ДИРЕКТИВА 2011/96/ЕС НА СЪВЕТА
от 30 ноември 2011 година
относно общата система за данъчно облагане на дружества майки и дъщерни дружества от различни държави-членки
(преработен текст)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 115 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
като взе предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (2),
в съответствие със специална законодателна процедура,
като има предвид, че:
(1)
Директива 90/435/ЕИО на Съвета от 23 юли 1990 г. относно общата система за данъчно облагане на дружества майки и дъщерни дружества от различни държави-членки (3) е била неколкократно и съществено изменяна (4). Поради по-нататъшни изменения и с оглед постигане на яснота посочената директива следва да бъде преработена.
(2)
С оглед решението на Съда от 6 май 2008 г. по дело С-133/06 (5) се счита за необходимо да се преработи текстът на член 4, параграф 3, втора алинея от Директива 90/435/ЕИО, за да се уточни, че правилата, посочени в нея, се приемат от Съвета, който действа съгласно процедурата, предвидена в Договора. Освен това е целесъобразно да се актуализират приложенията към посочената директива.
(3)
Целта на настоящата директива е дивидентите и другите форми на разпределение на печалби, плащани от дъщерни дружества на техните дружества майки, да се освободят от данъци при източника и да се предотврати двойното данъчно облагане на този вид доход на ниво дружество майка.
(4)
Обединението на дружества от различни държави-членки може да е необходимо с цел създаване в Съюза на условия, които са аналогични на тези на вътрешен пазар и с цел по този начин да се гарантира ефикасното функциониране на този вътрешен пазар. Такива сделки не следва да бъдат препятствани от ограничения, неблагоприятно третиране или несъответствия, които произтичат в частност от данъчни разпоредби на държавите-членки. Следователно по отношение на такова обединение на дружества от различни държави-членки е необходимо да се създадат данъчни правила, които са неутрални от гледна точка на конкуренцията, за да се позволи на предприятията да се приспособят към изискванията на вътрешния пазар, да увеличат производителността си и да подобрят своята конкурентоспособност на международно ниво.
(5)
Подобно обединение може да доведе до образуване на групи от дружества майки и дъщерни дружества.
(6)
Преди влизането в сила на Директива 90/435/ЕИО данъчните разпоредби, които регулират отношенията между дружествата майки и дъщерните дружества от различни държави-членки, значително се различаваха между отделните държави-членки и като цяло бяха по-неблагоприятни от разпоредбите, които се прилагаха към дружества майки и дъщерни дружества в една и съща държава-членка. По тази причина сътрудничеството между дружествата от различни държави-членки беше в по-неблагоприятно положение в сравнение със сътрудничеството между дружества от една и съща държава-членка. Беше необходимо да бъде премахнато това неблагоприятно третиране чрез въвеждане на обща система, за да се улесни обединението на дружества на равнище на Съюза.
(7)
В случаите, когато едно дружество майка по силата на асоциирането си със своите дъщерни дружества получава разпределена печалба, държавата-членка по регистрация на дружеството майка трябва или да се въздържа от облагане на такава печалба, или да облага такава печалба, като даде право на дружеството майка да приспада от размера на дължимия данък частта от корпоративния данък, платена от дъщерното дружество, която е свързана с тази печалба.
(8)
Освен това е необходимо с цел гарантиране на фискална неутралност печалбата, която едно дъщерно дружество разпределя на дружеството майка, да бъде освободена от данък, удържан при източника.
(9)
Изплащането на разпределената печалба и получаването на такава от мястото на стопанската дейност на дружеството майка следва да подлежи на същото третиране като това, което се прилага между дъщерно дружество и дружество майка. Това следва да включва случаите, когато дружеството майка и неговото дъщерно дружество са в една и съща държава-членка и когато мястото на стопанската дейност е в друга държава-членка. От друга страна се оказва, че случаите, в които мястото на стопанската дейност и дъщерното дружество се намират в една и съща държава-членка, могат, без да се засяга прилагането принципите на Договора, да се разглеждат въз основа на националното законодателство на съответната държава-членка.
(10)
Във връзка с третирането на мястото на стопанска дейност на държавите-членки може да се наложи да определят условията и правните инструменти, с които да защитят националните данъчни приходи и да предотвратят заобикалянето на националното законодателство в съответствие с принципите на Договора и предвид международно приетите данъчни правила.
(11)
Когато корпоративни групи са организирани като вериги от дружества и печалбите се разпределят чрез веригата от дъщерни дружествата към дружеството майка, двойното данъчно облагане следва да бъде избегнато или чрез освобождаване от данъчно облагане, или чрез данъчен кредит. В случая с данъчния кредит дружеството майка следва да е в състояние да отчислява платените от дъщерни дружества във веригата данъци, при условие че се изпълняват изискванията, предвидени в настоящата директива.
(12)
Настоящата директива не следва да засяга задълженията на държавите-членки относно сроковете за транспониране в националното право на директивите, които са посочени в приложение II, част Б,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
1. Всяка държава членка прилага настоящата директива по отношение на:
а)
разпределението на печалба, получена от дружества от съответната държава-членка, която е била реализирана от техните дъщерни дружества в други държави-членки;
б)
разпределението на печалба от дружествата от съответната държава-членка на дружества в други държави-членки, на които те са дъщерни дружества;
в)
разпределението на печалбите, получавани от място на стопанска дейност, което се намира в съответната държава-членка, на дружествата от други държави-членки, които печалби се получават от техни дъщерни дружества от държава-членка, различна от тази, в която се намира мястото на стопанска дейност;
г)
разпределението на печалбите от дружествата от съответната държава-членка към място на стопанска дейност, което се намира в друга държава-членка, на дружествата от същата държава-членка, на които те са дъщерни дружества.
2. Настоящата директива не изключва прилагането на вътрешни разпоредби или такива, основаващи се на споразумения, които се изискват с цел предотвратяване на измамите и злоупотребите.
Член 2
За целите на настоящата директива се прилагат следните определения:
а)
„дружество от държава-членка“ означава всяко дружество, което:
i)
има една от формите, изброени в приложение I, част А;
ii)
съгласно данъчното законодателство на дадена държава членка се счита за регистрирано в нея за данъчни цели и според условията на споразумение за избягване на двойното данъчно облагане, сключено с трета държава, не се смята за регистрирано за данъчни цели извън територията на Съюза;
iii)
освен това подлежи на облагане с един от данъците, изброени в приложение I, част Б, без възможност за избор или за освобождаване от задължение за плащане, или с друг данък, който замества някой от тези данъци;
б)
„място на стопанска дейност“ означава установеното място на стопанска дейност в държава-членка, откъдето се извършва цялата или част от дейността на дружество от друга държава-членка, доколкото печалбите, реализирани в това място на дейност, подлежат на данъчно облагане с данъци в държавата-членка по местонахождение по силата на съответните двустранни данъчни спогодби или, при отсъствие на такива, в съответствие с националното право.
Член 3
1. За целите на прилагането на настоящата директива:
а)
статутъта на дружество майка се дава:
i)
поне на дружество от държава-членка, която отговаря на изискванията, предвидени в член 2, и участва с минимум 10 % в капитала на дружество от друга държава-членка, която отговаря на същите условия;
ii)
при същите условия - на дружество от държава-членка, което участва с минимум 10 % в капитала на дружество от същата държава-членка, като това участие се притежава изцяло или частично от място на стопанска дейност на първото дружество, което се намира в друга държава-членка;
б)
„дъщерно дружество“ означава дружество, чийто капитал включва участието, посочено в буква а).
2. Чрез дерогация от параграф 1 държавите-членки разполагат с възможността:
а)
чрез двустранно споразумение да заменят критерия за участие в капитала с този за правата на глас;
б)
да не прилагат настоящата директива по отношение на дружествата от съответната държава членка, които не притежават участия за непрекъснат период от поне две години, квалифициращи ги като дружества майки, или по отношение на онези техни дружества, в които дружество от друга държава-членка не притежава участие за непрекъснат период от поне две години.
Член 4
1. Ако дружество майка или негово място на стопанска дейност, по силата на сдружаването на дружеството майка с дъщерно дружество, получава разпределена печалба, държавата-членка на дружеството майка и държавата-членка на мястото на стопанска дейност, освен когато дъщерно дружество е в ликвидация, или:
а)
се въздържат от данъчно облагане на подобни печалби; или
б)
облагат печалбите, като разрешават на дружеството майка и на мястото на стопанска дейност да отчисляват от сумата на данъчното задължение тази част от корпоративния данък, която е свързана с конкретните печалби и е платена от дъщерно дружество и някое от по-нискостепенните подразделения до границата на сумата по съответното данъчно задължение, при условие че на всяка отделна степен дружеството и по-нискостепенните му подразделения са в съответствие с определенията, установени в член 2, и отговарят на условията, предвидени в член 3.
2. Нищо в настоящата директива не възпрепятства по никакъв начин държавата-членка на дружеството майка да разглежда дъщерно дружество като фискално прозрачно въз основа на извършената от тази държава оценка на правните характеристики, произтичащи от правото, по което въпросното дъщерно дружество е учредено, и следователно от данъчно облагане на дружеството майка относно неговия дял от печалбата на дъщерно дружество, когато такива печалби възникнат. В този случай държавата-членка на дружеството майка се въздържа от данъчно облагане върху разпределената печалба на дъщерно дружество.
При оценката на дела на дружеството майка в печалбата на дъщерно дружество в момента на реализирането ѝ държавата-членка на дружеството майка или освобождава от данъци тези печалби, или разрешава на дружеството майка да отчислява от сумата на данъчното задължение онази част от корпоративния данък, която е свързана с дела в печалбата на дъщерно дружество и е платена от него и някое от по-нискостепенните подразделения до границата на сумата по съответното данъчно задължение, при условие че на всяка отделна степен дружеството и по-нискостепенните му подразделения са в съответствие с определенията, установени в член 2, и отговарят на условията, предвидени в член 3.
3. Всяка държава-членка запазва възможността си да предвиди, че разноските, свързани, с участията и загубите, произтичащи от разпределението на печалбата на дъщерното дружество, няма да могат да се приспадат от облагаемата печалба на дружеството майка.
В случаите, когато разходите по управлението на участията представляват фиксирана сума, тя не може да надвишава 5 % от печалбата, разпределена от дъщерното дружество.
4. Параграфи 1 и 2 се прилагат до датата на влизане в сила на общата система за данъчно облагане на дружества.
5. Когато е целесъобразно, Съветът приема с единодушие и в съответствие със специална законодателна процедура, и след консултация с Европейския парламент и Икономическия и социален комитет правилата, които да се прилагат, считано от датата на действителното прилагане на общата система за данъчно облагане на дружества.
Член 5
Печалбите, които се разпределят от дъщерно дружество на дружеството майка, се освобождават от данък, удържан при източника.
Член 6
Държавата-членка на дружеството майка няма право да начислява данък, удържан при източника, върху печалбата, която такова дружество получава от свое дъщерно дружество.
Член 7
1. Терминът „данък, удържан при източника“, както е използван в настоящата директива, не обхваща авансовото плащане или предварително плащане на корпоративен данък на държавата членка на дъщерното дружество, извършено във връзка с разпределението на печалбата към неговото дружество майка.
2. Настоящата директива не засяга прилагането на национални разпоредби или на разпоредби, основаващи се на споразумения, предназначени да премахнат или да намалят двойното данъчно облагане на дивидентите, в частност на разпоредбите, свързани с плащането на данъчни кредити на получателите на дивидент.
Член 8
1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, най-късно до 18 януари 2012 г. Те незабавно информират Комисията за това.
Когато държавите-членки приемат тези мерки, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текстовете на основните разпоредби от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива, заедно с таблица на съответствието между посочените разпоредби и настоящата директива.
Член 9
Директива 90/435/ЕИО, изменена с актовете, посочени в приложение II, част А, се отменя, без да се засягат задълженията на държавите-членки относно сроковете за транспониране в националното право на директивите, които са посочени в приложение II, част Б.
Позоваванията на отменената директива се считат за позовавания на настоящата директива и се четат съгласно таблицата на съответствието в приложение III.
Член 10
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 11
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 30 ноември 2011 година.
NEUVOSTON DIREKTIIVI 2011/96/EU,
annettu 30 päivänä marraskuuta 2011,
eri jäsenvaltioissa sijaitseviin emo- ja tytäryhtiöihin sovellettavasta yhteisestä verojärjestelmästä
(uudelleenlaadittu)
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 115 artiklan,
ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (1),
ottaa huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),
noudattaa erityistä lainsäätämisjärjestystä,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Eri jäsenvaltioissa sijaitseviin emo- ja tytäryhtiöihin sovellettavasta yhteisestä verojärjestelmästä 23 päivänä heinäkuuta 1990 annettua neuvoston direktiiviä 90/435/ETY (3) on muutettu useita kertoja ja huomattavilta osin (4). Koska siihen on tehtävä uusia muutoksia, se olisi selkeyden vuoksi laadittava uudelleen.
(2)
Yhteisöjen tuomioistuimen 6 päivänä toukokuuta 2008 asiassa C-133/06 antama tuomio (5) huomioon ottaen on tarpeen laatia direktiivin 90/435/ETY 4 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan muotoilu uudelleen sen selventämiseksi, että neuvosto hyväksyy säännöksessä tarkoitetut säännöt noudattaen perussopimuksessa määrättyä menettelyä. Lisäksi on asianmukaista saattaa tämän direktiivin liitteet ajan tasalle.
(3)
Tämän direktiivin tarkoitus on vapauttaa lähdeverosta osingot ja muut jaetut voitot, joita tytäryhtiöt maksavat emoyhtiöilleen, ja välttää tällaisen tulon kaksinkertainen verotus emoyhtiön tasolla.
(4)
Eri jäsenvaltioissa sijaitsevien yhtiöiden ryhmittyminen voi olla tarpeen sisämarkkinoita vastaavien olosuhteiden luomiseksi unionissa ja siten tällaisten sisämarkkinoiden toimivuuden varmistamiseksi. Näitä toimia ei saisi estää erityisillä jäsenvaltioiden verosäännöksistä johtuvilla rajoituksilla, epäedullisilla kohteluilla tai vääristymillä. Näin ollen tätä ryhmittymistä varten olisi säädettävä kilpailun kannalta neutraaleja verosäännöksiä, joilla yrityksille tehtäisiin mahdolliseksi mukautua sisämarkkinoiden vaatimuksiin, lisätä tuottavuuttaan ja vahvistaa kansainvälistä kilpailukykyään.
(5)
Tämä ryhmittyminen voi johtaa emo- ja tytäryhtiöiden ryhmien perustamiseen.
(6)
Ennen direktiivin 90/435/ETY voimaantuloa eri jäsenvaltioissa sijaitsevien emo- ja tytäryhtiöiden välisiä suhteita sääntelevät jäsenvaltioiden verosäännökset erosivat toisistaan huomattavasti ja olivat yleisesti ottaen vähemmän edullisia kuin samassa jäsenvaltiossa sijaitsevien emo- ja tytäryhtiöiden välisiin suhteisiin sovellettavat säännökset. Eri jäsenvaltioissa sijaitsevien yhtiöiden välinen yhteistyö saatettiin tällä tavoin epäedullisempaan asemaan kuin samassa jäsenvaltiossa sijaitsevien yhtiöiden välinen yhteistyö. Tämä epäedullisuus oli tarpeen poistaa ottamalla käyttöön yhteinen järjestelmä ja helpottamalla näin yhtiöiden ryhmittymistä unionissa.
(7)
Jos emoyhtiölle tytäryhtiönsä osakkaana jaetaan voittoa, emoyhtiön sijaintijäsenvaltion on joko jätettävä verottamatta tämä voitto tai verotettava sitä mutta samalla sallittava emoyhtiön vähentää veronsa määrästä tytäryhtiön tästä voitosta maksamaa veroa vastaava osuus.
(8)
Verotuksen neutraaliuden varmistamiseksi tytäryhtiön emoyhtiölleen jakama voitto olisi lisäksi vapautettava lähdeverosta.
(9)
Voitonjaon maksamista emoyhtiön kiinteälle toimipaikalle ja sitä, että kiinteä toimipaikka saa tällaisia maksuja, olisi kohdeltava samalla tavoin kuin jos se tapahtuisi tytäryhtiön ja emoyhtiön välillä. Tähän olisi sisällyttävä myös tapaus, jossa emoyhtiö ja sen tytäryhtiö ovat samassa jäsenvaltiossa ja kiinteä toimipaikka on toisessa jäsenvaltiossa. Toisaalta vaikuttaa siltä, että tapauksia, joissa kiinteä toimipaikka ja tytäryhtiö sijaitsevat samassa jäsenvaltiossa, voidaan käsitellä asianomaisen jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön pohjalta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta perussopimuksen periaatteiden soveltamista.
(10)
Kiinteiden toimipaikkojen kohtelun osalta jäsenvaltioiden on mahdollisesti määriteltävä edellytykset ja oikeudelliset välineet kansallisten verotulojen suojaamiseksi ja kansallisen lainsäädännön kiertämisen estämiseksi perussopimuksen periaatteiden mukaisesti ja ottaen huomioon kansainvälisesti hyväksytyt verosäännöt.
(11)
Niiden konsernien osalta, jotka ovat järjestäytyneet yritysketjuiksi ja joissa voittoja jaetaan emoyhtiölle tytäryhtiöketjun kautta, kaksinkertainen verotus olisi poistettava joko vapautuksen tai yhtiöveron hyvityksen avulla. Yhtiöveron hyvityksen tapauksessa emoyhtiön olisi voitava vähentää minkä tahansa ketjuun kuuluvan tytäryhtiön maksamat verot, mikäli tämän direktiivin edellytykset täyttyvät.
(12)
Tällä direktiivillä ei ole vaikutusta jäsenvaltioiden velvollisuuteen noudattaa liitteessä II olevassa B osassa olevia määräaikoja, joiden kuluessa niiden on saatettava mainitut direktiivit osaksi kansallista lainsäädäntöä,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
1. Kunkin jäsenvaltion on sovellettava tätä direktiiviä
a)
kyseisessä jäsenvaltiossa sijaitseville yhtiöille jaettuihin voittoihin, jotka ovat peräisin niiden muissa jäsenvaltioissa sijaitsevista tytäryhtiöistä;
b)
kyseisessä jäsenvaltiossa sijaitsevien tytäryhtiöiden muissa jäsenvaltioissa sijaitseville emoyhtiöilleen jakamiin voittoihin;
c)
jaettuihin voittoihin, joita kyseisessä jäsenvaltiossa sijaitsevat muiden jäsenvaltioiden yritysten kiinteät toimipaikat saavat jonkin muun kuin sen jäsenvaltion tytäryhtiöiltä, jossa kiinteä toimipaikka sijaitsee;
d)
voittoihin, joita kyseisessä jäsenvaltiossa sijaitsevat yhtiöt jakavat sellaisten saman jäsenvaltion yhtiöiden jossakin muussa jäsenvaltiossa sijaitseville kiinteille toimipaikoille, joiden tytäryrityksiä kyseiset yhtiöt ovat.
2. Tämä direktiivi ei estä sellaisten kansallisten säännösten tai sopimusmääräysten soveltamista, jotka ovat välttämättömiä veropetosten ja väärinkäytösten estämiseksi.
2 artikla
Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
a)
’jäsenvaltiossa sijaitsevalla yhtiöllä’ yhtiötä:
i)
jolla on jokin liitteessä I olevassa A osassa luetelluista yhtiömuodoista;
ii)
jolla jonkin jäsenvaltion verolainsäädännön mukaan katsotaan olevan verotuksellinen kotipaikka tässä jäsenvaltiossa ja jolla kolmannen valtion kanssa kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi tehdyn sopimuksen mukaan ei katsota olevan verotuksellista kotipaikkaa unionin ulkopuolella;
iii)
joka lisäksi on ilman valintamahdollisuutta ja vapautusta velvollinen maksamaan jotakin liitteessä I olevassa B osassa luetelluista veroista tai muuta veroa, jolla jokin näistä veroista voidaan korvata;
b)
’kiinteällä toimipaikalla’ jäsenvaltiossa sijaitsevaa kiinteää liikepaikkaa, jonka kautta toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevan yhtiön liiketoimintaa osaksi tai kokonaan harjoitetaan, edellyttäen, että kyseisen liikepaikan voitot ovat veronalaisia sijaintijäsenvaltiossa asiaankuuluvan kahdenvälisen verosopimuksen nojalla tai, jos tällaista sopimusta ei ole, kansallisen lainsäädännön nojalla.
3 artikla
1. Tätä direktiiviä sovellettaessa
a)
emoyhtiön asema annetaan:
i)
ainakin sellaiselle jäsenvaltion yhtiölle, joka täyttää 2 artiklassa säädetyt edellytykset ja jolla on vähintään 10 prosentin osuus toisen jäsenvaltion yhtiön, joka täyttää samat edellytykset, pääomasta;
ii)
samoin edellytyksin myös sellaiselle jäsenvaltion yhtiölle, jolla on samassa jäsenvaltiossa sijaitsevan yhtiön pääomasta vähintään 10 prosentin osuus, joka on kokonaan tai osittain edellä mainitun yhtiön toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevan kiinteän toimipaikan hallussa;
b)
’tytäryhtiöllä’ tarkoitetaan yhtiötä, jonka pääomaan sisältyy a alakohdassa tarkoitettu osuus.
2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat:
a)
kahdenvälisin sopimuksin korvata pääomaosuutta koskevan edellytyksen äänioikeuksien hallintaa koskevalla edellytyksellä;
b)
olla soveltamatta tätä direktiiviä kyseisessä jäsenvaltiossa sijaitseviin yhtiöihin, joilla ei keskeytyksettä vähintään kahden vuoden ajan ole hallussaan emoyhtiön asemaan oikeuttavaa osuutta, sekä sellaisiin yhtiöihin, joista toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevalla yhtiöllä ei keskeytyksettä vähintään kahden vuoden ajan ole tällaista osuutta.
4 artikla
1. Jos emoyhtiölle tai sen kiinteälle toimipaikalle jaetaan voittoa muutoin kuin tytäryhtiön selvitystilaan joutumisen yhteydessä sillä perusteella, että emoyhtiö on tytäryhtiönsä osakas, emoyhtiön sijaintijäsenvaltion ja sen kiinteän toimipaikan sijaintijäsenvaltion on joko
a)
jätettävä verottamatta tämä voitto; tai
b)
verotettava tällaista voittoa, mutta samalla sallittava emoyhtiön ja kiinteän toimipaikan vähentää maksettavan veron määrästä osuus, jonka tytäryhtiö tai mikä tahansa alatytäryhtiö on maksanut voittoon liittyvästä yhtiöverosta, edellyttäen, että kunkin tason yhtiö ja alatytäryhtiö kuuluvat 2 artiklassa vahvistetun määritelmän piiriin ja täyttävät 3 artiklassa säädetyt vaatimukset, mutta kuitenkin enintään emoyhtiölle maksettavaksi määrättyä veromäärää vastaava määrä.
2. Mikään tässä direktiivissä ei estä emoyhtiön sijaintijäsenvaltiota pitämästä tytäryhtiötä verotuksellisesti laskentayksikkönä tämän jäsenvaltion tekemän, kyseisen tytäryhtiön oikeudellisia tunnusmerkkejä koskevan arvion perusteella, joka perustuu siihen lainsäädäntöön, jonka mukaan tytäryhtiö on perustettu, ja sen vuoksi verottamasta emoyhtiötä sen osuudesta tytäryhtiön voittoon, kun voittoa syntyy. Tässä tapauksessa emoyhtiön sijaintijäsenvaltion on jätettävä verottamatta tytäryhtiön jakama voitto.
Kun emoyhtiön sijaintijäsenvaltio arvioi emoyhtiön osuutta tytäryhtiön voittoon, sen on joko vapautettava kyseiset voitot verosta tai sallittava emoyhtiön vähentää sille määrätyn veron määrästä osuus, jonka tytäryhtiö tai mikä tahansa alatytäryhtiö on maksanut emoyhtiön voitto-osuuteen liittyvästä yhtiöverosta, edellyttäen, että kunkin tason yhtiö ja alatytäryhtiö kuuluvat 2 artiklassa säädetyn määritelmän piiriin ja täyttävät 3 artiklassa säädetyt vaatimukset, mutta kuitenkin enintään emoyhtiölle maksettavaksi määrättyä veromäärää vastaava määrä.
3. Kukin jäsenvaltio voi kuitenkin säätää, ettei osuuteen liittyviä kuluja tai tytäryhtiön voitonjaosta johtuvia arvonalennuksia saa vähentää emoyhtiön verotettavista voitoista.
Jos näissä tapauksissa osuuteen liittyvät hallintokulut vahvistetaan vakiomenetelmällä, vakiomäärä ei saa olla suurempi kuin 5 prosenttia tytäryhtiön jakamista voitoista.
4. Edellä olevaa 1 ja 2 kohtaa sovelletaan yhteisen yhtiöverojärjestelmän tosiasialliseen voimaantuloon saakka.
5. Neuvosto antaa tarkoituksenmukaisena ajankohtana yksimielisesti erityistä lainsäätämisjärjestystä noudattaen sekä Euroopan parlamenttia ja talous- ja sosiaalikomiteaa kuultuaan yhteisen yhtiöverojärjestelmän tosiasiallisesta voimaantulosta lähtien sovellettavat säännökset.
5 artikla
Tytäryhtiön emoyhtiölleen jakama voitto on vapautettava lähdeverosta.
6 artikla
Emoyhtiön sijaintijäsenvaltio ei saa kantaa lähdeveroa tämän yhtiön tytäryhtiöstään saamista voitoista.
7 artikla
1. Tässä direktiivissä käytetty ilmaisu ”lähdevero” ei käsitä emoyhtiölle suoritetun voitonjaon yhteydessä maksettua tytäryhtiön sijaintijäsenvaltion yhtiöveron etukäteis- tai ennakkomaksua (précompte).
2. Tämä direktiivi ei vaikuta osinkojen kaksinkertaisen verotuksen poistamiseksi tai vähentämiseksi tarkoitettujen kansallisten säännösten tai sopimusmääräysten soveltamiseen, erityisesti jos säännökset tai määräykset koskevat verohyvitysten maksua osingonsaajille.
8 artikla
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 18 päivänä tammikuuta 2012. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä säännellyistä kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset sekä niiden ja tämän direktiivin välinen vastaavuustaulukko kirjallisina komissiolle.
9 artikla
Kumotaan direktiivi 90/435/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna liitteessä II olevassa A osassa tarkoitetuilla säädöksillä, sanotun kuitenkaan vaikuttamatta jäsenvaltioiden velvollisuuteen noudattaa liitteessä II olevassa B osassa olevia määräaikoja, joiden kuluessa niiden on saatettava siinä mainitut direktiivit osaksi kansallista lainsäädäntöä.
Viittauksia kumottuun direktiiviin pidetään viittauksina tähän direktiiviin liitteessä III olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.
10 artikla
Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
11 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 30 päivänä marraskuuta 2011.