
в)
факта, че проблемът продължава да съществува дори ако се използват максималните тавани, приложими за процентите на съфинансиране, определени в приложение III,
г)
факта, че държавата-членка отговаря на едно от условията, предвидени в параграф 2, букви а), б) или в), което се обосновава посредством позоваване на решение на Съвета или на друг правен акт, както и конкретната дата, считано от която финансовата помощ е била предоставена на държавата-членка.
Комисията проверява дали представената информация обосновава предоставяне на дерогация по параграф 2. Комисията може да повдигане възражение относно на точността на представената информация в срок до 30 дни, считано от датата на подаване на искането.
Ако Комисията реши да повдигне възражение относно искането на дадената държава-членка, тя приема решение за това посредством акт за изпълнение и посочва мотивите си.
Ако Комисията не повдигне възражение относно искането на държавата-членка по параграф 3, искането се счита за основателно.
5. В искането си държавата-членка също така подробно описва как възнамерява да използва дерогацията, предвидена в параграф 2, и представя информация относно допълнителните мерки, предвидени с цел съсредоточаване на средства за конкурентоспособност, растеж и заетост, включително по целесъобразност за промяна на оперативните програми.
6. Дерогацията, предвидена в параграф 2, не се прилага за отчети за разходи, представени след 31 декември 2013 г.
7. За целите на изчисляване на междинните плащания и на плащането на окончателното салдо, след като държава-членка престане да се възползва от финансовата помощ, посочена в параграф 2, Комисията не взема предвид увеличените суми, изплатени съгласно посочения параграф.
За целите на член 79, параграф 1 обаче тези суми се вземат предвид.
8. Увеличените междинни плащания, произтичащи от прилагането на параграф 2, се предоставят във възможно най-кратък срок на управителния орган и се използват само за плащания, в контекста на изпълнението на оперативната програма.
9. В контекста на стратегическите доклади по член 29, параграф 1 държавите-членки предоставят на Комисията подходяща информация относно използването на дерогацията, предвидена в параграф 2 от настоящия член, като показват по какъв начин увеличеният размер на помощта е допринесъл за насърчаване на конкурентоспособността, растежа и заетостта в съответната държава-членка. Тази информация се взема предвид от Комисията при изготвянето на стратегическия доклад, посочен в член 30, параграф 1.
10. Без да се засяга параграф 2, участието на Съюза посредством междинни плащания и плащания на окончателното салдо не може да надвишава публичното участие и максималния размер на помощта от фондовете за всяка приоритетна ос, както е определена в решението на Комисията за одобряване на оперативната програма.
11. Параграфи 2-9 не се прилагат за оперативните програми по линия на цел „Европейско териториално сътрудничество“.
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила в деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага обаче с обратно действие за следните държави-членки: за Ирландия, Гърция и Португалия - считано от датата, на която на тези държави-членки е предоставена финансова помощ, съгласно посоченото в член 77, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1083/2006, а за Унгария, Латвия и Румъния - с действие от 1 януари 2010 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Страсбург на 13 декември 2011 година.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EU) N:o 1311/2011,
annettu 13 päivänä joulukuuta 2011,
neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006 muuttamisesta tiettyjen rahoitusvakautensa osalta vakavissa vaikeuksissa olevien tai vakavien vaikeuksien uhasta kärsivien jäsenvaltioiden varainhoitoa koskevien tiettyjen säännösten osalta
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 177 artiklan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
ovat kuulleet alueiden komiteaa,
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (2),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Ennennäkemätön maailmanlaajuinen finanssikriisi ja talouden laskusuhdanne ovat vahingoittaneet vakavalla tavalla talouskasvua ja rahoitusvakautta sekä heikentäneet huomattavasti useiden jäsenvaltioiden rahoituksellisia ja taloudellisia edellytyksiä sekä sosiaalisia oloja. Tilanne aiheuttaa tai uhkaa aiheuttaa erityisesti tietyille jäsenvaltioille vakavia vaikeuksia, jotka liittyvät ennen muuta ongelmiin niiden talouskasvussa ja rahoitusvakaudessa sekä alijäämän ja velkaantuneisuuden kasvuun. Nämä vaikeudet johtuvat myös kansainvälisestä talous- ja rahoitusympäristöstä.
(2)
Vaikka kriisin kielteisten vaikutusten torjumiseksi on jo toteutettu merkittäviä toimia, myös lainsäädännön muutoksia, finanssikriisin vaikutukset tuntuvat laajalti reaalitaloudessa, työmarkkinoilla ja kansalaisten elämässä. Kansallisiin rahoitusvaroihin kohdistuu yhä enemmän paineita, joiden lieventämiseksi olisi toteutettava nopeasti lisätoimenpiteitä käyttämällä rakennerahastoista ja koheesiorahastosta myönnettävää rahoitusta mahdollisimman laajasti ja tehokkaasti.
(3)
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 122 artiklan 2 kohdassa määrätään mahdollisuudesta myöntää jäsenvaltiolle unionin taloudellista apua, jos poikkeukselliset tapahtumat, joihin jäsenvaltio ei voi vaikuttaa, ovat aiheuttaneet sille vaikeuksia tai vakavasti uhkaavat aiheuttaa sille suuria vaikeuksia. Tämän mukaisesti on Euroopan rahoituksenvakautusmekanismin perustamisesta 11 päivänä toukokuuta 2010 annetulla neuvoston asetuksella (EU) N:o 407/2010 (3) otettu käyttöön tällainen mekanismi unionin rahoitusvakauden säilyttämiseksi.
(4)
Irlannille on myönnetty tällaista rahoitustukea neuvoston täytäntöönpanopäätöksellä 2011/77/EU (4) ja Portugalille neuvoston täytäntöönpanopäätöksellä 2011/344/EU (5).
(5)
Kreikalla oli vakavia vaikeuksia rahoitusvakautensa osalta jo ennen asetuksen (EU) N:o 407/2010 voimaantuloa. Kreikalle myönnettävä rahoitustuki ei sen vuoksi voinut perustua mainittuun asetukseen.
(6)
Kreikan kanssa 8 päivänä toukokuuta 2010 tehdyt lainanantajien välinen sopimus ja lainajärjestelysopimus tulivat voimaan 11 päivänä toukokuuta 2010. Lainanantajien välisen sopimuksen on määrä pysyä täysimääräisesti voimassa kolmen vuoden ohjelmakauden ajan niin kauan kuin lainajärjestelysopimuksen mukaisia varoja on maksamatta.
(7)
Järjestelystä keskipitkän ajan rahoitustuen myöntämiseksi jäsenvaltioiden maksutaseille 18 päivänä helmikuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 332/2002 (6) mukaan neuvosto myöntää keskipitkän ajan tukea jäsenvaltiolle, joka ei ole ottanut euroa käyttöön ja jolla on maksutasetta koskevia vaikeuksia tai jota tällaiset vaikeudet vakavasti uhkaavat.
(8)
Tällaista rahoitustukea on myönnetty Unkarille neuvoston päätöksellä 2009/102/EY (7), Latvialle neuvoston päätöksellä 2009/290/EY (8) ja Romanialle neuvoston päätöksellä 2009/459/EY (9).
(9)
Ajanjakso, jona rahoitustuki on Irlannin, Latvian, Portugalin, Romanian ja Unkarin saatavilla, on säädetty asianomaisissa neuvoston päätöksissä. Ajanjakso, jona rahoitustuki oli Unkarin saatavilla, päättyi 4 päivänä marraskuuta 2010.
(10)
Ajanjakso, jona rahoitustuki on Kreikan saatavilla lainanantajien välisen sopimuksen ja euroalueen lainajärjestelysopimuksen nojalla, poikkeaa muista siltä osin kuin on kyse kustakin näihin välineisiin osallistuvasta jäsenvaltiosta.
(11)
Euroalueen 17 jäsenvaltion valtionvarainministerit allekirjoittivat 11 päivänä heinäkuuta 2011 sopimuksen Euroopan vakausmekanismin (EVM) perustamisesta. Tämän sopimuksen mukaisesti, joka tehtiin Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 136 artiklan muuttamisesta niitä jäsenvaltioita koskevaa vakausmekanismia varten, joiden rahayksikkö on euro, 25 päivänä maaliskuuta 2011 annetun Eurooppa-neuvoston päätöksen 2011/199/EU (10) perusteella, EVM ottaa vuoteen 2013 mennessä hoitaakseen tällä hetkellä Euroopan rahoitusvakausvälineellä (ERVV) ja Euroopan rahoituksenvakausmekanismilla (ERVM) hoidettavat tehtävät. EVM olisi sen vuoksi otettava huomioon jo tässä asetuksessa.
(12)
Eurooppa-neuvosto suhtautui 23 ja 24 päivänä kesäkuuta 2011 antamissaan päätelmissä myönteisesti komission aikomukseen parantaa Kreikan lainaohjelman ja unionin varojen välistä synergiaa ja tuki pyrkimyksiä lisätä Kreikan valmiuksia käyttää sen unionilta saamia varoja parantaakseen kasvua ja työllisyyttä keskittymällä kilpailukyvyn tehostumiseen ja uusien työpaikkojen luomiseen. Se piti tervetulleena ja tuki myös sitä, että komissio valmistelee yhdessä jäsenvaltioiden kanssa kattavan ohjelman Kreikalle annettavasta teknisestä avusta. Tällä Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa ja koheesiorahastoa koskevista yleisistä säännöksistä 11 päivänä heinäkuuta 2006 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006 (11) muutoksella edistetään osaltaan tällaisia synergiapyrkimyksiä.
(13)
Unionin varainhoidon helpottamiseksi, jäsenvaltioihin ja alueisiin tehtävien investointien nopeuttamiseksi ja koheesiopolitiikan toteuttamiseen tarvittavan rahoituksen saatavuuden helpottamiseksi on tarpeen sallia perustelluissa tapauksissa, väliaikaisesti ja vaikuttamatta vuosien 2014-2020 ohjelmakauteen, että rakennerahastoista ja koheesiorahastosta maksettavia välimaksuja ja loppumaksuja korotetaan sellaisten jäsenvaltioiden osalta, joilla on vakavia vaikeuksia rahoitusvakautensa osalta ja jotka ovat pyytäneet tämän toimenpiteen soveltamista omalta osaltaan, määrällä, joka on 10 prosenttiyksikköä suurempi kuin kunkin toimintalinjan osalta sovellettava osarahoitusosuus. Vaadittavaa kansallista rahoitusta vähennetään tämän seurauksena vastaavasti. Mainitun korotuksen väliaikaisuudesta johtuen ja jotta alkuperäiset osarahoitusosuudet pidetään ennallaan viiteyksikkönä, jonka perusteella väliaikaisesti korotetut määrät lasketaan, mekanismin soveltamisesta johtuvia muutoksia ei olisi otettava huomioon toimenpideohjelmaan sisältyvässä rahoitussuunnitelmassa. Toimenpideohjelmia voi kuitenkin olla tarpeen saattaa ajan tasalle, jotta rahastojen varat keskitetään kilpailukykyyn, kasvuun ja työllisyyteen ja jotta ohjelmien kohteet ja tavoitteet mukautetaan saatavilla olevan kokonaisrahoituksen vähentymiseen.
(14)
Jäsenvaltion, joka haluaa käyttää hyväkseen asetuksen (EY) N:o 1083/2006 77 artiklan 2 kohdan mukaista poikkeusta, on komissiolle osoitetussa tätä koskevassa pyynnössään ilmoitettava selvästi päivä, josta alkaen se katsoo poikkeuksen olevan perusteltu. Asianomaisen jäsenvaltion olisi komissiolle osoitetussa pyynnössään annettava kaikki tarvittavat tiedot, jotta sen makrotaloudellista ja julkistaloudellista tilannetta koskevien tietojen perusteella voidaan todeta, ettei kansalliseen rahoitukseen vaadittuja varoja ole saatavilla. Sen olisi myös osoitettava, että poikkeuksen mukainen maksujen korotus on tarpeen toimenpideohjelmien toteutuksen jatkamisen turvaamiseksi ja että varojen hyödyntämiseen liittyvät ongelmat ovat edelleen olemassa asetuksen (EY) N:o 1083/2006 liitteessä III säädettyjen osarahoitukseen sovellettavien enimmäismäärien käytöstä huolimatta. Asianomaisen jäsenvaltion olisi myös viitattava asiaankuuluvaan neuvoston päätökseen tai muuhun säädökseen, jonka perusteella se on oikeutettu käyttämään poikkeusta hyväkseen. Komission olisi tarkistettava, ovatko toimitetut tiedot oikeita, ja sen olisi voitava vastustaa pyyntöä 30 päivän kuluessa pyynnön esittämisestä. Jotta poikkeus olisi tehokas ja toimiva, olisi oletettava, että jäsenvaltion pyyntö on perusteltu, jos komissio ei vastusta sitä. Komissiolle olisi kuitenkin annettava valtuudet hyväksyä täytäntöönpanosäädöksellä päätös vastustaa jäsenvaltion pyyntöä, jolloin komission olisi perusteltava päätöksensä.
(15)
Säännöt, jotka koskevat toimintaohjelmien välimaksujen ja loppumaksujen laskemista ajanjaksona, jona jäsenvaltiot saavat rahoitustukea rahoitusvakauteensa kohdistuvien vakavien vaikeuksien vuoksi, olisi tarkistettava tämän mukaisesti.
(16)
On tarpeen varmistaa, että niiden korotettujen määrien käytöstä, jotka asetetaan asetuksen (EY) N:o 1083/2006 77 artiklan 2 kohtaan perustuvan poikkeuksen nojalla niiden jäsenvaltioiden saataville, jotka saavat välimaksujen ja loppumaksujen väliaikaisen korotuksen hyväkseen, raportoidaan asianmukaisesti.
(17)
Sen ajanjakson loputtua, jona rahoitustuki on ollut saatavilla, voi asetuksen (EY) N:o 1083/2006 48 artiklan 3 kohdan mukaisesti tehtävissä arvioinneissa olla tarpeen tarkastella muun muassa sitä, vaikeuttaako kansallisen osarahoituksen alentaminen merkittävällä tavalla alun perin asetettujen tavoitteiden saavuttamista. Tällainen arviointi voi johtaa toimintaohjelman tarkistamiseen.
(18)
Koska kansainvälisiin finanssimarkkinoihin vaikuttava ennennäkemätön kriisi ja talouden laskusuhdanne, jotka ovat vakavalla tavalla vahingoittaneet useiden jäsenvaltioiden rahoitusvakautta, edellyttävät nopeaa toimintaa koko talouteen kohdistuvien vaikutusten torjumiseksi, tämän asetuksen olisi tultava voimaan mahdollisimman pian. Ottaen huomioon asianomaisten jäsenvaltioiden poikkeukselliset olosuhteet sitä olisi sovellettava takautuvasti sitä pyytäneen jäsenvaltion tilanteesta riippuen joko varainhoitovuodesta 2010 tai päivästä, jona rahoitustuki asetettiin saataville, ajanjaksoihin, joina jäsenvaltiot ovat saaneet rahoitustukea unionilta tai muilta euroalueen jäsenvaltioilta rahoitusvakauteensa kohdistuneiden vakavien vaikeuksien vuoksi.
(19)
Jos välimaksujen ja loppumaksujen väliaikaista korotusta suunnitellaan asetuksen (EY) N:o 1083/2006 77 artiklan 2 kohtaan perustuvan poikkeuksen mukaisesti, sitä olisi tarkasteltava myös yhdessä kaikkia jäsenvaltioita koskevien talousarviorajoitusten kanssa, mikä olisi otettava asianmukaisesti huomioon Euroopan unionin yleisessä talousarviossa. Lisäksi sen soveltaminen olisi rajattava ajallisesti, koska mekanismin pääasiallinen tarkoitus on puuttua erityisiin nykyhetken ongelmiin. Sen vuoksi mekanismin soveltaminen olisi aloitettava 1 päivänä tammikuuta 2010, ja sen kesto olisi rajattava 31 päivään joulukuuta 2013 asti.
(20)
Sen vuoksi asetusta (EY) N:o 1083/2006 olisi muutettava tämän mukaisesti,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Korvataan asetuksen (EY) N:o 1083/2006 77 artikla seuraavasti:
”77 artikla
Välimaksujen ja loppumaksujen laskemista koskevat yhteiset säännöt
1. Välimaksut ja loppumaksut lasketaan soveltaen asianomaista toimenpideohjelmaa koskevassa päätöksessä säädettyä osarahoitusosuutta kunkin toimintalinjan osalta tukikelpoisiin menoihin, jotka on ilmoitettu kyseisen toimintalinjan osalta kussakin todentamisviranomaisen todentamassa menoilmoituksessa.
2. Poiketen siitä, mitä 53 artiklan 2 kohdassa ja 53 artiklan 4 kohdan toisessa virkkeessä säädetään, ja poiketen liitteessä III säädetyistä enimmäismääristä, välimaksuja ja loppumaksuja korotetaan siten, että ne ovat, tuen enimmäismäärää ylittämättä, 10 prosenttiyksikköä suuremmat kuin kuhunkin toimintalinjaan sovellettava osarahoitusosuus, ja tätä sovelletaan kussakin sellaisessa todennetussa menoilmoituksessa hiljattain ilmoitettuun tukikelpoisten menojen määrään, joka on toimitettu ajanjaksona, jona jäsenvaltio täyttää jonkin seuraavista edellytyksistä:
a)
sen saataville on asetettu rahoitustukea Euroopan rahoituksenvakautusmekanismin perustamisesta 11 päivänä toukokuuta 2010 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 407/2010 (12) mukaisesti, tai muut euroalueen jäsenvaltiot ovat asettaneet sen saataville rahoitustukea ennen mainitun asetuksen voimaantuloa;
b)
sen saataville on asetettu keskipitkän ajan rahoitustukea järjestelystä keskipitkän ajan rahoitustuen myöntämiseksi jäsenvaltioiden maksutaseille 18 päivänä helmikuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 332/2002 (13) mukaisesti;
c)
sen saataville on asetettu rahoitustukea Euroopan vakausmekanismin perustamisesta tehdyn sopimuksen mukaisesti sen jälkeen, kun sopimus on tullut voimaan.
3. Jäsenvaltion, joka haluaa käyttää hyväkseen 2 kohdassa säädettyä poikkeusta, on esitettävä kirjallinen pyyntö komissiolle viimeistään 21 päivänä helmikuuta 2012 tai kahden kuukauden kuluessa päivästä, jona tämä jäsenvaltio täyttää jonkin 2 kohdassa tarkoitetun edellytyksen.
4. Jäsenvaltion on 3 kohdan mukaisessa pyynnössään perusteltava poikkeuksen tarve toimittamalla seuraavat tiedot, jotka tarvitaan sen toteamiseksi, että:
a)
kansalliseen rahoitukseen vaadittuja varoja ei ole sen makrotaloudellista ja julkistaloudellista tilannetta koskevien tietojen mukaan saatavilla;
b)
2 kohdassa tarkoitettu maksujen korotus on tarpeen, jotta voidaan turvata toimenpideohjelmien jatkuva toteutus;
c)
ongelmat ovat edelleen olemassa siitä huolimatta, että liitteessä III säädetyt osarahoitukseen sovellettavat enimmäismäärät on käytetty;
d)
jäsenvaltio kuuluu jonkin 2 kohdan a, b tai c alakohdassa mainitun edellytyksen piiriin, viittaamalla neuvoston päätökseen ja muuhun säädökseen sekä mainitsemalla tarkan päivämäärän, josta alkaen rahoitustuki on asetettu jäsenvaltion saataville.
Komissio tarkistaa, onko 2 kohdan mukaisen poikkeuksen myöntäminen toimitettujen tietojen perusteella perusteltua. Komissiolla on 30 päivää pyynnön esittämispäivästä aikaa vastustaa toimitettujen tietojen oikeellisuutta.
Jos komissio päättää vastustaa jäsenvaltion pyyntöä, se hyväksyy täytäntöönpanosäädöksenä päätöksen asiasta ja perustelee päätöksensä.
Jäsenvaltion 3 kohdassa tarkoitettua poikkeusta koskevan pyynnön katsotaan olevan perusteltu, jos komissio ei vastusta sitä.
5. Jäsenvaltion pyynnössä on myös eriteltävä 2 kohdassa säädetyn poikkeuksen aiottu käyttö ja annettava tietoja suunnitelluista täydentävistä toimenpiteistä varojen keskittämiseksi kilpailukykyyn, kasvuun ja työllisyyteen sekä tarvittaessa toimintaohjelmien muutoksesta.
6. Edellä 2 kohdassa säädettyä poikkeusta ei sovelleta 31 päivän joulukuuta 2013 jälkeen toimitettuihin menoilmoituksiin.
7. Jos välimaksut ja loppumaksut lasketaan sen jälkeen, kun jäsenvaltio ei voi enää saada 2 kohdassa tarkoitettua rahoitustukea, komissio ei ota huomioon mainitun kohdan mukaisesti maksettuja korotettuja määriä.
Nämä määrät on kuitenkin otettava huomioon 79 artiklan 1 kohtaa sovellettaessa.
8. Edellä olevan 2 kohdan soveltamisen tuloksena korotetut välimaksut asetetaan mahdollisimman pian hallintoviranomaisen saataville ja niitä saa käyttää ainoastaan toimenpideohjelman täytäntöönpanoon tarvittaviin maksuihin.
9. Jäsenvaltioiden on 29 artiklan 1 kohdan mukaisten strategisten kertomusten yhteydessä toimitettava komissiolle asianmukaiset tiedot tämän artiklan 2 kohdassa säädetyn poikkeuksen käytöstä ja osoitettava, miten tuen korotettu määrä on osaltaan edistänyt kilpailukykyä, kasvua ja työllisyyttä asianomaisessa jäsenvaltiossa. Komission on otettava nämä tiedot huomioon laadittaessa 30 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua strategista kertomusta.
10. Sen estämättä, mitä 2 kohdassa säädetään, välimaksuina ja loppumaksuina maksettu unionin rahoitusosuus ei kuitenkaan saa olla suurempi kuin julkinen rahoitusosuus ja kullekin toimintalinjalle rahastoista myönnetyn tuen enimmäismäärä sellaisena kuin se on vahvistettu komission tekemässä toimenpideohjelman hyväksymistä koskevassa päätöksessä.
11. Edellä olevia 2-9 kohtaa ei sovelleta Euroopan alueiden välisen yhteistyön tavoitteen mukaisiin toimintaohjelmiin.
2 artikla
Tämä asetus tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan kuitenkin takautuvasti seuraaviin jäsenvaltioihin: Irlantiin, Kreikkaan ja Portugaliin päivästä, jona rahoitustuki on asetettu näiden jäsenvaltioiden saataville asetuksen (EY) N:o 1083/2006 77 artiklan 2 kohdan mukaisesti, ja Unkariin, Latviaan ja Romaniaan 1 päivästä tammikuuta 2010.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Strasbourgissa 13 päivänä joulukuuta 2011.