РЕШЕНИЕ 2011/168/ОВППС НА СЪВЕТА
от 21 март 2011 година
относно Международния наказателен съд и за отмяна на Обща позиция 2003/444/ОВППС
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за Европейския съюз, и по-специално член 29 от него,
като има предвид, че:
(1)
В дейността си в международната сцена Съюзът се стреми да насърчава налагането на принципите на демокрацията, правовата държава, универсалността и неделимостта на правата на човека и на основните свободи, зачитането на човешкото достойнство, принципите на равенство и солидарност и зачитането на принципите на Устава на Организацията на обединените нации и на международното право съгласно предвиденото в член 21 от Договора. Съюзът се стреми да развива отношения и да създава партньорства с, inter alia, международни организации, които споделят тези принципи.
(2)
Една от целите на Съюза е опазването на мира, предотвратяването на конфликти и укрепването на международната сигурност в съответствие с целите и принципите на Устава на Организацията на обединените нации.
(3)
Римският статут на Международния наказателен съд (наричан по-долу „Римският статут“) влезе в сила на 1 юли 2002 г.
(4)
Всички държави-членки ратифицираха Римския статут.
(5)
Принципите на Римския статут и принципите, които ръководят дейността на Международния наказателен съд (наричан по-долу „МНС“), съответстват напълно на принципите и целите на ЕС. Тежките престъпления от компетентността на МНС засягат международната общност като цяло, както и Съюза и неговите държави-членки.
(6)
Съюзът и неговите държави-членки са решени да сложат край на безнаказаността на извършителите на тези престъпления, като вземат мерки на национално равнище и като засилват международното сътрудничество, за да се гарантира ефективното им наказателно преследване.
(7)
На 10 април 2006 г. Съюзът и МНС подписаха Споразумение за сътрудничество и взаимопомощ, което влезе в сила на 1 май 2006 г. (1)
(8)
Принципите и правилата на международното наказателно право, отразени в Римския статут, следва да бъдат взети под внимание в други международни правни инструменти.
(9)
Съюзът е убеден, че всеобщото признаване на Римския статут е изключително важно за това МНС да бъде напълно ефективен, и за целта счита, че трябва да бъдат окуражени инициативите за насърчаване признаването на Римския статут, при условие че съответстват на буквата и духа на Римския статут.
(10)
Изключително важно е да се запазят целостта на Римския статут и независимостта на МНС.
(11)
В заключенията си от 30 септември 2002 г. относно Международния наказателен съд Съветът разработи ръководните принципи, приложени към тези заключения, които да насочват държавите-членки при обсъждане на необходимостта или приложното поле на евентуални споразумения или договорености в отговор на предложенията, свързани с условията за предаване на лица на МНС.
(12)
На 25 май 2010 г. Съветът прие заключения относно Конференцията за преглед на Римския статут на Международния наказателен съд (наричана по-долу „Конференцията за преглед“), проведена в Кампала, Уганда, от 31 май до 11 юни 2010 г.
(13)
Конференцията за преглед прие изменения на Римския статут, в съответствие с член 5, параграф 2 от него, за въвеждане на определение за престъплението агресия и установяване на условията, при които МНС може да има компетентност по отношение на това престъпление; тя прие изменения на Римския статут за разширяване на компетентността на МНС с цел включване на три допълнителни военни престъпления при извършването им при въоръжени конфликти, които нямат международен характер, и реши засега да запази член 124 от Римския статут. Тези изменения подлежат на ратификация или приемане и влизат в сила в съответствие с член 121, параграф 5 от Римския статут. МНС получава компетентност по отношение на престъплението агресия, при условие че след 1 януари 2017 г. бъде взето решение за това от същото мнозинство държави - страни по Римския статут, каквото се изисква за приемането на изменение на Римския статут.
(14)
На конференцията за преглед Съюзът се ангажира да преразгледа и актуализира своите инструменти в подкрепа на МНС и да продължи да утвърждава универсалността и запазването на целостта на Римския статут.
(15)
Прилагането на Римския статут изисква практически мерки, които Съюзът и неговите държави-членки следва да подкрепят безрезервно.
(16)
Приетият на 4 февруари 2004 г. план за действие, поискан наред с другото с резолюция относно влизането в сила на статута на Международния наказателен съд, одобрена от Европейския парламент на 28 февруари 2002 г., в който се предвиждат последващите действия по Обща позиция 2001/443/ОВППС на Съвета от 11 юни 2001 г. относно Международния наказателен съд (2), следва да се адаптира при необходимост.
(17)
Предвид изложеното по-горе Обща позиция 2003/444/ОВППС на Съвета от 16 юни 2003 г. относно Международния наказателен съд (3) следва да бъде отменена и заменена с настоящото решение,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. За целите на предотвратяването и наказването на тежките престъпления, попадащи в неговата компетентност, Международният наказателен съд (наричан по-долу „МНС“) е основно средство за насърчаване зачитането на международното хуманитарно право и правата на човека и следователно допринася за свободата, сигурността, правосъдието и правовата държава и помага за опазването на мира, предотвратяването на конфликти и укрепването на международната сигурност в съответствие с принципите на Устава на Организацията на обединените нации.
2. Целта на настоящото решение е да осигури всеобща подкрепа за Римския статут на Международния наказателен съд (наричан по-долу „Римският статут“), като насърчава възможно най-широко участие в него, да запази целостта на Римския статут, да подкрепи независимостта на МНС и неговото ефективно и ефикасно функциониране, да подкрепи сътрудничеството с МНС и прилагането на принципа за взаимно допълване.
Член 2
1. За постигане на възможно най-широко участие в Римския статут Съюзът и неговите държави-членки полагат всички усилия за напредъка на този процес, като на преговори, включително преговори за споразумения, или в политическия диалог с трети държави, групи от държави или компетентни регионални организации поставят, когато е уместно, въпроса за ратификацията, приемането и утвърждаването на Римския статут или за присъединяването към него от възможно най-голям брой държави, както и въпроса за прилагането на Римския статут.
2. Съюзът и неговите държави-членки съдействат за всеобщото участие в Римския статут и неговото прилагане и по други начини, като например предприемат инициативи за разпространение на ценностите, принципите и разпоредбите на Римския статут и свързаните с него инструменти. За постигане на целите на настоящото решение Съюзът сътрудничи при необходимост с други заинтересовани държави, международни институции, неправителствени организации и други представители на гражданското общество.
3. Държавите-членки споделят с всяка заинтересована държава собствения си опит по въпросите, свързани с прилагането на Римския статут, и при нужда предоставят други форми на подкрепа за тази цел. Държавите-членки съдействат, като предоставят при поискване техническа и, ако е необходимо, финансова помощ за законодателната дейност, свързана с участието и прилагането на Римския статут от трети държави. Съюзът също може да съдейства, като предоставя такава помощ, когато има искане за това. Държавите, които разглеждат възможността да станат страна по Римския статут или да сътрудничат с МНС, биват насърчавани да информират Съюза за трудностите, които срещат в тази връзка.
4. При прилагането на настоящия член Съюзът и неговите държави-членки съгласуват политическата и техническата подкрепа за МНС по отношение на отделните държави или групи от държави.
Член 3
За да гарантират независимостта на МНС, Съюзът и неговите държави-членки по-конкретно:
а)
насърчават държавите - страни по Римския статут, да превеждат без забавяне цялата си вноска съгласно решенията на Събранието на държавите - страни по Римския статут;
б)
работят усилено за възможно най-скорошно присъединяване или ратификация на Споразумението за привилегиите и имунитетите на Международния наказателен съд от държавите-членки и насърчават присъединяването или ратификацията от други държави; и
в)
подкрепят, когато е целесъобразно, подготвянето на курсове за обучение и предоставянето на помощ за съдии, прокурори, служители и съветници в извършването на дейности, свързани с МНС.
Член 4
1. Съюзът и неговите държави-членки следят отблизо развитието на сътрудничеството с МНС в съответствие с Римския статут.
2. Съюзът прави периодичен преглед на прилагането на споразумението за сътрудничество и взаимопомощ между Международния наказателен съд и Европейския съюз.
3. Съюзът и неговите държави-членки обмислят сключването по целесъобразност на ad hoc договорености и споразумения, които да дадат възможност за ефективно функциониране на МНС, и насърчават трети страни да направят същото.
4. Съюзът и държавите-членки продължават, когато е целесъобразно, да насочват вниманието на трети държави към заключенията на Съвета от 30 септември 2002 г. относно Международния наказателен съд и приложените към тях ръководни принципи на ЕС във връзка с предложенията за споразумения или договорености, свързани с условията за предаване на лица на МНС.
Член 5
Когато е уместно, Съюзът и неговите държави-членки подемат инициативи или предприемат мерки, които да гарантират прилагането на принципа за взаимно допълване на национално равнище.
Член 6
Съветът и върховният представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност координират, когато това е целесъобразно, предприетите от Съюза и неговите държави-членки мерки за прилагането на членове 2-5.
Член 7
Държавите-членки сътрудничат, за да се гарантира нормалната дейност на Събранието на държавите - страни по Римския статут, във всяко отношение.
Член 8
Съюзът гарантира последователност и съгласуваност между своите инструменти и политики във всички области на външната и вътрешната си дейност по отношение на най-тежките международни престъпления съгласно посоченото в Римския статут.
Член 9
Съветът преразглежда настоящото решение при необходимост.
Член 10
Обща позиция 2003/444/ОВППС се отменя и се заменя с настоящото решение. Позоваванията на отменената Обща позиция 2003/444/ОВППС се тълкуват като позовавания на настоящото решение.
Член 11
Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.
Съставено в Брюксел на 21 март 2011 година.
NEUVOSTON PÄÄTÖS 2011/168/YUTP,
annettu 21 päivänä maaliskuuta 2011,
Kansainvälisestä rikostuomioistuimesta ja yhteisen kannan 2003/444/YUTP kumoamisesta
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 29 artiklan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Unioni pyrkii toiminnassaan kansainvälisellä tasolla edistämään demokratian, oikeusvaltion, ihmisoikeuksien ja perusvapauksien yleismaailmallisuuden ja jakamattomuuden, ihmisarvon kunnioittamisen, tasa-arvon ja yhteisvastuun periaatteita sekä Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjan ja kansainvälisen oikeuden periaatteiden noudattamista Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 21 artiklan mukaisesti. Unioni pyrkii kehittämään suhteita ja rakentamaan kumppanuuksia muun muassa sellaisten kansainvälisten järjestöjen kanssa, jotka noudattavat näitä periaatteita.
(2)
Yksi unionin tavoitteista on säilyttää rauha, estää konfliktit ja lujittaa kansainvälistä turvallisuutta noudattaen Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjan päämääriä ja periaatteita.
(3)
Kansainvälisen rikostuomioistuimen Rooman perussääntö, jäljempänä ’Rooman perussääntö’, tuli voimaan 1 päivänä heinäkuuta 2002.
(4)
Kaikki jäsenvaltiot ovat ratifioineet Rooman perussäännön.
(5)
Rooman perussäännön periaatteet ja Kansainvälisen rikostuomioistuimen, jäljempänä ’tuomioistuin’, toimintaperiaatteet vastaavat täysin unionin periaatteita ja tavoitteita. Tuomioistuimen toimivaltaan kuuluvat vakavat rikokset ovat koko kansainvälisen yhteisön samoin kuin unionin ja sen jäsenvaltioiden huolenaihe.
(6)
Unioni ja sen jäsenvaltiot ovat vakaasti päättäneet lopettaa näihin rikoksiin syyllistyneiden henkilöiden rankaisematta jäämisen toteuttamalla toimenpiteitä kansallisella tasolla ja lujittamalla kansainvälistä yhteistyötä niiden syytteeseenpanon varmistamiseksi.
(7)
Unioni ja tuomioistuin allekirjoittivat 10 päivänä huhtikuuta 2006 yhteistyö- ja avunantosopimuksen, joka tuli voimaan 1 päivänä toukokuuta 2006 (1).
(8)
Rooman perussäännössä ilmaistut kansainvälistä rikosoikeutta koskevat periaatteet ja säännöt olisi otettava huomioon muissa kansainvälisissä oikeudellisissa välineissä.
(9)
Unioni on vakuuttunut siitä, että maailmanlaajuinen liittyminen Rooman perussääntöön on tuomioistuimen täysipainoisen toiminnan kannalta keskeisen tärkeää, ja katsoo sen vuoksi, että on rohkaistava aloitteita Rooman perussäännön hyväksymisen edistämiseksi, edellyttäen, että ne ovat Rooman perussäännön kirjaimen ja hengen mukaisia.
(10)
On erittäin tärkeää, että Rooman perussäännön muodostama kokonaisuus ja tuomioistuimen riippumattomuus säilytetään.
(11)
Kansainvälisestä rikostuomioistuimesta 30 päivänä syyskuuta 2002 antamissaan päätelmissä neuvosto on laatinut päätelmien liitteenä olevat periaatteet suuntaviivoiksi jäsenvaltioille, kun nämä tarkastelevat mahdollisten sopimusten tai järjestelyjen tarpeellisuutta ja kattavuutta vastauksena ehdotuksiin, jotka koskevat henkilöiden tuomioistuimelle luovuttamisen ehtoja.
(12)
Neuvosto antoi 25 päivänä toukokuuta 2010 päätelmät Kansainvälisen rikostuomioistuimen Rooman perussääntöä koskevasta tarkistuskonferenssista, jäljempänä ’tarkistuskonferenssi’, joka pidettiin Kampalassa, Ugandassa, 31.5.-11.6.2010.
(13)
Tarkistuskonferenssissa Rooman perussääntöön hyväksyttiin sen 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti muutoksia hyökkäysrikoksen ja sellaisten edellytysten määrittelemiseksi, joiden perusteella tuomioistuin voisi käyttää toimivaltaa kyseisten rikosten osalta; tarkistuskonferenssissa Rooman perussääntöön hyväksyttiin myös muutoksia tuomioistuimen toimivallan laajentamiseksi koskemaan kolmea muuta sotarikosta, kun ne tehdään valtionsisäisten aseellisten selkkausten yhteydessä, ja päätettiin säilyttää toistaiseksi Rooman perussäännön 124 artikla. Nämä muutokset edellyttävät ratifioimista tai hyväksymistä, ja ne tulevat voimaan Rooman perussäännön 121 artiklan 5 kohdan mukaisesti. Tuomioistuin käyttää toimivaltaa hyökkäysrikosten osalta edellyttäen, että siitä tehdään 1 päivän tammikuuta 2017 jälkeen päätös samalla sopimusvaltioiden ääntenenemmistöllä, jota Rooman perussäännön muuttaminen edellyttää.
(14)
Unioni sitoutui tarkistuskonferenssissa tarkastelemaan uudelleen tuomioistuinta tukevia välineitään ja saattamaan ne ajan tasalle sekä jatkamaan Rooman perussäännön yleismaailmallisuuden edistämistä ja sen muodostaman kokonaisuuden säilyttämistä.
(15)
Rooman perussäännön täytäntöönpano edellyttää käytännön toimenpiteitä, joille unionin ja sen jäsenvaltioiden olisi annettava täysi tukensa.
(16)
Toimintasuunnitelma, joka muun muassa Kansainvälisen rikostuomioistuimen perussäännön voimaantulosta 28 päivänä helmikuuta 2002 annetussa Euroopan parlamentin päätöslauselmassa katsottiin Kansainvälisestä rikostuomioistuimesta 11 päivänä kesäkuuta 2001 vahvistetun neuvoston yhteisen kannan 2001/443/YUTP (2) tarpeelliseksi jatkotoimeksi, hyväksyttiin 4 päivänä helmikuuta 2004, ja sitä olisi tarvittaessa mukautettava.
(17)
Edellä todetun perusteella kansainvälisestä rikostuomioistuimesta 16 päivänä 2003 vahvistettu yhteinen kanta 2003/444/YUTP (3) olisi kumottava ja korvattava tällä päätöksellä,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
1. Kansainvälinen rikostuomioistuin, jäljempänä ’tuomioistuin’, on sen tuomiovaltaan kuuluvien vakavien rikosten ehkäisemiseksi ja vähentämiseksi keskeinen keino edistää kansainvälisen humanitaarisen oikeuden noudattamista ja ihmisoikeuksien kunnioittamista ja siten osaltaan turvata vapaus, turvallisuus, oikeudenmukaisuus ja oikeusvaltion periaatteen noudattaminen sekä myötävaikuttaa rauhan säilyttämiseen, konfliktien ehkäisemiseen ja kansainvälisen turvallisuuden lujittamiseen Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjan tavoitteiden ja periaatteiden mukaisesti.
2. Tämän päätöksen tavoitteena on jouduttaa Kansainvälinen rikostuomioistuimen Rooman perussäännön, jäljempänä ’Rooman perussääntö’, maailmanlaajuista tukemista edistämällä mahdollisimman laajaa osallistumista siihen, säilyttää Rooman perussäännön muodostama kokonaisuus, tukea tuomioistuimen riippumattomuutta ja sen tehokasta toimintaa sekä tukea yhteistyötä tuomioistuimen kanssa ja täydentävyysperiaatteen täytäntöönpanoa.
2 artikla
1. Edistääkseen tavoitetta mahdollisimman laajasta osallistumisesta Rooman perussääntöön unioni ja sen jäsenvaltiot pyrkivät kaikin tavoin edistämään tätä kehitystä ottamalla aina, kun se on asianmukaista, kolmansien valtioiden, valtioryhmittymien tai asiaankuuluvien alueellisten järjestöjen kanssa käytävissä neuvotteluissa, sopimusneuvottelut mukaan luettuina, tai poliittisissa vuoropuheluissa esille kysymyksen Rooman perussäännön mahdollisimman laajasta ratifioinnista tai hyväksymisestä tai siihen liittymisestä ja sen täytäntöönpanosta.
2. Unioni ja sen jäsenvaltiot edistävät maailmanlaajuista osallistumista Rooman perussääntöön ja sen täytäntöönpanoa myös muilla tavoin, kuten hyväksymällä aloitteita Rooman perussäännön sekä siihen liittyvien välineiden arvojen, periaatteiden ja määräysten levittämiseksi. Unioni tekee tarvittaessa yhteistyötä muiden asianomaisten valtioiden, kansainvälisten instituutioiden, valtioista riippumattomien järjestöjen ja muiden kansalaisyhteiskunnan edustajien kanssa tämän päätöksen tavoitteiden edistämiseksi.
3. Jäsenvaltioiden on jaettava kaikille asianomaisille valtioille omat kokemuksensa Rooman perussäännön täytäntöönpanoon liittyvistä kysymyksistä ja annettava tarvittaessa muutakin tukea tämän tavoitteen toteuttamiseksi. Jäsenvaltioiden on annettava pyydettäessä teknistä ja mahdollisuuksien mukaan taloudellista tukea lainsäädäntötyölle, jota kolmansien valtioiden osallistuminen Rooman perussääntöön ja sen täytäntöönpaneminen niissä edellyttää. Myös unioni voi pyydettäessä antaa tällaista tukea. Rooman perussääntöön liittymistä tai yhteistyötä tuomioistuimen kanssa harkitsevia valtioita kannustetaan ilmoittamaan unionille näissä pyrkimyksissä ilmenneistä vaikeuksista.
4. Tätä artiklaa täytäntöönpantaessa unioni ja sen jäsenvaltiot yhteensovittavat eri valtioille tai valtioryhmittymille tuomioistuimen hyväksi antamansa poliittisen ja taloudellisen tuen.
3 artikla
Tukeakseen tuomioistuimen riippumattomuutta unioni ja sen jäsenvaltiot erityisesti:
a)
kannustavat sopimusvaltioita suorittamaan vahvistetut maksuosuutensa nopeasti ja täysimääräisesti sopimusvaltioiden kokouksen tekemien päätösten mukaisesti;
b)
tekevät kaikkensa, jotta jäsenvaltiot mahdollisimman pian liittyisivät Kansainvälisen rikostuomioistuimen erioikeuksista ja vapauksista tehtyyn sopimukseen tai ratifioisivat sen, ja kannustavat muita valtioita tällaiseen liittymiseen tai ratifioimiseen; sekä
c)
pyrkivät tarvittaessa tukemaan tuomareiden, syyttäjien, virkailijoiden ja asianajajien koulutuksen ja avustamisen kehittämistä tuomioistuimeen liittyvässä toiminnassa.
4 artikla
1. Unioni ja sen jäsenvaltiot seuraavat tiiviisti tuomioistuimen kanssa Rooman perussäännön mukaisesti tehtävän yhteistyön kehitystä.
2. Unioni valvoo Kansainvälisen rikostuomioistuimen ja Euroopan unionin välisen yhteistyö- ja avunantosopimuksen täytäntöönpanoa.
3. Unioni ja sen jäsenvaltiot tarkastelevat tarvittaessa ad hoc -järjestelyjen ja -sopimusten tekemistä tuomioistuimen tehokkaan toiminnan mahdollistamiseksi ja kannustavat kolmansia osapuolia tekemään niin.
4. Unioni ja sen jäsenvaltiot tarvittaessa kiinnittävät edelleen kolmansien valtioiden huomion neuvoston 30 päivänä syyskuuta 2002 Kansainvälisestä rikostuomioistuimesta antamiin päätelmiin ja niiden liitteenä oleviin EU:n pääperiaatteisiin, kun kyse on ehdotuksista sopimuksiksi tai järjestelyiksi henkilöiden tuomioistuimelle luovuttamista koskevien ehtojen osalta.
5 artikla
Unioni ja sen jäsenvaltiot tekevät tarvittaessa aloitteita tai toteuttavat toimenpiteitä täydentävyysperiaatteen täytäntöönpanon varmistamiseksi kansallisella tasolla.
6 artikla
Neuvosto ja unionin ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkea edustaja koordinoivat tarvittaessa unionin ja sen jäsenvaltioiden toimenpiteitä 2-5 artiklan täytäntöönpanemiseksi.
7 artikla
Jäsenvaltioiden on toimittava yhteistyössä varmistaakseen, että sopimusvaltioiden kokous toimii saumattomasti kaikilta osin.
8 artikla
Unioni varmistaa yhtenäisyyden ja johdonmukaisuuden välineidensä ja politiikkojensa välillä kaikilla Rooman perussäännössä tarkoitettuihin vakavimpiin kansainvälisiin rikoksiin liittyvillä ulkoisen ja sisäisen toimintansa aloilla.
9 artikla
Neuvosto tarkastelee tätä päätöstä tarvittaessa uudelleen.
10 artikla
Yhteinen kanta 2003/444/YUTP kumotaan, ja se korvataan tällä päätöksellä. Viittauksia kumottuun yhteiseen kantaan 2003/444/YUTP pidetään viittauksina tähän päätökseen.
11 artikla
Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se hyväksytään.
Tehty Brysselissä 21 päivänä maaliskuuta 2011.