РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 20 април 2011 година
относно мерките, приведени в действие от Дания C 2/03 за TV2/Danmark
(нотифицирано под номер C(2011) 2612)
(само текстът на датски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2011/839/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз (1), и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочените по-горе разпоредби (2) и като взе предвид техните мнения,
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
(1)
С писмо от 5 април 2000 г. Комисията получи жалба от датското търговско телевизионно дружество SBS Broadcasting SA/TVDanmark (наричано по-долу „SBS/TVDanmark“) относно държавното финансиране на датския обществен телевизионен оператор TV2/Danmark (наричан по-долу „TV2“ (3)). На 2 май 2000 г. се състоя среща с жалбоподателя. С писма от 28 февруари 2001 г., 3 май 2001 г. и 11 декември 2001 г. жалбоподателят внесе допълнителна информация.
(2)
С писмо от 5 юни 2002 г. Комисията поиска информация от датските органи, които отговориха с писмо от 10 юли 2002 г. На 25 октомври 2002 г. и на 19 ноември 2002 г. бяха проведени две срещи в датските органи. Допълнителна информация беше получена с писма от 19 ноември 2002 г. и 3 декември 2002 г.
(3)
С писмо от 24 януари 2003 г. (4) Комисията информира Дания, че е решила да започне процедурата, посочена в член 108, параграф 2 од Договора за функционирането на Европейския съюз във връзка с държавното финансиране на датския обществен телевизионен оператор TV2.
(4)
Решението на Комисията за започване на процедура е публикувано в Официален вестник на Европейските общности от 14 март 2003 г. (5). Комисията покани заинтересованите страни да представят своите мнения относно мерките.
(5)
С писмо от 24 март 2003 г. Комисията получи коментари от датските органи. Комисията получи и менения от няколко заинтересовани страни. TVDanmark предостави мнение с писмо от 14 април 2003 г. Асоциацията на търговските телевизии в Европа (ACT) изпрати мнение в писмо от 14 април 2003 г. Търговските телевизионни станции Antena 3 TV и Gestevisión Telecinco предоставиха мнения на 16 април 2003 г. Търговската станция TV3 предостави мнение в писмо от 14 април 2003 г. Комисията препрати тези мнения на Дания, която отговори с писмо от 12 септември 2003 г.
(6)
Комисията получи допълнителна информация от жалбоподателя с писма от 15 декември 2003 г. и 6 януари 2004 г. На 17 декември 2003 г. беше проведена среща между жалбоподателя и службите на Комисията с цел да бъде изяснена информацията, предоставена в писмо от жалбоподателя от 15 декември 2003 г. Комисията препрати информацията на датското правителство, която отговори с писмо от 15 март 2004 г. На 9 февруари 2004 г. се състоя среща между датските органи и службите на Комисията.
(7)
На 19 май 2004 г. Комисията прие решение относно публичното финансиране, предоставено на TV2 между 1995 г. и 2002 г., под формата на ресурси от лицензионни такси и други мерки (6). Решението постановява, че помощта е несъвместима с общия пазар с изключение на 628,2 милиона DKK (около 84,3 милиона EUR), които трябва да бъдат възстановени заедно с лихва („решението за възстановяване“).
(8)
Впоследствие TV2 и датските органи, както и частните радио- и телевизионни оператори Viasat и SBS/TVDanmark, предявиха съдебни искове в Съда на Европейските общности срещу решението за възстановяване на Комисията.
(9)
Датските органи приведоха в действие решението за възстановяване на Комисията. Всъщност TV2 върна 1 050 милиона DKK (7).
(10)
Възстановяването на тази сума доведе до финансова криза в TV2. Впоследствие през 2004 г. Дания нотифицира за предприета рекапитализация на TV2.
(11)
С решение от 6 октомври 2004 г. (8) Комисията одобри решението на датското правителство за рекапитализация на TV2 чрез увеличение на капитала му с 440 милиона DKK и преобразуване на държавен заем от 394 милиона DKK в капитал („мерки за рекапитализация“). Както SBS, така и Viasat предявяват съдебни искове срещу това решение.
(12)
На 22 октомври 2008 г. (9), като потвърди обхвата на мисията за обществена услуга на TV2, Първоинстанционният съд (понастоящем Общият съд) отмени решението за възстановяване на Комисията („решението на Съда“). Няма депозирана жалба срещу решението.
(13)
Вследствие от решението на Съда Комисията трябва да приеме ново решение, тъй като е трябвало да открие повторно официална процедура по разследване за периода 1995-2002 г.
(14)
Освен това Съдът издаде определение (10) („определението“) по делото за рекапитализация, в което се казва, че липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество. В съображение 35 от мотивите Съдът установи съществуването на тясна връзка между решението за възстановяване и решението за рекапитализация. Съдът постанови, че отмяната на решението за възстановяване лишава решението за рекапитализация от съдържание и смисъл. Той посочи, че: „… въпреки че конкретните обстоятелства по настоящото дело дадоха повод на Комисията да приеме две решения, тези две решения представляват две страни на един и същ правен въпрос, свързан с класификацията като държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО и съответно с определянето на съвместимостта с общия пазар на преведените в действие мерки от Кралство Дания в полза на TV2 и впоследствие на TV2 A/S“ (11). По тази причина отмяната на решението за възстановяване наложи „ново разглеждане на всички мерки, приведени в действие от Кралство Дания за TV2“. Определението не е обжалвано.
(15)
В съответствие с определението на Съда, в своята оценка в настоящото решение Комисията трябва да вземе под внимание мерките, приведени в действие от датските органи през 2004 г. в резултат от възстановяването, постановено от отмененото решения за възстановяване.
(16)
От съображения 13, 14 и 15 следва, че настоящото решение засяга само мерките, предприети от държавата в полза на TV2 за периода 1995-2000 г., но съгласно определението на Съда в оценката си в настоящото решение Комисията ще трябва също така да вземе предвид и мерките за рекапитализация, предприети през 2004 г. в резултат от възстановяването, постановено с отмененото решение за възстановяване.
(17)
С писмо от 20 март 2009 г. Комисията покани датските органи да предоставят своя анализ на последствията от решението на Съда по случая.
(18)
След като поискаха няколко удължавания на срока, датските органи изпратиха своя коментар на 26 юни 2009 г. Като приложение към писмото си те предоставиха и мнението на TV2.
(19)
Проведени бяха редица срещи с датските органи и/или TV2, inter alia на 25 август 2009 г., 7 февруари 2011 г. и 4 март 2011 г.
(20)
Комисията изпрати допълнителни искания за информация, inter alia на 22 септември 2010 г., 28 октомври 2010 г., 19 ноември 2010 г., 14 януари 2011 г., на които датските органи отговориха на 17 ноември 2010 г., 30 ноември 2010 г., 3 февруари 2011 г., 24 февруари 2011 г. и 7 март 2011 г. През март и април 2011 г. датските органи предоставиха още информация.
(21)
Комисията получи и мнения от трети страни, по-специално от SBS/TVDanmark на 7 февруари 2011 г.
(22)
На 4 август 2008 г. Комисията прие решение да не повдига възражения срещу помощта за оздравяване, предназначена за TV2 под формата на заем от 1 000 милиона DKK (12). Срещу решението е внесена жалба от MTG/Viasat, конкурент на TV2. Общият съд реши да спре производството до решението на Комисията по делото за преструктуриране (13).
(23)
На 4 февруари 2009 г. Дания представи на Комисията в съответствие с член 108, параграф 3 от ДФЕС план за преструктуриране във връзка TV2 Danmark A/S (наричан по-нататък „дело по преструктуриране“). С писмо от 2 юли 2009 г. Комисията информира Дания, че е открила процедура във връзка с делото за помощ за преструктуриране (14).
(24)
Разследването на Комисията по делото за преструктурирането се проведе паралелно с нейната оценка по настоящото дело и решението ѝ по делото за преструктуриране ще бъде прието успоредно и едновременно с настоящото решение.
II. ПОДРОБНО ОПИСАНИЕ
II.1. НАЦИОНАЛЕН КОНТЕКСТ
II.1.1. ДАТСКИЯТ ПАЗАР НА РАДИО- И ТЕЛЕВИЗИОННО РАЗПРОСТРАНЕНИЕ ПРЕЗ ПЕРИОДА 1995-2002 Г.
(25)
През периода 1995-2002 г. в Дания действат двама обществени радио- и телевизионни оператори, а именно Danmarks Radio („DR“) и TV2. DR е почти изцяло финансиран чрез лицензионната такса. TV2 е финансиран частично чрез лицензионната такса, но също така и чрез приходи от реклама.
(26)
TV2 е създаден през 1986 г. (15) като независима автономна институция, финансирана с държавни заеми. Дружеството започва национално радио- и телевизионно разпространение на 1 октомври 1988 г. Излъчва чрез наземния канал TV2, а през 2000 г. започва и излъчване чрез сателитния канал TV2 Zulu. В края на 2002 г. от обществен канал TV2 Zulu става търговски платен телевизионен канал. В допълнение правителството одобрява осем станции като регионални станции на TV2. TV2 трябва да пренася сигнала от регионалните станции на TV2 върху своя национален наземен канал.
(27)
Между 1995 г. и 2002 г. освен обществените оператори на датския национален телевизионен пазар са активни и двама търговски оператори - TVDanmark и TV3/3+. Търговските оператори се конкурират с TV2 на националния телевизионен рекламен пазар. TVDanmark е част от SBS Broadcasting S.A. и излъчва два канала в Дания. От 1997 г. излъчва канал TVDanmark2 чрез мрежа от 10 местни търговски телевизионни станции, а от 2000 г. излъчва и лицензирания в Обединеното кралство сателитен канал, TVDanmark1. През 1992 г. започва излъчването на сателитните канали TV3 и 3+. Те са част от Modern Times Group (MTG).
II.1.2. ЗАКОНОВИ ИЗИСКВАНИЯ ПРЕЗ ПЕРИОДА 1995-2002 Г.
(28)
Законовите разпоредби, управляващи обществената услуга в периода на разследването от 1995 г. до 2002 г., са предвидени в последователни версии на Закона за радио- телевизионна дейност (наричан по-долу „Закон за радиото и телевизията“) (16).
(29)
Мисията на TV2 е да осигурява и разпространява национални и регионални телевизионни програми. Разпространението може да се осъществява чрез радиооборудване, включително сателитни или кабелни системи. Министърът на културата издава правилника относно задълженията на TV2.
(30)
TV2 има задължение, свързано с обществена услуга. Съгласно Закона на радиото и телевизията (1994 г. - версията, валидна през въпросния период) (17), TV2 е независима институция, чийто предмет на дейност е осигуряване и разпространение на национални и регионални телевизионни програми чрез независими програмни дейности. Обхватът на предоставяните програми трябва да е насочен най-вече към качество, многостранност и разнообразие. При планирането на програми за регионалните станции на TV2 трябва да бъде даден приоритет на регионалното значение.
(31)
Както се посочва в Решението на Съда (18), точното определение на мисията за обществена услуга на TV2 е претърпяло промени във времето, но всички определения в различните етапи от разследвания период изискват „качество, многостранност и разнообразие“, които са основните качествени изисквания към възложената на TV2 дейност за обществената услуга.
(32)
По-подробно определение на мисията за обществена услуга може да бъде намерено в устава на TV2. Например в устава са посочени задълженията за излъчване на TV2 що се отнася до изкуството и културата, датското филмово производство, програми за деца, младежи и етнически малцинства. TV2 е длъжен също така да излъчва предупреждения към населението при бедствия и аварии.
(33)
Дейностите на TV2, свързани с предлагането на обществена услуга, се финансират чрез неговия дял от телевизионните лицензионни такси, чрез приходи от реклама и чрез други приходи. Съгласно условията на Закона за радиото и телевизията в сила от 1994 г. (19) цялостната дейност на TV2 се финансира с ресурси, прехвърлени от Фонд TV2 в съответсвие с рамковите бюджети, определени от Министъра на културата, с приходи от продажба на програми и чрез други вноски, субсидии и т.н. Трябва да се отбележи, че за 1995 г. и 1996 г. TV2 е получил своя дял от лицензионните такси и прихода от реклама от специален фонд (Фонд TV2) (20).
(34)
Разпоредбите за излъчване от търговските телевизионни станции извън пределите на една зона са предвидени в глава 5 от Закона за радиото и телевизията. Глава 6 разглежда местните радио- и телевизионни услуги. Основното изискване е получаването на лиценз за излъчване. Програмните изисквания за притежателите на лиценз са предвидени в Изпълнителна заповед № 874 относно европейското съдържание и Изпълнителна заповед № 1349 относно местните радио и телевизия (21). Съгласно тези определения станциите в мрежа, които получават лиценз за местно телевизионно излъчване, трябва да предават местни програми поне един час на ден и да произвеждат значителен дял от своята програма на датски или за датска аудитория. Тъй като TV3, 3 + и първи канал на TVDanmark са излъчвани с британски лиценз, тези правила са приложими само за TVDanmark2.
II.1.3. ТЪРГОВСКИ ДЕЙНОСТИ НА TV2
(35)
Между 1995 г. и 2002 г. TV2 участва в редица търговски дейности, като за тази цел от 1 януари 1997 г. му е предоставено отделно правно основание (22), позволяващо му, освен другото, да използва техническото си оборудване, да учредява нови дружества или да прави капиталови инвестиции в съществуващи дружества. Между 1995 г. и 2002 г. тези дейности включват реклама, продажба на програми, отдаване на антенни мачти, търговия, интернет дейности, препродажба на права за излъчване на спортни събития и др.
(36)
От януари 2001 г. TV2 е длъжен да води отделна счетоводна отчетност за предоставяните от него обществени услуги и за „всички други дейности“, които надхвърлят 5 % от оборота и 3 милиона DKK годишно. Въведено е задължение за осчетоводяване на всички разходи, за ценообразуване на необществените услуги/продукти по пазарна стойност, а прехвърлянето на капитал между предприятията, предоставящи обществена услуга, и останалите следва да се извършва в съответствие с принципа на инвеститор в условията на пазарна икономика и не може да включва ресурси от лицензионни такси (23).
II.2. МЕРКИТЕ
(37)
Между 1995 г. и 2002 г. TV2 получава приходи от лицензионни такси.
(38)
Министърът на културата определя размера на лицензионната такса, дължима от собствениците на радио- и телевизионни приемници за една или повече години наведнъж (24). Телевизионната лицензионна такса се събира от DR, а след това приходите се разпределят между DR и TV2, според решението на Министъра на културата съгласно медийно споразумение с датския парламент.
(39)
Министърът на културата определя правилата за това кога влиза в сила и кога се прекратява задължението за плащане на лицензионни такси, какви са сроковете за плащане и принудително събиране, за таксите за напомняне и др. Върху закъснелите плащания се начислява лихва според закона за лихвите. Събирането на неплатените такси и начисления може да бъде изпълнявано от Hypotekenbank (датска ипотечна банка). Неплатените суми могат например да бъдат удържани от заплатата на съответното лице в съответсвие с правилата за събиране на данъци от физическите лица, съгласно Закона за удържане на данъка при източника.
(40)
До 1997 г. TV2 получава своето финансиране (приходи от реклама и лицензионни такси) чрез Фонд TV2. От 1997 г. TV2 получава своя дял от приходите от лицензионни такси директно от DR.
(41)
През 1995 г. и 1996 г. TV2 получава приходи от реклама от Фонд TV2 (25).
(42)
TV2 получава и 58 милиона DKK от Фонд „Радио“ за нараснала ангажираност в датското филмопроизводство.
(43)
Освен това, когато през 1997 г. Фонд TV2 е закрит, TV2 получава 167 милиона DKK от Фонда за инвестиции в цифровизация на системите си за продукция и 50 милиона DKK за покриване на оперативни разходи.
(44)
TV2 е освободен от плащане на корпоративен данък съгласно Търговския закон. През януари 2001 г. датската държава въвежда механизъм за неутрализиране на ефекта от освобождаването от данъчно облагане на търговските дейности на TV2. TV2 трябва да прехвърли 30 % от годишния излишък от дейностите, които не са свързани с обществената услуга, към дейностите, свързани с предлагането им. Този процент отговаря на стандартния размер на корпоративния данък, който Дания въвежда през 2000 г.
(45)
Държавните заеми финансират първоначалните разходи и оперативния дефицит на TV2 през периода на започване на дейността му. Съгласно първоначалните споразумения за заем TV2 трябва да заплати лихва върху главницата и да погаси изцяло заемите. Въпреки това през целия разследван период TV2 е освободен от плащане на лихви и се ползва от мораториум върху погасяването на заемите. Предимството в резултат от безлихвените и освободени от погасяване първоначален заем и оперативни заеми за разследвания период е 341,8 милиона DKK.
(46)
До края на 1996 г. правителството издава гаранции за заемите от Фонд TV2 с цел финансиране на работата на TV2. При закриването на Фонда размерът на гарантираните заеми е прехвърлен на TV2. Предимството за TV2 в резултат от тази гаранция е 9,8 милиона DKK.
(47)
През разследвания период Дания има достъп до три национални наземни честоти, които са запазени за обществените радио- и телевизионни оператори. Една честота е запазена за TV2, втора за DR и трета за цифрова телевизия.
(48)
TV2 плаща такса за използването на запазената национална честота за излъчване на Националната агенция за информационни технологии и телекомуникации, държавен орган към Министерството на изследванията, технологиите и развитието (26). Размерът на таксата е предвиден в датския финансов закон. През разследвания период TV2 заплаща между 2 и 4 милиона DKK годишно такси за ефирна честота.
(49)
Дания има и честоти само за регионално покритие. През 1997 г. правителството въвежда възможността за свързване на регионалните честоти за постигане на по-голямо покритие (създаване на мрежи). Между 1998 г. и 2001 г. местни търговски телевизионни станции, лицензирани за излъчване в мрежова конфигурация, трябва да заплащат годишна такса на държавата (27). Регионалните услуги на TV2 не са обвързани с плащане на таксата, тъй като тези услуги се излъчват в „блокове“ от националната честота на TV2. Търговската телевизионна станция TVDanmark е единственият оператор, заплатил тази такса за втория си канал. Общият размер на таксите, които операторът заплаща, възлиза на 85,0 милиона DKK.
(50)
Собствениците на колективни антенни инсталации имат задължение да препредават програмите от обществената услуга на TV2 чрез своите инсталации (задължителен пренос).
III. МНЕНИЯ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ И НА ДАНИЯ
(51)
Първоначално след решението си за откриване на официална процедура по разследване Комисията получи различни мнения от заинтересованите страни. Основните точки са обобщени по-долу.
(52)
TVDanmark счита, че предоставянето от страна на държавата на предавателна честота с национално покритие представлява държавна помощ, тъй като държавата се отказва от приход върху този оскъден актив. В най-добрия случай конкурентите има едва 77 % покритие. TVDanmark твърди, че тъй като таксата за участие в мрежа, наложена само върху TVDanmark2 и не върху местните станции на TV2, въпреки че икономически и търговски операторите са в едно и също положение, тя представлява държавна помощ за местните станции на TV2. Според ACT, Antena 3 TV и Telecinco, принципът на ЕО за неутралитет по отношение на средствата за ретранслиране изисква налагането на такса за всякакъв вид мрежа.
(53)
По отношение на освобождаването от корпоративен данък ACT, Antena 3 TV и Telecinco коментират, че задължението на TV2 да прехвърля 30 % от печалбата от търговски си дейности в обществените си дейности не може да се счита за равностойно на плащането на корпоративен данък на държавата, тъй като нарушава конкуренцията на пазара на радио- и телевизионно разпространение.
(54)
Няколко трети страни поддържат мнението, че определението за мисията за обществената услуга на TV2 не е законосъобразно. Те оспорват изпълнението на условията, свързани с преноса на задачи, и условията за пропорционалност. По-специално, TVDanmark твърди, че при изчисляване на свръхкомпенсацията Комисията трябва да вземе предвид ползата за TV2 от освобождаването му от корпоративен данък, неговите безлихвени и безвъзмездни първоначални заеми, държавната гаранция за оперативни заеми и свободното използване на честота на предаване. TVDanmark твърди, че като цяло пазарните колебания в прихода от телевизионна реклама са ограничени и не оправдават натрупването на капитал от страна на TV2.
(55)
Що се отнася до рекламния пазар, TVDanmark твърди, че ценовите практики на TV2 не са позволили на търговските оператори да възстановят обособените си разходи. TVDanmark е трябвало да остойности своите TRP с около 30-40 % под тези на TV2, за да има място на пазара (TRP и GRP на TV2 са по-ценни, защото покритието им е по-добро) (28). Благодарение на уникалната позиция на TV2 по отношение на покритие и програмен бюджет, даден рекламодател винаги би разпределил част от своя бюджет в TV2, така че с определен бюджет да получи максимално въздействие по отношение на броя контакти, обхванатата целева аудитория и/или честота. TVDanmark представи цифри, илюстриращи, че неговата дейност е понесла загуби между 1997 г. и 2002 г., твърдейки, че нелоялната конкуренция на TV2 е възпрепятствала TVDanmark от генериране на достатъчно приходи. TVDanmark предостави и анализ на ценообразуването за телевизионна реклама на датския пазар, изготвен от Copenhagen Economics. Анализът сравнява средни и пределни цени на пазара и заключава, че е имало конкуренция само за остатъчното търсене и че по тази причина всяко сравнение следва да се базира на пределни цени. Освен това TVDanmark предостави информация, сравняваща рекламните цени на TV2 с тези за други видове медии, както и цени в други страни.
(56)
TV3 твърди, че е трябвало да предостави много високи отстъпки за своите рекламни слотове, за да намери място на пазара, тъй като TV2 е предлагал допълнителни пределни отстъпки върху неусвоения бюджет за телевизионна реклама на рекламодателя, ако този бюджет бъде използван за реклама отново в TV2.
(57)
На второ място, след решението си за откриване на официална процедура по разследване Комисията получи и мнението на датските органи. Основните точки са обобщени по-долу.
(58)
Датските органи са счели, че честотите на излъчване за TV2 не могат да се разглеждат като предимство, тъй като местните телевизионни станции също имат запазени за тях честоти на излъчване. Следователно TV2 не е получил специален режим. TV2 е трябвало, както други станции, да плаща такса за използване на честотата.
(59)
Що се отнася до освобождаването от корпоративен данък датските органи са на мнение, че печалбата от търговски дейности е много ограничена и методът, избран да неутрализира ефекта от освобождаването на TV2 от корпоративен данък върху търговските му дейности означава, че то не е извлякло никаква финансова полза от освобождаването.
(60)
Що се отнася до въпроса за пропорционалността датските органи заявяват, че прехвърлянето на 167 милиона DKK от Фонд TV2 е било предназначено за цифровизация на мрежата за радиоразпръскване. Следователно не може да бъде описано като свободен капитал.
(61)
Датските органи заявиха също така, че излишъкът за периода 1995-2002 г. е довел до приемливо ниво на възвръщаемост по отношение на оборота на TV2. Освен това капиталът е бил необходим като буфер в случай на внезапен спад в прихода от реклами и според закона на TV2 не е било позволено да взема заеми, надхвърлящи 4 % от годишния оборот. В допълнение, според датските органи държавата е действала в съответствие с „принципа на инвеститора в условията на пазарна икономика“, тъй като собственият капитал на TV2 не е надвишил размера, който един типичен пазарен инвеститор би внесъл. Този капитал не е в противоречие с Договора, при условие че е не е използван за кръстосано субсидиране на търговската дейност на TV2.
(62)
Относно поведението на TV2 на рекламния пазар датските органи посочиха, че TV2 последователно е определял цените си, така че да увеличи максимално приходите. Цените са определяни единствено според предлагането и търсенето. Цените са определяни годишно въз основа на прогнозите на рекламния отдел на TV2 за търговския дял на аудиторията (на възраст 21-50 години), програмната схема, икономическите промени и конкурентното положение на пазара. Нито оперативните разходи на TV2, нито размерът на приходите от лицензионни такси са били фактор в прогнозата. Цените на TV2 са били най-високите на датския пазар, следователно не става въпрос за подбиване на цените, което да доведе до по-голяма нужда от държавно финансиране.
(63)
Датските органи предоставиха доклад за конкуренцията на датския пазар на телевизионната реклама, изготвен от RBB Economics. В доклада е направено заключение, че средните нетни цени на TV2 всъщност са по-високи от цените на неговите конкуренти и че разликите в рекламните ставки на TV2 и TVDanmark се обясняват с разликите в относителната им сила по отношение на програмите и способността за привличане на аудитория.
(64)
На трето място, след решението на Съда Комисията покани датските органи да представят техен анализ на последиците от решението по случая.
(65)
Датските органи изпратиха своя коментар и предоставиха също така и мнението на TV2. Основните точки са обобщени по-долу.
(66)
Относно приходите от реклама за 1995 г. и 1996 г. датските органи и TV2 твърдят, че датската държава не е имала влияние върху техния размер, така че те не трябва да се считат за ресурси на държавата. Датските органи не потвърдиха цифрите, изнесени от Комисията, но обясниха, че при изчисленията на приходите от реклама за 1995 г. и 1996 г. е трябвало да бъде отчетен фактът, че част от средствата от Фонд TV2 са използвани за финансиране на регионалните станции на TV2 и че тази част е можела да бъде финансирана единствено от лицензионните такси. Въпреки това датските органи твърдят, че при всички случаи приходите от реклама трябва да бъдат взети предвид при изчисляването на нетните разходи за възложената мисията за обществена услуга и че представляват приход, генериран от дейности, свързани с предлагането на обществена услуга.
(67)
Датските органи и TV2 се позовават и на решението на Съда като доказателство, че са спазени условията на решението по дело Altmark от 24 юли 2003 г. (29) Те припомнят, че както при дело Bupa (30), обстоятелствата по дело TV2 са налице преди датата на решението по дело Altmark. Те поддържат становището, че когато се прилагат критериите по делото Altmark, характерът и целта на критериите трябва да бъдат спазени, така че да бъдат взети предвид фактите по конкретния случай. Според тях от решението следва, че единственото изискване, което Съдът е наложил на датската държава е, че тя трябва, по същество, да спази условията, постановени в решението по дело Altmark.
(68)
По-конкретно датските органи и TV2 поддържат становището, че процедурата, използвана за определяне на лицензионната такса, е била прозрачна и е отговаряла на изискванията на втория критерий по делото Altmark, поне по същество, и според тях в контекста на решението на Съда това е достатъчно. Те считат, че третият критерий също е спазен доколкото на TV2 е имал правото да задържи приемлива печалба. Що се отнася до четвъртото условие по делото Altmark, те подчертават сериозния контрол, прилаган спрямо TV2, и твърдят, че делото BUPA и решението на Съда подкрепят тяхното твърдение, че в този конкретен случай тестът следва да е по-облекчен или да бъде изпълнен само по същество. Като цитират делото Chronopost (31), те посочват и че на практика не е възможно TV2 да бъде сравнен с едно типично добре управлявано предприятие. В допълнение датските органи потвърдиха своето мнение, че съгласно теста за инвеститор в условията на пазарна икономика компенсацията трябва да бъде одобрена.
(69)
По-нататък датските органи и TV2 твърдят, че държавната помощ трябва да бъде обявена за съвместима. Те обясняват процеса, довел до натрупване на капитал в TV2, и посочват различните причини, поради които този капитал е бил необходим на TV2, за да изпълни задачите си по обществената услуга.
(70)
След решението на Съда някои трети страни също предоставиха мнения. По същество те твърдят, че не трябва да бъде постановено, че са изпълнени условията по делото Altmark, по-специално, защото икономическите доклади, на които се позовава Съдът, са недостатъчни да докажат, че вторият и четвъртият критерии са изпълнени. Те са на мнение и че Комисията трябва да отстоява своето заключение в отмененото решение за възстановяване, т.е. че помощта не е съвместима.
IV. ОЦЕНКА НА МЕРКИТЕ
IV.1. ДЪРЖАВНА ПОМОЩ ПО СМИСЪЛА НА ЧЛЕН 107, ПАРАГРАФ 1 ОТ ДФЕС
(71)
Член 107, параграф 1 от ДФЕС гласи, че: „Освен когато е предвидено друго в Договорите, всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар.“
(72)
Комисията трябва да прецени дали описаните по-горе мерки представляват държавна помощ по смисъла член 107, параграф 1 от ДФЕС.
IV.1.1. ДЪРЖАВНИ РЕСУРСИ И ОПРЕДЕЛЯНЕ НА ОТГОВОРНОСТ
(73)
Комисията трябва да прецени дали въпросните мерките, включват държавни ресурси.
(74)
Що се отнася до лицензионната такса Комисията взема под внимание съображенията на Съда в неговото решение (32). По-конкретно сумата е определена от датските органи; задължението за плащане на лицензионната такса не произтича от договорните взаимоотношения между TV2 и лицето, дължащо плащането, но само поради факта, че притежава телевизионен или радиоприемник; където е необходими, лицензионната такса се събира в съответствие с режима за събиране на данъци от физическите лица; и, накрая, датските органи са тези, които определят дела на TV2 от приходите от лицензионни такси. Съдът заключава, че ресурсите от лицензионни такси са на разположение и под контрола на датските органи и следователно представляват държавни ресурси.
(75)
Що се отнася до приходите от реклама за 1995 г. и 1996 г. в своето решение Съдът посочва, че лицензионната такса и приходите от реклама са различни по характер (33).
(76)
В своето решение Съдът постановява, (34) че Комисията не е посочила достатъчно причини защо приходите от реклама през 1995 г. и 1996 г. трябва да бъдат счетени за държавни ресурси.
(77)
В контекста на решението по дело PreussenElektra (35) Комисията следва да докаже, че приходите от реклама за 1995 г. и 1996 г. могат да бъдат класифицирани като държавни ресурси. За целта тя трябва да прецени дали тези приходи са били под контрола на датската държава.
(78)
В тази връзка, за да реши дали приходите от реклама през 1995 г. и 1996 г.представлява държавни ресурси, Комисията взема под внимание следните фактори.
(79)
През 1995 г. и 1996 г. TV2 получава приходите от реклама от Фонд TV2, който от своя страна получава приходите от реклама от TV2 Reklame A/S.
(80)
TV2 Reklame е отделно отделна държавна структура, независима от TV2. Дружеството е създадено като посредник за продажбата на реклами по TV2 на търговска основа (36). TV2 Reklame е в договорни взаимоотношения със своите клиенти рекламодатели.
(81)
Няма задължение за прехвърляне на приходи от TV2 Reklame към Фонд TV2. Вместо това прехвърлянето е по решение на датската държава (37). Министърът на културата решава каква част от печалбата на TV2 Reklame следва да бъде прехвърлена във Фонд TV2. Решението е взето за една или повече години наведнъж с одобрението на датския парламент (Комисията по финанси). Министърът на културата е можел да реши непрехвърлената печалба да бъде използвана за погасяване на издадената по-рано държавна гаранция за TV2 Reklame или за културни цели.
(82)
На практика през 1995 г. и 1996 г. пълният размер на печалбата на TV2 Reklame е прехвърлен във Фонд TV2.
(83)
Фондът TV2 е създаден с цел осигуряване на доходи на TV2 от ресурсите на лицензионните такси и от приходи от реклама. Фондът TV2 е създаден с цел осигуряване на доходи на TV2 от ресурсите на лицензионните такси и от приходи от реклама. Управляван е от бордът на директорите на TV2.
(84)
Няма задължение за прехвърляне на средства от Фонд TV2 Reklame към TV2 всяка година. По-скоро прехвърлянето на средства към TV2 е по решение на датската държава. Тъй като по закон Фонд TV2 е длъжен да прехвърля средства към TV2 в съответствие с рамковите бюджети, определяни от Министъра на културата (38).
(85)
На практика през 1995 г. и 1996 г.TV2 не получава целите приходи от реклама от Фонд TV2.
(86)
Освен това в счетоводните отчети на Фонд TV2 не се прави разлика между приходи от реклама и ресурси от лицензионни такси. Приходите, които не са прехвърляни към TV2 се натрупват във Фонд TV2. След закриването на Фонд TV2 приходите са прехвърлени на TV2.
(87)
Според TV2 и датските органи приходите от реклама принадлежат на TV2 и по закон TV2 има право върху тях. Те се позовават на писмо от Министъра на правосъдието от 22 ноември 2003 г., в което се посочва, че ресурсите от Фонд TV2 мога да се използват единствено за покриване на дейностите на TV2. Следователно, според TV2 и датските органи, в крайна сметка е налице правно задължение за прехвърляне на приходите от реклама от Фонд TV2 към TV2. Въпреки това, както е посочено по-горе, по закон няма задължение за прехвърляне на целите приходи от реклама на TV2 и е трябвало Министърът да вземе конкретно решение за това дали да бъдат прехвърлени средства на TV2 и, ако е така, в какъв размер.
(88)
Що се отнася до TV2 трябва да се добави, че операторът не е имал договорни взаимоотношения с рекламодателите, както и влияние върху рекламните дейности (39). Датското правителство потвърждава, че очакваните приходи от реклама за предстоящата година са определени независимо от TV2.
(89)
Въз основа на информацията по-горе Комисията счита, че Министърът е имал контрол върху средствата в TV2 Reklame и Фонд TV2. По-специално, Комисията отбелязва, че: i) датската държава е тази, която е решила дали част от или целите приходи от реклама да бъдат прехвърлени във Фонд TV2 и TV2; ii) през 1995 г. и 1996 г. TV2 не получава целите приходи от реклама, и iii) непрехвърлените приходи от реклама са натрупани във Фонд TV2, където на практика те са смесени с лицензионните такси.
(90)
По тези причини Комисията счита, че в този конкретен случай приходите от реклами за 1995 г. и 1996 г., които не са били прехвърлени на TV2 чрез TV2 Reklame и Фонд TV2, представляват държавни ресурси.
(91)
Но дори приходите от реклами да не бяха квалифицирани като държавни ресурси (quod non), това нямаше да бъде от значение за размера на държавната помощ, която би могла да бъде счетена за съвместима. В съответсвие с постоянната практика на Комисията и Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми от 2001 г. (40), приходите от дейност по обществената услуга като приходи от реклама трябва да се отчитат при изчисляване на нетните разходи за обществената услуга, което означава, че тези приходи, дори и ако не се считат за държавни ресурси, намаляват нуждата от публично финансиране. Датските органи споделят това мнение (41).
(92)
Специалното прехвърляне на средства към TV2 от Фонд „Радио“ включва приходите от лицензионни такси, които са предоставени на TV2 след решение на държавата. Същото важи и за специалното прехвърляне от Фонд TV2 след неговото закриване, тъй като въпреки факта, че датската държава е упражнявала контрол върху Фонд TV2, както бе споменато по-рано, средствата от Фонд TV2 са предоставени на TV2 с решение на държавата. Щом тези ресурси остават под обществен контрол те трябва да се считат за държавни ресурси. И тъй като приходите от реклама се считат за държавни ресурси, а решението за прехвърлянето им в TV2 при закриването на Фонда е взето от държавата, твърдението на датските органи, че общата сума, прехвърлена на TV2 при закриването на Фонд TV2, е получена изключително от приходи от реклама, не променя това заключение.
(93)
Що се отнася до държавните мерки Комисията счита, че освобождаването от корпоративен данък представлява използване на публични ресурси, тъй като горепосочените данъчни приходи са равностойни на потреблението на държавни ресурси под формата на данъчни разходи (42).
(94)
Предоставените на TV2 безлихвени и безвъзмездни заеми са пряко осигурени от държавата и разпределени от държавния бюджет. Като се отказва от лихвата и погасяването на тези заеми датската държава се отказва от приход и следователно тези средства представляват държавни ресурси. Освен това самата датска държава гарантира оперативните заеми. Ползата от държавна гаранция е, че рискът, свързан с гаранцията, се поема от държавата. Фактът, че държавата поема риска нормално би трябвало да бъде възнаградено с подходяща премия. Когато държавата се отказва от премията, е налице предимство за TV2 и изтичане на ресурси от държавата (43).
(95)
Освен това държавата е запазила национална честота на излъчване за TV2, за което TV2 заплаща такса честота на определен държавен орган. Годишната такса, която TV2 плаща през разследвания период, варира от 2 милиона DKK и 4 милиона DKK.
(96)
Поради липса на база за сравнение за таксата, платена за национална честота, тя може да бъде сравнена само с таксата, платена за разрешение за достигане до по-голям дял от населението чрез мрежова конфигурация. Таксата за честота, платена от TV2 за национално покритие, е значително по-ниска от таксата за мрежа, наложена на TVDanmark, която варира от 5 милиона DKK през 1997 г. до 30 милиона DKK през 2001 г. въпреки че чрез мрежата си от регионални честоти TVDanmark постига само 77 % покритие. Така TV2 успява да достигне до по-голям дял от датското население на по-ниска цена.
(97)
Затова Комисията счита, че таксата за честота не отразява пазарните условия и без да поиска пазарната цена на актива държавата се е отказала от приходи, които би следвало да постъпят в държавния бюджет.
(98)
От друга страна, TV2 не е длъжен да плаща такса мрежа, тъй като не излъчва посредством конфигурация от местни честоти, така че да създаде национална мрежа. Тъй като държавата не е упълномощена няма право да събира тази такса от TV2, тя не се отказва от приходи и следователно в този случай не са намесени държавни ресурси.
(99)
По същия начин, Комисията не може да установи никакъв елемент на държавни ресурси в законовото задължение на собствениците на колективни антенни инсталации да препредават програмите от обществената услуга чрез тези инсталации (задължителен пренос), тъй като държавата нито се отказва от някакъв приход, нито прехвърля активно средства към тези оператори. Това правило за достъп не поставя TV2 в по-благоприятно финансово положение от държавни ресурси (44).
(100)
Всички гореспоменати мерки са свързани с датската държава, тъй като, както е описано по-горе, по един или друг начин те включват решение на датската държава.
IV.1.2. СЕЛЕКТИВНО ПРЕДИМСТВО И НАРУШАВАНЕ НА КОНКУРЕНЦИЯТА
(101)
Комисията счита, че приходите от лицензионни такси, прехвърлянето на средства от Фонд TV2 (включително приходи от реклама за 1995 г. и 1996 г.) и Фонд „Радио“, освобождаването от корпоративен данък, безлихвените и безвъзмездни заеми, заедно с достъпа до национална честота при благоприятни условия са дали на TV2 икономическо и финансово предимство, облекчавайки оперативните разходи, които той иначе би трябвало да поеме със своя бюджет. Освен това конкурентите на TV2 не са получили същите средства.
(102)
Въпреки това държавните мерки, компенсиращи нетните допълнителни разходи от общ икономически интерес (SGEI), не представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, когато са изпълнени четирите условия, постановени от Съда на Европейските общности по делото Altmark (45):
-
първо, предприятието получател трябва действително да има задължения за предоставянето на обществена услуга и тези задължения трябва да са ясно дефинирани;
-
второ, параметрите въз основа на които се изчислява компенсацията, трябва да бъдат установени предварително по обективен и прозрачен начин;
-
трето, компенсацията не може да надвишава това, което е необходимо за покриване изцяло или частично на разходите, възникнали при изпълнението на задълженията, свързани с предоставянето на обществената услуга, като се отчитат съответните приходи и приемлива печалба за изпълнението на тези задължения;
-
четвърто, когато предприятието, което трябва да изпълнява задължения, свързани с обществена услуга, не е избрано с процедура за възлагане на обществена поръчка, необходимото равнище на компенсация трябва да се определи въз основа на анализ на разходите, които би направило едно типично, добре управлявано и разполагащо с подходящи производствени средства предприятие при изпълнението на тези задължения, като се вземат предвид съответните приходи и приемлива печалба за изпълнението на задълженията.
(103)
Както ще бъде описано по-подробно в раздела от настоящото решение относно съвместимостта на мерките (съображение 160 и следващите от настоящото решение), от решението на Съда следва, че е изпълнено първото условие по делото Altmark.
(104)
Що се отнася до втория критерий по делото Altmark, където параметрите, използвани за изчисляване на компенсацията, трябва да бъдат установени предварително по обективен и прозрачен начин, Комисията трябва да прецени законовите и икономическите условия, при които през разследвания период са определяни приходите от лицензионни такси, дължими на TV2. В тази връзка Комисията отбелязва, че процедурата е следната.
(105)
Съгласно точки 29 и 30 от писмото на датските органи от 24 март 2003 г. в действащия през разглеждания период Закон за радиото и телевизията (46) е посочен начинът на финансиране на станция TV2 като цяло (ресурси от лицензионни такси, приходи от реклама и други източници на приходи), а на Министъра на културата е възложена отговорността за определяне на дела от лицензионните такси за на TV2 и DR, а от там и на размера на компенсацията, която да бъде предоставена на TV2. Следва да се отбележи, че за 1995 г. и 1996 г. TV2 получава своя дял от лицензионната такса от Фонд TV2.
(106)
В съответсвие с установената практика, размерът на компенсацията е определен от Министъра на обсъждане с комисията по финанси на датския парламент в рамките на медийно споразумение, сключено с мнозинство от представените в парламента политически партии. Във въпросния момент са налице 3 медийни споразумения: медийното споразумение за периода 1994-1997 г., сключено на 16 септември 1993 г., медийното споразумение за периода 1997-2000 г., сключено на 10 май 1996 г., и медийното споразумение за периода 2001-2004 г., сключено на 28 март 2000 г.
(107)
Така приходите от лицензионни такси са фиксирани за сравнително дълго време. През разследвания период предоставената на TV2 компенсация не е била предмет на последващо разглеждане, дори когато приходите на TV2 намаляват. Например въпреки че през 1999 г. приходите от реклами на TV2 претърпяват значителен спад, компенсацията не е променена така че да отрази този факт.
(108)
Според датските органи компенсацията е определена чрез индексиране на цените и заплатите в бюджета и счетоводните отчети на TV2 и чрез икономически анализи.
(109)
През 1995 г. и 1996 г. са направени задълбочени икономически анализи от KPMG, одиторска фирма. За доклада за 1999 г. KPMG е подпомогната от допълнителна група, състояща се от представители на водещи участници в пазара, включително конкуренти на TV2. Особено внимание е отделено на информацията за потенциалния приход от източници, различни от лицензионната такса като приходите от реклама.
(110)
В точки 164 и 165 от тяхното писмо от 24 март 2003 г. датските органи посочват, че консултантските проучвания на KPMG, предназначени да прогнозират вероятната тенденция в рекламния оборот на датския рекламен пазар и източниците на приходи на TV2, и да определят свързаните с тези прогнози, несигурности са изготвени с цел датското правителство и парламент да получат по-добра основа за определяне и разпределяне на приходите от лицензионни такси при преговорите върху медийната политика.
(111)
Според датските органи документите, използвани за определяне на компенсацията, са били обществено достъпни. Медийните споразумения са публикувани с прессъобщения и в официалните протоколи от работата на парламента (Folketingstidende). Законодателството, прилагано към медийните споразумения, е публикувано в датския държавен вестник (Lovtidende). Финансовите отчети на TV2 също са публикувани, заедно с гореспоменатите икономически анализи.
(112)
В контекста на решението на Съда Комисията трябва да прецени дали, предвид описаната по-горе процедура, може да бъде заключено, че е изпълнен вторият критерий от делото Altmark.
(113)
От една страна Комисията взема под внимание факта, че в своето решение (47), Съдът постановява, че: „… горната процедура за определяне размера на приходите от лицензионни такси, платими на TV2, може да бъде счетена за обективна и прозрачна, като се има предвид по-специално че в нея участва Датският парламент, че е базирана на икономически анализи, изготвени от одиторска фирма със съдействието на допълнителна група експерти, включваща конкуренти на TV2, и че тези анализи са публикувани, както и годишните финансови отчети на TV2. Следователно не може да се изключи, че един сериозен анализ на тази процедура може да доведе до заключението, че още преди условията по дело Altmark да бъдат постановени от Съда на ЕО Кралство Дания е изпълнило второто от тези условия по същество“. Съдът постанови също че: „размерът на прихода от лицензионни такси, дължими на TV2, е изчислен въз основа на конкретното предположение, че TV2 ще продължи да се ползва от тези други държавни мерки“ (48) (т.е. освобождаване от данъчно облагане и др.).
(114)
Комисията счита, че участието на датския парламент в процеса за определяне на лицензионната такса осигурява определена степен на прозрачност и обективност. Още повече че медийните споразумения, определящи размера на ресурсите от лицензионни такси, които трябва да бъдат разпределени на TV2, са сключени предварително за няколко години и след това компенсацията за TV2 никога не е коригирана през разглеждания период.
(115)
Въпреки това икономическите доклади, изготвени от KPMG, дават прогнози само за размера на приходите от реклама на TV2 (т.е. приходната страна). В тях не се споменава нищо са разходната страна при изчисляване на компенсацията и Комисията остава с впечатлението, че медийните споразумения са въз основа единствено на индексиране на разходите на TV2 от предишните години. Всъщност датските органи твърдят, че компенсацията е определена въз основа на индексиране на цените и заплатите в бюджетите и отчетите на TV2 и въз основа на икономическите анализи, които оценяват само приходната страна, а не разглеждат периода, обхвана от медийното споразумение, сключено 16 септември 1993 г.
(116)
В допълнение, няма индикация за параметрите, които да бъдат използвани при изчисляване на компенсацията. Размерът на компенсацията е определен предварително, но вторият критерий по делото Altmark изисква самите параметри, използвани за изчисляване на компенсацията, да бъдат установени предварително по обективен и прозрачен начин.
(117)
В контекста на казаното по-горе Комисията счита, че вторият критерий по делото Altmark не е изпълнен. В контекста на казаното по-горе Комисията счита, че вторият критерий по делото Altmark не е изпълнен.
(118)
Съгласно четвъртия критерий по делото Altmark: „доставчикът на обществена услуга трябва да бъде избран според процедура за възлагане на обществена поръчка или необходимото равнище на компенсация [трябва да] бъде определено въз основа на анализ на разходите, които би направило едно типично, добре управлявано и разполагащо с подходящи производствени средства предприятие, така че да може да изпълни тези задължения, като се вземат предвид съответните приходи и приемлива печалба за изпълнението на задълженията“.
(119)
В настоящия случай доставчикът на обществена услуга TV2 не е избран след процедура за възлагане на обществена поръчка. Следователно Комисията трябва да прецени дали равнището на компенсация е определено въз основа на разходите, които би направило едно типично, добре управлявано и разполагащо с подходящи производствени средства предприятие при изпълнението на задълженията, свързани с обществена услуга.
(120)
Икономическите и правните условия, в които е определена компенсацията за TV2, са описани по-горе. В контекста на решението на Съда и предвид неговата констатация, че използваната от Кралство Дания процедура за определяне размера на приходите от лицензионни такси, дължими на TV2 между 1995 г. и 2002 г. включва, inter alia, икономически анализи, изготвени със съдействието на конкурентите на TV2, когато прави оценка дали разходите на TV2 са били съпоставени с тези на един типичен добре управляван оператор, Комисията трябва да вземе под особено внимание докладите на KPMG от 1995 г. и 1999 г.
(121)
В докладите на KPMG са разгледани различни сценарии за това как би могъл да се развие рекламният пазар през периодите на съответните лицензионни такси. В докладите не се съдържа информация за TV2 като такъв (например за финансовото му положение или оперативните му разходи); в тях е показано как могат да се развият приходите от реклама и каква част от общият рекламен пазар може да донесе до приходи за TV2. Като предвиждат най-вероятните промени в рекламният оборот на датския рекламен пазар и посочат несигурностите, свързани с тези прогнози, докладите са част от процедурата, използвана от датските органи за определяне на лицензионната такса, която да бъде предоставена на TV2.
(122)
Докладите на KPMG не оценяват разходите на TV2 или разходите на други оператори, ограничавайки се до разглеждане на тенденциите на рекламния пазар и до дела на приходите от реклама на TV2. Трябва да се отбележи и, че в докладите не са включени първите години от разследвания период, обхванат от медийното споразумение от 1993 г.
(123)
В известна степен конкурентите са участвали в изготвянето на тези доклади. В доклада от 1995 г. е посочено, че са участвали „много заинтересовани страни“, но от доклада не става ясно кои са те. В доклада на KPMG от 1999 г. е спомената допълнителна група експерти, в която наистина участват конкуренти на TV2. Въпреки това фактът, че тези икономически доклади до някаква степен са изготвени с помощта на конкуренти на TV2, не доказва само по себе си, че е направен анализ на разходите на конкурентите.
(124)
С други думи докладите не включват анализ на разходите, които би направило едно типично, добре управлявано и разполагащо с подходящи производствени средства предприятие при изпълнението на задължения, свързани с обществена услуга, а вместо това разглеждат по-общия въпрос за перспективите на рекламния пазар, както и за размера на бъдещите приходи от реклама на TV2. Трябва да се добави също така, че цените на рекламния пазар се определят от различни фактори като например дялове от аудиторията, а не само въз основа на разходите.
(125)
Датските органи и TV2 изтъкват също така правни и фактически аргументи във връзка с четвъртото условие по делото Altmark.
(126)
Първо, Дания цитира делото Bupa, твърдейки, че четвъртото условие Altmark не се прилага задължително или поне Комисията, в контекста на решението на Съда, трябва само да преценява дали условието е изпълнено по същество. Комисията счита, че ситуацията по делото BUPA е доста специфична, защото за разлика от другите сектори, предлагащи обществена услуга, въпросната схема за предоставяне на здравни услуги не е свързана с разходите, а се базира на рисковите профили на клиентите. Така че в този случай операторът не е имал възможност да подобри ефикасността чрез разходите си. Що се отнася до обществените радио- и телевизионни оператори, обаче, компенсацията може да бъде изчислена въз основа на разходи и приходи.
(127)
Второ, като се позовава на делото Chronopost (49) Дания твърди, че един доставчик на обществена услуга като TV2 не може да бъде сравняван с частен оператор. Все пак Комисията счита, че за разлика от разглеждания в делото Chronopost въпрос за разпределяне на разходите в контекста на оценка за съвместимост, същността на четвъртия критерий по делото Altmark е именно, че при липса на тръжна процедура разходите за предоставяната обществена услуга трябва да се съпоставят с тези на едно типично, добре управлявано и разполагащо с подходящи производствени средства предприятие.
(128)
Освен това Дания твърди, че Националната сметна палата (Rigsrevision) е провеждала финансови и управленски одити на счетоводните отчети на TV2 като част от рутинните си оценки на TV2 и че са извършвани рутинни проверки, включително и на ефективността. Въпреки това Комисията не счита, че фактът, че счетоводните отчети на TV2 са внесени за одобрение от Министъра на културата, е достатъчно доказателство, че разходите на TV2 са такива на едно добре управлявано предприятие. Освен това, не е ясно дали, при положение че преди да бъде определена компенсацията не е направен анализ на разходите, последващи проверки могат да са от значение за изпълнението на четвъртия критерий.
(129)
Датските органи посочват специално доклада от 2000 г. на Датската национална сметна палата, в който промяната на продуктивността на TV2 е до известна степен сравнена с тази на DR и определени чуждестранни обществени радио- и телевизионни оператори (British Broadcasting Corporation „BBC“, Sveriges Television „SVT“ и Norsk Riksringkastning „NRK“). В доклада Националната сметна палата установява, че и DR и TV2 са подобрили продуктивността си между 1990 г. и 1999 г. DR намалява повече почасовите си разходи за първо излъчване в сравнение с TV2, но през 1999 г. тези разходи са все още 53 % по-високи от тези на TV2. Общите почасови разходи за излъчване на DR през 1999 г. са приблизително 29 % по-високи от тези на TV2. Националната сметна палата установява също така, че подобрената продуктивност на DR и TV2 са по-голяма или равна на увеличената продуктивност на другите три обществени радио- и телевизионни оператори.
(130)
И все пак този доклад не е достатъчно доказателство за изпълнение на четвъртото условие.
(131)
Всъщност докладът е изготвен след медийните споразумения, които определят размера на компенсацията, и затова в него не е посочено, че компенсацията е била определена въз основа на разходите, които би направило едно типично предприятие при изпълнение на своята мисия за обществена услуга.
(132)
Освен това в доклада е направено сравнение с други обществени радио- и телевизионни оператори и затова не е разгледан въпроса за разходите на един „типичен“ оператор. Например, в доклада не е установено, че разходите на DR, който няма право да генерира приход чрез реклама и чието равнище на компенсация е определено съгласно същото медийно споразумение, както при TV2, са разходи на едно типично предприятие. Ето защо от сравнението с разходите на DR е невъзможно да бъдат направени заключения що се отнася до изпълнението на четвъртия критерий по делото Altmark.
(133)
Що се отнася до сравнението с чуждестранните радио- и телевизионни оператори в доклада е сравнена само промяната в продуктивността на TV2 спрямо един от другите радио- и телевизионни оператори, но не се споменава нищо за нивото на ефективност като такова, а от там и за самите разходи. По-специално, по-слабото увеличение на продуктивността може да се дължи на много фактори, например по-висока ефективност в началото на периода или невъзможност на радио- и телевизионния оператор да увеличи времето за излъчване. Например, в точка 51 от доклада се казва, че: „През въпросния период BBC и SVT отбелязват почти идентично увеличение на разходите, реално с приблизително 50 %, докато разходите на NRK се увеличават реално с приблизително 60 %. Както бе споменато по-горе, разходите на DR се увеличават реално с 23 %, а на TV2 с 63 %. Тъй като, както вече беше казано, времето за излъчване на SVT и BBC не нараства толкова колкото на другите радио- и телевизионни оператори, това увеличение на разходите означава, че SVT и BBC не са подобрили своята продуктивност по същия начин като другите трима радио- и телевизионни оператори“.
(134)
Комисията отбелязва и че в точка 50 от доклада се казва, че: „Тъй като Националната сметна палата не е проверила по-подробно счетоводните отчети на чуждестранните радио- и телевизионни оператори, може би съществуват разлики в дейностите на тези радио- и телевизионни оператори и в методите на изчисление, използвани за отделните счетоводни позиции. Това означава, че използваните разходи и произтичащите от тях разходи за единица продукция не принадлежат задължително към едни и същи дейности и не са задължително изчислени по едни и същи счетоводни принципи. В резултат на това нивата на разходи за единица продукция не могат да бъдат сравнение еднозначно. Тъй като целта на включването на чуждестранни радио- и телевизионни оператори е по-скоро да се сравни „промяната“ в продуктивността, а не нивото на продуктивност като такова, Националната сметна палата счита, че въпреки това данните от чуждестранните радио- и телевизионни оператори, в текущата си форма, могат да послужат като приемлив индикатор за промяна“. В точка 53 от доклада се посочва и че: „Националната сметна палата не е проучила по-подробно причините за горните промени, тъй като, както беше казано по-горе, промяната в посочените разходи за единица продукция зависи от предлаганите от радио- и телевизионните оператори програми, и защото анализът предполага, че при всички случаи качеството остава непроменено. Тъй като това представлява непосредствена трудност що се отнася до правенето на сравнения между въпросните обществени радио- и телевизионни оператори, заключенията от анализа трябва да се тълкуват с известна предпазливост. В тази връзка министерството на културата е заявило, че приема описаните промени в разходите за единица продукция и че сравнението на разходите за единица продукция на DR, TV2 и чуждестранните обществени радио- и телевизионни оператори трябва да се тълкува с известна предпазливост“.
(135)
Поради гореизложените причини Комисията счита, че в доклада не е посочено, че разходите на TV2 са такива, каквито би направило едно типично добре управлявано предприятие при изпълнение на възложените му мисиите за обществена услуга.
(136)
В заключение, с оглед на казаното по-горе, Комисията счита, че четвъртият критерий по Altmark не е изпълнен и тъй като тези критерии са кумулативни, предоставената на TV2 компенсация не удовлетворява условията, постановени от Съда в решението по делото Altmark. При всички случаи, както ще бъде посочено по-долу, Комисията намира, че компенсацията може да се счита за съвместима с вътрешния пазар.
(137)
Комисията също така трябва да прецени дали въпросните мерки биха могли да покрият „критерия за инвестиции в условията на пазарна икономика“ („критерий за MEIP“). Датските органи и TV2 твърдят, че мерките не представляват държавна помощ, тъй като не са изпълнени условията на критерия за MEIP. По-специално, те поддържат становището, че съгласно критерият за MEIP е напълно оправдано излишъкът да остане при TV2 с цел натрупване на капитал.
(138)
В този смисъл на първо място трябва да се отбележи, че въпросът дали мерките са основателни съгласно критерият за MEIP не е равнозначен с въпроса дали те могат да се считат за необходими за изпълнението на дейности по обществената услуга (в.ж оценката за съвместимост по-долу), тъй като фактът, че TV2 е трябвало задължително да разполага с определено ниво резерв и капитал за изпълнение на своите дейности по обществената услуга не означава, че един частен инвеститор би внесъл средства в дружеството и не би се стремил към възвращаемост.
(139)
Комисията, в съответсвие с установената съдебна практика, трябва да определи дали при подобни обстоятелства от един частен инвеститор с мащаб, съпоставим с органите, управляващи публичния сектор, може да се очаква да бъде склонен да направи капиталови инжекции от такъв порядък (50). Въпреки че в сравнение с публичния инвеститор поведението на един частен инвеститор не трябва да бъде поведение на обикновен инвеститор, който инвестира капитал с оглед реализиране на печалба в относително краткосрочен план, а да бъде най-малко поведението на частно холдингово дружество или на група от частни предприятия, осъществяващи структурна политика и водени от перспективата за рентабилност в дългосрочен план.
(140)
Освен това, според утвърдената съдебна практика, критерият за MEIP трябва да се прилага в момента на вземане на решението, а не впоследствие (51).
(141)
В този случай, тъй като Дания е единственият вложител в TV2, тя е първият и последният кредитор, чийто разходи трябва да бъдат възстановени в случай на фалит на дружеството. Така от инвеститорска гледната точка датската държава би могла да се стреми към възвръщаемост на своята инвестиция чрез искане да ѝ бъдат възстановени разходите или под формата на лихва върху заем, или на връщане на дял от капитала.
(142)
Комисията отбелязва, че през въпросния период Дания се е отказала от правото си на лихва върху заемите и разрешава мораториум върху погасяването им. Нещо повече, датската държава не е поискала някакво възнаграждение от натрупания в TV2 капитал. Следователно датската държава не е потърсила съответната възвръщаемост на своята инвестиция, както нормално би направил всеки кредитор или собственик на дружество.
(143)
Освен това датските органи не са предоставили никакви валидни аргументи, обясняващи защо от стратегическа гледна точка би имало смисъл да бъде реинвестиран излишъка в TV2 вместо да бъде поискано възнаграждение под формата на лихва или дивиденти. Нормално един инвеститор би взел такова решение, само ако мисли, че реинвестицията ще увеличи стойността на първоначалната му инвестиция.
(144)
В настоящия случай не е установено наличие на бизнес план или ясна цялостна бизнес стратегия, които да подсказват, че случаят е бил такъв. Както няма и други индикации, че TV2 е планирал да развие своята дейност за произвеждане на такава добавена стойност. По този начин Комисията не се опитва да използва формалистични аргументи, за да опровергае аргумента на датските органи за критерия за MEIP, а единствено да прецени дали инвеститорът в условията на пазарна икономика би решил да остави средствата в TV2 въз основа на информацията, с която разполага в момента на вземане на решението си. И все пак, като взема предвид, че наличната информация към момента, в който средствата са оставени в TV2 (52), и като оставя настрана всякакви съображения относно дейностите по обществената услуга на TV2, които един частен инвеститор би взел предвид, Комисията счита, че не са били налице нито бизнес план, нито инвестиционен проект или някакъв друг елемент, въз основа на който един рационално мислещ частен инвеститор би преценил, че реинвестицията ще увеличи стойността на първоначалната му инвестиция и затова ще реши да остави парите в TV2 вместо да поиска някакъв вид възнаграждение.
(145)
Освен това датските органи използват възвръщаемостта на оборота като критерий за сравнение, за да покажат, че са действали като частен инвеститор при реинвестирането на средства в TV2. Въпреки това в настоящия случай, трябва да бъде подчертано, че датското правителство вече действа като орган, финансиращ TV2, и като такъв му осигурява значителни средства за покриване на оперативните му разходи. Размерът на тези средства има пряк ефект върху резултатите, които TV2 може да генерира. На практика това съотношение може да бъде подкрепено само с увеличаване на размера на държавно финансиране. И все пак, тъй като обикновено излишното финансиране също води до неефективност, а от там и до по-голямо изтичане на държавни ресурси, съвсем не е сигурно, че увеличеното финансиране осигурява съответно подобряване на резултатите.
(146)
Следователно не може да се твърди, че датските органи са действали като инвеститор в условията на пазарна икономика. Въпреки това Комисията намира, че компенсацията може да бъде счетена за съвместима, както ще бъде обяснено подробно по-долу. Както вече беше споменато, въпросът относно критерия за MEIP е различен от въпроса дали датската държава основателно е позволила на TV2 задържи излишъка, така че да натрупа капитала, необходим му за изпълнението на неговите задачи за обществена услуга.
(147)
В заключение Комисията счита, че през разследвания период TV2 се е възползвал от мерките. На телевизионния пазар TV2 се конкурира с други оператори, които не са получили същото предимство. Следователно мерките трябва да се считат за селективни и нарушаващи конкуренцията по смисъла на член 107, параграф 1от ДФЕС.
IV.1.3. ВЪЗДЕЙСТВИЕ ВЪРХУ ТЪРГОВИЯТА
(148)
Държавните мерки са предмет на член 107, параграф 1 от ДФЕС, доколкото засягат търговията между държавите-членки. Това е така винаги, когато съответните дейности са предмет на търговия в рамките на Общността.
(149)
Европейският съд е разработил широко тълкуване на това понятие. В установената съдебна практика, когато помощта засилва позицията на едно предприятие в сравнение с други предприятия, конкуриращи се в търговията в рамките на Общността, тези предприятия трябва да бъдат разглеждани като засегнати от помощта (53). Фактът, че въпросното предприятие не извършва експортна дейност, не изключва възможността да бъде засегната търговията. Когато една държава-членка предоставя помощ на дадено предприятие, неговата дейност на местна територия може да бъде подпомогната или дори повишена благодарение на помощта, което от своя страна намалява възможностите за други предприятия да се установят на пазара. В следствие на това помощта дава възможност на получателя да си запази пазарен дял, който в противен случай би бил зает от конкуренти от други държави-членки (54).
(150)
В параграф 18 от Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми, позовавайки се на съдебната практика на Съда, Комисията заявява, че „По принцип може да се счита, че държавното финансиране на обществените радио- и телевизионни оператори засяга търговията между държавите-членки. Очевидно е, че такъв е случаят при придобиването и продажбата на програмни права, които често се извършват на международно равнище. Също така рекламната дейност в случая на обществените радио- и телевизионни оператори, които имат право да продават рекламно пространство, има трансграничен ефект, особено в хомогенните езикови области, които се разпростират отвъд националните граници. Освен това структурата на собственост на търговските радио- и телевизионни оператори може да се разпростира в повече от една държава-членка.“
(151)
В дадения случай Комисията отбелязва, че TV2 работи на международния пазар и обменя телевизионни програми (55). Той е в пряка конкуренция с търговски радио- и телевизионни оператори, които работят на международния радио- и телевизионен пазар и имат международна структура на собственост. Предоставените на TV2 финансови ресурси му дават конкурентно предимство по отношение на закупуването на телевизионни права и инвестирането в програми, които в последствие биха могли да бъдат продадени. Освен това мерките за помощ поставят TV2 в благоприятна позиция в сравнение с конкурентите му в Европейския съюз, като намалява техните възможности за установяване в Дания.
(152)
Следователно Комисията прави заключение, че мерките, предоставени на TV2, са оказали въздействие върху търговията между държавите-членки по смисъла на члрн 107, праграф 1 от ДФЕС.
IV.1.4. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(153)
Тъй като са изпълнени всички условия на член 107, параграф 1 от ДФЕС, Комисията прави заключение, че гореописаните мерки в полза на TV2 се определят като държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(154)
Тъй като TV2 започва радио- и телевизионно разпространение през 1989 г., всичките мерки за TV2 са били взети след присъединяването на Дания към Европейския съюз. В следствие на това мерките, включително ресурсите за таксата за лиценз, представляват по-скоро нова държавна помощ, отколкото съществуваща помощ по смисъла на член 108, параграф 1 от ДФЕС.
IV.2. СЪВМЕСТИМОСТ НА ДЪРЖАВНАТА ПОМОЩ С ВЪТРЕШНИЯ ПАЗАР
(155)
Комисията счита, че член 107, параграф 2 и член 107, параграф 3, букви а), б), в) и г) от ДФЕС очевидно не са приложими и нито датските органи, нито TV2 са изложили някакъв аргумент във тази връзка.
(156)
Следователно Комисията направи оценка дали може да се приложи член 106, параграф 2 от ДФЕС.
(157)
Член 106, параграф 2 от ДФЕС гласи: „Предприятията, които са натоварени с функцията да оказват услуги от общ икономически интерес или които имат характер на фискален монопол, се подчиняват на разпоредбите, съдържащи се в Договорите, и в частност на правилата на конкуренцията, доколкото прилагането на тези правила не препятства юридически или фактически изпълнението на специфичните задачи, които са им възложени. Развитието на търговията не трябва да се засяга до степен, която би била в противоречие с интересите на Съюза.“
(158)
За да се възползва дадена мярка от тази дерогация, трябва да бъдат изпълнени всички следни условия:
-
въпросната услуга трябва да е услуга от общ икономически интерес (УОИИ) и да е ясно дефинирана като такава от държавата-членка (дефиниция);
-
държавата-членка трябва изрично да е възложила на въпросното предприятие предоставянето на тази услуга (възлагане);
-
прилагането на правилата за конкуренция от Договора трябва да възпрепятства изпълнението на конкретните задачи, възложени на предприятието, и освобождаването от такива правила не трябва да засяга развитието на търговията до степен, която би противоречала на интересите на Общността (пропорционалност).
(159)
Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми от 2001 г. (56) определя принципите и методите, които Комисията възнамерява да прилага, за да гарантира съответствието с условията, изложени по-горе.
IV.2.1. ОПРЕДЕЛЕНИЕ
(160)
Съгласно Закона за радиото и телевизията (1994 г.) (57) TV2 е независима институция, чийто предмет на дейност е да създава и разпространява национални и регионални телевизионни програми чрез независими програмни дейности. Обхватът на предоставените програми по принцип трябва да бъде фокусиран върху качеството, многофункционалността и разнообразието. Във връзка с регионалното съответствие приоритет трябва да бъде даван също така и на планирането на програмите за регионалните станции на TV2. Мисията за обществена услуга е описана по-подробно в Устава на TV2, който гласи, че TV2 трябва да предоставя програми, включващи новинарски емисии, информационни предавания и програми за изкуство и култура, предназначени за цялото население в Дания (58).
(161)
Комисията отбелязва, че в решението си Съдът разглежда обществената услуга, която TV2 е задължен да предоставя по закон (59).
(162)
На първо място Съдът припомня, че държавите-членки разполагат с голяма свобода на преценка, когато определят това, което имат предвид под услуги от общ икономически интерес. По този начин определението на такива услуги от дадена държава-членка може да бъде поставено под въпрос от страна на Комисията само в случай на явна грешка (60).
(163)
Освен това съгласно параграф 33 от Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми, задължение на държавите-членки е да определят мисията за обществена услуга на даден обществен радио- и телевизионен оператор.
(164)
По-конкретно във връзка с УОИИ в сферата на радио- и телевизионното разпространение съдебната практика на Съда признава, че държавите-членки имат законно право да определят дадена УОИИ, за да осигурят радио- и телевизионното разпространение на пълната гама програми (61).
(165)
Когато в Протокола от Амстердам (62) държавите-членки казват, че „… публичното радио- и телевизионно разпространение в държавите-членки е пряко свързано с демократичните, социалните и културните потребности на всяко общество, както и с необходимостта от запазването на плурализма в медиите“ те правят директна препратка към системите за обществената услуга радио- и телевизионно разпространение, които са въвели, и към организациите, на които е възложено разпространение на пълната гама телевизионни програми в полза на цялото население на тези държави.
(166)
В решението си Съдът се произнася, че не може да бъде оспорвано нито правото на държавата-членка да определя услугите за радио- и телевизионно разпространение от общ икономически интерес в широко качествено отношение с цел постигане на радио- и телевизионно разпространение на богата гама програми, нито свободата на държавата-членка да използва приходите от реклами за финансиране на такива услуги от общ икономически интерес (63).
(167)
Предоставената на държавите-членки възможност да определят подробно услугите за радио- и телевизионно разпространение от общ икономически интерес за осигуряване на радио- и телевизионно разпространение на пълната гама програми не може да бъде поставено под съмнение поради факта, че общественият радио- и телевизионен оператор осъществява и търговски дейности, в частност продажба на рекламно пространство. Всъщност въпросът за определянето на мисията за обществена услуга не трябва да бъде бъркан с този за финансовия механизъм, избран да осигури тази услуга. (64).
(168)
Освен това Съдът пояснява, че Комисията не трябва да сравнява програмите на TV2 с тези на търговските станции. Ако чрез сравнителен анализ на програмите определението на мисията за обществена услуга стане зависимо от широката гама от програми, предлагани от търговските оператори, това би лишило държавите-членки от правото им да определят обществената услуга. В крайна сметка определението би зависило от търговските оператори и техните решения дали да разпространяват определени радио- и телевизионни програми или да не го правят.
(169)
Съдът (65) също така потвърждава, че задълженията, възложени на търговските радио- и телевизионни оператори, не могат да се сравняват с възложените на TV2 във връзка с обществена услуга. Целта на тези задължения, свързани с обществена услуга, е да се предоставят на цялото датско население разнообразни програми, които задоволяват изискванията за качество, многофункционалност и разнообразие. Тези задължения, свързани с обществена услуга, определят всички дейности за радио- и телевизионно разпространение на TV2 и са много по-стриктни от минималните задължения, предвидени от закона в Дания за предоставяне на лиценз за радио- и телевизионно разпространение.
(170)
В следствие на това Съдът прави заключение (66), че „… определението, избрано от датските органи, е широкообхватно, тъй като поради предимно качествения си характер, дава свобода на радио- и телевизионните оператори да създават своя собствена гама от програми. То в никакъв случай не би могло да бъде определено като неточно. За разлика от това, мисията на TV2 е изключително ясна и точна: да предлага на цялото население на Дания разнообразна телевизионна програма, която има за цел да осигурява качество, широкообхватност и разнообразие.“
(171)
Предвид гореизложеното и с оглед на особеното естество на сектора на радио- и телевизионно разпространение, Комисията счита, че едно „широкообхватно“ определение, задължаващо даден оператор да осигурява балансирани и разнообразни програми в съответствие с неговата мисия, е основателно по смисъла на член 106, параграф 2 от ДФЕС с оглед на тълкувателните разпоредби на Протокола. Такова определение би могло да се счита за съвместимо с целта за задоволяване на демократичните, социалните и културните потребности на дадено общество и гарантира плурализъм, включително културно и езиково многообразие.
(172)
Следователно, въз основа на гореизложеното, Комисията счита, че определението на обществената услуга, предоставена от TV2, може да бъде прието.
(173)
Следва да бъде добавено, че през разглеждания период TV2 поддържа интернет страница като част от неговата мисия за обществена услуга. Интернет страницата информира потребителите за обществената услуга телевизионно разпространение на TV2. Комисията може да приеме, че интернет страницата, която се ограничава до информиране на потребителите за обществената услуга телевизионно разпространение на TV2, спада към дейностите на TV2 за предоставяне на обществената услуга радио- и телевизионно разпространение. Следователно разглеждането на функционирането на тази интернет страница като част от мисията за обществена услуга не може да бъде считано за явна грешка. В допълнение TV2 поддържа търговска интернет страница с игри и др. Тази търговска интернет услуга следва да бъде разглеждана като чисто търговска дейност, тъй като предлага интерактивни продукти срещу индивидуална заявка като игри или „чат стаи“, които не се отличават от подобни търговски продукти. Следователно тези последно изброени дейности са извън обхвата на мисията за обществена услуга на TV2.
IV.2.2. ВЪЗЛАГАНЕ
(174)
За да се възползва от изключението съгласно член 106, параграф 2 от ДФЕС, мисията за обществена услуга трябва да бъде възложена на TV2 посредством официален законодателен акт. Комисията отбелязва, че Законът за радиото и телевизията (67) официално възлага на TV2 мисия за обществена услуга телевизионно разпространение. Комисията също така се позовава на решението на Съда, в което се постановява „и) очевидно е, че на TV2 е била възложена такава мисия (за обществена услуга)“ (68).
(175)
Въпреки че от определението в закона не става достатъчно ясно какви други видове услуги са позволени като обществени, официална мисия трябва да бъде давана преди всякакви допълнителни дейности, които TV2 иска да извършва като обществена услуга. Комисията отбелязва, че TV2 не е предложил никакви други услуги извън неговата мисия за обществена услуга радио- и телевизионно разпространение през разглеждания период. Интернет страницата, предлагаща други услуги като игри, е функционирала като търговска дейност, докато страницата, която само е информирала потребителите за обществената услуга телевизионно разпространение на TV2, може да бъде считана за част от неговата мисия за публична услуга радио- и телевизионно разпространение, тъй като не може да бъде отделена от услугата радио- и телевизионно разпространение. Следователно Комисията прави заключение, че в разглеждания период мисията за обществена услуга радио- и телевизионно разпространение е била възложена на TV2 законосъобразно.
(176)
От друга страна, обществената услуга трябва не само да бъде възложена на радио- и телевизионния оператор, но и да бъде реализирана според разпоредбите на закона, по чиято сила е възложена, както е посочено в параграфи 41 и 43 от Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми от 2001 г. Тъй като Комисията не е тази, която преценява дали са постигнати определени стандарти за качество, за целта е желателно да има подходящ контролен орган. В задълженията на държавата-членка е да избере механизма, по който да гарантира ефективния контрол, при условие че органът е независим от предприятието, на което е възложена услугата.
(177)
В тази връзка Комисията отбелязва, че през 2000 г. Националната сметна палата е извършила конкретно проучване за предмета и естеството на задълженията за обществена услуга на TV2 и за тяхното осъществяване на практика. При проучването не е установена невъзможност от страна на TV2 да изпълнява задълженията си за обществена услуга. Освен това между 2001 г. и 2002 г. е съществувал Съвет за обществени услуги, който да гарантира, че TV2 изпълнява задълженията си за обществена услуга, въпреки че този орган никога не е публикувал каквито и да било доклади по този въпрос през краткото си съществуване. Комисията не открива и никакви признаци, че TV2 не е успял да изпълни задълженията си, нито че е работил по начин, по който дейностите му да не могат повече да бъдат считани за УОИИ съгласно член 106, параграф 2 от ДФЕС.
(178)
По отношение на финансовия контрол на обществената услуга радио- и телевизионно разпространение Комисията отбелязва, че Националната сметна палата е одитирала счетоводните отчети на TV2 през целия разглеждан период. Одитите са включвали както финансови, така и одити на управлението, въпреки че Националната сметна палата не е имала право да предотвратява свръхкомпенсациите на разходите за обществена услуга на TV2.
(179)
Комисията обаче има право да оценява пропорционалността на държавната помощ. Комисията отбелязва, че Директивата за прозрачност е транспонирана в Дания. Комисията е получила също така данни от датските органи, които ѝ дават възможност да оцени дали държавното финансиране е пропорционално.
IV.2.3. ПРОПОРЦИОНАЛНОСТ
(180)
С оглед решението на Съда и Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми от 2001 г. оценката на пропорционалността, която Комисията трябва да направи, е в две посоки.
(181)
На първо място Комисията трябва да изчисли нетните разходи за мисията за обществена услуга, възложена на TV2, и да провери дали тези разходи са свръхкомпенсирани спрямо нуждите на TV2 за изпълнение на дейностите му, свързани с обществената услуга.
(182)
На второ място Комисията трябва да анализира поведението на TV2 на рекламния пазар. В Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми от 2001 г. се посочва, че ако държавната помощ покрива спад в приходите, даден обществен радио- и телевизионен оператор може да се изкуши да си понижи цените на рекламите или на други търговски дейности на пазара, така че да намали приходите на конкурентите. Поради това Комисията счита, че когато даден обществен радио- и телевизионен оператор подбие цените на неговите дейности, които не са свързани с обществената услуга, под необходимото ниво за покриването на всички разходи по дейността, взета отделно, които даден ефективен търговски оператор в подобна ситуация би трябвало нормално да покрие, това показва наличие на свръхкомпенсиране на задълженията за обществената услуга.
1. Размер на държавната помощ и оценка на свръхкомпенсациите
(183)
Съгласно Директивата за прозрачност (69) от държавите-членки се изисква да водят отделни счетоводни сметки за обществената услуга и за дейностите, които не са свързани с нея. Разходите и приходите трябва да бъдат разпределени правилно на базата на ясно установени и обективни счетоводни принципи.
(184)
Комисията защитава позицията, че разделянето на счетоводните сметки в сектора на радио- и телевизионното разпространение може да не е еднозначно или дори да е неприложимо към разходите, тъй като различни дейности използват едни и същи ресурси. В този сектор държавите-членки могат да считат цялата дейност по изготвянето на програмата на даден радио- и телевизионен оператор за част от мисията за обществена услуга, докато в същото време позволяват нейната търговска експлоатация (70).
(185)
В настоящото решение Комисията на първо място трябва да установи разходите за УОИИ, направени от TV2.
(186)
Тъй като TV2 осъществява също и търговски дейности, той трябва да води отделни счетоводни сметки за различните си дейности. От 2001 г. TV2 е задължен по закон да води отделни счетоводни сметки за обществените си услуги и за търговските дейности.
(187)
Когато изчислява нетните разходи, Комисията трябва да приспадне от брутните разходи за обществената услуга всички нетни печалби от търговската експлоатация на дейността за обществена услуга. Датските органи са предоставили данни, показващи изпълнението TV2 на търговските дейности и на публичната услуга, в съответствие с метода, посочен в параграф 56 от Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми. Данните показват, че повечето от търговските дейности на TV2 използват едни и същи ресурси като дейностите за обществена услуга. В следствие на това не може да бъде направено никакво смислено разпределение на разходите за тези търговски дейности. В такива случаи Комисията приспада нетните приходи от търговската дейност, за да изчисли нетните разходи за обществена услуга. Търговските интернет дейности са единствените, които могат да се считат за отделими от дейностите за обществена услуга. Загубите, които TV2 генерира от търговските си дейности по интернет, започнали през 1997 г., възлизат на DKK […] (71) милиона.
(188)
След това Комисията приспада приходите, генерирани от дейностите за обществена услуга (приходи от реклама и други търговски дейности) от брутните разходи за обществена услуга, за да се получат нетните разходи за обществена услуга. Държавното финансиране впоследствие е приспаднато от нетните разходи за обществена услуга. Изчислението е показано в таблицата по-долу.
(189)
Трябва да се отбележи, че въпреки многобройните запитвания от страна на Комисията за предоставяне на точната сума на приходите от реклама през 1995 г. и 1996 г., датските органи и TV2 не са могли да дадат ясни и недвусмислени данни.
(190)
В отговора си от 26 юни 2009 г. датските органи казват, че не са могли да потвърдят, че приходите от реклама, които TV2 получава от Фонд TV2, възлизат на 400,1 милиона DKK през 1995 г. и на 337,7 милиона DKK през 1996 г.
(191)
В отговора си TV2 посочва, че през 1995 г. и 1996 г. i) Фонд TV2 е получил приходи от реклама от TV2 Reklame (824 млн. DKK и 904,5 млн. DKK) и лицензионни такси от държавата (330,3 млн. DKK и 356,3 млн. DKK) и ii) Фонд TV2 е превел 730,4 млн. DKK и 694 млн. DKK на TV2 и 269,6 млн. DKK и 275 млн. DKK на регионалните TV2. Целта на сумите, преведени на Фонд TV2, е била да бъдат покрити нуждите от финансиране на TV2 и неговите регионални станции.
(192)
В отговорите си от 26 юни 2009 г., 17 ноември 2010 г. и 30 ноември 2010 г. датските органи потвърждават твърдението на TV2, че в отсъствието на други финансови приходи, регионалните станции на TV2 де факто са били изцяло финансирани от лицензионни такси и че всички средства, превеждани годишно на регионалните станции на TV2, следователно биха могли да произхождат единствено от приходите от лицензионни такси, превеждани на Фонд TV2. Това означава, че приходите от лицензионни такси, превеждани на TV2, могат да бъдат считани за равни на максималната сума от приходи от лицензионни такси, която е била превеждана на Фонд TV2 през всичките въпросни години, като се приспаднат сумите, превеждани на регионалните станции на TV2. Датските органи и TV2 твърдят, че това означава, че големият размер на финансирането, преведено от Фонд TV2 на TV2 през 1995 г. и 1996 г., е бил от нетни приходи от реклама. Според датските органи тези аргументи показват, че TV2 е получил 60,7 млн. DKK от лицензионни такси (нетна стойност след приспадане на преводите на регионалните станции) и 669,7 млн. DKK от приходи от реклама (нетна стойност) през 1995 г., както и 81,3 млн. DKK от лицензионни такси и 612,7 млн. DKK от приходи от реклама през 1996 г.
(193)
Аргументите на TV2 и на датските органи относно сумата на приходите от реклама за периода 1995-1996 г. не удовлетворяват Комисията. По-конкретно Комисията отбелязва, че Фонд TV2 не е водил отделни счетоводни сметки за приходите от реклама и за лицензионните такси и следователно тези приходи са били смесени. Комисията изразява съжаление от факта, че датските органи не са предоставили ясни и недвусмислени данни за сумите на приходите от реклама през 1995 г. и 1996 г. От друга страна, в този конкретен случай тя счита, че не е необходимо да продължава да разследва въпроса, тъй като това не поставя значителен проблем, след като Комисията, както вече бе заявено, счита, че приходите от реклама за периода 1995-1996 г. представляват държавни средства, които във всички случаи трябва да бъдат приспаднати от брутните разходи за обществена услуга. В таблицата по-долу приходите от реклама, преведени от Фонд TV2 за 1995 г. и 1996 г., съответно са показани в една и съща колона с лицензионните такси.
(194)
Трябва също така да бъде отбелязано, че за периода от 1997 г. до 2002 г. Комисията е включила лицензионните такси, които са били преведени на регионалните станции на TV2 чрез TV2. Комисията счита, че, тъй като тези суми са били получени от TV2 и след това предени на регионалните станции, те трябва да бъдат включени в изчисленията както като приходи, така и като разходи, което на практика означава, че не засягат изчисленията на Комисията по-долу.
(195)
Що се отнася до вливането на капитали в TV2 за цифровизация, това е отразено през 1997 г. като приход. Съответните намаления са взети предвид като разходи, когато са били правени инвестиции. Разходите за цифровизация са разходи за обществена услуга. За да не се отчитат едни и същи разходи два пъти, амортизациите, съответстващи на направените инвестициите, са приспаднати от брутните разходи за обществена услуга. Въпреки критиките на TV2 по този въпрос, Комисията е на мнение, съгласно постоянната ѝ практика при изчисляване на държавна компенсация, че приходите от държавата или от обществен фонд трябва да бъдат вземани предвид в годината, в която са били предоставени, а не в годината, през която за били разходвани или използвани.
Таблица 1
Разходи за обществена услуга и компенсационни мерки 1995-2002 г. на базата на счетоводните отчети
(в млн. DKK)
Година
1995 г.
1996 г.
1997 г.
1998 г.
1999 г.
2000 г.
2001 г.
2002 г.
Общо
Брутни разходи за обществена услуга
- 755,8
- 856,2
-1 415,2
-1 475,3
-1 439,1
-1 531,6
-1 518,5
-1 604,1
-10 595,8
Инвестиции в цифровизация
0
0
0
0
-10,3
-4
-56,7
-23,9
-94,9
Нетни приходи от реклама, получени директно от TV2
0
0
1 091,9
1 118,4
1 014,4
1 089,9
1 006,8
1 028,3
6 349,7
Други приходи
83,2
121,6
97,3
76,3
50,9
65,4
58
73,8
626,5
Нетни разходи за обществена услуга
- 672,6
- 734,6
- 226,0
- 280,6
- 384,1
- 380,3
- 510,4
- 525,9
-3 714,5
Лицензионни такси и нетни приходи от реклама, получени през 1995-1996 г. от Фонд TV2
730,4
694
328,5
357,5
414,6
449,2
537,3
556,2
4 067,7
Прехвърляне на средства след закриването на Фонд „Радио“
0
0
8
10
15
25
0
0
58
Прехвърляне на средства след закриването на Фонд TV2
0
0
217
0
0
0
0
0
217
Общо i) лицензионните такси и приходите от Фондовете TV2 и „Радио“, посочени по-горе, и ii) нетните разходи за обществена услуга
57,8
-40,6
327,5
86,9
45,5
93,9
26,9
30,3
628,2
Източник: Годишен счетоводен отчет за приходи и разходи на TV2.
(196)
Както може да се види в таблицата по-горе, финансирането надвишава разходите с 628,2 млн. DKK (84,4 млн. евро).
(197)
Комисията отбелязва факта, че TVDanmark счита, че другите мерки, от които се ползва TV2, като освобождаването му от лихви и данъци, както и достъпа до честота на предаване на сигнала на територията на цялата страна при благоприятни условия, следва да бъдат взети под внимание при оценката на свръхкомпенсациите. Тези ползи са обобщени в таблицата по-долу:
Таблица 2
Прогнозни ползи от освобождаването от корпоративен данък и лихви и от честотата за предаване на сигнал
(в млн. DKK)
1995 г.
1996 г.
1997 г.
1998 г.
1999 г.
2000 г.
2001 г.
2002 г.
Общо
Освобождаване от корпоративен данък
19,7
-13,8
54,6
30,1
16,7
29,7
18,5
3,9
159,4
Начислени лихви върху заем за създаване на дружеството
44,5
39,2
36,9
41,3
37,5
45,1
51,7
45,6
341,8
Държавни гаранции по заеми за оперативни разходи
2,4
2,1
1,7
1,4
1,0
0,7
0,4
0,1
9,8
Такса за честота на предаване на сигнала (72)
2,3
7,9
12,6
21,4
26,0
70,2
Общо
66,6
27,5
95,5
80,7
67,8
96,9
96,6
49,6
581,2
(198)
Комисията е съгласна, че тези мерки трябва да бъдат взети предвид в настоящото проучване. От друга страна, при определяне на свръхкомпенсациите, не е подходящо те да бъдат включвани в изчисленията в таблица 1. Съгласно позицията на Комисията по RAI (73), тези допълнителни ползи могат да бъдат считани за компенсации за разходи, които в отсъствието на компенсации, би трябвало да бъдат финансирани. Следователно при оценяване на пропорционалността на държавното финансиране на разходи за обществена услуга тези допълнителни предимства не следва да бъдат включвани, тъй като заплащането на въпросните разходи води до съответно увеличаване на първоначалните разходи за обществената услуга, възложена на TV2. По отношение на нетния резултат това няма значение. Трябва обаче да се гарантира, че от тези предимства се ползват само дейностите, свързани с обществената услуга, и не се прилагат към търговските дейности. Този въпрос се разглежда в съображения 234-237 по-долу.
(199)
Датските органи и TV2 излагат различни аргументи за да обосноват свръхфинансирането, изчислено в съображение 196. По-конкретно, с оглед на решението на Съда, Комисията трябва да оцени дали свръхфинансирането всъщност е било необходимо за да може TV2 да изпълни мисията си за обществена услуга.
(200)
Във връзка с това на първо място трябва да се отбележи, че Протоколът от Амстердам (74) поставя акцент върху спецификата на сектора на радио- и телевизионно разпространение в сравнение с други УОИИ, тъй като „… публичното радио- и телевизионно разпространение в държавите-членки е пряко свързано с демократичните, социалните и културните потребности на всяко общество, както и с необходимостта от запазването на плурализма в медиите“. Тези характерни особености следва да бъдат взети предвид в оценката на съвместимостта на Комисията в настоящото решение.
(201)
Освен това в предишни решения Комисията приема, че определена капиталова база е обоснована с цел гарантиране на предоставянето на обществена услуга от даден радио- и телевизионен оператор. По делото на Австрия за радио- и телевизионно разпространение (75) например Комисията се произнася, че „По силата на член 86, параграф 2 от Договора за ЕО, съгласно тълкуването на Протокола от Амстердам, държавите-членки принципно могат да предоставят толкова публично финансиране, колкото е необходимо за да се гарантира изпълнението на обществената услуга. Това се отнася не само за текущите разходи за изпълнение на УОИИ, но също и за собствения капитал“.
(202)
В решението си Съдът се произнася, че (76) „… Комисията не може да основава решението за възстановяване на всички суми, които според Кралство Дания са представлявали резерви, предназначени за нуждите на обществената услуга, на липсата на подходящ контрол, тъй като, предвид наличната информация в Комисията, е било напълно възможно да бъдат разгледани сериозно всички законови и икономически условия, управлявали натрупването на тези резерви през разглеждания период, а без такъв контрол съответно невъзможно да бъде взето законосъобразно решение дали всъщност тези резерви, като цяло или дори само част от тях, са били необходими, за да бъде предоставена обществената услуга“.
(203)
Съдът добавя (77), че чисто формалните изисквания като задължението резервите да бъдат конкретни и прозрачни, не би могло да обоснове дадено определение за възстановяване и фактът, че TV2 на практика не е трябвало да използва своите резерви, не подкрепя заключението, че тези резерви би следвало да бъдат считани за непропорционални на нуждите от финансиране за предоставяне на обществената услуга. (78).
(204)
Следователно Комисията трябва да оцени всички фактори, взети предвид от датските органи, при определяне на компенсациите, предоставени на TV2 за периода 1995-2002 г., и при вземане на решение за натрупване на резерви. Във връзка с това Комисията се позовава на предишна своя оценка на процедурата, използвана за определяне на лицензионната такса, в съображение 105.
(205)
Относно съображенията, накарали датските органи да натрупат резерви за изпълнението на мисията за обществена услуга TV2, следва да бъдат взети под внимание цитираните от тях фактори по-долу.
(206)
При създаването на TV2 през 1988 г. не е вливан никакъв капитал. Неговите дейности са били финансирани единствено от заем за новосъздадено предприятие, възлизащ на 510,8 млн. DKK, което е дало възможност на TV2 да закупи производственото си оборудване, сградите и др. Следователно TV2 е бил слабо капитализиран, тъй като е бил капитализиран с необичайно високи заеми и необичайно нисък капитал. В резултат на това TV2 бързо се е сблъскал с финансови трудности.
(207)
Националната сметна палата, която е независима институция към Парламента на Дания, има задача да извършва одити както на счетоводните сметки, така и на управлението. През 1995 г. тя е направила заключение, че значителна част от финансовите проблеми на TV2, биха могли да бъдат отдадени на това, че станцията е създадена без вливане на капитал (79). Основната препоръка на Националната сметна палата била, че държавата трябвало да влее капитал от приблизително 530 млн. DKK в TV2 чрез преобразуване на заемите за новосъздадено предприятие. Това би трябвало да даде на TV2 капитал от приблизително 350 милиона DKK и коефициент на платежоспособност около 50 %. Препоръчителният коефициент на платежоспособност от приблизително 50 % е бил равен на този на частните дружества като TV2 Norge (Норвегия) и TV4 (Швеция).
(208)
В резултат на този доклад държавните одитори от Парламента, определени да извършват, наред с останалите им задължения, критичен одит на счетоводните отчети на държавните дружества, са се обърнали към Министерството на финансите за становището му по въпроса дали TV2 би следвало да натрупва капитал. През август 1995 г. в отговор на предложението на Националната сметна палата да бъде влят капитал в TV2, Министерството на финансите е заявило, че „… както при създаване на нови дружества, така и при преобразуване на такива, които са държавна собственост, те трябва да имат нужната капиталова база. В същото време държавата не трябва да влива твърде големи капитали на първо място, защото това би означавало един ненужен разход за държавата и на второ място, защото би дало на дружеството несправедливо конкурентно предимство. Предприятието не трябва да е нито недостатъчно капитализирано, нито свръхкапитализирано“. Въз основа на това Дания е счела, че в TV2 трябва да се натрупа капитал. Решено било обаче, че държавата не следва да влее капитала наведнъж. Вместо това TV2 би трябвало сам да натрупа необходимия капитал чрез текущия излишък.
(209)
Изискването за капиталова база е включено в устава на TV2 през 1997 г. От тогава уставът TV2 ясно определя, че от 2001 г. насам свободният капитал на TV2 трябва да възлиза на поне 200 милиона DKK и че той трябва да бъде използван да компенсира оперативната загуба на радио- и телевизионния оператор (80). Изпълнителната заповед от 18 август 1997 г. предвижда, че за финансиране на всяка вероятна оперативна загуба, свободният капитал, т.е. капиталът минус резервите и други свързани източници, за дейности, осъществявани на територията на цялата страна, следва да възлиза на минимум 200 милиона DKK до края на 2000 г. Трябва да бъде натрупан свободен капитал, възлизащ на общо на 50 милиона DKK до края на 1998 г. и на минимум 100 милиона DKK до края на 1999 г. От 2001 г. свободният капитал по всяко време следва да бъде минимум 200 милиона DKK на база на последните счетоводни отчети. Ако се очаква капиталът да спадне под тези цифри, въпросът следва да бъде отнесен към Министерството на културата. В специални случаи Министърът на културата може да одобри по-ниска стойност на капитала и да приложи специфични условия, след консултация с Националната сметна палата.
(210)
Изпълнителната заповед на Министъра от 1997 г., определяща минималния свободен капитал, е публикувана в Държавния вестник на Дания (Lovtidende). В допълнение от 1998 г. насам натрупването на капитал в съответствие с изискването на устава се отбелязва конкретно в публикуваните годишни счетоводни отчети на TV2.
(211)
Според датските органи невъзможността TV2 да спази минималният изискуем капитал от 200 млн. DKK съгласно Устава му се очаква да доведе до поставянето му под държавно управление.
(212)
Комисията счита, че основната задача е да се определи дали и до каква степен капиталовата база, постигната чрез компенсациите, всъщност е била необходима за изпълнението на мисията за обществена услуга на TV2.
(213)
Като взе предвид горното описание на процедурата и причините, довели до натрупването на резервите на TV2 под формата на капиталова база, и с оглед решението на Съда, Комисията счита, че натрупването на резерв в действителност е било необходимо, за да може TV2 да изпълнява мисията си за обществена услуга.
(214)
От друга страна, Комисията си задава въпроса дали целият размер на резервите е настина обоснован и необходим, т.е. дали цялата сума на капиталовата база, натрупана до края на 2002 г., действително е била необходима за изпълнението на мисията за обществена услуга на TV2.
(215)
От гледна точка на Комисията размерът на капиталовата база, която би могла да се счита за пропорционална и необходима да гарантира предоставянето на обществената услуга, зависи от фактите и от законовата рамка на всеки отделен случай.
(216)
Цифрите относно капиталовата база на TV2, с които Комисията разполага, са показани в таблицата по-долу:
в милиони DKK
1995 г.
1996 г.
1997 г.
1998 г.
1999 г.
2000 г.
2001 г.
2002 г.
Целеви капитал (цифровизация)
167,0
167,0
156,7
152,6
96,6
72
Свободен капитал
-97,8
- 138,4
22,1
110,7
173,3
270,3
418,7
478,5
Общо капитал
-97,8
- 138,4
189,1
277,7
330,0
422,9
515,3
550,5
Общо пасиви
770,3
746,9
1 244,7
1 363,3
1 311,8
1 423,0
1 409,5
1 409,1
Коефициент на платежоспособност (81)
-13
-19
2
8
13
19
30
34
(217)
Към 31 декември 2002 г. TV2 е натрупал капитал от 550,5 милиона DKK, включително 72 милиона DKK целеви капитал (цифровизация), което съответства на коефициент на платежоспособност 34 %. Размерът на свободния капитал в края на 2002 г. е бил 478,5 млн. DKK.
(218)
На първо място Комисията отбелязва, че част от капитала не е била свободен капитал. Всъщност съгласно годишните счетоводни отчети на TV2 за 1997 г. (82), медийната комисия е решила, че TV2 трябва да цифровизира своето производствено оборудване преди края на 2000 г. 300 милиона DKK са били използвани целево за цифровизация на TV2 и на регионалните станции. През 1997 г. на TV2 са били преведени 167 млн. DKK за тази цел. Следователно Комисията счита, че сумата е била необходима за нуждите на публичната услуга на TV2. Фактът, че средствата, които не са били инвестирани в цифровизация до 1 януари 2003 г. (остатък от 72 млн. DKK) накрая са били освободени, не променя това заключение, тъй като през разглеждания период тези суми са ясно отразени в счетоводните отчети на TV2 като целеви капитал, който би могъл да се използва само за целите на цифровизацията, и, съгласно постановеното в решението на Съда, фактът, че TV2 на практика не е трябвало да използва резерва, не подкрепя заключението, че този резерв е трябвало да бъде считан за непропорционален на нуждите от финансиране за предоставяне на обществената услуга (83).
(219)
Следва да бъде отбелязано и че към 31 декември 1994 г. (в началото на периода, разглеждан в настоящото решение) капиталът на TV2 е бил отрицателен (минус почти 156 млн. DKK), както и че през 1995 г. и 1996 г. TV2 е имал отрицателен коефициент на платежоспособност и отрицателен капитал, което обяснява защо общият капитал в края на 2002 г. е бил по-малък от получените компенсации. Чак в края на 2000 г. свободният капитал на TV2 е нараснал над необходимия минимален праг от 200 млн. DKK.
(220)
За да покаже, че нивото на капитала в TV2 е било обосновано, датските органи са внесли становище, изготвено от PricewaterhouseCoopers на 18 ноември 2002 г. Това становище гласи, че коефициентът на платежоспособност на TV2 към края на разглеждания период е бил по-нисък в сравнение с този на останалите скандинавски радио- и телевизионни оператори по отношение на размер, дейности, структура и пазари, на които оперират. Например коефициентът на платежоспособност на TV2 е бил по-нисък от този на TV2 Norge (36 %) и значително по-малък от този на TV4 (Швеция), чийто коефициент на платежоспособност е бил 65 %, т.е. почти два пъти по-висок от коефициента на TV2. Съгласно становището коефициентът на платежоспособност на TV2 е бил по-нисък от този на другите радио- и телевизионни оператори и следователно не може да бъде считан за прекомерен. Становището посочва също така, че няма причина да се вярва, че структурата на капитала на тези съпоставими радио- и телевизионни оператори не е била оптимизирана. PricewaterhouseCoopers също така посочват, че коефициент на платежоспособност от по-малко от 30 % във времето би бил необичаен и би направил дружеството уязвимо към колебанията в приходите.
(221)
Сравнението с други оператори следва да бъде тълкувано внимателно, тъй като те не извършват същите дейности за обществена услуга като TV2, не са финансирани по същия начин и нямат същия правен статут. Въпреки това становището дава някои насоки и може да бъде взето предвид заедно с останалите елементи.
(222)
В тази връзка Комисията отбелязва, че датските органи са предоставили информация, която показва, че през последната част от разглеждания период са планирали да преобразуват TV2 в акционерно дружество и да го приватизират. Като част от процеса на преобразуване е бил направен и анализ на това как да бъде преустановено финансирането от лицензионни такси, тъй като датските органи са възнамерявали да премахнат финансирането чрез лицензионни такси след приватизацията на TV2.
(223)
С тази цел през юни 2002 г. датското правителство сключва споразумение с парламентарно мнозинство относно либерализацията на медийната политика на Дания. Съгласно споразумението TV2 е трябвало да бъде преобразуван от гледна точка на приватизацията възможно най-бързо. Направен е бил анализ на финансовата база за преобразуване на TV2 в акционерно дружество. През лятото на 2002 г. Министърът на културата е назначил ръководна група с представители от Министерството на културата, Министерството на финансите и Генералния адвокат (Kammeradvoka) с цел изясняване на икономическата база за приватизиране на TV2 и преобразуването му в акционерно дружество. Ръководната група ангажира в своя помощ одиторска фирма и финансов съветник, за да може например да изчисли нивото на капитала, от който се нуждае TV2. Одиторската фирма прави заключение, че капиталът на TV2 следва да бъде установен на 640 милиона DKK.
(224)
Финансовата комисия към Парламента на Дания е одобрила преобразуването на TV2 в акционерно дружество и установяването на капитала му. Преобразуването на TV2 в акционерно дружество се е извършило със задна дата, считано от 1 януари 2003 г. Непосредствено след промяната на правния статут на TV2 и преобразуването му в дружество са били премахнати голям брой мерки в негова полза като например освободените от лихви и погасяване заеми и освобождаването от данъци. През 2005 г. приватизацията бива отложена, но след 2004 г. TV2 повече не получава лицензионни такси.
(225)
Предвид гореизложеното Комисията счита, че един от факторите, който трябва да вземе предвид при оценката на съвместимостта на резервите, е фактът, че през последната част от разглеждания период датските органи вече са били планирали да променят правния статут на TV2, което създава необходимостта от капиталова база.
(226)
Практиката на Комисията при вземане на решения е по-принцип да се отнася благосклонно към схеми за преобразуване в акционерни дружества на държавни фирми, които се конкурират с търговски предприятия, тъй като това може да намали нарушаването на конкуренцията чрез заместване на неограничените държавни предимства с капитал в ограничен размер и чрез създаване на ясно разграничение между ролята на държавата като публична власт и ролята ѝ на предприемач, търсещ възвращаемост на инвестициите си.
(227)
В допълнение, наред с другите фактори, които трябва да бъдат взети под внимание, Комисията счита, че нивото на резервите на TV2 следва да бъде разглеждано с оглед на колебанията в приходите от рекламния пазар.
(228)
TV2 всъщност е бил уязвим от колебанията в приходите, които са неизбежен аспект на рекламния пазар. Например за една година (1998-1999 г.) TV2 претърпява спад от приблизително на 104 млн. DKK от приходите от реклама. Според датските органи единственият начин за TV2 да може се справи със спадове с такъв размер е наличието на значителен по размер свободен капитал, тъй като приходите от лицензионни такси са били предварително фиксирани за няколко години. Макар че TV2 е зависил по-малко от приходи от реклама отколкото TV2 Norge и TV4, които не получават лицензионни такси, финансирането чрез реклама, въпреки всичко представлява важен източник на средства за дейностите на TV2 през въпросния период.
(229)
Във връзка с това Комисията отбелязва, че Съдът ясно се е произнесъл в своето решение (84), че „… фактът, че TV2 не е трябвало да използва своите резерви през 1999 г. не подкрепя заключението, че тези резерви е трябвало да бъдат считани за непропорционални на нуждите от финансиране за предоставяне на обществена услуга. Същинският смисъл на натрупания резерв за справяне с несигурността е, че той не трябва непременно да бъде използван.“
(230)
Комисията е съгласна с датските органи, че при оценяване на нуждите на TV2 трябва също да вземе предвид и факта, че TV2 бележи значителни колебания в ликвидността както за отделна календарна година, така и за една година спрямо следващата, тъй като големи спортни събития като Олимпийските игри се провеждат през интервал от няколко години и телевизионните програмни права за излъчване обикновено се предлагат в многогодишни договори. Например в годишния отчет за 1995 г. (85) може да се види, че излишъкът за 1995 г. е бил прехвърлен в 1996 г., за да покрие очаквания дефицит за тази година, когато е имало особено високи разходи във връзка с Олимпийските игри и световните първенства по футбол.
(231)
В допълнение трябва също да се добави, че през разглеждания период използването на обикновени заеми за финансиране на TV2 е било спряно. Инвестиционни заеми са били разрешени в размер на до 4 % от приходите на базата на последните счетоводни отчети. На TV2 е било забранено да взема всякакви други видове заеми, гаранции или да поема задължения по финансови лизинги с изключение на общия оперативен кредит. Ограничените възможности за финансиране на TV2 със заем означава, че по принцип неговите потребности от ликвидни средства е трябвало да бъдат покрити от операции за предоставяне на ликвидност.
(232)
В заключение нивото на капитала е показано в публикуваните счетоводни отчети. През въпросния период Националната сметна палата е одитирала счетоводните отчети на TV2. Одитите са включвали както финансови, така и одити на управлението, въпреки че Националната сметна палата не е имала право да предотвратява свръхкомпенсациите на разходите за обществена услуга на TV2. Както Съдът се произнася в своето решение (86), фактът, че този одитиращ орган не е имал право да предотвратява свръхкомпенсациите, не води до заключението, че датските органи не са осъществявали контрол. Точно обратно, датските органи са отбелязали, че Националната сметна палата е направила заключение, че капиталовата база е била твърде голяма, което би могло например да доведе до намаляване на източниците от лицензионни такси, плащани на TV2, в следващото медийно споразумение.
(233)
Предвид гореизложените съображения като цяло, относно първата част на оценката на пропорционалността, Комисията счита, че в конкретния случай, съгласно Протокола от Амстердам и решението на Съда, размерът на натрупания капитал в края на 2002 г. (т.е. 550 милиона DKK) е бил необходим на TV2 за изпълнение на мисията му за обществена услуга. Сумата от 628 млн. DKK, получена за тази цел, следователно е задоволила критериите за пропорционалност и необходимост съгласно член 106, параграф 2 от ДФЕС.
(234)
Въпреки че настоящото решение не прави оценка на вероятната държавна помощ, различна от мерките за рекапитализация, предоставена на TV2 през 2003 г. и 2004 г., Комисията отбелязва също, че датските органи са предоставили информация, документираща факта, че през 2004 г. капиталът на TV2 е възлизал на 640 милиона DKK. Сумата от 96 милиона DKK е била инвестирана в търговски дейности и не може да бъде установено дали това е било финансирано от капитала или от външно финансиране. Приемайки, че е бил използван само капиталът, това би означавало, че 544 милиона DKK от капитала са били на разположение на TV2 да осъществява неговите радио- и телевизионни дейности за обществената услуга.
(235)
Във връзка с твърдението в съображение 198 по-горе следва да се отбележи, че TV2 извършва също и известен брой търговски дейности. Те са относително малко на фона на всички дейности на TV2. Разходите за тези търговски дейности са определени въз основа на метода, описан в Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми от 2001 г. (87), според който, противно на общоприетия подход в другите сектори на комуналните услуги, разходи, изцяло свързани с дейности за обществена услуга и в същото време подпомагащи търговски дейности, не трябва да бъдат разделяни пропорционално между двата вида, а могат изцяло да бъдат разпределени към дейностите за обществена услуга. Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми от 2001 г. обръща внимание на риска от превръщане на стриктното разбиване на такива разходи между двата вида дейности в условно и лишено от смисъл. Доколкото се отнася до предимството, което TV2 получава от достъпа си до честотата за предаване на сигнала, Комисията отбелязва, че това е неразделна част от мисията за обществена услуга. Комисията счита също така, че съгласно Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми, финансовите разходи (лихвени предимства) могат изцяло да бъдат причислени към дейностите за обществена услуга.
(236)
За да се неутрализира ефектът от освобождаването от данъци, от който се ползват дейностите за обществена услуга, 30 % от печалбата от търговски дейности се прехвърлят към публичната услуга. Това се прави от 2001 г. Следователно Комисията счита, че може да е имало нарушаване на пазара на радио- и телевизионното разпространение поради това, че TV2 не е трябвало да взема предвид ставките на корпоративния данък при определяне на търговските си цени. В бъдеще обаче това предимство няма повече да съществува, като се приеме, че делът на прехвърлените средства съответства на действителната ставка на данъчното облагане благодарение на този „механизъм на неутрализирането“. Що се отнася до миналия период, установяването на свръхкомпенсациите не представлява проблем, тъй като общите приходи от търговски дейности са били използвани за намаляване на нетните разходи за дейностите за обществена услуга.
(237)
TV2 се е ангажирал с търговски интернет дейности, генериращи загуба. Тъй като тези дейности са извън мисията за обществена услуга радио- и телевизионно разпространение, не е възможно никакво държавно финансиране. Освен това, тъй като не са извършвани никакви други услуги на индивидуална основа, няма излишък от търговски дейности, който да покрие загубите от интернет дейностите.
2. Оценка на поведението на TV2 на рекламния пазар
(238)
Параграф 58 от Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми гласи, че „… даден публичен радио- и телевизионен разпространител, доколкото по-ниски приходи са покрити от държавната помощ, може да се изкуши да понижи цените на рекламите или на други дейности, които не са свързани с публична услуга на пазара, така че да намали приходите на конкурентите (…). Когато даден радио- и телевизионен разпространител подбие цените на дейности, които не са свързани с публичната услуга, до ниво, което е под необходимото за покриване на всички разходи по дейността, взета отделно, които даден ефективен търговски оператор в подобна ситуация би трябвало нормално да покрие, такава практика би посочила присъствието на свръхкомпенсиране на задълженията на публичната услуга …)“.
(239)
TVDanmark е предоставил информация, показваща, че не може да покрие всички разходи за телевизионните си дейности, взети отделно, с цените за реклама, които TV2 налага. TVDanmark сравнява разходите си цените за реклама TRP 21-50, които е налагал TV2.
(240)
За да бъде обосновано това сравнение, Комисията трябва на първо място да установи дали може да се счита, че TVDanmark се намира в подобна на TV2 ситуация и дали е ефективен оператор.
(241)
На първо място Комисията трябва да оцени дали TVDanmark е в подобна на TV2 ситуация. Комисията отбелязва следното. През разглеждания период делът на аудиторията на TV2 е била в порядъка на 35 %, а съответната стойност за TVDanmark е била приблизително 15 %. Дяловете им от рекламния пазар също значително са се различавали. Пазарният дял на TV2 е бил в порядъка на 60 %, докато на TVDanmark’s е бил около 8 %. Оборотът на TV2 от реклама е бил приблизително пет пъти по-голям от този на TVDanmark. Освен това TV2 е единствената станция, която достига до 100 % от населението, докато покритието на TVDanmark2 е 77 %, а на TVDanmark1 дори по-малко. Предвид гореизложеното Комисията счита, че TVDanmark не може да бъде сравнявана с TV2 директно.
(242)
На второ място Комисията трябва да установи дали TVDanmark е ефективен пазарен оператор. Даден ефективен оператор може да бъде определен чрез анализ на обичайно използвани финансово-счетоводни коефициенти и чрез сравняване на резултатите на оператора спрямо средните резултати в държавата-членка. Анализът трябва да вземе под внимание различния размер на предприятията и специфичната им структура на разходите. От друга страна, както беше отбелязано по-рано, не би могло да се каже, че операторите на пазара в Дания в позиция на съпоставимост, така че да се даде възможност за пряко сравняване на коефициентите им на ефективност. Следователно Комисията е на мнение, че анализ на такива коефициенти на датския пазар, е неподходящ в настоящия случай.
(243)
Вместо това Комисията е анализирала данните от финансовите резултати на TVDanmark и SBS Broadcasting. В резултат на своя анализ Комисията не може да установи със сигурност дали понесените загуби произтичат от факта, че TVDanmark е имал високи първоначални разходи за стартиране на дружеството, които все още не е могъл да възстанови, или че всъщност не работи добре. Въпреки неколкократните запитвания, Комисията не можа да получи данните за финансовите резултати на третия оператор, TV3, което да позволи сравняване с третия оператор на пазара. В следствие на това Комисията не може да направи заключение със сигурност дали загубите на TVDanmark са в резултат на ценовата политика на TV2 или се дължат на други фактори, над които самият TVDanmark има някакъв контрол.
(244)
Тъй като не може със сигурност да бъде установено дали TVDanmark е ефективен оператор и след като не е възможно директно сравняване на двамата оператори, Комисията е на мнение, че всяка такава оценка е неокончателната в настоящия случай.
(245)
По тази причина Комисията е взела решение да направи по-подробен анализ на ценовите политики на TV2 и на наличните данни, отнасящи се до рекламния пазар, за да направи оценка на това дали TV2 е действал от гледна точка на увеличаване до най-голяма степен на приходите си от реклама през разглеждания период.
(246)
На първо място Комисията е сравнила цените на двамата оператори и е анализирала ценовите политики на TV2. Анализът е бил фокусиран върху периода 1998-2002 г., през който жалбоподателят твърди, че TV2 е започнал да прилага „дъмпингови“ цени на рекламния пазар. На второ място Комисията е анализирала разходите за реклама в Дания в контекста на ЕС и в частност в сравнение с другите скандинавски държави. На трето място е бил направен анализ на цените за контакти с аудиторията във всички скандинавски държави и видове медии.
(247)
Комисията отбелязва, че поведението на TV2 на рекламния пазар е било проучено от компетентните органи в Дания. На 21 декември 2005 г. Датският съвет за защита на конкуренцията се е произнесъл, че TV2 е нарушил член 102 от ДФЕС и съответните национални закони, прилагайки отстъпки за лоялност на рекламния пазар. Това решение е отменено от Трибунала по обжалване на спорове във връзка с конкуренцията на 1 ноември 2006 г., а по-късно потвърдено след обжалване пред Висшия съд на Източна Дания на 22 юни 2009 г. Решението на Висшия съд на Източна Дания е обжалвано пред Върховния съд, който го потвърждава на 18 март 2011 г. след решение на Съвета за защита на конкуренцията от 29 ноември 2000 г., което определя, че отстъпките, направени от TV2 за 2000 г., представляват злоупотреба с господстващо положение. В тази връзка Комисията отбелязва, че проучването на датските институции за защита на конкуренцията разглежда периода 2000-2005 г., с други думи само последните години от периода, разглеждан в настоящото решение. Най-важното е, че дадена отстъпка за лоялност не означава непременно наличие на кръстосано субсидиране по смисъла на Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми от 2001 г. („Когато даден радио- и телевизионен разпространител подбие цените на дейности, които не са свързани с публичната услуга, до ниво, което е под необходимото за покриване на всички разходи по дейността, взета отделно, които даден ефективен търговски оператор в подобна ситуация би трябвало нормално да покрие, такава практика би посочила присъствието на свръхкомпенсиране на задълженията на публичната услуга“). Всъщност, както е обяснено по-долу, TV2 налага средно значително по-високи цени от конкурентите си. Освен това отстъпките за лоялност са предпоставка клиентите да отделят по-голяма част от годишните си бюджети за реклама в TV2, отколкото биха отделили при други обстоятелства. Следователно може да се твърди, че TV2 е увеличил приходите си от реклама с помощта на схемата за отстъпки, което би довело всъщност до намаляване на нуждата от финансирането му чрез лицензионни такси. Във всички случаи Комисията не е обвързана с решенията на датските институции за защита на конкуренцията.
(248)
Делът и съставът на аудиторията, съдържанието на програмите, правилата за рекламно време и механизмът на финансиране на станциите са фактори, които засягат естеството на конкуренцията на рекламния пазар. Това води до разлика в цените между отделните радио- и телевизионни оператори. Станциите продават също и богата гама от диференцирани „продукти“, които се предлагат на различни цени (88).
(249)
Цените, които станциите определят, включват значителни отстъпки. Следователно не е удачно да се сравняват обявените цени за телевизионни реклами. По-голямата част от телевизионните реклами (приблизително 90 % от рекламите в цялата страна) се управляват от годишни договори, съгласно които телевизионните канали предоставят годишни отстъпки. В допълнение има много други отстъпки (за нови рекламодатели, по-непривлекателно място в програмата за реклама, допълнителни отстъпки за обем и др.) Споразуменията се договарят от т.нар. медийни агенции, които спомагат и за изпълнението им.
(250)
За да могат да бъдат сравнявани различните станции, трябва да бъде определена средна цена на база на различните предлагани цени. Таблицата по-долу показва средните цени на целевите рейтинг точки за целевата аудитория 21-50 (TRP 21-50). Средните цени са получени като съответният оборот на станциите от национални спотове се раздели на броя на достигнатите национални TRP 21-50 (89):
1998 г.
1999 г.
2000 г.
2001 г.
2002 г.
TVDanmark
283 евро
270 евро
252 евро
251 евро
211 евро
TV2
480 евро
409 евро
364 евро
381 евро
325 евро
Разлика
197 евро
139 евро
112 евро
130 евро
114 евро
CPP на TVDanmark CPP като дял от CPP на TV2 (90)
58,9 %
66,0 %
69,3 %
65,9 %
64,9 %
Средна CPP на TV2 за TRP 21-50, измерена за покритие (по 0,7)
336 евро
286 евро
255 евро
267 евро
228 евро
CPP на TVDanmark като дял от измерената CPP на TV2
84,2 %
94,3 %
99,0 %
94,1 %
92,7 %
(251)
От горните цифри може да се види, че цената на TRP 21-50 на TVDanmark е била около 30-40 % по ниска от тази на TV2. Както Комисията се е произнесла в решението си относно държавната помощ за France 2 и France 3, съотношението между средния брой контакти с аудиторията и средната нетна цена на контакт на телевизионния рекламен пазар е положително (91). По този начин всяка разлика в цените между отделните радио- и телевизионни оператори би могла да се обясни с относителната сила на станциите по отношение на способността им да привличат зрители. В такава ситуация е уместно да се установи дали действителната разлика в цената отразява условията на пазара.
(252)
За разлика от ситуацията във Франция в настоящия случай могат да бъдат анализирани само наблюденията върху двама оператори. Обхватът на линейната регресия следователно трябва да бъде изчислен на базата на цените на тези двама оператори и би имал слабо статистическо значение. Следователно не би било възможно да се направи никакво заключение за това дали обхватът на линейната регресия е „удачен“.
(253)
За да се потвърди дали би могло да се каже, че действителната разлика в цените на двамата оператори отразява пазарните условия, е бил приложен коефициент на корекция в опит да се неутрализира по-силната позиция на TV2 на пазара. Коефициентът за претегляне е бил получен от изчисления, направени от медийни агенции, и отразява разликата в покритието на желаната целева група, което може да бъде достигнато чрез закупуване на 100 TRP 21-50 от TVDanmark и от TV2. Средното покритие на TVDanmark е малко под 70 % от това на TV2 (при закупуване на 100 TRP 21-50). Прилагането на този фактор води до уеднаквяване на цените, въпреки че цената на TV2 все още е малко по-висока от тази на TVDanmark. По този начин е по-вероятно разликата в цените да отразява пазарните условия. Този резултат обаче трябва да се разглежда внимателно, тъй като следва да се има предвид, че подобен коефициент на корекция няма как да отчита всички разлики между станциите.
(254)
Комисията отбелязва също, че жалбоподателят твърди, че конкуренцията на телевизионния рекламен пазар всъщност не се определя нито от обявените цени, нито от средните цени на GRP или TRP, представени по-горе. TVDanmark по-скоро твърди, че операторите се конкурират в т.нар. пределни цени. Твърди се, че тези пределни цени, произтичат от по-силната позиция на TV2 на пазара. За да могат рекламодателите да постигнат целите на рекламните си кампании, трябва да закупят определена квота рейтингови точки, единствено от TV2. Тъй като не е имало никаква конкуренция за тези т.нар. подпределни единици, TV2 е имал възможност да генерират по-голяма печалба от тях. В резултат на това операторите са се конкурирали в остатъчните рейтингови точки и следователно в пределните цени. TVDanmark твърди, че тези цени са били дори по-ниски от средните, показни в таблицата по-горе.
(255)
Оставяйки настрана въпросът дали това твърдение е вярно, Комисията счита, че такова поведение би било възможно предвид силната позиция на TV2 на пазара. От друга страна настоящото проучване трябва да установи дали чрез поведението си на рекламния пазар TV2 се е опитал да увеличи приходите си до най-голяма степен. По този въпрос не би могло да се реши, че имало вероятност TV2 да е държал цените си ниски, за да поддържа висок пазарен дял, но това не означава, че не се е опитал да увеличи приходите си до най-голяма степен.
(256)
Гореизложеното показва, че цените на TV2 са били по-високи от тези на TVDanmark през разглеждания период. Ясно е също, че, въпреки увеличенията в обявените цени, действителното ниво на цените е намалявало през този период. TV2 значително е увеличил отстъпките си.
(257)
Не е възможно обаче да се установи от един анализ на цените дали тенденцията в цените в действителност е довела до намаляване на общите приходи от реклама, увеличавайки по този начин необходимостта от държавно финансиране. Във връзка с този въпрос Комисията анализира ценовата политика на TV2 и нейното въздействие върху общото ниво на приходите му от реклама.
(258)
Както показват съображенията по-долу, през разглеждания период TV2 е направил неколкократни увеличения и намаления на цените (чрез предоставяне на по-големи отстъпки). Таблицата по-долу представя преглед на тенденцията в общото ниво на приходите от реклама (млн. DKK) от 1998 г. до 2002 г. - периодът, през който жалбоподателят твърди, че TV2 насилствено е свалял цените на датския пазар:
1998 г.
1999 г.
2000 г.
2001 г.
2002 г.
Национални приходи от реклама
1 008
884
(- 11,3 %)
959
(+ 8,5 %)
879
(- 8,3 %)
884
(- 0,6 %)
(259)
През 1997 г. TV2 е взел стратегическото решение да не увеличава използването на капацитета, а да увеличи цените си през 1998 г. Друго увеличение на цените е било направено през 1999 г. Датските органи твърдят, че до 1999 г. конкуренцията е станала толкова силна, че TV2 е пострадал в резултат на увеличението на цените и приходите му от реклама са спаднали с около 10 % от предходната година.
(260)
През 2000 г. TV2 е очаквал конкуренцията да се засили и не е повишавал цените си. Действителните цени всъщност са спаднали, поради въведената от TV2 нова схема за отстъпки. В резултат на това TV2 е увеличил използвания си капацитет с 33 % спрямо предходната година. От друга страна мерките за определяне на цените са довели до 8,4 % увеличение на оборота му от реклама в цялата страна. През 2001 г. TV2 отново е увеличил цените. Въпреки увеличението на цените приходите му от реклама и използването на капацитета са спаднали до нивото от 1999 г. През 2002 г. TV2 е намалил цените отново и е отбелязал лек спад в общия оборот. Целият оборот на рекламния пазар обаче се е свил още повече.
(261)
От казаното по-горе може да се направи заключение, че използването на големи отстъпки са довели до намаляване на действителното ниво на цените. TV2 е успял да компенсира спадът в цените чрез увеличаване на използвания си капацитет. Тъй като неговите конкуренти не са имали същия резерв от капацитет, те не са имали такава възможност. За да имат място на пазара, те е трябвало да се съобразяват с водещата позиция на TV2. През годините, когато TV2 е увеличавал цените, общият му оборот от реклама е намалявал. Противно на това, когато TV2 е намалявал цените, той е успявал да увеличи общия си оборот. Следователно Комисията прави заключение, че намаляването на цените от TV2 в действителност е довело до по-високи приходи. Следователно не може да се каже, че с ценовата си политика TV2 не се е стремил към увеличаване на приходите в най-голяма степен.
(262)
Сравняването на цените между датските оператори и анализът на ценовата политика на TV2 по никакъв начин не показва дали всички цени на датския пазар на телевизионната реклама са били твърде ниски. Това, че TV2 е използвал по-силната си позиция, за да намали общото ниво на разходите за телевизионна реклама под това, което би било при нормална конкуренция, може да доведе до намалено ниво на цените.
(263)
Във връзка с този въпрос Комисията е анализирала икономическите данни на рекламния пазар във всички държави от ЕС и ги е сравнила с Дания. Тъй като датската телевизионна реклама е най-близка за сравнение с други скандинавски държави, Комисията е съпоставила също и данните за Дания и другите скандинавски страни (Финландия, Швеция и Норвегия) (92). Основните показатели за разходите за реклама, които са били анализирани, са следните: 1. разходи за телевизионна реклама като процент от общите разходи за реклама; 2. разходи за реклама на глава от населението; 3. разходи за реклама като част от БВП. Таблицата по-долу прави преглед на тези основни показатели:
Основни показатели на разходите за телевизионна реклама в Дания, ЕС и други скандинавски държави
1995 г.
1996 г.
1997 г.
1998 г.
1999 г.
2000 г.
2001 г.
Разходи за телевизионна реклама като % от общите разходи за реклама
DK
27 %
29 %
29 %
30 %
28 %
27 %
27 %
ЕС
35 %
37 %
37 %
37 %
37 %
37 %
37 %
скандинавски държави
24 %
25 %
26 %
27 %
27 %
27 %
26 %
Разходи за телевизионна реклама на глава от населението (млн. евро)
DK
39
44
48
51
46
47
44
ЕС
37
40
45
49
53
60
58
скандинавски държави
32
36
41
44
45
54
49
Разходи за телевизионна реклама като ‰ от БВП
DK
1,49 ‰
1,61 ‰
1,70 ‰
1,77 ‰
1,51 ‰
1,45 ‰
1,34 ‰
ЕС
2,20 ‰
2,34 ‰
2,46 ‰
2,58 ‰
2,70 ‰
2,88 ‰
2,71 ‰
скандинавски държави
1,45 ‰
1,51 ‰
1,62 ‰
1,72 ‰
1,66 ‰
1,73 ‰
1,55 ‰
Източник: Европейска аудиовизуална обсерватория, EuroStat.
(264)
Таблицата по-горе показва, че телевизионната реклама представлява по-малка част от общите разходи за телевизионна реклама в Дания (27 %) от средното за ЕС (37 %). От друга страна данните показват, че в Европа има принципно разделение между северните и южните държави (93). В южните държави-членки разходите за телевизионни реклами са значително по-високи от тези в северните (94). Същият модел може да се види за разходите за телевизионна реклама като част от БВП (95). Разходите за телевизионна реклама на глава от населението също показва забележителна разлика между държавите-членки (96). Гледайки данните за скандинавските държави, моделът на разходите на Дания е в съответствие с този на другите скандинавски страни.
(265)
Предвид гореизложеното Комисията прави заключение, че няма ясно, недвусмислено доказателство, че датският пазар на телевизионни реклами е бил системно и постоянно стесняван в резултат на ценовата политика на TV2.
(266)
Жалбоподателят е представил също и сравнителни данни за цените за контакти с аудиторията (изразени в CPM (97)) от други държави за един вид медия и за всички видове медии в една конкретна страна. Данните, представени от жалбоподателя, посочват разходите за осъществяване на контакт с 1 000 човека на реклама както чрез печатни медии, така и по телевизията в Дания, Норвегия и Швеция (98).
(267)
Данните показват, че телевизионната реклама в Дания е по-евтина от тази в Швеция и Норвегия (99), докато за печатните медии е валидно обратното (100).
(268)
Комисията обаче не може да потвърди надеждността на предоставени данни и няма такава публично достъпна информация. Тъй като информацията е доста ограничена и не взема предвид вероятните културни различия, Комисията не може да направи никакви обосновани заключения относно нивото на цените за контакти с аудиторията за различните медии в скандинавските държави.
(269)
Следователно Комисията прави заключение, че цената на TV2 била най-висока на датския пазар през разглеждания период, тъй като е имал възможност да определя цена на продукта си с 15-40 % по-висока от тази на конкурентите му в зависимост от достигнатите резултати в съответната целева аудитория. В сравнение с Швеция и Норвегия цените в Дания са по-ниски с приблизително 20 %.
(270)
С оглед на горните анализи Комисията прави заключение, че от гледна точка на държавната помощ няма ясно доказателство, че TV2 не се опитал да увеличи приходите си от реклама в най-голяма степен, или че поведението му на рекламния пазар не е довело до увеличаване на необходимостта от държавно финансиране.
V. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
Комисията счита, че Дания е превела в действие въпросната помощ неправомерно в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз.
От друга страна с оглед на решението на Съда и въз основа на съображенията, изложени по-горе, Комисията счита, че помощта е съвместима с вътрешния пазар съгласно член 106, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз.
С оглед на определението на Съда трябва да се разгледа въпросът дали горната констатация може да доведе до свръхкомпенсация на TV2, след като поисканата през 2004 г. от Дания сума от 628 млн. DKK, която да бъде върната заедно с лихвата от TV2, сега се счита за съвместима с вътрешния пазар и може да бъде платена обратно на TV2 от държавата. Плащането на тази сума вероятно би могло да доведе до свръхкомпенсация от гледна точка на мерките за рекапитализация, които всъщност са били приведени в действие през 2004 г. (дело № 313/2004), поради финансовите нужди на TV2 след връщането на горепосочените средства. Както указват параграфи 34 и 35 от определението на Съда, задължението за възстановяване на средствата всъщност е било необходима предпоставка за мерките за рекапитализация от 2004 г., предвид факта, че датските органи са решили да не позволяват на TV2 да претърпи банкрут. Както Съдът се произнася в параграф 43 от заповедта си: „… въпреки че специфичните обстоятелства на настоящото дело са накарали Комисията да вземе две решения (решението за анулиране на възстановената сума и решението за рекапитализация), очевидно е, че тези решения представляват две страни на един и същ юридически казус, отнасящ се до класифицирането като държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО, и съответно до определянето на съвместимостта на мерките, приведени в действие от Кралство Дания за TV2 и съответно за TV2 A/S, с общия пазар. Отменянето на Решение 2006/217/ЕО следователно налага Комисията да разгледа отново всички мерки, приложени от Кралство Дания към TV2 и съответно към TV2 A/S“. Поради тясната връзка помежду ум, дължаща се на въпроса относно възстановяването на средства, мерките за рекапитализация от 2004 г. в полза на TV2 трябва да се разглеждат във връзка с държавната помощ, предоставена в периода между 1995 г. и 2002 г., за да се гарантира, че не съществува риск TV2 да получи свръхкомпенсации.
Във връзка с това Комисията отбелязва следното: След решението за възстановяване на средства датските органи действително са възстановили 1 050 млн. DKK (т.е. повече от сумата от 628 млн. DKK заедно с лихвата). Както е отбелязано в съдебната заповед, последвала отменянето от Съда на решението за възстановяване на средства, основанието за възстановяване на 628 млн. DKK заедно с лихвата остава. От друга страна датските органи са внесли декларация, оповестяваща намеренията им да не върнат сумата, възстановена от TV2, или, в случай че са изпълнени определени комулативни условия, да върнат на TV2 сума, равна най-много на разликата между сумата (включително лихвата), която действително е била възстановена от TV2 за периода 1995-2002 г. и сумата за мерките за рекапитализация. Съгласно определението на Съда, предвид горния ангажимент, не съществува риск от това TV2 да бъде свръхкомпенсиран по отношение на държавната помощ за периода 1995-2002 г., разглеждано във връзка с мерките за рекапитализация от 2004 г.,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Мерките, приведени в действие от Дания в полза на TV2/Danmark в периода между 1995 г. и 2002 г. под формата на ресурси от лицензионни такси и другите мерки, разгледани в настоящото решение, са съвместими с вътрешния пазар по смисъла на член 106, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз.
Член 2
Адресат на настоящото решение е Кралство Дания.
Съставено в Брюксел на 20 април 2011 година.
KOMISSION PÄÄTÖS,
annettu 20 päivänä huhtikuuta 2011,
Tanskan toimenpiteistä (C 2/03) TV2/Danmarkin hyväksi
(tiedoksiannettu numerolla K(2011) 2612)
(Ainoastaan tanskankielinen teksti on todistusvoimainen)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(2011/839/EU)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (1) ja erityisesti sen 108 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,
ottaa huomioon sopimuksen Euroopan talousalueesta ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,
on edellä mainittujen artiklojen mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa (2) ja ottanut huomioon nämä huomautukset,
sekä katsoo seuraavaa:
I MENETTELY
(1)
Komissio vastaanotti 5 päivänä huhtikuuta 2000 päivätyllä kirjeellä tanskalaisen kaupallisen tv-yhtiön SBS Broadcasting SA/TvDanmarkin, jäljempänä ’TvDanmark’, tekemän kantelun Tanskan yleisradioyhtiön TV2/Danmarkin, jäljempänä ’TV2’ (3) julkisesta rahoituksesta. Kantelijan kanssa pidettiin kokous 3 päivänä toukokuuta 2000. Kantelija toimitti lisätietoja 28 päivänä helmikuuta 2001, 3 päivänä toukokuuta 2001 ja 11 päivänä joulukuuta 2001 päivätyillä kirjeillä.
(2)
Komission yksiköt pyysivät 5 päivänä kesäkuuta 2002 päivätyllä kirjeellä Tanskan viranomaisilta lisätietoja, joita viranomaiset toimittivat 10 päivänä heinäkuuta 2002 päivätyllä kirjeellä. Tämän jälkeen Tanskan viranomaisten kanssa pidettiin kaksi kokousta, joista ensimmäinen 25 päivänä lokakuuta 2002 ja toinen 19 päivänä marraskuuta 2002. Lisätietoja lähetettiin 19 päivänä marraskuuta 2002 ja 3 päivänä joulukuuta 2002 päivätyillä kirjeillä.
(3)
Komissio ilmoitti Tanskalle 24 päivänä tammikuuta 2003 päivätyllä kirjeellä (4) päätöksestään aloittaa Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn, joka koskee Tanskan yleisradioyhtiön TV2:n julkista rahoitusta.
(4)
Komission päätös menettelyn aloittamisesta julkaistiin 14 päivänä maaliskuuta 2003Euroopan unionin virallisessa lehdessä (5). Komissio on kehottanut asianomaisia osapuolia esittämään toimenpiteistä huomautuksensa.
(5)
Komissio vastaanotti Tanskan viranomaisten huomautukset 24 päivänä maaliskuuta 2003 päivätyllä kirjeellä. Lisäksi se sai huomautuksia useilta asianomaisilta. TvDanmark lähetti huomautuksensa 14 päivänä huhtikuuta 2003 päivätyllä kirjeellä. Euroopan kaupallisten tv-yhtiöiden yhteenliittymä, Association of Commercial Television in Europe (ACT), toimitti huomautuksensa 14 päivänä huhtikuuta 2003 päivätyllä kirjeellä. Kaupalliset tv-yhtiöt Antena 3 TV ja Gestevisión Telecinco toimittivat huomautuksensa 16 päivänä huhtikuuta 2003. Kaupallinen tv-yhtiö TV3 lähetti huomautuksensa 14 päivänä huhtikuuta 2003 päivätyllä kirjeellä. Komissio lähetti nämä huomautukset edelleen Tanskalle, joka vastasi niihin 12 päivänä syyskuuta 2003 päivätyllä kirjeellä.
(6)
Komissio sai kantelijalta lisätietoja 15 päivänä joulukuuta 2003 ja 6 päivänä tammikuuta 2004 päivätyillä kirjeillä. Kantelijan ja komission yksiköiden välillä pidettiin kokous 17 päivänä joulukuuta 2003, jotta saataisiin lisätietoja kantelijan 15 päivänä joulukuuta 2003 lähettämästä kirjeestä. Komissio lähetti nämä selvitykset edelleen Tanskan hallitukselle, joka vastasi niihin 15 päivänä maaliskuuta 2004 päivätyllä kirjeellä. Tanskan viranomaisten ja komission yksiköiden välillä pidettiin kokous 9 päivänä helmikuuta 2004.
(7)
Komissio antoi 19 päivänä toukokuuta 2004 päätöksen TV2:lle vuosina 1995-2002 lupamaksuina ja muina toimenpiteinä myönnetystä julkisesta rahoituksesta (6). Päätöksen mukaan tuki soveltuu sisämarkkinoille lukuun ottamatta 628,2 miljoonan Tanskan kruunun suuruista summaa (noin 84,3 miljoonaa euroa), joka on perittävä korkojen kera takaisin, jäljempänä ’takaisinperintäpäätös’.
(8)
TV2, Tanskan viranomaiset ja yksityiset tv-yhtiöt Viasat ja SBS/Tv Danmark valittivat myöhemmin komission takaisinperintäpäätöksestä.
(9)
Tanskan viranomaiset panivat komission takaisinperintäpäätöksen täytäntöön. Käytännössä TV2 maksoi takaisin 1 050 miljoonaa Tanskan kruunua (7).
(10)
Tosiasiallinen takaisinperintä saattoi TV2:n rahoituskriisiin. Tanska ilmoitti siksi vuonna 2004 TV2:n pääomankorotuksesta.
(11)
Komissio hyväksyi 6 päivänä lokakuuta 2004 annetulla päätöksellä (8) Tanskan hallituksen päätöksen TV2:n pääomankorotuksesta lisäämällä TV2:n pääomaa 440 miljoonaa Tanskan kruunua ja muuntamalla 394 miljoonan Tanskan kruunun suuruisen valtionlainan omaksi pääomaksi, jäljempänä ’pääomankorotustoimenpiteet’. Päätöksestä esitettiin SBS:n ja Viasatin kaksi kannetta.
(12)
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (nyt yleinen tuomioistuin) vahvisti 22 päivänä lokakuuta 2008 (9) TV2:n julkisen palvelun soveltamisalan ja kumosi komission takaisinperintäpäätöksen, jäljempänä ’tuomio’. Tätä tuomiota ei riitautettu.
(13)
Tämän tuomion perusteella komission on annettava uusi päätös, koska vuosia 1995-2002 koskeva muodollinen tutkintamenettely aloitettiin jälleen.
(14)
Lisäksi pääomankorotusta koskevan asian oikeudenkäyntimenettely johti 24 päivänä syyskuuta 2009 annettuun yleisen tuomioistuimen määräykseen, jäljempänä ’määräys’ (10), jossa todettiin, että lausunnon antaminen asiassa T-12/05 raukeaa. Tuomioistuimen määräyksen 35 kohdan mukaan takaisinperinnän ja pääomankorotuksen välillä todella on tiivis yhteys. Takaisinperintäpäätöksen kumoamisen vuoksi yleinen tuomioistuin totesi, että pääomankorotusta koskevan päätöksen sisältö ja tarkoitus jäisivät toteutumatta. Se totesi, että vaikka tämän asian erityisolosuhteet saivat komission antamaan kaksi päätöstä, on selvää, että kyseiset päätökset ovat kaksi näkökulmaa EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun valtiontuen luokitteluun liittyvään samaan oikeudelliseen asiaan ja sellaisenaan määrittelyyn, soveltuvatko Tanskan kuningaskunnan TV2:n ja myöhemmin TV2 A/S:n hyväksi toteuttamat toimenpiteet sisämarkkinoille (11). Takaisinperintäpäätöksen kumoamisen vuoksi komissiota kehotettiin tutkimaan uudelleen kaikki Tanskan kuningaskunnan TV2:n hyväksi toteuttamat toimenpiteet. Määräystä ei ole riitautettu.
(15)
Tuomioistuimen määräyksen mukaan komission on otettava tässä päätöksessä esittämässään arvioinnissa huomioon toimenpiteet, jotka Tanskan viranomaiset panivat täytäntöön vuonna 2004 kumotulla takaisinperintäpäätöksellä määrätyn takaisinperinnän vuoksi.
(16)
Edellä olevista johdanto-osan 13, 14 ja 15 kappaleista seuraa, että tämä päätös kattaa vain vuosina 1995-2002 TV2:n hyväksi toteutetut toimenpiteet. Tuomioistuimen määräyksen mukaisesti komissio ottaa tässä päätöksessä esittämässään arvioinnissa huomioon vuoden 2004 pääomankorotustoimenpiteet, jotka johtuivat kumotulla takaisinperintäpäätöksellä määrätystä takaisinperinnästä.
(17)
Komissio pyysi 20 päivänä maaliskuuta 2009 päivätyllä kirjeellä Tanskan viranomaisia antamaan arviointinsa tuomion vaikutuksista.
(18)
Pyydettyään lukuisia määräajan jatkamisia Tanskan viranomaiset lähettivät huomautuksensa 26 päivänä kesäkuuta 2009. Tanskan viranomaiset toimittivat kirjeensä liitteenä myös TV2:n huomautuksia.
(19)
Tanskan viranomaisten ja/tai TV2:n kanssa pidettiin monia kokouksia, muun muassa 25 päivänä elokuuta 2009, 7 päivänä helmikuuta 2011 ja 4 päivänä maaliskuuta 2011.
(20)
Komissio lähetti myös täydentäviä tietopyyntöjä, muun muassa 22 päivänä syyskuuta 2010, 28 päivänä lokakuuta 2010, 19 päivänä marraskuuta 2010, 14 päivänä tammikuuta 2011, joihin Tanskan viranomaiset vastasivat erityisesti 17 päivänä marraskuuta 2010, 30 päivänä marraskuuta 2010, 3 päivänä helmikuuta 2011, 24 päivänä helmikuuta 2011 ja 7 päivänä maaliskuuta 2011. Tanskan viranomaiset toimittivat lisää tietoja myös maalis- ja huhtikuussa 2011.
(21)
Komissio vastaanotti huomautuksia myös kolmansilta osapuolilta, erityisesti SBS/Tv Danmarkilta 7 päivänä helmikuuta 2011.
(22)
On myös syytä panna merkille, että komissio antoi 4 päivänä elokuuta 2008 päätöksen olla vastustamatta TV2:lle 1 000 miljardin suuruisena lainana myönnettävää pelastamistukea (12). Kilpailija MTG/Viasat valitti tästä päätöksestä. Yleinen tuomioistuin päätti lykätä asian käsittelyä, kunnes komissio tekisi päätöksen rakenneuudistusta koskevassa asiassa (13).
(23)
Tanska ilmoitti 4 päivänä helmikuuta 2009 komissiolle SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesti TV2 Danmark A/S:ää koskevasta rakenneuudistussuunnitelmasta, jäljempänä ’rakenneuudistusta koskeva asia’. Komissio ilmoitti 2 päivänä heinäkuuta 2009 päivätyllä kirjeellä Tanskalle päätöksestään aloittaa rakenneuudistusjärjestelmää koskeva menettely (14).
(24)
Komission selvitystä rakennetukiuudistusta koskevasta asiasta on tehty rinnakkain tätä asiaa koskevan arvioinnin kanssa, ja komission päätös rakennetukiuudistusta koskevassa asiassa annetaan rinnakkain ja samaan aikaan tämän päätöksen kanssa.
II YKSITYISKOHTAINEN KUVAUS
II.1. KANSALLINEN TAUSTA
II.1.1 TANSKAN TELEVISIOMARKKINAT VUOSINA 1995-2002
(25)
Tanskassa toimi vuosina 1995-2002 kaksi yleisradioyhtiötä eli Danmarks Radio, jäljempänä ’DR’, ja TV2. DR sai rahoituksensa lähes kokonaan lupamaksuista. TV2:ta rahoitettiin sekä lupamaksuilla että mainostuloilla.
(26)
TV2 perustettiin vuonna 1986 (15). Se on itsenäinen valtion myöntämällä lainalla rahoitettu laitos, jolla ei ole muita omistajia. TV2 aloitti valtakunnalliset lähetykset 1 päivänä lokakuuta 1988. Sillä oli maanpäällinen kanava TV2, ja lisäksi se aloitti vuonna 2000 satelliittilähetykset kanavalla TV2 Zulu. Vuoden 2002 lopussa TV2 Zulu muuttui julkisesta palvelukanavasta kaupalliseksi maksulliseksi tv-kanavaksi. Hallitus oli lisäksi hyväksynyt kahdeksan tv-asemaa alueellisiksi TV2-asemiksi. TV2:n piti lähettää alueellisten TV2-asemiensa ohjelmia valtakunnallisella maanpäällisellä kanavallaan.
(27)
Yleisradioyhtiöiden lisäksi Tanskan valtakunnallisilla tv-markkinoilla oli vuosina 1995-2002 kaksi kaupallista tv-yhtiötä eli TvDanmark ja TV3/3+. Kaupalliset tv-yhtiöt kilpailivat TV2:n kanssa valtakunnallisilla tv-mainosmarkkinoilla TvDanmark on osa SBS Broadcasting SA:ta, ja sillä oli Tanskassa kaksi kanavaa. Vuodesta 1997 lähtien TvDanmark on lähettänyt TvDanmark2:n ohjelmaa verkossa, joka koostuu 10 paikallisesta kaupallisesta tv-asemasta. Vuodesta 2000 lähtien se on lähettänyt ohjelmaa satelliittikanavalla TvDanmark1, joka on saanut toimilupansa Yhdistyneestä kuningaskunnasta. Satelliittikanavat TV3 ja 3 + aloittivat lähetyksensä vuonna 1992. Ne ovat osa Modern Times -ryhmää (MTG).
II.1.2 LAKISÄÄTEISET VAATIMUKSET VUOSINA 1995-2002
(28)
Tutkimusajanjaksolla 1995-2002 julkisen palvelun tehtävää säänneltiin televisio- ja radiotoiminnasta annetun lain eri versiolla, jäljempänä ’televisio- ja radiotoiminnasta annettu laki’ (16).
(29)
TV2:n tehtävänä on tuottaa ja lähettää valtakunnallisia ja alueellisia tv-ohjelmia. Ohjelmat lähetetään radioaalloilla, myös satelliitti- tai kaapeliverkossa. Kulttuuriministeri vahvistaa säännöt TV2:n julkisen palvelun tehtäville.
(30)
TV2:n koko ohjelmistoa pidetään julkisen palvelun tehtävänä. Televisio- ja radiotoiminnasta annetun lain (vuoden 1994 versiona) (17) mukaan TV2 on riippumaton laitos, jonka tarkoituksena on riippumattomien ohjelmatoimintojen avulla tarjota ja levittää kansallisia ja alueellisia televisio-ohjelmia. Tarjonnassa on pyrittävä laatuun, monipuolisuuteen ja monimuotoisuuteen. TV2:n alueellisten asemien ohjelmasuunnittelussa ensisijainen asema annetaan myös alueellisesti kiinnostaville lähetyksille.
(31)
Kuten tuomiossa todettiin (18), TV2:n julkisen palvelun tehtävien täsmällinen määritelmä on kehittynyt ajan mittaan, mutta kaikki nämä julkisen palvelun velvoitteiden määritelmät, joita on sovellettu TV2:een eri jaksojen aikana, sisältävät joka tapauksessa ”laatua, monipuolisuutta ja monimuotoisuutta” koskevat vaatimukset, jotka ovat TV2:lle uskotun julkisen yleisradiopalvelun pääasialliset laatuvaatimukset.
(32)
Julkisen palvelun lisämääritelmä löytyy TV2:n yhtiöjärjestyksestä. Siinä muun muassa vahvistetaan TV2:n lähetystoiminnan velvoitteet taiteen ja kulttuurin, tanskankielisen elokuvatuotannon sekä lapsille, nuorille ja etnisille vähemmistöille suunnattujen ohjelmien osalta. TV2:lla on myös velvoite lähettää hätätiedotteita väestölle.
(33)
TV2:n julkisen palvelun tehtävä rahoitetaan TV2:n osuudella lupamaksuista, TV2:n saamilla mainostuloilla ja muilla tuloilla. Vuonna 1994 voimassa olleessa yleisradiotoiminnasta annetussa laissa (19) todetaan, että TV2:n yhteisiä toimia rahoitetaan summilla, jotka ohjataan TV2-rahastosta kulttuuriministerin vahvistamien puitemäärärahojen mukaan ja ohjelmien myynnistä ja muista maksuista, tuista jne. saaduilla tuloilla. On syytä panna merkille, että vuosina 1995-1996 TV2 sai osuutensa lupamaksuista ja mainostuloja erityisrahastosta (TV2-rahasto) (20).
(34)
Kaupallisten tv-asemien lähetysalueen on oltava yhtä paikallista aluetta laajempi. Tämä velvoite vahvistetaan televisio- ja radiotoiminnasta annetun lain 5 luvussa. Lain 6 luvussa käsitellään paikallisradio- ja televisiotoimintaa. Asetetut vaatimukset koskevat lähinnä toimiluvan hakemista. Toimiluvan saajaa koskevat ohjelmavaatimukset vahvistetaan määräyksessä nro 874 eurooppalaisista ohjelmista ja määräyksessä nro 1349 paikallisradio- ja televisiotoiminnasta (21). Näiden määräysten mukaisesti paikallisluvan saaneiden verkkoasemien on lähetettävä paikallisohjelmaa vähintään tunti päivässä ja tuotettava huomattava osa ohjelmistaan tanskan kielellä tai tanskalaiselle yleisölle. Koska TV3, 3 + ja TvDanmark1 lähettävät ohjelmaa Yhdistyneen kuningaskunnan antamalla toimiluvalla, nämä säännöt koskevat ainoastaan TvDanmark2:ta.
II.1.3 TV2:N KAUPALLINEN TOIMINTA
(35)
TV2 harjoitti vuosina 1995-2002 lukuisia kaupallisia toimia siitä lähtien, kun se sai niihin 1 päivänä tammikuuta 1997 erityisluvan (22). Tällaiset kaupalliset toimet voivat käsittää teknisten välineiden hyödyntämisen, uusien yritysten perustamisen tai pääomasijoitukset olemassa oleviin yrityksiin. Jaksolla 1995-2002 nämä toimet ovat käsittäneet muun muassa mainoksia, ohjelmamyyntiä, mastojen vuokrausta, myynninedistämistä, internettoimintaa ja urheiluoikeuksien jälleenmyyntiä.
(36)
Vuoden 2001 tammikuusta TV2:lla on ollut velvoite pitää erillistä kirjanpitoa julkisen palvelun toiminnastaan ja muusta toiminnastaan, jos muu toiminta ylittää 5 prosenttia koko liikevaihdosta ja 3 miljoonaa Tanskan kruunua vuodessa. Kyseisen määräyksen mukaan menot on vietävä kirjanpitoon täysimääräisinä, julkisen palvelun ulkopuolisten tuotteiden ja palveluiden hinnat on määrättävä markkinaperusteisesti ja pääomasiirrot julkisen palvelun toiminnan ja muun toiminnan välillä on tehtävä markkinataloussijoittajaa koskevan periaatteen mukaisesti eivätkä ne saa sisältää lupamaksuvaroja (23).
II.2. TOIMENPITEET
(37)
TV2 sai vuosina 1995-2002 lupamaksutuloja.
(38)
Kulttuuriministeri päättää lupamaksun suuruuden kerralla yhdeksi tai useammaksi vuodeksi. Kaikkien televisio- tai radiolaitteen omistajien on maksettava lupamaksu (24). DR kerää tv-lupamaksut, ja varat jaetaan DR:n ja TV2:n kesken ministerin päätöksellä parlamentin kanssa tehdyn mediasopimuksen perusteella.
(39)
Kulttuuriministeri vahvistaa tarkemmat säännöt muun muassa lupamaksuvelvoitteen alkamisesta ja päättymisestä, maksumääräajoista, maksujen keruusta ja myöhästymiskoroista. Myöhässä maksetusta lupamaksusta on korkolain mukaisesti maksettava korkoa. Tanskan hypoteekkipankki voi periä maksamattomat maksut. Summa voidaan muun muassa pidättää palkasta verolainsäädännössä olevien, henkilökohtaisten verojen perintää koskevien sääntöjen mukaisesti.
(40)
Vuoteen 1997 saakka TV2:n rahoitus (mainostulot ja lupamaksut) tuli kokonaisuudessaan valtion perustamasta TV2-rahastosta. Vuodesta 1997 lähtien TV2 on saanut osuutensa lupamaksuista suoraan DR:ltä.
(41)
Vuosina 1995-1996 TV2 sai mainostuloja TV2-rahastosta (25).
(42)
Lisäksi TV2 sai 58 miljoonaa Tanskan kruunua radiorahastosta tanskalaisen elokuvatuotannon lisäämiseksi.
(43)
Lisäksi vuonna 1997, kun TV2-rahasto lakkautettiin, TV2 sai siitä 167 miljoonaa Tanskan kruunua tuotantojärjestelmiensä digitalisointiin ja 50 miljoonaa kruunua toimintakustannusten kattamiseen.
(44)
TV2 on vapautettu yhtiölain mukaisen yhtiöveron maksusta. Vapautus yhtiöverosta merkitsi TV2:lle tutkimusajanjaksolla 159,4 miljoonan Tanskan kruunun etua. Vuoden 2001 tammikuussa Tanskan valtio otti käyttöön järjestelmän, jonka tarkoituksena oli neutralisoida verovapautuksen vaikutukset TV2:n kaupalliseen toimintaan. TV2:n on täytynyt siirtää 30 prosenttia muusta toiminnastaan saamasta vuotuisesta ylijäämästä julkisen palvelun toimintaan. Summa vastaa yleistä yhtiöveroa, jonka Tanska otti käyttöön vuonna 2000.
(45)
TV2:n perustamiskustannukset ja toimintatappio rahoitettiin alussa valtionlainalla. Alkuperäisen lainasopimuksen mukaisesti TV2:n piti maksaa korkoa ja lopulta koko lainasumma takaisin. Koko tutkimusajanjakson TV2 oli kuitenkin vapautettu koronmaksusta, eikä sen tarvinnut maksaa lainan lyhennyksiä. Korko- ja lyhennysvapaasta perustamis- ja käyttöpääomalainasta on koitunut tutkimusajanjaksolla etua 341,8 miljoonaa Tanskan kruunua.
(46)
Vuoden 1996 loppuun saakka valtio takasi lainan, jonka TV2-rahasto otti rahoittamaan TV2:n toimintaa. Valtion takaama laina siirrettiin TV2:lle, kun TV2-rahasto lakkautettiin. TV2 sai tästä valtiontakauksesta etua 9,8 miljoonaa Tanskan kruunua.
(47)
Tanskalla oli tutkimusjakson aikana kolme valtakunnallista maanpäällistä lähetystaajuutta, jotka oli varattu yleisradioyhtiöille. Yksi taajuuksista oli varattu TV2:lle, toinen DR:lle ja kolmas taajuus oli digitaalitelevisiolle.
(48)
TV2 maksoi sille varatusta valtakunnallisesta lähetystaajuudesta telehallintoviranomaiselle (IT- og Telestyrelsen), joka kuuluu tieteestä, teknologiasta ja kehityksestä vastaavan ministeriön alaisuuteen (26). Maksun suuruus vahvistetaan talousarviolaissa. Tutkimusajanjaksolla TV2 maksoi lähetystaajuudesta vuosittain 2-4 miljoonaa Tanskan kruunua.
(49)
Tanskalla on myös paikallistaajuuksia. Vuonna 1997 hallitus mahdollisti paikallistaajuuksien yhdistelemisen suuremman peiton saavuttamiseksi (verkottaminen). Vuosina 1998-2001 piti kaikkien kaupallisten paikallisten tv-asemien, joilla oli lupa lähettää ohjelmia verkotetusti, maksaa vuotuinen maksu valtiolle (27). TV2:n paikallisilla toimintayksiköillä ei ollut maksuvelvoitetta, sillä ne lähettävät ohjelmaa päällekkäin TV2:n valtakunnallisella taajuudella. Kaupallinen tv-yhtiö TvDanmark oli ainoa operaattori, joka maksoi tämän maksun toisesta kanavastaan. Se on maksanut kaiken kaikkiaan 85 miljoonaa Tanskan kruunua.
(50)
Kaikilla yhteisantennien omistajilla on velvoite lähettää TV2:n julkisen palvelun ohjelmia laitteistollaan (jakeluvelvoite).
III ASIANOMAISTEN JA TANSKAN HUOMAUTUKSET
(51)
Muodollisen tutkintamenettelyn aloittamista koskevan päätöksensä jälkeen komissio sai useita huomautuksia asianomaisilta. Näiden huomautusten tärkeimmistä kohdista esitetään yhteenveto seuraavassa.
(52)
TvDanmarkin mukaan valtion tarjoama valtakunnallinen lähetystaajuus on valtiontukea, sillä valtio luopuu tuloista, joita se voi saada kyseisestä rajallisesta omaisuuserästä. Kilpailijoiden maantieteellinen peitto on enintään 77 prosenttia. TvDanmark huomautti, että kyseessä on valtiontuki TV2:n paikallisasemille, koska verkkomaksu vaadittiin ainoastaan TVDanmark2:lta eikä TV2:n paikallisasemilta, vaikka ne ovat samassa taloudellisessa ja kaupallisessa tilanteessa. ACT:n, Antena 3 TV:n ja Telecincon mukaan lähetysmahdollisuuksien tasapuolisuuden periaate EU:ssa edellyttää, että maksu on maksettava kaikenlaisista verkoista.
(53)
ACT, Antena 3 TV ja Telecinco huomauttivat yhtiöverosta myönnetyn vapautuksen osalta, että velvollisuuden siirtää 30 prosenttia kaupallisen toiminnan ylijäämästä TV2:n julkisen palvelun toimintaan ei voida katsoa vastaavan yhtiöveron maksua valtiolle, sillä se vääristää kilpailua tv-markkinoilla.
(54)
Useat kolmannet osapuolet katsoivat, että TV2:n julkisen palvelun toiminta on määritelty tavalla, jota ei voida pitää lainmukaisena. Myös tehtävänannon ja suhteellisuusperiaatteen edellytysten täyttymistä arvosteltiin. TvDanmark katsoi erityisesti, että komission tulisi ylisuuren korvauksen määrää laskiessaan ottaa huomioon TV2:n yhtiöveron vapautuksesta saama etu, korko- ja lyhennysvapaa laina, käyttöpääomalainan valtiontakaus ja ilmainen lähetysoikeus. TvDanmark katsoi, että tv-mainostulojen markkinavaihtelut ovat yleensä vähäisiä, joten pääoman kerääminen TV2:lle ei ole perusteltua.
(55)
TvDanmark katsoi, että TV2:n hinnoittelukäytännön vuoksi kaupalliset toimijat eivät saa katetuiksi yksin toiminnasta aiheutuvia kustannuksia. TvDanmarkin on hinnoiteltava TRP noin 30-40 prosenttia alle TV2:n hintojen päästäkseen markkinoille (TV2:n TRP tai GRP ovat arvokkaampia paremman peiton vuoksi) (28). Koska TV2 on erityisasemassa muun muassa peiton ja ohjelmamäärärahojen vuoksi, mainostajat sijoittavat aina osan mainosmäärärahoistaan TV2:een mahdollisimman suuren vaikutuksen saavuttamiseksi eli päästäkseen mahdollisimman suureen katsojamäärään, tavoittavuuteen ja/tai katselukertoihin tietyllä budjetilla. TvDanmarkin esittämät luvut osoittavat, että yhtiö on ollut tappiollinen vuosista 1997-2002 lähtien, ja yhtiö väittää, että TV2:n harjoittaman epäreilun kilpailun vuoksi se ei saa riittävästi tuloja. TvDanmark esitti myös osana perusteluitaan Tanskan tv-mainosmarkkinoiden hinta-analyysin, jonka on tehnyt tanskalainen konsulttiyritys Copenhagen Economics. Raportissa vertailtiin markkinoiden keski- ja marginaalihintoja ja katsottiin, että kilpailua tapahtuu vain jäännöskysynnässä ja että vertailun olisi perustuttava marginaalihintoihin. TvDanmark toimitti lisäksi tietoja, joiden avulla se on voinut verrata TV2:n hintoja muihin viestimiin ja maihin.
(56)
TV3:n mukaan sen on myytävä mainosaikaa hyvin halvalla päästäkseen markkinoille, sillä TV2 tarjoaa ylimääräisen marginaalialennuksen lopulle mainostajan tv-mainosbudjetille, jos myös se sijoitetaan TV2:lle.
(57)
Muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta tehdyn päätöksensä jälkeen komissio sai huomautuksia myös Tanskan viranomaisilta. Näiden huomautusten tärkeimmistä kohdista esitetään yhteenveto seuraavassa.
(58)
Tanskan viranomaisten mukaan TV2:n lähetystaajuuksia ei voida pitää etuna, sillä paikallis-tv-asemilla on myös niille varattuja lähetystaajuuksia. TV2 ei ole näin ollen saanut erityiskohtelua. TV2 on muiden asemien tavoin maksanut lähetystaajuuden käytöstä.
(59)
Yhtiöverosta myönnetyn vapautuksen osalta Tanskan viranomaiset totesivat, että kaupallisesta toiminnasta saatiin melko vähäistä voittoa ja että valittu menetelmä, jolla neutralisoidaan yhtiöverovapautuksen vaikutukset yhtiön kaupalliseen toimintaan, estää tätä toimintaa saamasta taloudellista etua verovapautuksesta ja sillä on sama taloudellinen vaikutus.
(60)
Suhteellisuusperiaatteen osalta Tanskan viranomaiset totesivat, että 167 miljoonan Tanskan kruunun siirto TV2-rahastosta oli tarkoitettu tv-verkon digitalisointiin. Varoja ei tämän vuoksi voida pitää vapaana omana pääomana.
(61)
Tanskan viranomaiset totesivat myös, että ylijäämää vuosilta 1995-2001 ei voida pitää liiallisena korvauksena, vaan se on pelkästään kohtuullinen voitto TV2:n liikevaihtoon nähden. Pääomaa tarvittiin lisäksi puskurina mainostulojen mahdollisen äkillisen laskun varalta, ja lain mukaan TV2:n ottamien lainojen määrä ei saa ylittää neljää prosenttia sen vuotuisesta liikevaihdosta. Lisäksi valtio toimi Tanskan viranomaisten mukaan markkinataloussijoittajaperiaatteen mukaisesti, sillä TV2:n nykyinen oma pääoma ei ylitä määrää, jonka tavanomainen markkinataloussijoittaja olisi sijoittanut. Tällainen ylimääräinen pääoma ei ole perussopimuksen vastaista, sikäli kun sillä ei tueta ristiin TV2:n kaupallista toimintaa.
(62)
TV2:n toiminnasta mainosmarkkinoilla Tanskan viranomaiset totesivat, että TV2 on tavoitellut johdonmukaisesti hintapolitiikassaan mahdollisimman suurta voittoa. Hinnat määritellään yksinomaan tarjonnan ja kysynnän perusteella. Hinnat määritellään vuosittain TV2:n mainososaston tekemien arvioiden perusteella. Arviot koskevat kaupallisesti kiinnostavaa katsojaosuutta (ikäryhmä 21-50 vuotta), ohjelmasuunnittelua, suhdannevaihteluja ja markkinoiden kilpailutilannetta. TV2:n toimintakustannukset tai lupamaksuvarojen suuruus eivät sisälly arvioon. TV2:n hintataso on korkein Tanskan markkinoilla, joten kyseessä ei voi olla hintojen polkeminen. Tämän vuoksi tarvittiin julkista lisärahoitusta.
(63)
Tanskan viranomaiset esittivät RBB Economicsin laatiman raportin kilpailusta Tanskan tv-mainosmarkkinoilla. Raportissa todetaan, että TV2:n keskimääräiset nettohinnat ovat itse asiassa kilpailijoiden hintoja korkeammat, ja TV2:n ja TvDanmarkin mainoshinnoissa olevien erojen katsotaan johtuvan niiden erilaisista voimasuhteista ohjelmatarjonnassa ja kyvyssä houkutella katsojia.
(64)
Komissio pyysi tuomion perusteella Tanskan viranomaisia toimittamaan arvionsa tuomion vaikutuksista asiaan.
(65)
Tanskan viranomaiset lähettivät huomautuksensa ja toimittivat myös huomautuksia TV2:ltä. Näiden huomautusten tärkeimmistä kohdista esitetään yhteenveto seuraavassa.
(66)
Vuosien 1995-1996 mainostulojen osalta Tanskan viranomaiset ja TV2 katsovat, että Tanskan valtio ei voinut vaikuttaa näihin summiin, joita ei siksi pitäisi katsoa valtion varoiksi. Lukujen osalta Tanskan viranomaiset eivät vahvistaneet komission toimittamia määriä. Viranomaisten mukaan vuosien 1995-1996 mainoslukujen määrien laskemisessa pitäisi ottaa huomioon se, että osa TV2-rahastosta tulevista rahoista käytettiin rahoittamaan TV2:n alueasemia ja että tämä osa voitiin rahoittaa vain lupamaksulla. Tanskan viranomaiset kuitenkin myönsivät, että joka tapauksessa mainostulot pitäisi ottaa huomioon julkisen palvelun tehtävän nettokustannusten laskemisessa ja että mainostulot ovat julkisen palvelun toiminnasta saatua tuloa.
(67)
Tanskan viranomaiset ja TV2 viittasivat lisäksi tuomioistuimen tuomioon ja katsoivat, että 24 päivänä heinäkuuta 2003 asiassa Altmark (29) annetun tuomion edellytykset täyttyvät. Tässä yhteydessä Tanskan viranomaiset muistuttivat, että asian BUPA (30) tavoin TV2:ta koskeva asia koskee olosuhteita, jotka olivat jo olemassa ennen Altmark-tuomion antamispäivämäärää. Viranomaiset katsoivat, että Altmark-tuomion edellytyksiä on sovellettava kyseisten edellytysten hengen ja tarkoituksen mukaisesti, jotta asian erityiset tosiseikat voidaan ottaa huomioon. Viranomaisten mukaan tuomiosta seuraa Tanskan valtiolle ainoastaan vaatimus siitä, että sen pitäisi ”pääpiirteissään” noudattaa Altmark-tuomion edellytyksiä.
(68)
Tarkemmin sanottuna Tanskan viranomaiset ja TV2 katsoivat, että lupamaksujen asettamisessa käytettävä menettely oli avoin ja että se täytti ainakin pääpiirteissään Altmark-tuomion toisen edellytyksen vaatimukset, mikä niiden mukaan on riittävää tuomioistuimen tuomion perusteella. Ne katsoivat, että kolmas edellytys täyttyi myös, jos TV2:n annettiin pitää kohtuullinen voitto. Altmark-tuomion neljännen edellytyksen osalta ne korostivat TV2:een sovellettavaa erilaista valvontaa ja viittasivat myös oikeuskäytäntöön asiassa BUPA ja tuomioistuimen tuomioon ja katsoivat, että tätä testiä voitaisiin jossakin määrin lieventää tässä tapauksessa tai että se pitäisi täyttää vain pääpiirteissään. Asian Chronopost (31) perusteella ne panivat myös merkille, että TV2:ta ei käytännössä voida verrata hyvin johdettuun keskivertoyritykseen. Tanskan viranomaiset katsoivat myös, että korvaus olisi hyväksyttävä markkinataloussijoittajatestin perusteella.
(69)
Tanskan viranomaiset ja TV2 katsoivat myös, että valtiontuki olisi julistettava sisämarkkinoille soveltuvaksi. Ne selostivat menettelyä, joka johti TV2:n pääoman keräämiseen ja korostivat eri syitä sille, miksi tämä pääoma oli välttämätön TV2:n julkisen palvelun tehtävien täyttämiselle.
(70)
Myös jotkin kolmannet osapuolet toimittivat huomautuksia tuomioistuimen tuomion jälkeen. Pääasiassa ne selittivät, miksi Altmark-tuomion edellytyksiä ei pitäisi katsoa täytetyiksi erityisesti siksi, että tuomioistuimen tarkoittama taloudellinen raportointi ei riitä osoittamaan toisen ja neljännen perusteen täyttymistä. Ne huomauttivat myös, että komission olisi pidettävä kiinni päätelmästä, jonka se oli tehnyt kumotussa takaisinperintäpäätöksessä ja jonka mukaan tuki ei soveltunut sisämarkkinoille.
IV TOIMENPITEIDEN ARVIOINTI
IV.1. SEUT-SOPIMUKSEN 107 ARTIKLAN 1 KOHDASSA TARKOITETTU VALTIONTUKI
(71)
SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa määrätään seuraavaa: ”jollei perussopimuksissa toisin määrätä, jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu sisämarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan”.
(72)
Komission on arvioitava, ovatko edellä kuvatut toimenpiteet SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.
IV.1.1 VALTION VAROJEN KÄYTTÖ JA TOIMENPITEEN LUOKITTELU VALTION TOIMENPITEEKSI
(73)
Komission on arvioitava, kuuluuko kyseessä oleviin toimenpiteisiin valtion varojen käyttöä.
(74)
Lupamaksun osalta komissio panee merkille tuomioistuimen tuomiossaan (32) esittämät päätelmät. Lupamaksun määrän määrittävät Tanskan viranomaiset; lupamaksun maksamisvelvollisuus ei perustu sopimussuhteeseen TV2:n ja maksuvelvollisen välillä, vaan pelkästään televisio- tai radiolaitteen omistamiseen; lupamaksun kantaminen suoritetaan tarvittaessa samojen sääntöjen mukaan, joita sovelletaan verojen kantoon ja Tanskan viranomaiset määrittävät, mikä osa lupamaksuista suoritetaan TV2:lle. Tuomioistuin päätteli, että lupamaksuvarat ovat Tanskan viranomaisten käytettävissä ja määräysvallassa ja täten valtion varoja.
(75)
Vuosien 1995-1996 mainostulojen osalta tuomioistuin huomautti tuomiossaan, että mainostulojen ja lupamaksun luonne on erilainen (33).
(76)
Tuomioistuin katsoi tuomiossaan (34), että komissio ei ole esittänyt riittävästi perusteluja siitä, miksi vuosien 1995-1995 mainostulot katsottiin valtion varoiksi.
(77)
Asiassa Preussen Elektra (35) annetun tuomion perusteella komission on osoitettava, voidaanko vuosien 1995-1996 mainostulot luokitella valtion varoiksi. Sen on siksi arvioitava, olivatko nämä mainostulot Tanskan valtion määräysvallassa.
(78)
Komissio panee tämän osalta merkille seuraavat tekijät, jotka ovat merkityksellisiä päätettäessä, ovatko vuosien 1995-1996 mainostulot valtion varoja.
(79)
Vuosina 1995-1996 TV2 sai mainostuloja TV2-rahastosta, joka puolestaan sai mainostuloja TV2 Reklame A/S:stä.
(80)
TV2 Reklame oli TV2:sta riippumaton valtion omistama erillinen yksikkö. Yhtiö perustettiin toimimaan kaupallisena välittäjänä mainosten myynnissä TV2:lle (36). TV2 Reklamella oli sopimussuhde mainosasiakkaisiin.
(81)
TV2 Reklamen rahan ohjaamiseen TV2-rahastoon ei ollut velvollisuutta. Sen sijaan ohjaamisesta päätti Tanskan valtio (37). Kulttuuriministeri päätti TV2 Reklamen voitto-osuudesta, joka oli ohjattava TV2-rahastoon. Kyseinen päätös tehtiin yhdeksi tai useammaksi vuodeksi kerrallaan, ja se edellytti Tanskan parlamentin (pysyvän valtiovarainvaliokunnan) hyväksyntää. Kulttuuriministeri pystyi päättämään, että ohjaamaton tuotto käytettäisiin valtiovarainvaliokunnan hyväksynnän nojalla TV2 Reklamelle aiemmin myönnetyn valtion takauksen takaisinmaksuun tai kulttuuritarkoituksiin.
(82)
Käytännössä vuosina 1995-1996 TV2 Reklamen voitot ohjattiin kokonaisuudessaan TV2-rahastoon.
(83)
TV2-rahasto perustettiin tarjoamaan TV2:lle lupamaksuista ja mainostuloista saatavia tuloja. TV2-rahasto kuului TV2-ryhmälle, ja sitä johti TV2:n johtokunta.
(84)
TV2-rahaston rahojen vuotuiseen ohjaamiseen TV2:lle ei ollut velvoitetta. Sen sijaan ohjaamisesta TV2:lle päätti Tanskan valtio. TV2-rahastolla oli kuitenkin lakisääteinen velvoite ohjata varat TV2:lle kulttuuriministerin laatiman rahoituskehyksen mukaisesti (38).
(85)
Käytännössä TV2 ei saanut vuosina 1995-1996 kaikkia mainostuloja TV2-rahastosta.
(86)
TV2-rahastossa ei myöskään ollut erillistä kirjanpitoa mainostuloille ja lupamaksuille. Tulot, joita ei ollut ohjattu TV2:lle, kertyivät TV2-rahastoon. Ne ohjattiin TV2:lle, kun TV2-rahasto suljettiin.
(87)
TV2:n ja Tanskan viranomaisten mukaan mainostulot kuuluivat TV2:lle, ja TV2:lla oli lakisääteinen oikeus niihin. Ne viittasivat oikeusministerin 22 päivänä marraskuuta 2003 päivättyyn kirjeeseen, jonka mukaan TV-rahaston varoja voidaan käyttää vain kattamaan TV2:n toiminnot. TV2:n ja Tanskan viranomaisten mukaan oli siis olemassa laissa säädetty velvoite ohjata lopulta TV2-rahaston mainostulot TV2:lle. Kuten edellä on kuitenkin osoitettu, laissa ei ollut säädetty velvoitteesta ohjat kaikkia mainostuloja TV2:lle, ja ministerin konkreettisesta päätöksestä riippui, ohjattaisiinko rahaa TV2:lle ja kuinka paljon.
(88)
TV2:n osalta on syytä lisätä, että TV2:lla ei ollut sopimussuhdetta mainonnan loppukuluttajiin, eikä TV2:lla ollut vaikutusta mainostoimintoihin (39). Tanskan hallitus vahvisti, että TV2 määritti itsenäisesti tulevana vuonna odotetut mainostulot.
(89)
Edellä esitettyjen tietojen perusteella komissio katsoo, että ministerillä oli määräysvalta TV2 Reklamen ja TV2-rahaston varoihin. Voidaan todeta, että i) Tanskan valtio päätti, ohjataanko osa mainostuloista vai kaikki TV2-rahastoon ja TV2:lle, ii) vuosina 1995-1996 TV2 ei saanut kaikkia mainostuloja ja iii) mainostulot, joita ei ohjattu sille, kertyivät TV2-rahastoon, jossa ne sekoittuvat käytännössä lupamaksuihin.
(90)
Näiden syiden takia komissio katsoo, että käsiteltävänä olevassa asiassa vuosina 1995-1996 TV2:lle TV2 Reklamen ja TV2-rahaston kautta ohjatut mainostulot ovat valtion varoja.
(91)
Vaikka mainostuloja ei luokiteltaisi valtion varoiksi (kuten tässä tapauksessa tehdään), valtiontuen määrä, jonka voitaisiin katsoa soveltuvan sisämarkkinoille, pysyisi samana. Komission vakiintuneen käytännön ja yleisradiotoiminnasta vuonna 2001 annetun tiedonannon (40) mukaisesti julkisesta palvelusta saadut tulot, kuten mainostulot, on otettava huomioon laskettaessa julkisen palvelun nettokustannuksia. Tämä merkitsee, että tällaiset tulot, vaikka niitä ei katsottaisi valtion varoiksi, vähentävät julkisen rahoituksen tarvetta. Tanskan viranomaiset jakavat tämän näkemyksen (41).
(92)
Varojen väliaikainen siirto TV2:lle radiorahastosta koskee lupamaksutuloja, jotka annettiin TV2:n saataville valtion tekemän päätöksen jälkeen. Sama pätee varojen väliaikaiseen siirtoon TV2-rahastosta, kun se lakkautettiin, koska edellä mainittujen, Tanskan valtion määräysvaltaa TV2-rahastossa koskevien tekijöiden lisäksi TV2-rahaston tulot annettiin sen lakkauttamisen aikaan TV2:n käyttöön valtion tekemän päätöksen jälkeen. Koska varat siis jäivät julkiseen määräysvaltaan, ne on myös katsottava valtion varoiksi. Koska mainostulot katsotaan valtion varoiksi, ja joka tapauksessa koska siirrosta TV2:lle lakkauttamisen aikaan päätti valtio, tähän päätelmään ei vaikuta se, että TV2:lle lakkauttamisen yhteydessä siirretty kertakorvaus perustuu Tanskan viranomaisten mielestä yksinomaan mainostuloihin.
(93)
Valtion muiden toimenpiteiden osalta komissio katsoo, että yhtiöveron vapautukseen liittyy julkisia varoja, koska verotulojen menetys vastaa verotustukiin käytettyjen valtion varojen määrää (42).
(94)
TV2:lle myönnetyt korko- ja lyhennysvapaat lainat tarjoaa suoraan valtio, ja ne osoitetaan yleisestä talousarviosta. Koska Tanskan valtio luopuu näiden lainojen koroista ja lyhennyksistä, se ei saa tuloja, ja siten nämä varat ovat valtion varoja. Lisäksi juuri Tanskan valtio takaa käyttöpääomalainan. Valtiontakauksesta saatava hyöty on se, että valtio kantaa takaukseen liittyvän riskin. Tällaisesta valtion ottamasta riskistä peritään tavallisesti asianmukainen maksu. Jos valtio luopuu tällaisesta maksusta, TV2 hyötyy ja samalla kulutetaan valtion varoja (43).
(95)
Valtio on lisäksi varannut TV2:lle valtakunnallisen lähetystaajuuden, josta se maksaa taajuusmaksua valtion elimelle. TV2:n maksama vuotuinen maksu on vaihdellut kahden miljoonan ja neljän miljoonan Tanskan kruunun välillä tutkimusajanjaksolla.
(96)
Koska valtakunnallisesta taajuudesta maksetuista maksuista ei ole vertailupohjaa, maksua voidaan verrata vain maksuun, joka maksetaan luvasta saavuttaa suurempi väestönosa verkon avulla. TV2:n taajuusmaksu valtakunnallisesta taajuudesta on huomattavasti alhaisempi kuin TvDanmarkille säädetty verkkomaksu, joka vaihteli vuoden 1997 viidestä miljoonasta Tanskan kruunusta 30 miljoonaan Tanskan kruunuun vuonna 2001, siitä huolimatta, että TvDanmarkin alueellisten taajuuksien verkon peitto on vain 77 prosenttia. TV2 on siten pystynyt saavuttamaan suuremman osan Tanskan väestöstä alhaisemmalla hinnalla.
(97)
Komissio katsoo siksi, että taajuusmaksussa ei oteta huomioon markkinaolosuhteita ja että valtio on luovuttanut valtion talousarvioon kerättäviä tuloja, koska se ei pyydä omistuksistaan markkinahintaa.
(98)
Koska TV2 ei lähetä ohjelmia paikallisia taajuuksia käyttämällä saadakseen aikaan valtakunnallisen verkon, TV2:n ei sitä vastoin tarvitse maksaa verkkomaksua. Koska valtio ei olisi voinut laillisesti kerätä tätä maksua TV2:lta, se ei menettänyt valtion talousarvioon kerättäviä tuloja, eikä tässä siten ollut kyse valtion varoista.
(99)
Vastaavasti komissio ei voi havaita valtion varoja lakisääteisessä velvoitteessa, jonka mukaan yhteisantennien omistajien on lähetettävä julkisen palvelun ohjelmia laitteistollaan (jakeluvelvoite), koska valtio ei luovuta tuloja eikä siirrä aktiivisesti rahaa kyseisille toimijoille. Saatavuussääntöä hyödyntäessään TV2 ei siis saa taloudellista etua valtion varoista (44).
(100)
Kaikki edellä mainitut toimenpiteet johtuvat Tanskan valtiosta, koska - kuten edellä on kuvattu - Tanskan valtion päätös liittyy niihin tavalla tai toisella.
IV.1.2 VALIKOIVA ETU JA KILPAILUN VÄÄRISTYMINEN
(101)
Komissio katsoo, että lupamaksutulot, siirrot TV2-rahastosta (mukaan luettuna vuosien 1995-1996 mainostulot) ja radiorahastosta, yhtiöverosta vapauttaminen, korko- ja lyhennysvapaat käyttöpääomalainat sekä valtakunnallisen taajuuden saaminen käyttöön suotuisin ehdoin antavat TV2:lle taloudellisen ja rahoituksellisen edun, joka vapauttaa sen käyttökustannuksista, jotka sen tavallisesti pitäisi maksaa omilla varoillaan. TV2:n kilpailijat eivät lisäksi saaneet samoja varoja.
(102)
Valtion toimenpiteitä, joilla korvataan yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvistä palveluista aiheutuvat nettolisäkustannukset, ei pidetä SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna valtiontukena, jos tuomioistuimen asiassa Altmark antaman tuomion neljä edellytystä (45) täyttyvät:
-
ensinnäkin edunsaajayrityksen tehtäväksi on tosiasiassa annettava julkisen palvelun velvoitteiden täyttäminen, ja nämä velvoitteet on määriteltävä selvästi,
-
toiseksi parametrit, joiden perusteella korvaus lasketaan, on etukäteen vahvistettava objektiivisesti ja läpinäkyvästi,
-
kolmanneksi korvaus ei saa ylittää sitä, mikä on tarpeen, jotta voidaan kattaa kaikki ne kustannukset tai osa niistä kustannuksista, joita julkisen palvelun velvoitteiden täyttäminen aiheuttaa, kun otetaan huomioon kyseisestä toiminnasta saadut tulot ja kyseisten velvoitteiden täyttämisestä saatava kohtuullinen voitto,
-
ja neljänneksi silloin, kun yritystä ei valita julkisia hankintoja koskevassa menettelyssä, tarvittavan korvauksen taso on määritettävä tarkastelemalla sellaisia kustannuksia, joita hyvin johdetulle ja riittävillä välineillä varustetulle keskivertoyritykselle aiheutuisi kyseisten velvoitteiden täyttämisestä, kun otetaan huomioon toiminnasta saadut tulot ja kyseisten velvoitteiden täyttämisestä saatava kohtuullinen voitto.
(103)
Kuten toimenpiteiden soveltuvuutta sisämarkkinoille käsittelevässä tämän päätöksen jaksossa todetaan (ks. 160 kappale ja sitä seuraavat kappaleet), tuomioistuimen tuomiosta seuraa, että Altmark-tuomion ensimmäinen edellytys täyttyy.
(104)
Kun tarkastellaan Altmark-tuomion toista edellytystä, jonka mukaa parametrit, joiden perusteella korvaus lasketaan, on etukäteen vahvistettava objektiivisesti ja läpinäkyvästi, komission on arvioitava oikeudellisia ja taloudellisia edellytyksiä, joiden nojalla TV2:lle määrättiin maksettavan lupamaksutulon määrä. Tämän osalta komissio panee merkille, että menettely oli seuraava.
(105)
Tanskan viranomaisten 24 päivänä maaliskuuta 2003 päivätyn kirjeen 29 ja 30 kohdan mukaisesti tutkimusajanjaksona voimassa olleella yleisradiotoiminnasta annetulla lailla (46) säädettiin siitä, miten TV2:n asemat kokonaisuudessaan rahoitettiin (lupamaksu, mainostulot ja muut tulonlähteet). Lailla säädettiin, että kulttuuriministeri määrittää TV2:n ja DR:n osuuden lupamaksusta ja siten TV2:lle myönnettävän korvauksen suuruuden. On syytä panna merkille, että vuosina 1995-1996 TV2 sai osuutensa lupamaksusta TV2-rahastosta.
(106)
Vakiintuneen käytännön mukaisesti ministeri määritti tämän korvausmäärän kuultuaan Tanskan parlamentin valtiovarainvaliokuntaa Tanskan parlamentin poliittisten puolueiden enemmistön tekemän mediasopimuksen puitteissa. Kyseessä olevana jaksona mediasopimuksia oli kolme: vuosien 1994-1997 mediasopimus, joka tehtiin 16 päivänä syyskuuta 1993, vuosien 1997-2000 mediasopimus, joka tehtiin 10 päivänä toukokuuta 1996 ja vuosien 2001-2004 mediasopimus, joka tehtiin 28 päivänä maaliskuuta 2000.
(107)
Lupamaksutulot oli siten vahvistettu sangen pitkäksi ajaksi. Tutkimusajanjakson aikana TV2:lle myönnetystä korvauksesta ei tehty uutta tarkistusta, edes silloin, kun TV2:n tulot laskivat. Vaikka esimerkiksi TV2:n mainostulot laskivat huomattavasti vuonna 1999, korvausta ei mukautettu sen perusteella.
(108)
Tanskan viranomaisten mukaan korvaus määritettiin TV2:n talousarvion ja kirjanpidon mukaan indeksiin sidotun hinnan ja palkan perusteella sekä taloudellisten analyysien perusteella.
(109)
Tilintarkastusyritys KPMG teki perusteellisen taloudellisen analyysin vuosina 1995 ja 1999. KPMG:tä avusti vuoden 1999 kertomuksessa seurantaryhmä, jossa oli edustajia markkinoiden keskeisistä toimijoista, myös TV2:n kilpailijoista. Huomiota kiinnitettiin erityisesti tietoihin mahdollisista muista tulonlähteistä kuin lupamaksuista, esimerkiksi mainostuloista.
(110)
Tanskan viranomaiset totesivat 24 päivänä maaliskuuta 2003 päivätyn kirjeensä 164 ja 165 kohdassa, että KPMG:n konsulttitutkimukset, joilla pyrittiin arvioimaan mainosliikevaihdon todennäköisintä kehitystä Tanskan mainosmarkkinoilla ja TV2:n tulonlähteitä ja määrittämään näihin arvioihin liittyvät epävarmuustekijät, laadittiin antamaan Tanskan hallitukselle ja Tanskan parlamentille aiempaa parempi perusta päätöksille niiden määrittäessä ja osoittaessa lupamaksutuloja mediapolitiikasta käytävien keskustelujen aikana.
(111)
Tanskan viranomaisten mukaan korvauksen määrittämiseen käytetyt asiakirjat olivat julkisesti saatavilla. Mediasopimukset julkaistiin lehdistötiedotteissa ja Tanskan valtiopäiväasiakirjoissa (Folketingstidende). Lainsäädäntö, jolla mediasopimukset oli määrä panna täytäntöön, julkaistiin Tanskan virallisessa lehdessä (Lovtidende). Myös TV2:n tilinpäätös julkaistiin, yhdessä edellä mainittujen taloudellisten analyysien kanssa.
(112)
Tuomion perusteella komission on arvioitava, voisiko edellä kuvatun perusteella päätellä, että Altmark-tuomion toinen edellytys täyttyy.
(113)
Toisaalta komissio panee merkille, että tuomiossaan (47) tuomioistuin totesi, ”(…) ettei ole mahdotonta, että TV2:lle tulevan lupamaksun suuruuden edellä mainittu määrittämistapa saattoi olla objektiivinen ja avoin menettelytapa, koska se muun muassa edellytti Tanskan parlamentin osallistumista, perustui tilintarkastustoimiston, jota oli avustanut asiantuntijoista koostunut seurantaryhmä, jonka toimintaan TV2:n kilpailijat olivat osallistuneet, laatimiin taloudellisiin analyyseihin ja koska nämä analyysit - samoin kuin TV2:n vuosittaiset tilinpäätökset - julkaistiin. Täten ei ole mahdotonta, että näiden menettelytapojen perusteellinen tutkinta voisi osoittaa, että Tanskan kuningaskunta oli taannut toisen Altmark-edellytyksen noudattamisen jopa ennen kuin yhteisöjen tuomioistuin vahvisti nämä edellytykset.” Tuomioistuimen mukaan ”TV2:lle tuleva lupamaksun määrä laskettiin kantajien mukaan siten, että olettamana pidettiin nimenomaisesti näiden valtion kyseisen yleisradioyhtiön hyväksi toteuttamien muiden toimenpiteiden säilyttämistä (48)” (esimerkiksi verovapautus).
(114)
Komissio katsoo, että Tanskan parlamentin osallistuminen lupamaksun asettamisprosessiin takasi jossakin määrin avoimuuden ja objektiivisuuden. Lisäksi mediasopimuksista, joissa määritettiin TV2:n lupamaksuista saatavat määrät, päätettiin monta vuotta etukäteen ja tutkimusajanjaksona TV2:n korvausta ei kertaakaan mukautettu.
(115)
KPMG:n laatimissa taloudellisissa kertomuksissa ennakoitiin kuitenkin vain TV2:lle kertyvien mainostulojen määrää (tulopuolta). Korvauksen määrittämiseen liittyvään menopuoleen ei näissä taloudellisissa kertomuksissa otettu kantaa. Komissiosta näyttää siltä, että mediasopimukset perustuivat vain TV2:lle edellisinä vuosina aiheutuneiden kustannusten sitomiseen indeksiin. Tanskan viranomaiset totesivatkin, että korvaus määritettiin TV2:n talousarvion ja tilinpäätöksen mukaan indeksiin sidotun hinnan ja palkan perusteella sekä sellaisten taloudellisten analyysien perusteella, joissa arvioitiin vain tulopuoli eikä otettu huomioon 16 päivänä syyskuuta 1993 tehdyn mediasopimuksen kattamaa jaksoa.
(116)
Lisäksi ei mainittu parametreja, joiden perusteella korvaus oli määrä laskea. Korvauksen määrä asetettiin etukäteen, mutta Altmark-tuomion toisessa edellytyksessä todetaan, että itse parametrit, joiden perusteella korvaus lasketaan, on etukäteen vahvistettava objektiivisesti ja läpinäkyvästi.
(117)
Edellä esitetyn perusteella komissio katsoo, siksi, että Altmark-tuomion toinen edellytys ei täyty. Joka tapauksessa Altmark-tuomion edellytykset ovat kumulatiivisia, ja komission näkemyksen mukaan neljäs edellytys ei täyty (ks. jäljempänä).
(118)
Altmark-tuomion neljännen edellytyksen mukaan ”silloin, kun julkisen palvelun velvoitteiden täyttämisestä vastaavaa yritystä ei valita julkisia hankintoja koskevassa menettelyssä, tarvittavan korvauksen taso on määritettävä tarkastelemalla sellaisia kustannuksia, joita hyvin johdetulle ja riittävillä välineillä varustetulle keskivertoyritykselle aiheutuisi kyseisten velvoitteiden täyttämisestä, kun otetaan huomioon toiminnasta saadut tulot ja kyseisten velvoitteiden täyttämisestä saatava kohtuullinen voitto”.
(119)
Käsiteltävänä olevassa asiassa julkisen palvelun velvoitteiden täyttämisestä vastaavaa TV2:ta ei ollut valittu julkisia hankintoja koskevassa menettelyssä. Koska tarjousmenettelyä ei järjestetty, komission on siksi arvioitava, onko korvauksen taso määritetty sellaisten kustannusten perusteella, joita hyvin johdetulle ja riittävillä välineillä varustetulle keskivertoyritykselle aiheutuisi kyseisten velvoitteiden täyttämisestä.
(120)
TV2:n korvauksen asettamiseen sovellettavat taloudelliset ja oikeudelliset edellytykset kuvattiin edellä. Tuomion perusteella ja kun otetaan huomioon tuomioistuimen todenneen, että Tanskan kuningaskunnan TV2:lle tulevan lupamaksun suuruuden määrittämiseen vuosina 1995-2002 käytettyyn menettelyyn liittyi muun muassa TV2:n kilpailijoiden avulla laadittuja taloudellisia analyyseja, komission on otettava erityisesti huomioon vuosia 1995 ja 1999 koskevat KPMG:n kertomukset arvioidakseen, verrattiinko TV2:n kustannuksia hyvin johdetun keskivertotoimijan kustannuksiin.
(121)
KPMG-konsulttiyrityksen laatimissa kertomuksissa käsitellään erilaisia mainosmarkkinoiden kehityksen tulevaisuudennäkymiä kyseessä olevien lupamaksujaksojen osalta. Kertomuksissa ei ole tietoa itse TV2:sta (esimerkiksi sen taloudellisesta tilanteesta ja toimintakustannuksista), mutta ne osoittavat, miten mainostulot saattaisivat kehittyä ja miten paljon yleiset mainosmarkkinat saattaisivat tuottaa tuloja TV2:lle. Kertomuksissa arvioidaan mainoksia koskevan liikevaihdon todennäköisintä kehitystä Tanskan mainosmarkkinoilla ja määritetään näihin arvioihin liittyvät epävarmuustekijät, ja ne ovat siten osa menettelyä, jota Tanskan viranomaiset noudattivat määrittäessään TV2:lle myönnettävän lupamaksun.
(122)
KPMG:n kertomuksissa ei arvioida TV2:n kustannuksia tai muiden toimijoiden kustannuksia, vaan raporteissa tyydytään käsittelemään mainosmarkkinoiden kehitystä ja TV2:n osuuden kehitystä mainostuloista. On myös syytä panna merkille, että nämä kertomukset eivät liity tutkimusajanjakson ensimmäisiin vuosiin, jotka katettiin vuoden 1993 mediasopimuksella.
(123)
Kilpailijat osallistuivat tietyssä määrin näiden kertomusten laatimiseen. Vuoden 1995 kertomuksessa todetaan, että ”monet sidosryhmät” osallistuivat, mutta kertomuksesta ei käy ilmi, mitä sidosryhmiä tarkoitetaan. Vuoden 1999 KPMG:n kertomuksessa mainitaan asiantuntijoiden seurantaryhmä, johon TV2:n kilpailijoita todella osallistui. Se, että nämä taloudelliset kertomukset laadittiin tietyssä määrin TV2:n kilpailijoiden avulla, ei kuitenkaan välttämättä tarkoita, että kilpailijoiden kustannuksista tehtiin analyysi.
(124)
Näissä kertomuksissa ei ole toisin sanoen analyysia kustannuksista, joita hyvin johdetulle ja riittävillä välineillä varustetulle keskivertoyritykselle aiheutuisi kyseisten velvoitteiden täyttämisestä. Niissä käsitellään pikemminkin yleisempää kysymystä mainosmarkkinoiden tulevaisuudennäkymistä sekä TV2:n tulevien mainostulojen määrästä. On syytä lisätä, että mainosmarkkinoilla hinnat asetetaan erilaisten tekijöiden perusteella, esimerkiksi katsojalukujen, eikä vain kustannusten perusteella.
(125)
Tanskan viranomaiset ja TV2 ovat myös esittäneet oikeudellisia ja tosiasiallisia perusteita Altmark-tuomion neljännen edellytyksen osalta.
(126)
Tanska viittaa ensin asiaan BUPA ja katsoo, että Altmark-tuomion neljättä edellytystä ei välttämättä sovelleta. Sen mukaan komission pitäisi ainakin tuomioistuimen tuomion perusteella arvioida vain, täyttyykö se pääpiirteissään. Komissio katsoo, että asiassa BUPA tilanne oli hyvin erityinen, koska kyseessä ollut terveydenhuoltopalvelujen toimittamista koskeva järjestelmä ei liittynyt kustannuksiin. Toisin kuin muilla julkisen palvelun aloilla järjestelmä perustui asiakkaiden riskiprofiileihin. Sellaisessa tilanteessa toimijalla ei ollut mahdollisuutta tehostaa toimintaansa kustannusten perusteella. Julkisten yleisradioyhtiöiden osalta on kuitenkin mahdollista laskea korvaus kustannusten ja tulojen perusteella.
(127)
Tanska viittaa myös asiaan Chronopost (49) ja katsoo, että TV2:n kaltaista julkisen palvelun tarjoajaa ei voida verrata yksityiseen toimijaan. Komissio kuitenkin katsoo, että toisin kuin sisämarkkinoille soveltuvuutta koskevan arvioinnin puitteissa tehdyssä kustannusten jaossa, josta oli kyse asiassa Chronopost, Altmark-tuomion neljännen edellytyksen pääasia on juuri siinä, että koska tarjousmenettelyä ei ole ollut, tarjotun julkisen palvelun kustannuksia pitäisi verrata kustannuksiin, joita hyvin johdetulle ja riittävillä välineillä varustetulle keskivertoyritykselle aiheutuisi.
(128)
Tanska toteaa lisäksi, että osana TV2:n toiminnan jatkuvaa seurantaa valtion tilintarkastusvirasto (Rigsrevision) on tarkastanut TV2:n tilinpäätöksen ja hallinnon. Jatkuvassa valvonnassa otettiin myös tehokkuus huomioon. Komissio kuitenkin katsoo, että TV2:n tilinpäätöksen toimittaminen kulttuuriministerin hyväksyttäväksi ei riitä osoittamaan, että TV2:n kustannukset ovat hyvin johdetun keskivertoyrityksen kustannuksia. Lisäksi voidaan epäillä, voidaanko jälkitarkastuksia pitää merkityksellisinä neljännen edellytyksen täyttymiseksi, jos kustannuksia ei ole analysoitu ennen korvauksen määräämistä.
(129)
Tanskan viranomaiset viittaavat lisäksi erityisesti valtion tilintarkastusviraston vuoden 2000 kertomukseen, jossa TV2:n tuottavuutta verrattiin tietyssä määrin DR:n tuottavuuteen ja ulkomaisten yleisradioyhtiöiden tuottavuuteen (British Broadcasting Company ’BBC’, Sveriges Television ’SVT’ ja Norsk Riksringkastning ’NRK’). Tässä kertomuksessa tilintarkastusvirasto havaitsi, että sekä DR:n että TV2:n tuottavuus parani vuosina 1990-1999. DR vähensi ensimmäiseen yleisradiointiin liittyviä tuntikustannuksiaan enemmän kuin TV2, mutta vuonna 1999 DR:n ensimmäisten yleisradiointien tuntikustannukset olivat kuitenkin 53 prosenttia korkeammat kuin TV2:n. DR:n yleisradioinnin tuntikustannukset vuonna 1999 olivat noin 29 prosenttia korkeammat kuin TV2:n. Valtion tilintarkastusvirasto katsoi myös, että DR:n ja TV2:n tuottavuuden kehitys oli parempaa tai samanlaista kuin kolmen muun julkisen yleisradioyhtiön tuottavuuden kehitys.
(130)
Tämä kertomus ei kuitenkaan riitä osoittamaan, että neljäs edellytys täyttyy.
(131)
Kertomus onkin laadittu korvauksen määrän asettamista koskevien mediasopimusten jälkeen, eikä se siksi osoita, että korvaus määritettiin sellaisten kustannusten perusteella, joita aiheutuisi keskivertoyritykselle julkisen palvelun tehtävien suorittamisesta.
(132)
Kertomus liittyy lisäksi muihin julkisiin yleisradioyhtiöihin, eikä siksi koske ”keskivertoyrityksen” kustannuksia. Ei ole esimerkiksi todettu, että DR:n, joka ei saa saada tuloja mainostamisesta ja jonka korvauksen taso määritetään samalla mediasopimuksella kuin TV2:n, kustannukset ovat keskivertoyrityksen kustannuksia. Altmark-tuomion neljännen edellytyksen osalta ei siis ole mahdollista tehdä päätelmiä vertailusta DR:n kustannuksiin.
(133)
Lisäksi ulkomaisten julkisten yleisradioyhtiöiden vertailun osalta raportissa vertaillaan vain TV2:n tuottavuuden kehittymistä näiden julkisten yleisradioyhtiöiden kanssa, mutta siinä ei arvioida itse tehokkuuden tasoa eikä siten itse kustannuksia. Tuottavuuden alhaisempi kehitys voi johtua monista syistä, muun muassa siitä, että tehokkuus sinänsä oli suurempi jakson alussa, tai siitä, että yleisradioyhtiö ei pystynyt lisäämään lähetysaikaansa. Esimerkiksi kertomuksen 51 kohdassa todetaan, että kyseessä olevan jakson aikana BBC:n ja SVT:n kustannuskehitys oli miltei samanlaista, eli ne kasvoivat reaalihintoina noin 50 prosenttia, kun taas NRK:n kustannukset kasvoivat reaalihintoina noin 60 prosenttia. Kuten edellä on mainittu, DR:n kustannukset kasvoivat reaalihintoina 23 prosenttia ja TV2:n 63 prosenttia. Koska, kuten on jo todettu, SVT:n ja BBC:n lähetysaika ei lisääntynyt yhtä paljon kuin muiden yleisradioyhtiöiden, tämä kustannuskehitys tarkoitti, että SVT ja BBC eivät parantaneet tuottavuuttaan samalla tavalla kuin muut kolme julkista yleisradioyhtiötä.
(134)
Komissio panee myös merkille, että kertomuksen 50 kohdassa todetaan, että koska valtion tilintarkastusvirasto ei ole tutkinut yksityiskohtaisesti ulkomaisten julkisten yleisradioyhtiöiden tilinpäätöstä, näiden yleisradioyhtiöiden toimissa ja yksittäisiä tilinpäätöseriä varten käytetyissä laskentamenetelmissä voi olla eroja. Se tarkoittaa, että käytetyt kustannukset ja niistä johdetut yksikkökustannukset eivät välttämättä liity samanlaisiin toimintoihin ja että niitä ei ole välttämättä laskettu samanlaisten tilinpitoperiaatteiden mukaisesti. Siksi yksikkökustannustasoja ei ole helppo verrata. Koska ulkomaisten yleisradioyhtiöiden mukaan ottamisen tarkoituksena on verrata tuottavuuden ”kehittymistä” eikä niinkään tuottavuuden tasoa sellaisenaan, tilintarkastusvirasto on katsonut, että ulkomaisiin televisioyhtiöihin liittyviä tietoja voidaan kuitenkin nykyisessä muodossaan käyttää kehityksen kohtuullisena mittarina. Kertomuksen 53 kohdassa todetaan myös, että tilintarkastusvirasto ei ole tutkinut edellä mainitun kehityksen syitä yksityiskohtaisemmin, koska, kuten edellä on todettu, todettujen yksikkökustannusten kehitys riippuu yleisradioyhtiön ohjelmatarjonnan sisällöstä ja koska analyysissä edellytetään joka tapauksessa, että laatu on pysynyt samana. Koska tämä aiheuttaa välittömästi vaikeuksia vertailujen tekemisessä kyseessä olevien julkisten yleisradioyhtiöiden välillä, analyysin päätelmiä pitäisi tulkita sangen varovaisesti. Siksi kulttuuriministeri on todennut, että se on samaa mieltä kuvatusta yksikköhintojen kehittymisestä ja että DR:n, TV2:n ja ulkomaisten yleisradioyhtiöiden yksikkökustannuksia pitäisi tulkita sangen varovaisesti.
(135)
Edellä mainittujen syiden vuoksi komissio katsoo, että kertomuksessa ei osoiteta, että TV2:n kustannukset vastaisivat hyvin johdetulle keskivertoyritykselle kyseisten velvoitteiden täyttämisestä aiheutuvia kustannuksia.
(136)
Edellä esitetyn perusteella komissio katsoo, että Altmark-tuomion neljäs edellytys ei täyty. Koska nämä edellytykset ovat kumulatiivisia, TV2:lle myönnetty korvaus ei täytä tuomioistuimen Altmark-tuomiossa asettamia edellytyksiä. Kuten jäljempänä osoitetaan, komissio katsoo, että korvaus soveltuu joka tapauksessa sisämarkkinoille.
(137)
Komission pitäisi myös arvioida, voisivatko kyseessä oleva toimenpiteet täyttää markkinataloussijoittajatestin edellytykset. Tanskan viranomaiset ja TV2 katsoivat, että toimenpiteitä ei voida katsoa valtiontueksi, koska markkinataloussijoittajatestin vaatimukset täyttyvät. Ne katsovat erityisesti, että markkinataloussijoittajatestin nojalla oli täysin perusteltua ohjata voitot TV2:lle pääoman korottamiseen.
(138)
Tämän osalta on syytä panna alustavasti merkille, että kysymys siitä, voidaanko toimenpiteitä perustella markkinataloussijoittajatestin nojalla, poikkeaa siitä, voidaanko toimenpiteet katsoa välttämättömiksi julkisen palvelun tehtävien täyttämisen kannalta (ks. jäljempänä sisämarkkinoille soveltuvuutta koskeva arviointi). Vaikka tietty varantojen ja pääoman taso saattaa olla tarpeen, jotta TV2 voi täyttää julkisen palvelun tehtävän, tämä ei välttämättä tarkoita, että yksityinen sijoittaja olisi sijoittanut tämän rahan uudelleen yritykseen eikä pyytäisi osinkoja.
(139)
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaisesti komission on ratkaistava, olisiko julkisen sektorin hallintovirastoa kooltaan vastaavan yksityisen sijoittajan voinut olettaa suorittavan samansuuruisia pääomankorotuksia (50). Yksityisen sijoittajan käyttäytymisen, johon julkisen sijoittajan toimia on verrattava, ei tarvitse olla tavanomaisen sijoittajan käyttäytymistä, jossa sijoitetaan pääomaa voiton saamiseksi suhteellisen lyhyellä aikavälillä. Sen on kuitenkin vastattava vähintään yksityisen holdingyhtiön tai yksityisen yritysryhmän toimintaa, jossa pyritään jäsenneltyihin toimiin ja jota ohjaavat mahdollisuudet pidemmän aikavälin kannattavuuteen.
(140)
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaisesti markkinataloussijoittajatestiä on lisäksi sovellettava silloin, kun päätös tehdään, eikä sen jälkeen (51).
(141)
Koska Tanskan valtio on yhtiön ainoa osakkeenomistaja, se on tässä tapauksessa ensisijainen ja ainoa velkoja konkurssitilanteessa. Sijoittajan näkökulmasta Tanskan valtio voisi pyrkiä saamaan parhaan mahdollisen tuoton sijoitukselleen joko vaatimalla korkoa lainasta tai muuta korvausta sijoituksestaan.
(142)
Komissio toteaa, ettei Tanskan valtio ole koko tutkimusajanjakson aikana vaatinut korkoa tai lainanlyhennyksiä. Tanskan valtio ei ole myöskään pyytänyt korvausta pääomasta, jolla vahvistettiin TV2:ta. Tanskan valtio ei siis ole vaatinut sijoituksestaan sellaista tuottoa, jota yrityksen omistaja tai velkoja olisi tavallisesti edellyttänyt.
(143)
Tanskan viranomaiset eivät ole lisäksi perustelleet, miksi voittojen sijoittaminen uudelleen TV2:een oli strategisesti järkevää sen sijaan, että olisi edellytetty korkotulona tai muuna korvauksena saatavaa tuottoa. Sijoittaja tekisi tavallisesti tällaisen päätöksen ainoastaan katsoessaan, että uudelleeninvestointi lisää alkuperäisen sijoituksen arvoa.
(144)
Tässä tapauksessa ei ole osoitettu, että olisi ollut olemassa liiketoimintasuunnitelmaa tai selkeää ja valmista liiketoimintastrategiaa, jolla tämä voitaisiin näyttää toteen. Ei ole myöskään muuta näyttöä siitä, että TV2 suunnittelisi toimintansa kehittämistä tällaisen arvonnousun aikaan saamiseksi. Komissio ei näin pyri viittaamaan muodollisiin sopimuksiin kumotakseen Tanskan viranomaisten perustelun markkinataloussijoittajatestistä, vaan ainoastaan arvioimaan, olisiko markkinataloussijoittaja päättänyt sijoittaa varoja uudelleen TV2:een pelkästään sellaisten tekijöiden perusteella, jotka olivat hänen tiedossaan tämän päätöksen tekohetkellä. Kun kuitenkin otetaan huomioon tiedot, jotka olivat käytettävissä, kun varat jätettiin TV2:een (52), ja riippumatta näkökohdista, jotka liittyvät TV2:n julkisen palvelun tehtäviä koskeviin tarpeisiin, joita yksityinen sijoittaja ei olisi ottanut huomioon, komissio katsoo, että ei ollut olemassa liiketoimintasuunnitelmaa tai investointihanketta tai muuta tekijää, jonka perusteella järkevä yksityinen sijoittaja olisi katsonut, että uudelleeninvestointi olisi lisännyt alkuperäisen sijoituksen arvoa ja että tämä olisi siksi päättänyt jättää rahat TV2:een sen sijaan, että olisi edellyttänyt korvausta.
(145)
Tanskan viranomaiset ovat lisäksi käyttäneet liikevaihtoon suhteutettua voittoa perusteena, kun ne ovat arvioineet TV2:n tulosta osoittaakseen toimineensa yksityisen sijoittajan tavoin sijoittaessaan rahaa uudelleen TV2:een. Tässä tapauksessa on kuitenkin korostettava, että Tanskan hallitus toimii jo nyt TV2:n rahoittajana, kun se asettaa TV2:n käyttöön huomattavia varoja kattamaan osan yhtiön toimintakustannuksista. Näiden varojen määrä vaikuttaa suoraan TV2:n saavuttamiin tuloksiin. Käytännössä suoritustasoa voidaan parantaa yksinkertaisesti lisäämällä valtion rahoituksen määrää. Koska liiallinen rahoitus tavallisesti myös johtaa tehottomuuteen, joka merkitsee valtionvarojen lisääntynyttä käyttöä, ei ole lainkaan varmaa, että rahoituksen lisääminen johtaa vastaavasti parempiin tuloksiin.
(146)
Tanskan viranomaisten ei siksi voida katsoa toimineen markkinataloussijoittajan tavoin. Kuten jäljempänä osoitetaan, komissio katsoo, että korvaus voidaan joka tapauksessa katsoa soveltuvaksi sisämarkkinoille. Kuten jo mainittiin, markkinataloussijoittajatesti on eri asia kuin kysymys siitä, oliko perusteltua, että Tanskan valtio jätti ylijäämän TV2:een korottaakseen julkisen palvelun tehtävien kannalta tarpeellista pääomaa.
(147)
Lopuksi komissio katsoo, että tutkimusajanjakson aikana toimenpiteet hyödyttivät TV2:ta. Television yleisradiolähetysmarkkinoilla TV2 kilpailee sellaisten muiden yleisradioyhtiöiden kanssa, jotka eivät saaneet samaa etua. Toimenpiteet on siksi katsottava SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla valikoiviksi ja kilpailua vääristäviksi.
IV.1.3 VAIKUTUKSET KAUPPAAN
(148)
Valtion toimenpiteet kuuluvat SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan, jos ne vaikuttavat jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Näin on aina, kun kyseessä olevalla alalla käydään unionin sisäistä kauppaa.
(149)
Yhteisöjen tuomioistuin on tulkinnut kyseistä käsitettä laajasti. Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä todetaan, että kun tuki vahvistaa yrityksen asemaa verrattuna toiseen unionin sisäisessä kaupassa kilpailevaan yritykseen, kyseisen tuen on katsottava vaikuttaneen tähän kaupankäyntiin (53). Niinpä se, että asianomainen yritys ei harjoita vientitoimintaa, ei sulje pois sitä mahdollisuutta, että kauppaan vaikutettaisiin. Kun jäsenvaltio myöntää tukea jollekin yritykselle, tuen ansiosta voi olla mahdollista säilyttää kotimaan toiminta tai jopa lisätä sitä, mikä puolestaan vähentää muiden yritysten mahdollisuuksia sijoittautua kyseisille markkinoille. Tuen ansiosta tuensaajayritys voi säilyttää sellaisen markkinaosuuden, jonka toisiin jäsenvaltioihin sijoittautuneet kilpailijat muutoin olisivat voineet vallata (54).
(150)
Yleisradiotoiminnasta annetun tiedonannon 18 kohdassa komissio toteaa yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön perusteella, että ”näin ollen julkiseen yleisradiotoimintaan myönnetyn valtion rahoituksen voidaan yleensä katsoa vaikuttavan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Tämä koskee erityisesti ohjelmaoikeuksien ostoa ja myyntiä, mikä tapahtuu usein kansainvälisellä tasolla. Niiden julkisten yleisradioyhtiöiden osalta, jotka saavat myydä mainosaikaa, myös mainostamisella on rajatylittäviä vaikutuksia varsinkin kansalliset rajat ylittävillä yhtenäisillä kielialueilla. Lisäksi kaupallisten radio- ja televisioyhtiöiden omistajana voi olla useampi kuin yksi jäsenvaltio.”
(151)
Komissio huomauttaa, että käsiteltävänä olevassa asiassa TV2 on itse aktiivinen kansainvälisillä markkinoilla, sillä se vaihtaa tv-ohjelmia Euroopan yleisradioliiton välityksellä (55). TV2 kilpailee suoraan kaupallisten tv-yhtiöiden kanssa, jotka toimivat kansainvälisillä tv-markkinoilla ja joiden omistuspohja on kansainvälinen. TV2:n saamat varat ovat tuoneet sille kilpailuetua, sillä se voi helpommin ostaa tv-oikeuksia ja sijoittaa ohjelmiin, jotka se voi myöhemmin myydä. Tukitoimenpiteet ovat lisäksi suosineet TV2:ta sen EU:ssa toimiviin kilpailijoihin nähden, sillä ne ovat kaventaneet kilpailijoiden mahdollisuuksia sijoittautua Tanskaan.
(152)
Sen vuoksi komissio päättelee, että TV2:n hyväksi toteutetut toimenpiteet vaikuttavat jäsenvaltioiden väliseen kauppaan SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla.
IV.1.4. PÄÄTELMÄT
(153)
Koska kaikki SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa mainitut edellytykset täyttyvät, komissio katsoo, että TV2:n hyväksi toteutettuja rahoitustoimenpiteitä on pidettävä SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna valtiontukena.
(154)
Koska TV2 aloitti lähetyksensä vuonna 1989, kaikki toimenpiteet TV2:n hyväksi on toteutettu Tanskan liityttyä Euroopan unioniin. Kyseiset toimenpiteet, lupamaksuvarat mukaan luettuina, ovat uutta valtiontukea eivätkä SEUT-sopimuksen 108 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua voimassa olevaa valtiontukea
IV.2. TUEN SOVELTUVUUS SISÄMARKKINOILLE
(155)
Komissio katsoo, että SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 kohtaa ja 107 artiklan 3 kohdan a-d alakohtaa ei selkeästi sovelleta, eivätkä Tanskan viranomaiset tai TV2 ole esittäneet perusteluja sen osalta.
(156)
Siksi komissio arvioi, voitaisiinko SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohtaa soveltaa.
(157)
SEUT sopimuksen 106 artiklan 2 kohdan mukaan ”yrityksiin, jotka tuottavat yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja, sekä fiskaalisiin monopoleihin sovelletaan tämän sopimuksen määräyksiä ja varsinkin kilpailusääntöjä siltä osin kuin ne eivät oikeudellisesti tai tosiasiallisesti estä yrityksiä hoitamasta niille uskottuja erityistehtäviä. Kaupan kehitykseen ei saa vaikuttaa tavalla, joka olisi ristiriidassa unionin etujen kanssa.”
(158)
Toimenpiteen on täytettävä seuraavat ehdot, jotta siihen voidaan soveltaa kyseistä poikkeusta:
-
kyseessä on yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvä palvelu ja jäsenvaltio on määritellyt sen selvästi sellaiseksi,
-
jäsenvaltio on uskonut nimenomaan kyseessä olevan yrityksen tehtäväksi kyseisen palvelun tarjoamisen,
-
perussopimukseen sisältyvien kilpailusääntöjen soveltaminen estäisi yritykselle osoitetun erityistehtävän täyttämisen ja näistä säännöistä vapauttaminen ei vaikuta kaupan kehitykseen unionin etujen vastaisesti (”suhteellisuusperiaate”).
(159)
Yleisradiotoiminnasta vuonna 2001 annetussa komission tiedonannossa (56), jäljempänä ’yleisradiotoiminnasta annettu tiedonanto’, vahvistetaan ne menetelmät ja periaatteet, joilla komissio valvoo edellä mainittujen edellytysten täyttämistä.
IV.2.1 MÄÄRITELMÄ
(160)
Televisio- ja radiotoiminnasta annetun lain (vuoden 1994 versio (57)) mukaan TV2 on riippumaton laitos, jonka tarkoituksena on riippumattomien ohjelmatoimien avulla tarjota ja levittää kansallisia ja alueellisia televisio-ohjelmia. Tarjonnassa on pyrittävä laatuun, monipuolisuuteen ja monimuotoisuuteen. TV2:n alueellisten asemien ohjelmasuunnittelussa ensisijainen asema annetaan myös alueellisesti kiinnostaville ohjelmille. Julkinen yleisradiotoiminta määritellään yksityiskohtaisemmin TV2:n yhtiöjärjestyksessä, jossa todetaan, että TV2:n on tarjottava ohjelmia, jotka kattavat uutiset, yleisen tiedonvälityksen, opetuksen, taiteen ja viihteen Tanskan koko väestölle (58).
(161)
Komissio panee merkille, että tuomiossa (59) tuomioistuin otti kantaa julkiseen palveluun, joka TV2:n on lainmukaisesti tarjottava.
(162)
Ensimmäiseksi on muistutettava, että jäsenvaltioilla on laaja harkintavalta, kun ne määrittelevät sen, mitä ne pitävät yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvänä palveluna. Tämän johdosta komissio voi asettaa kyseenalaiseksi sen, miten jäsenvaltio on määritellyt kyseiset palvelut, ainoastaan silloin kun on kyse ilmeisestä virheestä (60).
(163)
Kuten yleisradiotoiminnasta annetun tiedonannon 33 kohdassa todetaan, jäsenvaltioiden tehtävänä on lisäksi määritellä yleisradioyhtiön julkisen palvelun tehtävä.
(164)
Tuomioistuin katsoi yleisradiotoimintaa koskevan yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun osalta, että jäsenvaltiot voivat oikeutetusti määritellä tällaisen palvelun niin, että se kattaa yleisluonteisen ohjelmiston lähettämisen. (61).
(165)
Jäsenvaltiot toteavat Amsterdamin pöytäkirjassa (62), että ”jäsenvaltioiden julkinen yleisradiotoiminta liittyy suoraan jokaisen yhteiskunnan demokraattisiin, yhteiskunnallisiin ja kulttuurisiin tarpeisiin samoin kuin tarpeeseen turvata viestinnän moniarvoisuus”. Ne viittaavat tällä suoraan käyttöön ottamiinsa julkisiin yleisradioyhtiöihin ja antoivat niille tehtäväksi yleisluontoisten television-ohjelmien lähettämisen kyseisten valtioiden koko väestön hyväksi.
(166)
Tuomioistuin totesi tuomiossaan, että jäsenvaltioiden toimivaltaa määritellä yleisradiotoimintaa koskevia yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja laajoin ja laadullisin kriteerein siten, että ne kattavat laajan ohjelmavalikoiman lähettämisen, ei voida kiistää. Kiistatonta on niin ikään jäsenvaltioiden mahdollisuutta käyttää kyseisten yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen rahoitukseen mainostuloja. (63).
(167)
Jäsenvaltion mahdollisuuteen määritellä yleisradiotoimintaa koskeva yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvä palvelu laajasti siten, että se kattaa yleisluonteisen ohjelmiston lähettämisen, ei vaikuta se, että julkisen yleisradiopalvelun tarjoaja harjoittaa myös kaupallista toimintaa, kuten mainosajan myyntiä. Julkisen palvelun tehtävän määrittelyä koskevaa kysymystä ei pidä sekoittaa kysymykseen näiden palvelujen rahoitusjärjestelyistä (64).
(168)
Tuomioistuin teki myös selväksi, että komission ei pidä vertailla TV2:n ja kaupallisten kanavien ohjelmatarjontaa. Se, että yleisradiotoimintaa koskevan yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun määritelmä olisi riippuvainen kaupallisten tv-kanavien ohjelmatarjonnan laajuudesta, johtaisi siihen, että jäsenvaltioilta vietäisiin niillä oleva toimivalta määrittää julkiset palvelut. Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun määritelmä olisi tällöin täysin riippuvainen kaupallisista toimijoista ja niiden päätöksistä lähettää tai olla lähettämättä tiettyjä ohjelmia.
(169)
Tuomioistuin (65) myös vahvisti, että kaupallisten kanavien velvoitteita ei voida verrata TV2:lle asetettuihin julkisen palvelun velvoitteisiin. Näillä viimeksi mainituilla velvoitteilla pyritään tarjoamaan kaikille tanskalaisille vaihtelevaa ohjelmistoa, joka täyttää laatua, monipuolisuutta ja monimuotoisuutta koskevat edellytykset. Nämä edellytykset sääntelevät TV2:n televisiotoimintaa kokonaisuudessaan tiukemmin kuin ne vähimmäisedellytykset, joita Tanskan lainsäädännössä asetetaan lähetysluvan myöntämisen edellytykseksi.
(170)
Tuomioistuin katsoi (66) siksi, että ”Tanskan viranomaisten käyttämä määritelmä on kieltämättä laaja-alainen, koska sen pääasiallisesti laadullisesta luonteesta johtuen siinä jätetään yleisradioyhtiölle vapaus päättää ohjelmatarjontansa sisällöstä. Tämän määritelmän ei kuitenkaan voida väittää olevan epätäsmällinen. Päinvastoin, TV2:n tehtävä on täysin selvä ja täsmällinen: sen on tarjottava kaikille tanskalaisille laatuun, monipuolisuuteen ja moninaisuuteen pyrkivä vaihteleva televisio-ohjelmisto”.
(171)
Edellä esitetyn perusteella ja ottaen huomioon televisiotoiminnan erityisluonteen komissio katsoo, että ”laaja-alainen” määritelmä, jonka mukaan tietyn tv-yhtiön tehtäväksi uskotaan monipuolisen ja vaihtelevan ohjelmiston tarjoaminen tehtävänantonsa mukaisesti, voidaan katsoa pöytäkirjan tulkitsevien määräysten mukaan SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdan nojalla oikeutetuksi. Tällainen määritelmä on yhdenmukainen yhteiskunnan demokraattisten, sosiaalisten ja kulttuuristen tarpeiden täyttämistä koskevan tavoitteen kanssa ja säilyttää moniarvoisuuden, mukaan luettuna kulttuurinen ja kielellinen monimuotoisuus.
(172)
Komissio katsoo siksi edellä esitetyn perusteella, että TV2:n tarjoaman julkisen palvelun määritelmä voidaan hyväksyä.
(173)
Käsiteltävänä olevassa asiassa komissio toteaa, että TV2 pitää yllä Internet-sivustoa osana julkisen palvelun tehtäväänsä. Kyseisellä Internet-sivustolla käyttäjille tiedotetaan TV2:n julkisen palvelun tv-ohjelmista. Komissio katsoo, että TV2:n sivustoista se sivusto, jolla yksinomaan tiedotetaan käyttäjille TV2:n julkisen palvelun tv-ohjelmista, on osa TV2:n julkisen palvelun tehtävää. Tämän vuoksi kyseisen sivuston ylläpitämiseen osana julkisen palvelun tehtävää ei liity ilmeistä virhettä. Lisäksi TV2:lla on myös kaupallinen Internet-sivusto, jolla on muun muassa pelejä. TV2:n kaupallista Internet-palvelua on pidettävä puhtaasti kaupallisena toimintana, koska se tarjoaa kysynnän perusteella interaktiivisia tuotteita, esimerkiksi pelejä ja verkkojutteluryhmiä, jotka eivät eroa vastaavista kaupallisista tuotteista. Nämä viimeksi mainitut toimet jäävät TV2:n julkisen palvelun tehtävän ulkopuolelle.
IV.2.2 TEHTÄVÄNANTO
(174)
Jotta julkisen palvelun tehtävään voitaisiin soveltaa SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdassa määrättyä poikkeusta, se on osoitettava TV2:lle virallisesti lainsäädännössä. Komissio panee merkille, että televisio- ja radiotoiminnasta annetulla lailla (67) julkisen palvelun televisiotoiminta on muodollisesti annettu TV2:n tehtäväksi. Komissio panee myös merkille tuomion, jossa tuomioistuin toteaa, että ”on selvää, että TV2:lle on annettu tällainen [julkisen palvelun] tehtävä” (68).
(175)
Koska lainsäädännössä ei määritellä tarpeeksi selkeästi, millaisia muita palveluita voidaan suorittaa julkisen palvelun tehtävänä, on tarpeen esittää ennakolta muodollisena tehtävänantona ne lisätehtävät, jotka TV2:n halutaan tekevän osana julkisen palvelun toimintaa. Komissio panee merkille, että vuosina 1995-2002 TV2 ei suorittanut muita tällaisia palveluita julkisen palvelun tv-toimintansa lisäksi. Muun muassa pelejä sisältävä Internet-sivusto on näin ollen kaupallinen palvelu, mutta Internet-sivuston, jolla yksinomaan tiedotetaan käyttäjille TV2:n julkisen palvelun tv-ohjelmista, voidaan katsoa olevan osa julkisen palvelun tv-tehtävää, eikä sitä voida erottaa tv-toiminnasta. Komissio päättelee sen vuoksi, että julkisen palvelun tehtävä oli vuosina 1995-2002 osoitettu asianmukaisella tavalla TV2:lle.
(176)
Kuten yleisradiotoiminnasta annetun tiedonannon 41-43 kohdassa todetaan, ei kuitenkaan riitä, että julkisen palvelun tehtävä on muodollisesti osoitettu tv-yhtiölle, vaan se on myös toteutettava tehtävänannon vahvistavassa lainsäädäntötoimessa tarkoitetulla tavalla. Koska komissio ei pysty arvioimaan mahdollisten laatuperusteiden täyttymistä, olisi toivottavaa, että laatuperusteita olisi valvomassa tarkoituksenmukainen viranomainen. Jäsenvaltion tehtävänä on valita tapa, jolla se voi varmistaa tehokkaan valvonnan, edellyttäen, että asianomainen viranomainen on riippumaton yrityksestä, jolle tehtävä on annettu.
(177)
Komissio panee tässä yhteydessä merkille, että tilintarkastusviraston (Rigsrevisionen) erityistarkastuksessa vuonna 2000 arvioitiin TV2:n julkisen palvelun tehtävän sisältöä ja luonnetta sekä velvoitteiden käytännön toteutusta. Kyseisessä tutkimuksessa ei havaittu puutteita siinä, miten TV2 on täyttänyt julkisen palvelun velvoitteensa Vuosina 2001-2002 toimi lisäksi julkisen palvelun neuvosto (Public Service Råd), jonka tehtävänä oli varmistaa, että TV2 noudatti julkisen palvelun velvoitteitaan, vaikka neuvosto ei lyhyen olemassaolonsa aikana koskaan julkaissutkaan minkäänlaista raporttia. Komissio ei ole myöskään havainnut merkkejä siitä, että TV2 ei täyttäisi velvoitteitaan tai toimisi tavalla, jonka vuoksi yhtiön toimintaa ei enää voitaisi pitää SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuna yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvänä palveluna.
(178)
Julkisen palvelun televisiotoiminnan varainhoidon valvonnan osalta komissio panee merkille, että tilintarkastusvirasto on tarkastanut TV2:n tilinpäätöksen koko tutkimusajanjakson ajan. Tarkastuksen kohteena oli tilinpäätös ja hallinto, vaikka tilintarkastusvirastolla ei ole ollut valtuuksia estää TV2:lle maksettavaa ylisuurta korvausta julkisen palvelun kustannuksista.
(179)
Komissiolla on kuitenkin valtuudet arvioida, onko kyse liiallisesta korvauksesta. Komissio panee merkille, että Tanska on saattanut avoimuusdirektiivin osaksi kansallista lainsäädäntöään. Komissio on myös saanut Tanskan viranomaisilta tarpeeksi tietoja pystyäkseen arvioimaan, ylittääkö julkinen rahoitus julkisen palvelun tehtävästä aiheutuvat lisäkustannukset.
IV.2.3 SUHTEELLISUUSPERIAATE
(180)
Tuomion ja yleisradiotoiminnasta annetun tiedonannon perusteella komission arvioitava on toimenpiteen oikeasuhteisuutta kahdesta eri näkökulmasta.
(181)
Sen on ensinnäkin laskettava TV2:lle osoitetun julkisen palvelun tehtävän nettokustannukset ja tarkasteltava, onko tehtävästä maksettu liian suurta korvausta.
(182)
Toiseksi komission on analysoitava TV2:n toimintaa mainosmarkkinoilla. Yleisradiotoiminnasta annetun tiedonannon mukaan julkinen yleisradioyhtiö saattaa todellakin alentaa mainoshintoja tai ryhtyä muihin julkisen palvelun tehtävään kuulumattomiin toimiin vähentääkseen kilpailijoiden tuloja, jos sen alhaisemmat tulot katetaan valtiontuella. Komissio katsoo, että jos julkinen yleisradioyhtiö käyttää muissa kuin julkisen palvelun tehtävään kuuluvassa toiminnassa hintoja, jotka ovat alhaisemmat kuin se tarvitsee kattaakseen yksin toiminnasta aiheutuvat kustannukset, jotka tehokkaasti toimivan kaupallisen yhtiön olisi samanlaisessa tilanteessa saatava takaisin, tämä viittaa siihen, että julkisen palvelun velvoitteista saadut korvaukset ovat liian suuret.
1. Valtiontuen määrä ja liiallisen korvauksen arviointi
(183)
Avoimuusdirektiivin (69) mukaan jäsenvaltioilla on oltava erillinen kirjanpito julkisen palvelun ja muun kuin julkisen palvelun toiminnoille. Tulot ja menot on esitettävä asianmukaisesti soveltaen johdonmukaisesti ja objektiivisesti perusteltuja kustannuslaskennan periaatteita.
(184)
Komissio katsoo, että erillisen kirjanpidon soveltaminen ei ole välttämättä helppoa tai edes mahdollista menopuolella, koska erilaisilla toiminnoilla on sama tuotantopanos. Tällä alalla jäsenvaltiot voivat katsoa, että yleisen palvelun tehtävä kattaa yleisradioyhtiön koko ohjelmiston, ja sallia samalla kaupallisen toiminnan (70).
(185)
Tässä päätöksessä komission on ensin määritettävä TV2:n harjoittaman yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun kustannukset.
(186)
Koska TV2 harjoittaa myös kaupallista toimintaa, sen on pidettävä erillistä kirjanpitoa eri toiminnoistaan. Vuodesta 2001 lähtien TV2:lla on ollut lakisääteinen velvoite pitää erillistä kirjanpitoa julkisen palvelun toiminnastaan ja kaupallisesta toiminnastaan.
(187)
Komission on nettokustannuksia laskiessaan vähennettävä julkisen palvelun toiminnan bruttokustannuksista tämän julkisen toiminnan kaupallisesta hyödyntämisestä saatu koko nettotuotto. Tanskan viranomaiset ovat esittäneet yleisradiotoiminnasta annetun tiedonannon 56 kohdassa esitetyn menetelmän mukaisesti lasketut luvut TV2:n kaupallisen toiminnan ja julkisen palvelun toiminnan tuloksesta. Luvut osoittavat, että suurimmassa osassa TV2:n kaupallisesta toiminnasta tuotantopanos on sama kuin julkisen palvelun toiminnassa. Tämän vuoksi ei ole voitu mielekkäällä tavalla osoittaa, mitkä ovat pelkästään kaupallisen toiminnan kustannukset. Tällaisessa tapauksessa komissio vähentää kaupallisesta toiminnasta saadut nettotulot päästäkseen julkisen palvelun toiminnan nettokustannuksiin. Ainoastaan kaupalliset Internet-toiminnot voidaan erottaa julkisen palvelun toiminnasta. Vuodesta 1997 lähtien kaupalliset Internet-toiminnot ovat tuottaneet TV2:lle tappiota […] (71) miljoonaa Tanskan kruunua.
(188)
Sen jälkeen komissio on vähentänyt julkisen palvelun toiminnan bruttokustannuksista julkisen palvelun toiminnasta saadut tulot (mainostulot ja muut kaupallisen toiminnan tulot), jotta erotukseksi saataisiin julkisen palvelun nettokustannukset. Valtion käteisrahoitus on tämän jälkeen vähennetty julkisen palvelun nettokustannuksista. Laskelma esitetään jäljempänä olevassa taulukossa.
(189)
On syytä panna merkille, että huolimatta komission lukuisista pyynnöistä saada vuosien 1995-1996 mainostulojen tarkka määrä, Tanskan viranomaiset ja TV2 eivät ole pystyneet tarjoamaan selkeitä ja yksiselitteisiä lukuja.
(190)
Tanskan viranomaiset totesivat 26 päivänä kesäkuuta 2009 päivätyssä vastauksessaan, että ne eivät pystyneet vahvistamaan, että TV2:n TV2-rahastolta saamat mainostulot olivat 400,1 miljoonaa Tanskan kruunua vuonna 1995 ja 337,7 miljoonaa Tanskan kruunua vuonna 1996.
(191)
TV2 totesi vastauksessaan, että i) TV2-rahasto sai vuosina 1995-1996 ensimmäiseksi varoja TV2 Reklamelta (824 miljoonaa ja 904,5 miljoonaa Tanskan kruunua) ja toiseksi lupamaksuja valtiolta (330,3 miljoonaa ja 356,3 miljoonaa Tanskan kruunua) ja että ii) TV2-rahasto ohjasi TV2:lle 730,4 miljoonaa Tanskan kruunua vuonna 1995 ja 694 miljoonaa vuonna 1996 ja vastaavasi TV2:n aluetoimituksille 269,6 miljoonaa ja 275 miljoonaa. Näiden TV2-rahastolle ohjattujen määrien tarkoituksena oli kattaa TV2:n ja sen aluetoimitusten rahoitustarpeet.
(192)
Lisäksi Tanskan viranomaiset vahvistivat 26 päivänä kesäkuuta 2009, 17 päivänä marraskuuta 2010 ja 30 päivänä marraskuuta 2010 antamissaan vastauksissa TV2:n perustelut, joiden mukaan TV2:n aluetoimituksia jouduttaisiin ilman muita kaupallisia tuloja rahoittamaan tosiasiallisesti kokonaan lupamaksuilla ja siksi kaikki vuosittain TV2:n aluetoimituksille ohjatut summat voisivat olla peräisin vain TV2-rahastolle ohjatuista lupamaksutuloista. Tämä tarkoittaa, että TV2-rahastolle ohjattujen lupamaksutulojen voidaan katsoa vastaavan lupamaksun enimmäismäärää, joka ohjattiin kaikkina kyseessä olevina vuosina TV2-rahastolle sen jälkeen, kun siitä oli vähennetty kaikki TV2:n aluetoimituksille ohjatut määrät. Tanskan viranomaiset ja TV2 myös katsovat tämän tarkoittavan, että suuri osa TV2-rahastosta TV2:lle vuosina 1995-1996 ohjatusta rahoituksesta oli nettomainostuloa. Tällainen perustelu tarkoittaa Tanskan viranomaisten mukaan, että vuonna 1995 TV2 sai 60,7 miljoonaa Tanskan kruunua lupamaksuina (alueille ohjattujen varojen vähentämisen jälkeen jäljellä oleva osa) ja 669,7 miljoonaa mainostuloina (jäljellä oleva osa) ja vuonna 1996 81,3 miljoonaa lupamaksuina ja 612,7 miljoonaa mainostuloina.
(193)
Komissio ei ole vakuuttunut TV2:n ja Tanskan viranomaisten perusteluista vuosien 1995-1996 mainostulojen määrästä. Komissio panee erityisesti merkille, että TV2-rahastossa ei ollut erillistä kirjanpitoa mainostuloille ja lupamaksuille, ja siksi kaikki nämä tulot sekoittuivat. Komissio pitää valitettavana, että Tanskan viranomaiset eivät ole tarjonneet selkeitä ja yksiselitteisiä lukuja vuosien 1995-1996 mainostulojen määrästä. Komissio katsoo kuitenkin, että käsiteltävänä olevassa tapauksessa tätä asiaa ei ole tarpeen selvittää enempää. Kyseessä ei ole merkittävä ongelma, koska - kuten aiemmin on jo mainittu - komissio katsoo, että vuosien 1995-1996 mainostulot ovat valtion varoja ja että joka tapauksessa ne on vähennettävä julkisen palvelun bruttokustannuksista. Siksi jäljempänä olevassa taulukossa TV2-rahastosta vuosina 1995-1996 ohjatut mainostulot mainitaan samalla rivillä kuin lupamaksut.
(194)
On myös syytä panna merkille, että komissio on sisällyttänyt vuosiin 1997-2002 lupamaksut, jotka ohjattiin TV2:n aluetoimituksille TV2:n kautta. Komissio katsoo, että koska TV2 vastaanotti nämä summat ja ohjasi ne sitten aluetoimituksille, ne on otettava laskelmissa huomioon sekä tuloina että menoina. Tämä tarkoittaa, että ne eivät vaikuta jäljempänä esitettyihin komission laskelmiin.
(195)
TV2:n digitalisointiin saama pääoma esitetään vuonna 1997 tulona. Kun investointi toteutui, vastaavat vähennykset on otettu huomioon kustannuksina. Digitalisointikustannukset ovat todellakin julkisen palvelun kustannuksia. Jotta samoja kustannuksia ei laskettaisi kahteen kertaan, investointiin käytetty pääomaosuus on vähennetty julkisen palvelun toiminnan bruttokustannuksista. Vaikka TV2 on arvostellut tätä menettelyä, komissio katsoo, että valtion korvauksien laskemista koskevan johdonmukaisen käytännön mukaisesti valtiolta tai julkiselta rahastolta saadut tulot on otettava huomioon sen vuoden aikana, jolloin ne on myönnetty, eikä sinä vuonna, jolloin ne käytetään tai kulutetaan.
Taulukko 1
Julkisesta palvelusta aiheutuneet kustannukset ja korvaustoimenpiteet vuosina 1995-2002 tilinpäätösten perusteella
(miljoonaa Tanskan kruunua)
Vuosi
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
Yhteensä
Julkisen palvelun bruttokustannukset
- 755,8
- 856,2
-1 415,2
-1 475,3
-1 439,1
-1 531,6
-1 518,5
-1 604,1
-10 595,8
Digitalisointiin tehdyt investoinnit
0
0
0
0
-10,3
-4
-56,7
-23,9
-94,9
TV2:n mainonnasta suoraan saamat nettotulot
0
0
1 091,9
1 118,4
1 014,4
1 089,9
1 006,8
1 028,3
6 349,7
Muut tulot
83,2
121,6
97,3
76,3
50,9
65,4
58
73,8
626,5
Julkisen palvelun nettokustannukset
- 672,6
- 734,6
- 226,0
- 280,6
- 384,1
- 380,3
- 510,4
- 525,9
-3 714,5
Lupamaksut ja TV2-rahastolta vuosina 1995-1996 mainonnasta saadut nettotulot
730,4
694
328,5
357,5
414,6
449,2
537,3
556,2
4 067,7
Siirto radiorahaston lakkauttamisen jälkeen
0
0
8
10
15
25
0
0
58
Siirto TV2-rahaston lakkauttamisen jälkeen
0
0
217
0
0
0
0
0
217
Yhteensä i) edellä mainitut lupamaksut ja TV2-rahastolta ja radiorahastolta saadut tulot ja ii) julkisen palvelun nettokustannukset
57,8
-40,6
327,5
86,9
45,5
93,9
26,9
30,3
628,2
Lähde: TV2:n vuotuinen tuloslaskelma
(196)
Kuten taulukosta nähdään, yhtiön saama rahoitus ylittää kustannukset 628,2 miljoonalla Tanskan kruunulla (84,3 miljoonaa euroa).
(197)
Komissio panee merkille, että TvDanmarkin mukaan myös muut TV2:ta suosivat toimenpiteet, kuten vapautus veron- ja koronmaksusta sekä valtakunnallisen lähetystaajuuden antaminen käyttöön edullisin ehdoin, on otettava huomioon liiallisen korvauksen määrää arvioitaessa. Nämä edut esitetään taulukossa 2:
Taulukko 2
Verovapautuksesta, korkovapautuksesta ja lähetystaajuudesta saatu arvioitu etu
Miljoonaa Tanskan kruunua
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
Yhteensä
Vapautus yhtiöverosta
19,7
-13,8
54,6
30,1
16,7
29,7
18,5
3,9
159,4
Perustamislainan korot
44,5
39,2
36,9
41,3
37,5
45,1
51,7
45,6
341,8
Käyttöpääomalainan valtiontakaus
2,4
2,1
1,7
1,4
1,0
0,7
0,4
0,1
9,8
Lähetystaajuusmaksu (72)
2,3
7,9
12,6
21,4
26,0
70,2
Yhteensä
66,6
27,5
95,5
80,7
67,8
96,9
96,6
49,6
581,2
(198)
Komissio on samaa mieltä siitä, että nämä toimenpiteet on otettava huomioon. Niitä ei kuitenkaan pidä sisällyttää taulukossa 1 esitettyyn liiallisen korvauksen laskentaan. RAI-televisioyhtiöitä koskevassa komission päätöksessä (73) omaksutun kannan mukaisesti näitä lisäetuja voidaan pitää korvauskustannuksina, jotka olisi muuten pitänyt rahoittaa. Arvioitaessa, onko julkisen palvelun tehtävästä aiheutuvien kustannusten julkinen rahoitus oikeasuhteista, näitä lisäetuja ei tule laskea mukaan, sillä jos nämä kustannukset olisivat tulleet TV2:n maksettaviksi, sille osoitetun julkisen palvelun aloituskustannukset olisivat vastaavasti nousseet. Nettotulokseen tämä ei olisi vaikuttanut. On kuitenkin varmistettava, että kyseiset edut hyödyttävät ainoastaan julkisen palvelun tehtävää eivätkä kaupallista toimintaa. Tätä kysymystä käsitellään jäljempänä 235-237 kappaleessa.
(199)
Tanskan viranomaiset ja TV2 esittivät eri perusteluita tälle liialliselle korvaukselle, jonka määrä esitettiin 196 kappaleessa. Tuomioistuimen tuomion perusteella komission pitäisi erityisesti arvioida, oliko liiallinen korvaus itse asiassa tarpeen, jotta TV2 pystyi täyttämään julkisen palvelun tehtävänsä.
(200)
Tämän osalta olisi ensiksi pantava merkille, että Amsterdamin pöytäkirjassa (74) on korostettu yleisradioalan erityisominaisuuksia verrattuna muihin yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviin palveluihin, koska ”jäsenvaltioiden julkinen yleisradiotoiminta liittyy suoraan jokaisen yhteiskunnan demokraattisiin, yhteiskunnallisiin ja kulttuurisiin tarpeisiin samoin kuin tarpeeseen turvata viestinnän moniarvoisuus”. Nämä erityisominaisuudet on otettava huomioon, kun komissio arvioi toimenpiteiden soveltuvuutta sisämarkkinoille tässä päätöksessä.
(201)
Komissio on lisäksi edellisissä päätöksissään hyväksynyt, että tietty pääomarakenne on perusteltua yleisradioyhtiöiden julkisen palvelun säilyttämiseksi. Esimerkiksi Itävallan yleisradiota koskevassa asiassa (75) komissio totesi, että perustamissopimuksen 86 artiklan 2 kohdan, sellaisena kuin se tulkitaan Amsterdamin pöytäkirjalla, nojalla jäsenvaltiot voivat periaatteessa tarjota niin paljon julkista rahoitusta julkisille yleisradioyhtiöille kuin on tarpeen julkisen palvelun suorituksen takaamiseksi. Se koskee yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen suorittamiskustannusten lisäksi myös omaa pääomaa.
(202)
Tuomioistuin totesi tuomiossaan (76) seuraavaa: ”komissio ei voi tukeutua valvonnan väitettyyn puuttumiseen määrätäkseen kokonaisuudessaan takaisin perittäväksi määrän, jonka Tanskan kuningaskunta on väittänyt muodostavan julkiselle palvelulle tarpeellisen varannon, koska tämän varannon perustamista tutkinnan kohteena olevan ajanjakson aikana ohjanneiden oikeudellisten ja taloudellisten olosuhteiden perusteellinen tutkinta oli täysin mahdollinen, kun otetaan huomioon komission käytettävissä olleet tiedot, ja koska tällaisen tutkinnan puuttuessa ei voitu pätevästi ratkaista kysymystä siitä, oliko kyseinen varanto kokonaan tai ainakin osittain todella tarpeen julkisen palvelun kannalta”.
(203)
Tuomioistuin lisäsi (77), että puhtaasti muodollisilla edellytyksillä, kuten velvoitteella, että varantojen on oltava erityisiä tai avoimia, ei voida perustella takaisinperintää. Se, ettei TV2:lla käytännössä ollut koskaan tarvetta käyttää varantojaan, ei tue näkemystä siitä, että kyseiset varannot olisi katsottava epäsuhteisiksi julkisen palvelun tarjoamista koskeviin rahoitustarpeisiin nähden (78).
(204)
Komission on siksi arvioitava kaikki tekijät, joita Tanskan viranomaiset käyttivät määrittääkseen TV2:lle vuosina 1995-2002 myönnetyn korvauksen ja päättääkseen varantojen vahvistamisesta. Sen osalta menettely, jonka mukaan lupamaksu asetettiin, on arvioitu edellä 105 kappaleessa ja sitä seuraavissa kappaleissa.
(205)
Niiden tekijöiden osalta, jotka saivat Tanskan viranomaiset vahvistamaan varantoa TV2:n julkisen palvelun tehtävien täyttämiseksi, seuraavat Tanskan viranomaisten toimittamat tekijät on otettava huomioon.
(206)
Kun TV2 perustettiin vuonna 1988, pääomaa ei lisätty. TV2:n toimia rahoitettiin ainoastaan myöntämällä 510,8 miljoonan Tanskan kruunun perustamislaina, jonka avulla oli mahdollista ostaa TV2:n tuotantolaitteita, rakennuksia jne. TV2 oli siten heikosti pääomitettu, koska sitä pääomitettiin epätavallisen suurilla lainoilla ja epätavallisen vähäisellä omalla pääomalla. TV2 joutui siksi pian talousvaikeuksiin.
(207)
Valtion tilintarkastusviraston (Rigsrevisionen), joka on Tanskan parlamentin alainen riippumaton elin, on tehtävä sekä tilintarkastus että hallinnollinen tarkastus. Se totesi vuonna 1995, että huomattava osuus TV2:n taloudellisista ongelmista voisi johtua siitä, että yhtiö on perustettu ilman pääoman lisäämistä (79). Valtion tilintarkastusvirasto suositteli pääasiassa, että valtion pitäisi lisätä TV2:n pääomaa noin 530 miljoonaa Tanskan kruunua muuntamalla perustamislainoja. Siten TV2 saisi noin 350 miljoonan Tanskan kruunun pääoman ja noin 50 prosentin vakavaraisuussuhdeluvun. Suositeltu noin 50 prosentin vakavaraisuussuhdeluku vastasi yksityisomistuksessa olevien yhtiöiden kuten TV2 Norgen (Norja) ja TV4:n (Ruotsi) tasoa.
(208)
Tämän kertomuksen perusteella valtion tilintarkastajat - Tanskan parlamentin jäsenet, jotka on nimitetty vastaamaan kriittisistä tilinpäätöksistä, muun muassa valtion omistamien yritysten tilinpäätöksestä - pyysivät valtiovarainministeriltä lausuntoa kysymykseen, pitäisikö TV2:n pääomaa lisätä. Valtiovarainministeri totesi elokuussa 1995 antamassaan lausunnossa, joka oli laadittu vastauksena tilintarkastusviraston ehdotukseen, että TV2:n pitäisi saada pääomaa. Lausunnon mukaan sekä uusien yritysten perustamisessa että olemassa olevien valtion omistamien yritysten muuntamisessa on taattava, että yrityksellä on riittävä pääomarakenne. Samaan aikaan on kuitenkin myös taattava, että valtio ei korota pääomaa liikaa, koska ensinnäkin se merkitsee tarpeetonta kulua valtiolle ja toisekseen antaa yritykselle kohtuuttoman kilpailuedun. On siis taattava, että yritystä ei ali- eikä ylipääomiteta. Tanskan valtio katsoi tällä perusteella, että TV2:n pääomaa pitäisi lisätä. Päätettiin kuitenkin, että valtio ei maksaisi koko pääomaa kerralla. Sen sijaan TV2 lisäisi itse tarvittavaa pääomaa saatavilla voittovaroilla.
(209)
Omaa pääomaa koskeva velvoite otettiin huomioon TV2:n vuoden 1997 yhtiöjärjestyksessä. Vuodesta 1997 alkaen TV2:n yhtiöjärjestyksessä on selkeästi todettu, että vuodesta 2001 alkaen TV2:n vapaa oma pääoma on vähintään 200 miljoonaa Tanskan kruunua ja että tätä määrää käytettäisiin korvaamaan yleisradioyhtiön toimintatappioita (80). Elokuun 18 päivänä 1997 annetussa määräyksessä todettiin, että mahdollisten toimintatappioiden rahoitusta varten TV2:n vapaa oma pääoma - eli oma pääoma miinus varaukset ja muut sidotut varat - on vähintään 200 miljoonaa Tanskan kruunua vuoden 2000 lopussa. Vapaata omaa pääomaa lisätään, jotta se on vähintään 50 miljoonaa Tanskan kruunua vuoden 1998 lopussa ja vähintään 100 miljoonaa Tanskan kruunua vuoden 1999 lopussa. Vuodesta 2001 alkaen vapaan oman pääoman on oltava vähintään 200 miljoonaa Tanskan kruunua viimeisimmän tilinpäätöksen mukaan. Jos oman pääoman odotetaan laskevan alle mainittujen määrien, asiasta on ilmoitettava kulttuuriministerille. Kulttuuriministeri voi tilintarkastusvirastoa (Rigrevisionen) kuultuaan hyväksyä erityistapauksissa alemman pääoman, johon hän voi soveltaa erityisehtoja.
(210)
Ministerin vuonna 1997 antama määräys rajoittamattomasta vähimmäispääomasta julkaistiin Tanskan virallisessa lehdessä (Lovtidende). Lisäksi vuodesta 1998 alkaen pääoman lisääminen yhtiöjärjestyksen mukaisesti mainittiin erityisesti TV2:n julkaistussa vuositilinpäätöksessä.
(211)
Tanskan viranomaisten mukaan työjärjestyksen mukaisen 200 miljoonan Tanskan kruunun vähimmäispääomavaatimuksen noudattamatta jättäminen merkitsisi TV2:n sijoittamista valtion hallintoon.
(212)
Komissio katsoo, että on olennaisen tärkeää määritellä, oliko korvauksen avulla aikaansaatu pääomarakenne todella tarpeellinen TV2:n julkisen palvelun tehtävän suorittamiselle, ja jos oli, missä määrin.
(213)
Otettuaan huomioon edellä mainitut tekijät, jotka selittävät menettelyä, ja syyt, jotka johtivat TV2:n varantojen lisäämiseen omana pääomana, ja tuomioistuimen tuomion perusteella komissio katsoo, että varannon lisääminen oli todella tarpeen TV2:n julkisen palvelun tehtävien täyttämiseksi.
(214)
Komissio kuitenkin pohtii, oliko koko varantojen määrä todella perusteltua ja tarpeen, eli oliko koko vuoden 2002 lopussa aikaansaatu oman pääoman määrä todella tarpeen TV2:n julkisen palvelun tehtävien täyttämiseksi.
(215)
Komissio katsoo, että oman pääoman määrä, joka voitaisiin katsoa oikeasuhteiseksi ja tarpeelliseksi julkisen palvelun tarjoamisen takaamiseksi, riippuu kuhunkin yksittäiseen tapaukseen liittyvistä tosiseikoista ja oikeudellisesta kehyksestä.
(216)
Komission hallussa olevat TV2:n pääomarakennetta koskevat tiedot esitetään seuraavassa taulukossa:
Milj. Tanskan kruunua
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
Käyttötarkoitukseen sidottu pääoma (digitalisointi)
167,0
167,0
156,7
152,6
96,6
72
Käyttötarkoitukseen sitomaton pääoma
-97,8
- 138,4
22,1
110,7
173,3
270,3
418,7
478,5
Pääoma yhteensä
-97,8
- 138,4
189,1
277,7
330,0
422,9
515,3
550,5
Vastattavaa yhteensä
770,3
746,9
1 244,7
1 363,3
1 311,8
1 423,0
1 409,5
1 409,1
Vakavaraisuus-suhdeluku (81)
-13
-19
2
8
13
19
30
34
(217)
TV2:n pääoma oli 550,5 miljoonaa Tanskan kruunua 31 päivänä joulukuuta 2002, mukaan luettuna 72 miljoonan Tanskan kruunun käyttötarkoitukseen sidottu pääoma (digitalisointi). Tämä vastaa 34 prosentin vakavaraisuussuhdelukua. Käyttötarkoituksiin sitomattoman pääoman määrä vuoden 2002 lopussa oli 478,5 miljoonaa Tanskan kruunua.
(218)
Komissio panee ensimmäiseksi merkille, että osa pääomasta ei ollut käyttötarkoituksiin sitomatonta. TV2:n vuoden 1997 tilinpäätöksen (82) mukaan viestintäneuvosto (Medieforliget) oli päättänyt, että TV2:n oli digitalisoitava tuotantolaitteistonsa ennen vuoden 2000 loppua. Sekä TV2:n että paikallisasemien digitalisointiin osoitettiin 300 miljoonaa Tanskan kruunua. Vuonna 1997 TV2:lle siirrettiin 167 miljoonaa Tanskan kruunua tätä varten. Komissio katsoo, että määrä oli tarpeellinen TV2:n julkisen palvelun tarpeita varten. Vaikka 1 päivänä tammikuuta 2003 lopulta vapautettiin varat, joita ei ollut sijoitettu digitalisointiin (eli varannon 72 miljoonaa kruunua), tämä ei aseta päätelmää kyseenalaiseksi, koska tutkimusajanjakson aikana nämä summat olisi selkeästi osoitettu TV2:n kirjanpidossa käyttötarkoitukseen sidotuksi pääomaksi, niitä voitiin käyttää vain digitalisointitarkoituksiin. Lisäksi se, ettei TV2:lla ollut tarvetta käyttää varantojaan vuonna 1999, ei merkitse sitä, kuten tuomioistuin tuomiossaan totesi, että näitä varantoja olisi pidettävä suhteettomina kyseisen kanavan julkisen palvelun tarpeisiin nähden (83).
(219)
On myös syytä panna merkille, että TV2:n pääoma oli negatiivinen lähes 156 miljoonaa Tanskan kruunua 31 päivään joulukuuta asti (eli tätä päätöstä koskevan jakson alussa). TV2:lla oli vuosina 1995-1996 negatiivinen vakavaraisuussuhdeluku ja negatiivinen pääoma, mikä selittää, miksi pääoma vuoden 2002 lopussa on vähäisempi kuin saatu korvaus. Vasta vuoden 2000 lopussa TV2:n käyttötarkoitukseen sitomaton pääoma ylitti vaaditun 200 miljoonan Tanskan kruunun vähimmäispääomavaatimuksen.
(220)
Osoittaakseen, että TV2:n pääoman määrä oli perusteltu, Tanskan viranomaiset toimittivat 18 päivänä marraskuuta 2002 päivätyn PriceWaterhouseCoopersin laatiman lausunnon. Tässä lausunnossa todetaan, että TV2:n vakavaraisuussuhdeluku oli tutkimusajanjakson lopussa alhaisempi kuin sellaisten pohjoismaalaisten yleisradioyhtiöiden, joita voidaan verrata TV2:een koon, toimien, rakenteen ja markkinoiden osalta. TV2:n vakavaraisuussuhdeluku oli esimerkiksi alhaisempi kuin TV2 Norgen (36 prosenttia) ja huomattavasti alhaisempi kuin Ruotsin TV4:n, jonka vakavaraisuussuhdeluku oli 65 prosenttia eli miltei kaksi kertaa suurempi kuin TV2:n. Lausunnon mukaan TV2:n vakavaraisuussuhdeluku oli alhaisempi kuin siihen verrattavissa olevien yhtiöiden, eikä sitä siksi voida katsoa liialliseksi. Lausunnossa todetaan myös, ettei ole mitään syytä uskoa, että vastaavien yleisradioyhtiöiden pääomarakennetta ei ole paranneltu. PricewaterhouseCoopers totesi myös, että alle 30 prosentin vakavaraisuussuhdeluku olisi ajan myötä epätavallinen ja tekisi yhtiöstä alttiin tulojen vaihtelulle.
(221)
Tätä vertailua muihin toimijoihin olisi käytettävä varoen, koska näillä toimijoilla ei ole samoja julkisen palvelun tehtäviä kuin TV2:lla, niitä ei rahoiteta samalla tavalla, eikä niillä ole samaa oikeudellista asemaa. Lausunnossa esitetään kuitenkin yksi näkemys, ja se voidaan ottaa huomioon muiden tekijöiden ohella.
(222)
Komissio paneekin tämän osalta merkille, että Tanskan viranomaiset toimittivat tietoja, jotka osoittavat, että tämän tutkimuksen kattaman ajan viimeisellä jaksolla ne aikoivat muuttaa TV2:n oikeudellista asemaa, muuttaa TV2:n osakeyhtiöksi ja yksityistää sen. TV2:n yhtiöittämisprosessin osana analysoitiin myös, miten lupamaksurahoitus voitaisiin asteittain lopettaa, koska Tanskan viranomaisten aikomuksena oli lopettaa lupamaksurahoitus TV2:n yksityistämisen jälkeen.
(223)
Näiden tavoitteiden saavuttamiseksi Tanskan hallitus teki kesäkuussa 2002 parlamentin enemmistön kanssa sopimuksen Tanskan viestintäpolitiikan perusteellisesta vapauttamisesta. Tämän sopimuksen mukaan TV2:n muutoksen yksityistämiseksi pitäisi tapahtua mahdollisimman pian. Rahoitusedellytyksiä TV2:n yhtiöittämiselle osakeyhtiöksi analysoitiin. Kulttuuriministeri nimitti kesällä 2002 ohjausryhmän, jossa oli edustajia kulttuuriministeriöstä, valtiovarainministeriöstä ja oikeusministeriöstä (Kammeradvokat), TV2:n yksityistämistä koskevan taloudellisen perustan selventämiseksi ja TV2:n yhtiöittämiseksi. Ohjausryhmä hankki työnsä tueksi tilintarkastusyrityksen ja rahoitusneuvojan laskemaan esimerkiksi TV2:n tarvitseman oman pääoman tasoa. Tilintarkastusyhtiö totesi, että TV2:n oma pääoma pitäisi asettaa 640 miljoonaan Tanskan kruunuun.
(224)
TV2:n yhtiöittäminen ja oman pääoman asettaminen hyväksyttiin parlamentin rahoitusvaliokunnassa. TV2:n oikeudellisen aseman muutos ja sen muuttaminen osakeyhtiöksi tapahtui takautuvasti 1 päivästä tammikuuta 2003 alkaen. TV2:n oikeudellisen aseman ja yhtiömuodon muuttamisen jälkeen monia TV2:n hyväksi tehtyjä toimenpiteitä lopetettiin, kuten korko- ja vähennysvapaus ja verovapautus. Vuonna 2005 yksityistämistä lykättiin, mutta TV2 ei enää saanut lupamaksuja vuoden 2004 jälkeen.
(225)
Komissio katsoo edellä esitetyn perusteella, että komission on otettava varantojen soveltuvuutta arvioidessaan huomioon se, että Tanskan viranomaiset suunnittelivat jo tämän tutkimuksen kattaman ajan viimeisen jakson aikana TV2:n oikeudellisen aseman muuttamista ja siihen liittyviä pääomatarpeita.
(226)
Komissio suhtautuu päätöksissään periaatteessa myönteisesti kaupallisten yritysten kanssa kilpailevien valtion laitosten yhtiöittämisiin. Yhtiöittämiset saattavat vähentää kilpailun vääristymistä, kun rajoittamattomat valtiontuet korvataan rajallisella määrällä pääomaa ja luodaan selkeä ero julkisena viranomaisena toimivan valtion aseman ja sijoituksistaan tuottoa edellyttävän yrittäjän välille.
(227)
Komissio katsoo, että sen on lisäksi otettava huomioon se, että TV2:n varantojen tasossa pitäisi ottaa huomioon mainosmarkkinoilta peräisin olevien tulojen vaihtelu. TV2 oli todellakin altis tulojen vaihtelulle, joka on mainosmarkkinoilla väistämätöntä.
(228)
Esimerkiksi vuonna 1998-1999 TV2:n mainostulot laskivat noin 104 miljoonaa Tanskan kruunua. Tanskan viranomaisten mukaan TV2 pystyy vastaamaan tämäntasoiseen tulojen supistumiseen vain siten, että sillä on erittäin huomattava määrä käyttötarkoituksiin sitomatonta omaa pääomaa, koska lupamaksutulot vahvistettiin etukäteen moniksi vuosiksi. Vaikka TV2 ei ollut niin riippuvainen mainostuloista kuin TV2 Norge ja TV4, jotka eivät saa lainkaan lupamaksutuloja, mainostuloihin perustuva rahoitus oli kuitenkin käsiteltävänä olevan jakson aikana merkittävä rahoituslähde TV2:n toiminnoille.
(229)
Komission toteaa, että tuomiossaan (84) tuomioistuin selvensi, että ”se ettei TV2:lla ollut tarvetta käyttää varantojaan vuonna 1999, ei merkitse johtopäätöstä siitä, että näitä varantoja on pidettävä suhteettomina kyseisen kanavan julkisen palvelun tarpeisiin nähden. Epävarman tekijän varalta perustetun varannon luonteeseen kuuluu se, ettei sitä välttämättä ole tarvetta käyttää.”
(230)
Komissio on Tanskan viranomaisten kanssa samaa mieltä siitä, että TV2:n tarpeiden arvioinnissa on lisäksi otettava huomioon, että TV2:n maksuvalmiudessa on huomattavia vaihteluja vuoden aikana ja eri vuosien välillä, koska suuret urheilutapahtumat, kuten olympialaiset, järjestetään vain monen vuoden välein, ja koska ohjelmaoikeudet tavallisesti tarjotaan monivuotisten sopimusten nojalla. Esimerkiksi vuoden 1995 toimintakertomuksesta (85) voidaan nähdä, että vuoden 1995 ylijäämä siirrettiin vuodelle 1996 kattamaan sinä vuonna odotettu vaje, kun menot olivat erityisen suuret olympialaisten ja jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailujen vuoksi.
(231)
Lisäksi on syytä myös panna merkille, että tutkimusajanjakson aikana TV2:lta puuttui tavanomainen lainarahoitus. Investointilainat sallittiin neljään prosenttiin asti tuloista uusimman tilinpäätöksen mukaan. Kaikki muut lainat, takaukset tai rahoitusleasingvelvoitteet oli kielletty TV2:lta lukuun ottamatta tavallista käyttöluottoa. Koska TV2:n mahdollisuudet lainarahoitukseen olivat rajalliset, sen maksuvalmiustarpeet oli katettava toiminnasta saatavalla maksuvalmiudella.
(232)
Pääoman taso käy ilmi julkaistusta tilinpäätöksestä. Kyseessä olevan jakson aikana tilintarkastusvirasto tarkasti TV2:n tilit. Tarkastus käsitti tilinpäätöksen ja hallinnon, vaikka tilintarkastusvirastolla ei ole ollutkaan valtuuksia estää TV2:lle maksettavaa liiallista korvausta julkisen palvelun kustannuksista. Kuten tuomioistuin tuomiossaan (86) totesi, vaikka tilintarkastuselimellä ei ollut valtuuksia estää liiallista korvausta, ei voida kuitenkaan katsoa, etteivät Tanskan viranomaiset harjoittaneet valvontaa. Tanskan viranomaiset ilmoittivat tätä vastoin, että jos tilintarkastusvirasto oli todennut, että omaa pääomaa olisi liikaa, se olisi voinut johtaa esimerkiksi siihen, että TV2:lle maksettavia lupamaksuvaroja vähennettäisiin seuraavassa mediasopimuksessa.
(233)
Edellä esitetyn perusteella komissio katsoo toimenpiteiden oikeasuhteisuutta koskevan arvioinnin ensimmäisen osan osalta, että tässä tapauksessa, kun Amsterdamin pöytäkirja ja tuomioistuimen tuomio otetaan huomioon, vuoden 2002 loppuun mennessä kertynyt pääoman määrä (eli 550 miljoonaa Tanskan kruunua) oli tarpeen TV2:n julkisen palvelujen tehtävien täyttämiselle. Sitä varten saadut 628 miljoonaa Tanskan kruunua täyttivät SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut oikeasuhteisuutta ja välttämättömyyttä koskevat arviointiperusteet.
(234)
Tässä päätöksessä ei arvioida TV2:lle vuosina 2003-2004 mahdollisesti myönnettyä muuta valtiontukea kuin pääomankorotustoimenpiteitä. Komissio panee kuitenkin merkille, että Tanskan viranomaiset toimittivat tietoja, joiden mukaan vuonna 2004 TV2:n oma pääoma oli 640 miljoonaa Tanskan kruunua. Kaupalliseen toimintaan sijoitettiin 96 miljoonaa Tanskan kruunua, eikä voida määritellä, rahoitettiinko se omalla pääomalla vai ulkopuolisella rahoituksella. Jos oletetaan, että käytettiin vain omaa pääomaa, se tarkoittaisi, että TV2:n julkisen yleisradiotoiminnan toteuttamiseen oli saatavilla 544 miljoonan Tanskan kruunun oma pääoma.
(235)
Edellä olevan 179 kappaleen osalta on syytä panna merkille, että TV2 harjoittaa myös jonkin verran kaupallista toimintaa. Kun otetaan huomioon TV2:n koko toiminta, sen osuus on kuitenkin sangen vähäinen. Kaupallisen toiminnan kustannukset on määritetty yleisradiotoiminnasta annetussa tiedonannossa (87) esitetyn menetelmän perusteella. Siinä todetaan, että toisin kuin yleishyödyllisessä yritystoiminnassa yleensä, menoja, jotka ovat kokonaan kohdennettavissa julkisen palvelun toimintaan, samalla kun ne hyödyttävät kaupallista toimintaa, ei tarvitse jakaa näille toimintalajeille, vaan ne voidaan kohdentaa suoraan julkiseen palveluun. Yleisradiotoiminnasta annetussa tiedonannossa katsotaan, että näiden kustannusten täydellinen jakautuminen näiden kahden toiminnan välillä on keinotekoista ja merkityksetöntä. Kun tarkastellaan etua, jonka TV2 saa lähetystaajuuden saamisesta käyttöönsä, komissio toteaa, että se on rajattu julkiseen palveluun. Komissio katsoo myös, että yleisradiotoiminnasta annetun tiedonannon mukaisesti rahoituskustannukset (korkoedut) voidaan kohdentaa täysimääräisesti julkisen palvelun toimintaan.
(236)
Jotta julkisen palvelun toiminnan saaman verovapautuksen vaikutukset neutralisoitaisiin, 30 prosenttia kaupallisen toiminnan ylijäämästä on siirrettävä julkisen palvelun toimintaan. Näin on tehty vasta vuodesta 2001. Komissio katsoo sen vuoksi, että tv-markkinoilla on voinut olla vääristymiä, koska TV2:n ei ole tarvinnut ottaa huomioon yhtiöveroa määritellessään kaupallisen toiminnan hintoja. On kuitenkin oletettava, ettei etua koidu jatkossa, koska kaupallisesta toiminnasta siirretty osuus vastaa todellista veroprosenttia neutralisointimekanismin ansiosta. Aiempien vuosien osalta tämä ei johda ongelmiin liiallisen korvauksen määrää laskettaessa, sillä kaupallisesta toiminnasta saadut kaikki tulot on käytetty julkisen palvelun tehtävästä aiheutuvien nettokustannusten alentamiseen.
(237)
TV2:n kaupallinen Internet-toiminta on ollut tappiollista. Koska tällainen toiminta ei kuulu julkisen palvelun tehtävään, se ei voi saada julkista rahoitusta. Muuta yksin katettavaa toimintaa ei ole ollut, joten kaupallisesta toiminnasta ei ole saatu voittoja, joilla katettaisiin Internet-toiminnasta aiheutuneet tappiot.
2. TV2:n toimintaa mainosmarkkinoilla koskeva arviointi
(238)
Yleisradiotoiminnasta annetun tiedonannon 58 kohdassa todetaan, että ”jos julkisen yleisradioyhtiön alhaisemmat tulot katetaan valtiontuella, se saattaa alentaa mainoshintoja tai ryhtyä muihin julkisen palvelun tehtävään kuulumattomiin toimiin vähentääkseen kilpailijoiden tuloja. (…) Jos julkinen yleisradioyhtiö käyttää muissa kuin julkisen palvelun tehtävään kuuluvissa toiminnoissa hintoja, jotka ovat alhaisemmat kuin se tarvitsee kattaakseen yksin toiminnoista aiheutuvat kustannukset, jotka tehokkaasti toimivan kaupallisen yhtiön olisi samanlaisessa tilanteessa saatava takaisin, tämä viittaa siihen, että julkisen palvelun velvoitteiden korvaukset ovat liian suuret.”
(239)
TvDanmarkin esittämien tietojen mukaan se ei pystyisi kattamaan tv-toiminnallaan yksin katettavasta toiminnasta aiheutuvia kustannuksia TV2:n hinnoilla. TvDanmark vertaa kustannuksiaan TV2:n käyttämiin TRP 21-50:n hintoihin.
(240)
Jotta tätä vertailua voitaisiin pitää pätevänä, komission on ensin määriteltävä, voidaanko TvDanmarkin katsoa olevan samanlaisessa tilanteessa kuin TV2 ja onko TvDanmarkin toiminta tehokasta.
(241)
Komission on siis ensimmäiseksi arvioitava, onko TvDanmark samanlaisessa tilanteessa kuin TV2. Tässä yhteydessä komissio toteaa seuraavaa: Tutkimusjakson aikana TV2:n katsojaosuus on noin 35 prosenttia, mutta TvDanmarkin katsojaosuus on vain noin 15 prosenttia. Myös mainostoiminnan osalta markkinaosuuksissa on selvä ero. TV2:n markkinaosuus on noin 60 prosenttia, mutta TvDanmarkin markkinaosuus on noin 8 prosenttia. TV2:n mainostoiminnan liikevaihto on noin viisinkertainen TvDanmarkiin verrattuna. Lisäksi TV2 on ainoa tv-asema, joka saavuttaa 100 prosenttia väestöstä, kun taas TvDanmark2:n peitto on 77 prosenttia ja TvDanmark1:n vielä pienempi. Edellä esitetyn perusteella TvDanmarkia ei voida suoraan verrata TV2:een.
(242)
Toiseksi komission on otettava kantaa siihen, onko TvDanmark tehokas toimija markkinoilla. Yrityksen toiminnan tehokkuudesta voidaan tehdä päätelmiä tarkastelemalla yleisesti käytettyjä tunnuslukuja ja vertaamalla toimijan tuloksia kyseisen jäsenvaltion keskimääräisiin tuloksiin. Tällöin on otettava huomioon yritysten erilainen koko ja niiden erityinen kustannusrakenne. Kuten edellä on kuitenkin todettu, toimijoiden asema ei Tanskan markkinoilla ole niin samanlainen, että tilinpäätöksen tunnuslukuja voitaisiin verrata suoraan. Komissio katsoo sen vuoksi, ettei tässä tapauksessa ole tarkoituksenmukaista tarkastella kyseisiä tunnuslukuja.
(243)
Sen sijaan komissio on tarkastellut TvDanmarkin ja SBS Broadcastingin toiminnan tuloksellisuudesta saatavilla olevia tietoja. Asiaa tarkasteltuaan komissio ei voi varmuudella sanoa, johtuuko TvDanmarkin tappio toiminnan korkeista aloituskustannuksista, joita yhtiö ei ole vielä saanut takaisin, vai eikö TvDanmarkin toiminta kaiken kaikkiaan ole tehokasta. Lukuisista pyynnöistä huolimatta komissio ei onnistunut saamaan tietoja kolmannelta tv-yhtiöltä eli TV3:lta tietojen vertaamiseksi markkinoiden kolmanteen toimijaan. Komissio ei voi sen vuoksi varmuudella sanoa, johtuuko TvDanmarkin tappio TV2:n hinnoittelukäyttäytymisestä vai muista syistä, joihin TvDanmark on itse voinut vaikuttaa.
(244)
Koska näin ollen ei voida varmuudella sanoa, onko TvDanmark tehokas toimija, ja koska näiden kahden toimijan suora vertailu ei ole mahdollista, komissio katsoo, että edellä esitetty arvio ei johda mihinkään ratkaisevaan tulokseen.
(245)
Tämän vuoksi komissio on päättänyt tarkastella perusteellisemmin TV2:n hinnoittelupolitiikkaa ja mainosmarkkinoilta saatavilla olevia tietoja pystyäkseen ottamaan kantaa siihen, pyrkikö TV2 tutkimusajanjaksolla maksimoimaan mainostulonsa.
(246)
Komissio on ensinnä verrannut näiden kahden toimijan hintoja ja tarkastellut TV2:n hinnoittelupolitiikkaa. Tarkastelussa on keskitytty vuosiin 1998-2002 eli niihin vuosiin, joina kantelija väittää TV2:n polkeneen hintoja mainosmarkkinoilla. Tämän jälkeen on tarkasteltu mainoskuluja Tanskassa verrattuna EU:hun ja erityisesti muihin Pohjoismaihin. Lopuksi on tehty vertailu kaikkien Pohjoismaiden ja kaikkien viestinten kontaktihintoihin.
(247)
Komissio panee merkille, että Tanskan kilpailuviranomaiset tutkivat parhaillaan TV2:n toimintaa mainosmarkkinoilla. Tanskan kilpailuneuvosto teki 21 päivänä joulukuuta 2005 päätöksen, että TV2 on rikkonut SEUT-sopimuksen 102 artiklaa ja vastaavia kansallisia säädöksiä ottamalla käyttöön asiakasuskollisuutta edistäviä alennuksia mainosmarkkinoilla. Päätös kumottiin kilpailuasioita käsittelevässä vetoomustuomioistuimessa 1 päivänä marraskuuta 2006, mutta palautettiin sitten vetoomuksen perusteella voimaan Itä-Tanskan osalta toimivaltaisessa muutoksenhakutuomioistuimessa 22 päivänä kesäkuuta 2009. Viimeisimpään tuomioon on haettu muutosta korkeimmasta oikeudesta, joka vahvisti 18 päivänä marraskuuta 2011 muutoksenhakutuomioistuimen päätöksen. Tämä asia seurasi edellistä 29 päivänä marraskuuta 2000 alkanutta asiaa, jossa Tanskan kilpailuneuvosto oli katsonut, että TV2:n alennukset vuonna 2000 olivat kohtuuttomia. Tämän osalta komissio panee merkille, että Tanskan kilpailuviranomaisten tutkimus koskee ajanjaksoa 2000-2005, ja siksi vain jakson viimeiset vuodet kuuluvat tämän päätöksen kattamaan aikaan. Merkittävintä on, että asiakasuskollisuusalennukset eivät välttämättä merkitse, että kyseessä olisivat yleisradiotoiminnasta annetussa tiedonannossa tarkoitetut ristikkäistuet (”jos julkinen yleisradioyhtiö käyttää muissa kuin julkisen palvelun tehtävään kuuluvissa toiminnoissa hintoja, jotka ovat alhaisemmat kuin se tarvitsee kattaakseen yksin toiminnoista aiheutuvat kustannukset, jotka tehokkaasti toimivan kaupallisen yhtiön olisi samanlaisessa tilanteessa saatava takaisin, tämä viittaa siihen, että julkisen palvelun velvoitteiden korvaukset ovat liian suuret.”) Kuten jäljempänä on selitetty, TV2 hinnoitteli mainoksensa keskimäärin huomattavasti kilpailijoitaan korkeammalle. Asiakasuskollisuusalennukset merkitsivät lisäksi, että asiakkaat sijoittivat suuremman osan vuotuisista mainosmäärärahoista TV2:een kuin mitä he olisivat muissa olosuhteissa tehneet. Kantelussa väitetään siten, että TV2 lisäsi mainostulojaan alennusjärjestelmän avulla, jolloin lupamaksuja ei itse asiassa olisi tarvittu niin paljon. Tanskan kilpailuviranomaisten päätökset eivät joka tapauksessa sido komissiota.
(248)
Katsojaosuus ja katsojakunnan koostumus, ohjelmasisältö, mainosaikaa koskevat säännöt ja kanavien rahoitusjärjestelyt vaikuttavat kaikki kilpailuun mainosmarkkinoilla. Näin ollen eri tv-yhtiöillä on erilaiset hinnat. Tv-asemat myyvät myös eriytettyjä tuotteita, joiden hinnat vaihtelevat (88).
(249)
Asemat antavat huomattavia alennuksia. Sen vuoksi ei ole tarkoituksenmukaista verrata tv-mainosten listahintoja. Suurimmasta osasta tv-mainontaa tehdään vuotuiset sopimukset (noin 90 prosenttia valtakunnallisesta mainonnasta), joiden perusteella tv-kanavat myöntävät vuotuista alennusta. Tämän lisäksi on muita alennuksia (uudet mainostajat, vähemmän houkuttelevat mainosajat, muut paljousalennukset jne.). Näistä sopimuksista neuvottelevat ja niitä välittävät niin kutsutut mediatoimistot.
(250)
Jotta eri asemia voitaisiin verrata, on määritettävä keskihinta. Jäljempänä olevasta taulukosta selviävät TRP 21d-50:n keskihinnat. Nämä hinnat on saatu jakamalla asianomaisten tv-asemien valtakunnallisten mainosspottien liikevaihto saavutetulla TRP 21-50:llä (89):
1998
1999
2000
2001
2002
TVDanmark
283 EUR
270 EUR
252 EUR
251 EUR
211 EUR
TV2
480 EUR
409 EUR
364 EUR
381 EUR
325 EUR
Erotus
197 EUR
139 EUR
112 EUR
130 EUR
114 EUR
TVDanmarkin CPP %:a TV2 CPP:stä (90)
58,9 %
66,0 %
69,3 %
65,9 %
64,9 %
TV2:n keskimääräinen CPP TRP 21-50:tä kohti painotettuna peitolla (0,7)
336 EUR
286 EUR
255 EUR
267 EUR
228 EUR
TVDanmarkin CPP %:a TV2:n painotetusta CPP:stä
84,2 %
94,3 %
99,0 %
94,1 %
92,7 %
(251)
Edellä esitettyjen tietojen mukaan TvDanmarkin hinnat ovat olleet TRP 21-50:n osalta noin 30-40 prosenttia TV2:n hintoja alhaisemmat. Kuten komissio on vahvistanut France 2:lle ja France 3:lle myönnettyä valtiontukea koskevassa päätöksessään, keskimääräisen kontaktimäärän ja keskimääräisen kontaktikohtaisen nettohinnan välillä on tv-mainosmarkkinoilla positiivinen yhteys (91). Tv-asemien väliset hintaerot voidaan sen vuoksi selittää asemien suhteellisella kyvyllä hankkia katsojia. Tällaisessa tilanteessa on tarkoituksenmukaista tarkastella, heijastavatko todelliset hintaerot markkinaolosuhteita.
(252)
Päinvastoin kuin ranskalaisia tv-yhtiöitä koskeneessa asiassa nyt käsiteltävänä olevassa asiassa pystytään tarkastelemaan ainoastaan kahden asianomaisen toimijan toimintaa. Lineaarisen regressiolinjan kallistuma on näin ollen laskettava näiden kahden toimijan hintojen perusteella, eikä sillä ole suurta tilastollista merkitystä. Tämän vuoksi ei ole mahdollista päätellä, onko linjan kallistuma ”asianmukainen” vai ei.
(253)
Jotta on voitu tutkia, heijastaako näiden kahden toimijan välinen todellinen hintaero markkinaolosuhteita, on käytetty korjauskerrointa TV2:n ylivoimaisen markkina-aseman neutralisoimiseksi. Painotuskerroin on saatu mediatoimistojen laskelmista, ja se heijastaa eroa peitossa, joka saavutetaan halutussa kohderyhmässä ostamalla 100 TRP 21-50 TvDanmarkilta ja TV2:lta. TvDanmark jää keskimäärin alle 70 prosentin TV2:n tavoittavuudesta (ostettaessa 100 TRP 21-50). Kun painotuskerroin otetaan huomioon, hinnat lähenevät enemmän toisiaan. Voidaan panna merkille, että TV2:n hinnat ovat koko ajan hieman TvDanmarkin hintoja korkeammat. Tämän vuoksi vaikuttaa siltä, että hintaero heijastaa markkinaolosuhteita. Tähän päätelmään on kuitenkin suhtauduttava varovasti, sillä ei saa unohtaa, että tällaisessa korjauskertoimessa ei millään voida huomioida kaikkia asemien välisiä eroja.
(254)
Komissio on myös pannut merkille kantelijan väitteen siitä, että tv-mainosmarkkinoilla todellista kilpailua ei käydä listahinnoilla tai keskimääräisillä GRP- tai TRP-hinnoilla, joita on käsitelty edellä. Tämän sijaan TvDanmarkin mukaan kilpailua käydään niin kutsutuilla marginaalihinnoilla. Näiden hintojen väitetään johtuvan TV2:n ylivoimaisesta asemasta markkinoilla. Jotta mainostajat voivat saavuttaa kampanjatavoitteensa, niiden on ostettava tietty katselijamäärä yksinomaan TV2:lta. Näillä niin kutsutuilla inframarginaalisilla yksiköillä ei kilpailla, minkä vuoksi TV2 on voinut saada niistä ylisuurta voittoa. Tämän vuoksi toimijat kilpailevat jäljelle jäävistä katsojaluvuista marginaalihinnoin. TvDanmark väittää näiden hintojen olleen vielä alhaisemmat kuin edellä olevissa taulukoissa esitetyt keskihinnat.
(255)
Pohtimatta väitteen todenperäisyyttä komissio katsoo, että tällainen toiminta on saattanut olla mahdollista, kun otetaan huomioon TV2:n vahva markkina-asema. Käsiteltävänä olevassa asiassa on kuitenkin määriteltävä, pyrkikö TV2 toiminnassaan mainosmarkkinoilla maksimoimaan tulonsa. Ei voida sulkea pois sitä mahdollisuutta, että TV2 ylläpiti alhaista hintatasoa pystyäkseen säilyttämään korkean markkinaosuuden. Tämä ei kuitenkaan tarkoita, ettei yhtiö olisi pyrkinyt maksimoimaan voittojaan.
(256)
Edellä esitetyn perusteella voidaan todeta, että TV2:n hinnat olivat TvDanmarkin hintoja korkeammat tutkimusajanjaksolla. On kuitenkin myös selvää, että todellinen hintataso on ollut laskusuuntainen tällä ajanjaksolla, vaikka itse listahinnat ovat nousseet. TV2 on lisännyt alennuksiaan huomattavasti.
(257)
Tarkastelemalla hintoja ei kuitenkaan voida päätellä, vaikuttiko hintakehitys tosiasiallisesti mainostulojen putoamiseen kokonaisuudessaan ja täten lisääntyneeseen julkisen rahoituksen tarpeeseen. Tämän kysymyksen ratkaisemiseksi komissio tarkastelee jäljempänä TV2:n hinnoittelupolitiikkaa ja sen vaikutusta TV2:n kaikkiin mainostuloihin.
(258)
Kuten jäljempänä selitetään, tutkimusajanjaksolla TV2 sekä nosti että laski hintojaan (hinnanlaskuun vaikuttivat huomattavat alennukset). Jäljempänä oleva taulukko antaa yleiskuvan TV2:n yhteenlaskettujen mainostulojen kehityksestä vuosina 1998-2002 eli ajanjaksolla, jona kantelija väittää TV2:n polkeneen hintoja Tanskan markkinoilla (miljoonaa Tanskan kruunua):
1998
1999
2000
2001
2002
Mainostulot koko Tanskassa
1 008
884
(- 11,3 %)
959
(+ 8,5 %)
879
(- 8,3 %)
884
(- 0,6 %)
(259)
Vuonna 1997 TV2 teki strategisen päätöksen olla lisäämättä kapasiteetin käyttöastetta. Sen sijaan se korotti hintojaan vuonna 1998 ja uudelleen vuonna 1999. Tanskan viranomaisten mukaan vuonna 1999 kilpailu oli niin kovaa, että TV2 joutui vaikeuksiin hinnankorotuksen jälkeen, ja sen mainostulot laskivat noin 10 prosenttia edellisvuoteen verrattuna.
(260)
Vuonna 2000 TV2 odotti kilpailun kovenevan huomattavasti eikä sen vuoksi nostanut hintojaan. Todelliset hinnat kuitenkin laskivat TV2:n käyttöönottaman uuden alennusjärjestelmän vuoksi. Tämän vuoksi TV2 lisäsi kapasiteetin käyttöastetta 33 prosenttia edellisvuodesta. Hinnoittelupolitiikan vuoksi TV2:n valtakunnalliset mainostulot nousivat kuitenkin vain 8,4 prosenttia. Vuonna 2001 TV2 korotti taas hintojaan. Hinnankorotuksesta huolimatta TV2:n mainostulot ja kapasiteetin käyttöaste laskivat kuitenkin takaisin vuoden 1999 tasolle. Vuonna 2002 TV2 alensi hintojaan ja sen koko liikevaihto laski aiempaa vähemmän. Mainosmarkkinoilla liikevaihto laski kuitenkin vieläkin enemmän kuin aiemmin.
(261)
Edellä esitetyn perusteella voidaan todeta, että huomattavat alennukset ovat johtaneet todellisen hintatason laskuun. TV2 on pystynyt kompensoimaan hinnanlaskua nostamalla kapasiteetin käyttöastetta. Koska kilpailijoilla ei ole ollut samoja kapasiteettivaroja, niillä ei ole ollut samanlaista mahdollisuutta. Markkinoilla selviämiseksi niiden on ollut pakko seurata TV2:ta. TV2:n mainosliikevaihto laski niinä vuosina, joina se nosti hintojaan. Kun TV2 laski hintojaan, yhtiö pystyi sitä vastoin kasvattamaan kokonaisliikevaihtoaan. Komissio päättelee tämän vuoksi, että TV2:n toteuttamat hinnanalennukset johtivat tosiasiallisesti kokonaistulojen kasvuun. TV2:n hinnoittelukäyttäytymisen ei näin ollen voida katsoa merkitsevän, että TV2 ei pyrkinyt maksimoimaan tulojaan.
(262)
Vertailemalla tanskalaisten operaattoreiden hintoja ja tarkastelemalla TV2:n hinnoittelupolitiikkaa ei saada selville, oliko hintataso Tanskan tv-mainosmarkkinoilla liian alhainen. Tällainen alhainen hintataso saattaisi johtua siitä, että TV2 oli käyttänyt hyväkseen ylivoimaista asemaansa laskeakseen tv-mainoskulut alle kilpailukykyisen tason.
(263)
Tämän kysymyksen ratkaisemiseksi komissio on tarkastellut taloudellisia tietoja kaikkien EU-maiden mainosmarkkinoista ja verrannut niitä Tanskaan. Koska Tanskan tv-mainosmarkkinoita voidaan parhaiten verrata muihin Pohjois-Euroopan maihin, komissio on verrannut Tanskaa koskevia tietoja muihin Pohjoismaihin (Suomi, Ruotsi ja Norja) (92). Seuraavia tv-mainoskuluihin liittyviä tunnuslukuja on tarkasteltu: 1) tv-mainoskulut prosentteina kaikista mainoskuluista; 2) tv-mainoskulut henkeä kohti; ja 3) tv-mainoskulut suhteessa BKT:hen. Jäljempänä olevassa taulukossa esitetään katsaus näihin tunnuslukuihin
TV-mainoskuluihin liittyviä tunnuslukuja Tanskassa, EU:ssa ja muissa Pohjoismaissa
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
Tv-mainoskulut kaikista mainoskuluista (%)
Tanska
27 %
29 %
29 %
30 %
28 %
27 %
27 %
EU
35 %
37 %
37 %
37 %
37 %
37 %
37 %
Pohj.-maat
24 %
25 %
26 %
27 %
27 %
27 %
26 %
Tv-mainoskulut henkeä kohti (euroa)
Tanska
39
44
48
51
46
47
44
EU
37
40
45
49
53
60
58
Pohj.-maat
32
36
41
44
45
54
49
Tv-mainoskulut suhteessa BKT:hen (‰)
Tanska
1,49 ‰
1,61 ‰
1,70 ‰
1,77 ‰
1,51 ‰
1,45 ‰
1,34 ‰
EU
2,20 ‰
2,34 ‰
2,46 ‰
2,58 ‰
2,70 ‰
2,88 ‰
2,71 ‰
Pohj.-maat
1,45 ‰
1,51 ‰
1,62 ‰
1,72 ‰
1,66 ‰
1,73 ‰
1,55 ‰
Lähde: Euroopan audiovisuaalialan seurantakeskus, Eurostat
(264)
Edellä olevasta taulukosta voidaan päätellä, että tv-mainosten osuus kaikista mainoskuluista on ollut Tanskassa alhaisempi (27 %) kuin EU:ssa keskimäärin (37 %). Tiedot osoittavat kuitenkin, että Pohjois- ja Etelä-Euroopan välillä on yleinen ero (93). Eteläisissä jäsenvaltioissa tv-mainoskulut ovat huomattavasti korkeammat kuin pohjoisissa jäsenvaltioissa (94). Sama suuntaus tulee esille, kun tarkastellaan tv-mainoskulujen osuutta suhteessa BKT:hen (95). Myös tv-mainoskuluissa henkeä kohti oli huomattavia eroja jäsenvaltioiden kesken (96). Jos näitä tunnuslukuja verrataan Pohjoismaihin, käy ilmi, että Tanskan kustannusmalli vastaa muiden Pohjoismaiden mallia
(265)
Edellä esitetyn perusteella komissio katsoo, ettei ole tarpeeksi selkeitä ja yksiselitteisiä todisteita siitä, että TV2 olisi hinnoittelukäyttäytymisellään järjestelmällisesti ja johdonmukaisesti luonut painetta Tanskan tv-mainosmarkkinoille.
(266)
Kantelija esitti myös tiedot kontaktihintojen vertailusta (CPT:nä ilmaistuna (97)) yhden viestintyypin osalta useissa eri maissa ja kaikkien viestintyyppien osalta eräässä tietyssä maassa. Kantelijan tiedoissa verrataan kustannuksia, jotka syntyvät 1 000 henkilön tavoittamisesta mainoksella, joka julkaistaan joko painetussa viestimessä tai televisiossa Tanskassa, Norjassa ja Ruotsissa (98).
(267)
Tiedot osoittavat, että televisiomainokset eivät ole Tanskassa yhtä kalliita kuin Ruotsissa ja Norjassa (99) mutta tilanne on päinvastainen painetuissa viestimissä (100).
(268)
Komissio ei voi kuitenkaan varmistaa, kuinka luotettavia esitetyt tiedot ovat, eikä virallisia tietoja ole saatavilla. Koska tiedot ovat luonteeltaan hyvin rajallisia eikä niissä oteta huomioon mahdollisia kulttuurieroja, komissio ei voi tehdä luotettavia päätelmiä kontaktihintojen tasosta eri viestimissä Skandinaviassa.
(269)
Tämän vuoksi komissio päättelee, että TV2:lla oli korkeimmat mainoshinnat Tanskan markkinoilla tutkimusajanjaksolla, koska se on pystynyt hinnoittelemaan tuotteensa 15-40 prosenttia kilpailijoitaan korkeammalle sen mukaan, mikä on tavoittavuus asianomaisessa kohderyhmässä. Hinnat ovat Tanskassa noin 20 prosenttia alhaisemmat kuin Ruotsissa ja Norjassa.
(270)
Edellä esitetyn perusteella komissio päättelee, että tässä vaiheessa ei ole todisteita siitä, että TV2 ei olisi pyrkinyt maksimoimaan mainostulojaan ja että sen käyttäytyminen olisi johtanut kasvaneeseen julkisen rahoituksen tarpeeseen.
V. PÄÄTELMÄT
Komissio päättelee, että Tanska on myöntänyt kyseisen tuen sääntöjenvastaisesti ja näin rikkonut Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan 3 kohdan määräyksiä.
Tuomioistuimen tuomion vuoksi ja edellä esitetyn perusteella komissio kuitenkin katsoo, että tuki soveltuu sisämarkkinoille Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 106 artiklan 2 kohdan nojalla.
Tuomioistuimen määräyksen perusteella on tutkittava, voiko edellä esitetty päätelmä johtaa TV2:n liialliseen korvaukseen, koska 628 miljoonaa kruunua, jotka Tanskan valtio peri TV2:lta takaisin vuonna 2004 korkojen kera, katsotaan nyt sisämarkkinoille soveltuvaksi, ja näin olleen valtio voisi korvata ne TV2:lle. Voitaisiin kuvitella, että kyseinen korvaus saattaisi johtaa liialliseen korvaukseen niiden pääomankorotustoimien vuoksi, jotka käytännössä toteutettiin vuonna 2004 (asia N 313/2004) TV2:lle myönnetyn tuen takaisinperinnästä seuranneiden rahoitustarpeiden vuoksi. Kuten tuomioistuimen määräyksen 34 ja 35 kohdasta voidaan päätellä ja koska Tanskan viranomaiset päättivät olla päästämättä TV2:ta vararikkoon, takaisinperintää koskeva velvoite oli todella välttämätön edellytys vuoden 2004 pääomankorotustoimille. Kuten tuomioistuin totesi määräyksensä 43 kohdassa, vaikka tämän asian erityisolosuhteet saivat komission antamaan kaksi päätöstä [kumottu takaisinperintä ja pääomankorotuspäätökset], on selvää, että kyseiset päätökset ovat kaksi näkökulmaa EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun valtiontuen luokitteluun liittyvään samaan oikeudelliseen asiaan ja sellaisenaan määrittelyyn, soveltuvatko Tanskan kuningaskunnan TV2:n ja myöhemmin TV2 A/S:n hyväksi toteuttamat toimenpiteet yhteismarkkinoille. Päätöksen 2006/217 kumoaminen edellyttää siksi komissiolta uutta tutkimusta kaikista Tanskan kuningaskunnan TV2:n ja myöhemmin TV2 A/S:n hyväksi toteuttamista toimenpiteitä. Koska vuonna 2004 TV2:n hyväksi toteutetut pääomankorotustoimet liittyvät niin tiiviisti takaisinperintää koskevaan kysymykseen, niitä pitäisi käsitellä vuosina 1995-2002 myönnetyn valtiontuen kanssa, jotta voidaan välttää riski siitä, että TV2 saa liiallisen korvauksen.
Tämän osalta komissio panee merkille seuraavaa. Tanskan viranomaiset perivät takaisinperintäpäätöksen jälkeen käytännössä 1 050 miljoonaa Tanskan kruunua takaisin (eli yli 628 miljoonaa Tanskan kruunua ja korot). Kuten tuomioistuimen määräyksessä todetaan, sen jälkeen, kun tuomioistuin kumosi takaisinperintäpäätöksen, 628 miljoonan Tanskan kruunun ja korkojen takaisinperinnälle ei enää ollut syytä. Tanskan viranomaiset kuitenkin toimittivat lausunnon, jossa todetaan, että ne sitoutuvat olemaan antamatta takaisinperittyä rahaa TV2:lle tai, jos tietyt kumulatiiviset ehdot täyttyvät, antamaan TV2:lle takaisin määrän, joka vastaa enintään TV2:lta vuosien 1995-2002 osalta perityn määrän (mukaan luettuna korot) ja pääomankorotustoimien määrän erotusta. Edellä esitetyn sitoumuksen perusteella ei ole vaaraa siitä, että TV2 saisi liiallisen korvauksen vuosien 1995-2002 valtiontukena, kun sitä tarkastellaan tuomioistuimen määräyksessä edellytetyllä tavalla yhdessä vuoden 2004 pääomankorotustoimien kanssa,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Toimenpiteet, jotka Tanska on toteuttanut TV2/DANMARKin hyväksi vuosina 1995-2002 lupamaksuvarojen ja muiden tässä päätöksessä määritettyjen toimenpiteiden muodossa, soveltuvat sisämarkkinoille Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 106 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla.
2 artikla
Tämä päätös on osoitettu Tanskan kuningaskunnalle.
Tehty Brysselissä 20 päivänä huhtikuuta 2011.