РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 248/2010 НА КОМИСИЯТА
от 24 март 2010 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 1484/95 относно определяне на подробни правила за прилагане на системата на допълнителни вносни мита и относно фиксиране на допълнителни вносни мита в секторите птиче месо и яйца и за яйчен албумин, и на Регламент (ЕО) № 504/2007 относно определяне на подробни правила за прилагането на режима за допълнителни вносни мита в сектора на млякото и млечните продукти
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 г. за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти („Общ регламент за ООП“) (1), и по-специално член 143, буква б) във връзка с член 4 от него,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 614/2009 на Съвета от 7 юли 2009 г. относно общата система за търговия с яйчен албумин и млечен албумин (2), и по-специално член 3, параграф 4 от него,
като има предвид, че:
(1)
В член 3, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1484/95 на Комисията (3) и член 4, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 504/2007 на Комисията (4) се постановява, че когато вносната цена CIF на дадена пратка надвишава приложимата представителна цена, вносителят трябва да депозира обезпечението, посочено в член 248, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 г. за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността (5), равно на размера на допълнителното мито, което би платил, ако изчислението на допълнителното мито е направено на базата на представителната цена, приложима за въпросния продукт.
(2)
В подобен случай обаче в член 38, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 951/2006 на Комисията от 30 юни 2006 г. за определяне на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) № 318/2006 на Съвета по отношение на търговията с трети страни в сектора на захарта (6) се постановява, че вносителят трябва да внесе гаранцията по член 248, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 2454/93 в размер, равен на разликата между размера на допълнителното мито, изчислен въз основа на приложимата за съответния продукт представителна цена, и размера на допълнителното мито при внос, изчислен въз основа на цената CIF при внос на съответната партида.
(3)
С цел хармонизиране на методите на изчисление, които се прилагат в различните сектори, е уместно да се уеднакви методът, предвиден в член 3, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1484/95 и член 4, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 504/2007, с метода, предвиден в член 38, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 951/2006.
(4)
Член 3, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1484/95 и член 4, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 504/2007 определят сроковете, в които вносителят трябва да докаже, че пратката е пласирана според условията, потвърждаващи съответствието с вносната цена CIF. Изглежда, че на практика процедурата по вноса и продажбата на стоки в рамките на системата е станала много по-диференцирана. Докато по-рано само един оператор уреждаше едновременно покупката в третата държава, пускането в свободно обращение и продажбата в Общността, днес в различните операции участват няколко оператори, поради което спазването на тези срокове често се оказва невъзможно. Следователно е уместно тези срокове да бъдат удължени.
(5)
Следователно регламенти (ЕО) № 1484/95 и (ЕО) № 504/2007 следва да бъдат съответно изменени.
(6)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Управителния комитет за общата организация на селскостопанските пазари,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
В член 3 от Регламент (ЕО) № 1484/95 параграфи 3 и 4 се заменят със следното:
„3. В случая, посочен в параграф 2, вносителят трябва да депозира обезпечението, посочено в член 248, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 2454/93, равно на разликата между размера на допълнителното мито, изчислен въз основа на приложимата за съответния продукт представителна цена, и размера на допълнителното мито при внос, изчислен въз основа на цената CIF при внос на въпросната пратка.
4. Вносителят разполага с два месеца от датата на продажбата на въпросните продукти, в рамките на срок от девет месеца от датата на приемане на декларацията за освобождаване за свободно обращение, за да докаже, че пратката е пласирана според условия, потвърждаващи съответствието с цените, посочени в параграф 2. Неспазването на някой от тези срокове води до загуба на депозираното обезпечение. Въпреки това периодът от девет месеца може да бъде удължен от компетентните органи най-много с три месеца по искане на вносителя, което трябва да бъде надлежно обосновано.
Депозираното обезпечение се освобождава, доколкото е осигурено доказателство за условията по пласирането по удовлетворителен за митническите органи начин. В противен случай обезпечението се задържа чрез плащането на допълнителните мита.“
Член 2
В член 4 от Регламент (ЕО) № 504/2007 параграфи 3 и 4 се заменят със следното:
„3. В случая, посочен в параграф 2, вносителят трябва да депозира обезпечението, посочено в член 248, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията (7), равно на разликата между размера на допълнителното мито, изчислен въз основа на приложимата за съответния продукт представителна цена, и размера на допълнителното мито при внос, изчислен въз основа на цената CIF при внос на въпросната пратка.
4. Вносителят разполага с два месеца от датата на продажбата на въпросните продукти, в рамките на срок от девет месеца от датата на приемане на декларацията за допускане за свободно обращение, за да докаже, че пратката е пласирана според условия, потвърждаващи съответствието с цените, посочени в параграф 2. Неспазването на някой от тези срокове води до загуба на депозираното обезпечение. Въпреки това периодът от девет месеца може да бъде удължен от компетентните органи най-много с три месеца по искане на вносителя, което трябва да бъде надлежно обосновано.
Депозираната гаранция се освобождава, доколкото е представено доказателство за условията при пласирането по удовлетворителен за митническите органи начин. В противен случай обезпечението се задържа чрез плащането на допълнителните мита.
Член 3
Настоящият регламент влиза в сила на седмия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 май 2010 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 24 март 2010 година.
KOMISSION ASETUS (EU) N:o 248/2010,
annettu 24 päivänä maaliskuuta 2010,
siipikarjanliha- ja muna-alan sekä ovalbumiinin tuonnissa sovellettavien lisätullien järjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä ja edustavien hintojen vahvistamisesta annetun asetuksen (EY) N:o 1484/95 sekä maito- ja maitotuotealan tuotteiden tuonnin lisätullijärjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen (EY) N:o 504/2007 muuttamisesta
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon maatalouden yhteisestä markkinajärjestelystä ja tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityissäännöksistä (yhteisiä markkinajärjestelyjä koskeva asetus) 22 päivänä lokakuuta 2007 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 (1) ja erityisesti sen 143 artiklan b alakohdan yhdessä sen 4 artiklan kanssa,
ottaa huomioon muna-albumiinin ja maitoalbumiinin yhteisestä kauppajärjestelmästä 7 päivänä heinäkuuta 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 614/2009 (2) ja erityisesti sen 3 artiklan 4 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Komission asetuksen (EY) N:o 1484/95 (3) 3 artiklan 3 kohdassa ja komission asetuksen (EY) N:o 504/2007 (4) 4 artiklan 3 kohdassa säädetään, että jos lähetyksen cif-tuontihinta on korkeampi kuin sovellettava edustava hinta, tuojan on asetettava tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2 päivänä heinäkuuta 1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93 (5) 248 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu vakuus samansuuruisena kuin se lisätullien määrä, jonka hän olisi maksanut, jos lisätullien laskenta olisi toteutettu kyseiseen tuotteeseen sovellettavan edustavan hinnan perusteella.
(2)
Kuitenkin neuvoston asetuksen (EY) N:o 318/2006 täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä kolmansien maiden kanssa käytävän sokerialan kaupan osalta 30 päivänä kesäkuuta 2006 annetun komission asetuksen (EY) N:o 951/2006 (6) 38 artiklan 3 kohdassa säädetään samankaltaisessa tapauksessa, että tuojan on asetettava asetuksen (ETY) N:o 2454/93 248 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu vakuus samansuuruisena kuin kyseiseen tuotteeseen sovellettavan edustavan hinnan perusteella lasketun lisätuontitullin ja kyseisen lähetyksen cif-tuontihinnan perusteella lasketun lisätuontitullin välinen erotus.
(3)
Eri aloilla sovellettavien laskentamenetelmien yhdenmukaistamiseksi asetuksen (EY) N:o 1484/95 3 artiklan 3 kohdassa ja asetuksen (EY) N:o 504/2007 4 artiklan 3 kohdassa säädetty menetelmä olisi saatettava yhdenmukaiseksi asetuksen (EY) N:o 951/2006 38 artiklan 3 kohdassa säädetyn menetelmän kanssa.
(4)
Asetuksen (EY) N:o 1484/95 3 artiklan 4 kohdassa ja asetuksen (EY) N:o 504/2007 4 artiklan 4 kohdassa vahvistetaan määräajat, joiden kuluessa tuojan on todistettava, että lähetys on myyty cif-tuontihintojen todenmukaisuuden vahvistavin edellytyksin. Tuontimenettely ja tavaroiden myynti näyttäisivät tässä järjestelmässä käytännössä eriytyneen. Aiemmin yleensä yksi toimija vastasi ostoista kolmannessa maassa sekä tavaroiden saattamisesta vapaaseen liikkeeseen ja myynnistä yhteisössä, mutta nykyisellään toimiin liittyy useita toimijoita, ja tämän vuoksi kyseisiä määräaikoja on usein mahdotonta noudattaa. Sen vuoksi kyseisiä määräaikoja on aiheellista pidentää.
(5)
Sen vuoksi asetuksia (EY) N:o 1484/95 ja (EY) N:o 504/2007 olisi muutettava.
(6)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat maatalouden yhteisen markkinajärjestelyn hallintokomitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Korvataan asetuksen (EY) N:o 1484/95 3 artiklan 3 ja 4 kohta seuraavasti:
”3. Edellä 2 kohdassa tarkoitetussa tapauksessa tuojan on asetettava asetuksen (ETY) N:o 2454/93 248 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu vakuus samansuuruisena kuin kyseiseen tuotteeseen sovellettavan edustavan hinnan perusteella lasketun lisätuontitullin ja kyseisen lähetyksen cif-tuontihinnan perusteella lasketun lisätuontitullin välinen erotus.
4. Tuojalla on käytettävissään kyseisten tuotteiden myynnistä kahden kuukauden määräaika, tosin enintään yhdeksän kuukautta vapaaseen liikkeeseen luovuttamista koskevan ilmoituksen vastaanottoajankohdasta alkaen, jonka kuluessa on todistettava, että lähetys on myyty 2 kohdassa tarkoitettujen hintojen todenmukaisuuden vahvistavin edellytyksin. Kumman tahansa edellä mainitun määräajan noudattamatta jättämisestä on seurauksena asetetun vakuuden menettäminen. Toimivaltainen viranomainen voi kuitenkin pidentää tuojan asianmukaisesti perustellusta hakemuksesta yhdeksän kuukauden määräaikaa enintään kolmella kuukaudella.
Asetettu vakuus on vapautettava siltä osin kuin todisteet myyntiä koskevien edellytysten noudattamisesta esitetään tulliviranomaisia tyydyttävällä tavalla. Jollei kyseisiä todisteita esitetä, vakuus menetetään lisätullien maksuksi.”
2 artikla
Korvataan asetuksen (EY) N:o 504/2007 4 artiklan 3 ja 4 kohta seuraavasti:
”3. Edellä 2 kohdassa tarkoitetussa tapauksessa tuojan on asetettava komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93 (7) 248 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu vakuus samansuuruisena kuin kyseiseen tuotteeseen sovellettavan edustavan hinnan perusteella lasketun lisätuontitullin ja kyseisen lähetyksen cif-tuontihinnan perusteella lasketun lisätuontitullin välinen erotus.
4. Tuojalla on käytettävissään kyseisten tuotteiden myynnistä kahden kuukauden määräaika, tosin enintään yhdeksän kuukautta vapaaseen liikkeeseen luovuttamista koskevan ilmoituksen vastaanottoajankohdasta alkaen, jonka kuluessa on todistettava, että lähetys on myyty 2 kohdassa tarkoitettujen hintojen todenmukaisuuden vahvistavin edellytyksin. Kumman tahansa edellä mainitun määräajan noudattamatta jättämisestä on seurauksena asetetun vakuuden menettäminen. Toimivaltainen viranomainen voi kuitenkin pidentää tuojan asianmukaisesti perustellusta hakemuksesta yhdeksän kuukauden määräaikaa enintään kolmella kuukaudella.
Asetettu vakuus on vapautettava siltä osin kuin todisteet myyntiä koskevien edellytysten noudattamisesta esitetään tulliviranomaisia tyydyttävällä tavalla. Jollei kyseisiä todisteita esitetä, vakuus menetetään lisätullien maksuksi.
3 artikla
Tämä asetus tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä toukokuuta 2010.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 24 päivänä maaliskuuta 2010.