РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1210/2010 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 15 декември 2010 година
относно установяване на истинността на евро монетите и обработката на негодни за употреба евро монети
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз и по-специално член 133 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
като взеха предвид становището на Европейската централна банка (1),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
С Регламент (ЕС) № 1338/2001 на Съвета от 28 юни 2001 г. за определяне на необходимите мерки за защита на еврото срещу фалшифициране (3) се изисква от кредитните институции и, в рамките на разплащателната им дейност, от доставчиците на разплащателни услуги и от всички други институции, участващи в обработката и разпространението на евро банкноти и монети, които са получили и възнамеряват да върнат в обращение, да проверят тяхната истинност и да открият фалшификатите.
(2)
С препоръка на Комисията 2005/504/ЕС от 27 май 2005 г. относно установяване на истинността на евро монетите и обработката на негодни за обращение евро монети (4) се определят препоръчителните практики за установяване на истинността на евро монетите и обработката на негодни за обращение евро монети. Липсата на задължителна обща рамка за установяване на истинността обаче води до различни практики сред държавите-членки и поради това не може да се осигури унифицирана защита на валутата в цялата еврозона.
(3)
За постигането на ефективно и уеднаквено установяване на истинността на евро монетите в евро зоната, следователно е необходимо да бъдат въведени правно обвързващи правила за прилагането на общи процедури за установяване на истинността на евро монетите в обращение и за прилагането на контролни механизми за тези процедури от страна на националните органи.
(4)
В процеса на установяване на истинността следва също да бъдат открити истински евро монети, които не са годни за обращение. Обращението на негодни монети затруднява тяхната употреба особено за машини, които работят с монети, и могат да объркат ползвателите по отношение на истинността на тези монети. Негодните монети следва да бъдат изтеглени от обращение. Поради това са необходими общи правно обвързващи правила за държавите-членки за обработката и възстановяването на стойността на негодни за обращение евро монети.
(5)
За координиране на прилагането на процедурите за установяване на истинността, подробните изисквания за изпитание и обучение за установяване на истинността на монетите, както и техническите параметри за проверката на негодните за обращение евро монети и други разпоредби за практическо прилагане следва допълнително да бъдат определени от Европейския технически и научен център (ЕТНЦ), създаден с Решение 2005/37/ЕО на Комисията (5), след консултация с експертната група по фалшифициране на монети, посочена в същото решение.
(6)
За да се даде възможност за постепенно адаптиране към разпоредбите на настоящия регламент на съществуващата система от правила и практики на държавите-членки, те следва да могат, за тригодишен преходен период до 31 декември 2014 г., да предоставят дерогации относно видовете машини за обработка на монети, които да се използват за установяване на истинността на евро монетите, както и за броя на тези машини, които да бъдат проверявани ежегодно.
(7)
Всеки национален орган, който обработва негодни за обращение евро монети, следв да има възможност да прилага такса за обработка съгласно настоящия регламент, с цел покриване на разходите, свързани с този процес. Таксите за обработка не следва да се прилагат при предаване на малки количества негодни за обращение евро монети. Държавите-членки следва да могат да предвидят освобождаване от такси за обработка на лица, които тясно сътрудничат на органите при изтеглянето от обращение на фалшиви или на негодни за обращение монети. Държавите-членки следва да могат да приемат торби и кутии със смесено съдържание от фалшиви и негодни монети, без да се прилага допълнителна такса, ако това е от обществен интерес,
(8)
Всяка държава-членка следва да въведе санкции, приложими при нарушения, с цел постигане на еквивалентност при установяване на истинността на евро монетите и обработката на негодни за обращение евро монети на територията на цялата еврозона.
(9)
Тъй като целта на настоящия регламент, а именно ефективно и уеднаквено установяване на истинността на евро монетите в евро зоната, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите-членки поради различия в техните практики и следователно може да бъде по-добре постигната на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигане на тази цел,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ПРЕДМЕТ И ОПРЕДЕЛЕНИЯ
Член 1
Предмет
С този регламент се определят процедури, необходими за установяване на истинността на евро монетите и обработката на негодни за обращение евро монети.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
„установяване на истинността на евро монетите“ означава процесът на проверка на истинността и годността за обращение на евро монетите;
б)
„негодни за обращение евро монети“ означава евро монети, които са истински, но са отхвърлени в процеса на установяване на истинността, или евро монети, чийто вид е значително променен;
в)
„определен национален орган“ означава Националният център за анализ на монети или друг орган, посочен от съответната държава-членка;
г)
„институции“ означава институциите, посочени в член 6, параграф 1, първа алинея от Регламент (ЕО) № 1338/2001, с изключение на онези, посочени в третото тире от същата разпоредба;
д)
„ЕГФМ“ (експертна група по фалшифициране на монети) означава експертната група по фалшифициране на монети, посочена в Решение 2005/37/ЕО.
ГЛАВА II
УСТАНОВЯВАНЕ НА ИСТИННОСТТА НА ЕВРО МОНЕТИТЕ
Член 3
Установяване на истинността на евро монетите
1. Институциите гарантират, че евро монетите, които са получили и които възнамеряват да върнат в обращение, са обект на процедура за установяване на тяхната истинност. Те прилагат това задължение посредством:
а)
машини за обработка на монети, включени в списъка за такива машини, посочен в член 5, параграф 2; или
б)
персонал, обучен в съответствие с условията, определени от държавите-членки.
2. В резултат от установяването на истинността на всички евро монети, за които има съмнение, че са фалшиви, както и на негодните за обращение евро монети се предоставят на определения национален орган.
3. Фалшивите евро монети, предадени на компетентните държавни органи в съответствие с член 6 от Регламент (ЕО) № 1338/2001, не могат да бъдат предмет на такси за обработка или на други такси. По отношение на негодните за обращение евро монети се прилага глава III от настоящия регламент.
Член 4
Изискване за изпитване и машини за обработка на монети
1. При прилагане на член 3, параграф 1, буква а) институциите използват единствено видовете машини за обработка, които успешно са преминали изпитване за откриване на фалшификати, проведено от страна на определения национален орган или от страна на ЕТНЦ, и които при закупуването им са включени в списъка на интернет страницата, посочена в член 5, параграф 2. Институциите гарантират тези машини редовно да бъдат настройвани, така че да запазват способността си за откриване на фалшификати, като се взимат предвид промените, въведени в списъка, посочен в член 5, параграф 2. Изпитването за откриване на фалшификати се планира така, че да гарантира, че машината за обработка на монети е способна да отхвърли познатите видове фалшиви евро монети и в рамките на процеса негодните за обращение евро монети, както и всички други предмети, наподобяващи монети, които не съответстват на характеристиките на истинските евро монети.
2. В рамките на преходен период до 31 декември 2014 г., държавите-членки могат да предвидят специфични дерогации от параграф 1, първо изречение за машини за обработка на монети, които са били в употреба към 11 януари 2011 г. и които са доказали способността си за откриване на фалшифицирани евро монети, негодни за обращение евро монети и други предмети, наподобяващи монети, които не отговарят на спецификациите на истинските евро монети, дори ако тези машини не са включени в списъка, посочен в член 5, параграф 2. Тези дерогации се приемат след консултации с ЕГФМ.
Член 5
Настройване на машините за обработка на монети
1. За да могат производителите на машини за обработка на монети да получат спецификациите, необходими за настройването на техните машини за откриването на фалшиви евро монети, в съответствие с член 4 изпитването може да бъде проведено в определения национален орган, ЕТНЦ или - след двустранно споразумение - в помещенията на производителя. След успешното преминаване на изпитването на машината за обработка на монети, на производителя на машината се издава протокол от изпитването за откриване на фалшификати с копие до ЕТНЦ.
2. На своята интернет страница Комисията публикува консолидиран списък на всички машини за обработка на монети, за които ЕТНЦ е получил или изготвил положителен и валиден протокол от изпитването за откриване на фалшификати.
Член 6
Контрол от страна на държавите-членки
1. Държавите-членки въвеждат контрола, предвиден в настоящия член.
2. Държавите-членки осъществяват ежегоден контрол на място в институциите с цел да бъде проверено, посредством изпитване за откриване на фалшификати, правилното функциониране на представителен брой използвани машини за обработка на монети. Когато персоналът на институциите следва да извършва ръчна проверка на истинността на евро монетите, които да бъдат върнати в обращение, държавите-членки получават уверение от тези институции, че техният персонал е надлежно обучен за тази цел.
3. Броят на машините з обработка на монети, които ежегодно се проверяват във всяка държава-членка, се определя така, че обемът на евро монети, обработени с тези машини през въпросната година, представлява поне 25 % от общия сборен нетен обем на евро монети, емитирани от въпросната държава-членка от въвеждането на евро монетите до края на предходната година. Броят на машините за обработка на монети, които трябва да бъдат проверени, се изчислява въз основа на обема на трите евро монети с най-високи номинални стойности, предназначени за обращение. Държавите-членки полагат усилия да осигурят проверяването на машините за обработка на монети на ротационен принцип.
4. В случай че броят на машините за обработка на монети, които подлежат на ежегодна проверка в съответствие с параграф 3, е по-голям от броя на машините, функциониращи в дадена държава-членка, всички машини за обработка на монети, функциониращи в тази държава-членка, се проверяват ежегодно.
5. В рамките на преходен период до 31 декември 2014 г., държавите-членки могат да решат, след нотифициране на Комисията, броят на машините за обработка на монети, подлежащи на ежегодна проверка, да бъде такъв, че обемът на евро монети, обработени от тези машини в продължение на същата година, да представлява най-малко 10 % от общия сборен нетен обем на монетите, емитирани от въпросната държава-членка от въвеждането на евро монетите до края на предходната година.
(6) Като част от годишния контрол държавите-членки проверяват способността на институциите да удостоверят истинността на евро монетите въз основа на:
а)
наличието на писмени директиви, в които са предвидени инструкции относно използването на автоматично оборудване за обработка на монети или относно ръчното сортиране, в зависимост от случая;
б)
разпределянето на подходящи човешки ресурси;
в)
наличието на писмен план за поддръжка на машините за обработка на монети, предназначен за запазването на необходимото равнище на ефективност;
г)
наличието на писмени процедури за предаване на фалшиви евро монети, негодни за обращение евро монети и на наподобяващи монети предмети, които не отговарят на спецификациите за истински евро монети, на определения национален орган; и
д)
наличието на процедури за вътрешен контрол, в които са описани условията и периодичността на контрола, който се осъществява от институциите, за да се гарантира, че центровете им за сортиране и техният персонал спазват инструкциите, установени в настоящия параграф.
7. Когато държава-членка констатира неспазване на настоящия регламент, съответната институция взема необходимите мерки за бързо отстраняване на неспазването.
Член 7
Технически разпоредби
Комисията гарантира, че ЕТНЦ в разумен срок и след консултация с ЕГФМ определя техническите характеристики за изпитването за откриване на фалшификати и други разпоредби за прилагане на практика, като практики на обучение, срока на валидност на протокола от изпитването за откриване на фалшификати, информацията, която следва да се включи в списъка, посочен в член 5, параграф 2, насоките за контрол, проверки и одит от страна на държавите-членки, процедурните правила за отстраняване на несъответствията, както и съответните граници за приемане на истински монети.
ГЛАВА III
ОБРАБОТКА НА НЕГОДНИ ЗА ОБРАЩЕНИЕ ЕВРО МОНЕТИ
Член 8
Изтегляне и възстановяване на стойността на негодни за обращение евро монети
1. Държавите-членки изтеглят от обращение негодните за обращение евро монети.
2. Държавите-членки възстановяват стойността или заменят евро монетите, които са станали негодни поради продължителна употреба или инцидент или са били отхвърлени в процеса на установяване на истинността им. Държавите-членки могат да откажат да възстановят стойността на негодните за обращение монети, които са били умишлено изменени или изменени по начин, за който разумно може да се очаква, че ще ги измени, независимо от възстановяването на стойността на монети, събрани от благотворителност, като например тези, които са хвърлени във фонтани.
3. Държавите-членки гарантират, че след изтеглянето им негодните за обращение евро монети се унищожават посредством постоянна физическа деформация, така че тези монети да не могат да се върнат в обращение или да бъдат предадени за възстановяване на стойността им.
Член 9
Такси за обработка
1. Такса в размер на 5 % от номиналната стойност на предадените негодни за обращение евро монети може да бъде удържана от сумата за възстановяване на стойността им или от тяхната замяна. В случай че целият сак или кутия с монети е проверен по реда на член 11, параграф 2, таксата за обработка може да бъде увеличена с още 15 % от номиналната стойност на предадените евро монети.
2. Държавите-членки могат да предвидят общи или частични освобождавания от такси за обработка в случаи, когато физически или юридически лица, които предават евро монетите, сътрудничат отблизо и редовно на определения национален орган при изтеглянето от обращение на фалшиви или на негодни за обращение евро монети или когато това освобождаване служи на обществения интерес.
3. Транспортните и свързаните с тях разходи са за сметка на физическите или юридическите лица, които предават евро монетите.
4. Без да се засяга предвиденото в параграф 2 освобождаване, за всяка година максималното количество, което се освобождава от такси за обработка, е един килограм негодни за обращение монети за всяка номинална стойност, за физическо или юридическо лице, което предава евро монетите. Ако тази граница бъде превишена, може да се налага такса за всички предадени монети.
5. Когато сред предадените монети има монети, третирани с химически или други опасни вещества до степен, че може да се счита, че представляват опасност за здравето на хората, които ги обработват, към таксите, събирани в съответствие с параграф 1, се добавя допълнителна такса, равняваща се на 20 % от номиналната стойност на предадените евро монети.
Член 10
Опаковка на негодни за обращение евро монети
1. Физическото или юридическото лице, което предава евро монети за възстановяване на стойността или за замяната им, сортира монетите по номинална стойност в стандартни сакове или кутии, както следва:
а)
саковете или кутиите съдържат:
i)
по 500 монети за всяка от номиналните стойности 2 EUR и 1 EUR;
ii)
по 1 000 монети за всяка от номиналните стойности 0,50 EUR, 0,20 EUR и 0,10 EUR;
iii)
по 2 000 монети за всяка от номиналните стойности 0,05 EUR, 0,02 EUR и 0,01 EUR.
iv)
за по-малки количества по 100 монети от всяка номинална стойност;
б)
всеки сак или кутия носи информация с данни за идентифициране на физическото или юридическото лице, което ги предава, за съдържаните сума и номинална стойност на монетите, теглото, дата на опаковка и номера на сака/кутията; физическото или юридическото лице, което ги предава, осигурява опаковъчен списък с обобщена информация за предадените сакове и кутии; когато монетите са третирани с химически или други опасни вещества, стандартните опаковки са придружени от писмена декларация, уточняваща конкретните вещества, които са използвани;
в)
Когато общото количество негодни за обращение евро монети е по-малко от изискваното в точка а), евро монетите се сортират по номинална стойност и могат да бъдат предадени в нестандартни опаковки.
2. Чрез дерогация от параграф 1 държавите-членки могат да запазят различните изисквания за опаковка, предвидени в националните им законодателства към 11 януари 2011 г.
Член 11
Контрол на негодни за обращение евро монети
1. Държавите-членки могат да контролират предадените негодни за обращение евро монети, както следва:
а)
обявеното количество се проверява чрез претегляне на всеки сак или кутия;
б)
истинността и външния вид се контролират въз основа на минимум 10 %-на извадка от предадените монети.
2. В случай че бъдат открити аномалии, вследствие на контрола, посочен в параграф 1, или бъдат установени отклонения от член 10, се проверява целият сак или кутия.
3. Когато приемането или обработката на евро монети представлява риск за здравето на лицата, които ги обработват, или предадените монети не отговарят на стандартите по отношение на опаковката и етикетирането, държавите-членки могат да откажат да приемат такива монети,.
Държавите-членки могат да предвидят приемането на мерки по отношение на физическите или юридическите лица, които са предали монетите, посочени в първа алинея.
ГЛАВА IV
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 12
Отчитане, обмен на информация и оценка
1. Държавите-членки ежегодно предават на Комисията доклади за своята дейност по установяване на истинността на евро монетите. Предадената информация включва броя на извършените съгласно член 6, параграф 2 проверки и броя на проверените машини за обработка на монети, резултатите от изпитанията, обема на обработените от тези машини монети, броя на анализираните евро монети, за които има съмнение, че са фалшиви, и броя на негодните за обращение евро монети, чиято стойност е възстановена, както и подробни условия за всички дерогации, предвидени съгласно член 4, параграф 2 или член 6, параграф 5.
2. За да могат държавите-членки да следят за изпълнението на настоящия регламент от институциите, последните предоставят най-малко веднъж годишно на държавите-членки, ако това бъде поискано, най-малко следната информация:
а)
видовете и броят на използваните машини за обработка на монети;
б)
местонахождението на всяка машина обработка на монети; и
в)
обемът на обработваните монети за всяка машина за обработка на монети за съответната година и съответната номинална стойност, най-малко за трите евро монети с най-високи номинални стойности.
3. Държавите-членки гарантират, че информацията относно органите, определени за възстановяването на стойността или за замяната на евро монетите, и относно специфичните условия като изискванията за опаковка и таксите се предоставя на подходящите интернет страници и посредством подходящи публикации.
4. След анализ на получените доклади на държавите-членки, Комисията представя годишен доклад на Икономическия и финансов комитет относно развитието и резултатите във връзка с процеса на установяване на истинността на евро монетите, както и за тези, които са негодни за обращение.
5. До 30 юни 2014 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад за функционирането и резултатите от настоящия регламент. При необходимост докладът може да бъде придружен от законодателни предложения за по-детайлно прилагане или за изменение на настоящия регламент, по-специално по отношение на членове 6 и 8.
Член 13
Санкции
Държавите-членки определят правилата относно санкциите, които се налагат за нарушения на настоящия регламент, и предприемат всички необходими мерки, за да гарантират тяхното прилагане. Предвидените санкции са ефективни, пропорционални и с възпиращ ефект.
Член 14
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 1 януари 2012 г., с изключение на Глава III, която се прилага от деня на влизането в сила на настоящия регламент.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко в държавите-членки, в съответствие с Договорите.
Съставено в Страсбург на 15 декември 2010 година.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EU) N:o 1210/2010,
annettu 15 päivänä joulukuuta 2010,
eurometallirahojen aitouden tarkistamisesta ja kiertoon kelpaamattomien eurometallirahojen käsittelystä
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 133 artiklan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
ottavat huomioon Euroopan keskuspankin lausunnon (1),
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (2),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Euron väärentämisen torjunnan edellyttämistä toimenpiteistä 28 päivänä kesäkuuta 2001 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1338/2001 (3) edellytetään, että luottolaitokset ja maksutoimintansa asettamissa rajoissa muut maksupalvelujen tarjoajat sekä muut laitokset, jotka osallistuvat setelien ja metallirahojen käsittelyyn ja niiden jakeluun yleisölle, varmistavat, että niiden vastaanottamien euroseteleiden ja -metallirahojen, jotka ne aikovat palauttaa kiertoon, aitous tarkistetaan ja että väärennökset havaitaan.
(2)
Eurometallirahojen tunnistamisesta ja liikkeeseen sopimattomien eurometallirahojen käsittelystä 27 päivänä toukokuuta 2005 annetussa komission suosituksessa 2005/504/EY (4) esitetään eurometallirahojen aitouden tarkistamista ja kiertoon kelpaamattomien eurometallirahojen käsittelyä koskevia suositeltavia käytäntöjä. Koska pakollista yhteistä metallirahojen aitouden tarkistamisjärjestelmää ei kuitenkaan ole, jäsenvaltioiden käytännöt ovat erilaisia, eikä sen vuoksi voida varmistaa, että rahan suojaaminen olisi yhdenmukaista kaikkialla euroalueella.
(3)
Jotta kaikkialla euroalueella päästäisiin tehokkaaseen ja yhdenmukaiseen eurometallirahojen aitouden tarkistamiseen, on näin ollen välttämätöntä ottaa käyttöön sitovia sääntöjä kierrossa olevien eurometallirahojen aitouden tarkistamista koskevien yhteisten menettelyjen ja kansallisten viranomaisten näihin menettelyihin kohdistamien valvontamekanismien täytäntöönpanemiseksi.
(4)
Aitouden tarkistamisen yhteydessä olisi myös havaittava kiertoon kelpaamattomat aidot eurometallirahat. Kiertoon kelpaamattomia metallirahoja on vaikeampi käyttää, etenkin metallirahoilla toimivissa automaateissa, mikä voi saada käyttäjät epäilemään näiden metallirahojen aitoutta. Kiertoon kelpaamattomat metallirahat olisi poistettava kierrosta. Sen vuoksi tarvitaan jäsenvaltioita sitovia yhteisiä sääntöjä kiertoon kelpaamattomien eurometallirahojen käsittelyyn ja hyvittämiseen.
(5)
Euroopan teknis-tieteellisen keskuksen (ETTK), joka on perustettu komission päätöksellä 2005/37/EY (5), olisi aitouden tarkistamismenettelyjen täytäntöönpanon koordinoimiseksi määritettävä metallirahojen aitouden tarkistamista koskevien testaus- ja koulutusvaatimusten yksityiskohdat sekä kiertoon kelpaamattomien eurometallirahojen tarkastamista koskevat vaatimukset ja muut käytännön täytäntöönpanosäännökset kuultuaan kyseisessä päätöksessä tarkoitettua metallirahojen väärennyksiä käsittelevää asiantuntijaryhmää.
(6)
Jotta jäsenvaltioiden nykyiset säännöt ja käytännöt voidaan mukauttaa asteittain tämän asetuksen säännöksiin, jäsenvaltioiden olisi 31 päivään joulukuuta 2014 kestävän siirtymäkauden aikana kyettävä myöntämään eurometallirahojen aitouden tarkistamiseen käytettävien metallirahankäsittelylaitteiden tyyppiä ja vuosittain tarkastettavien laitteiden lukumäärää koskevia poikkeuksia.
(7)
Kunkin kiertoon kelpaamattomia eurometallirahoja käsittelevän kansallisen viranomaisen olisi voitava pidättää tämän asetuksen mukainen käsittelymaksu prosessista aiheutuvien kustannusten kattamiseksi. Käsittelymaksuja ei saisi periä palautuksista, joissa on kyse pienestä määristä kiertoon kelpaamattomia eurometallirahoja. Jäsenvaltioiden olisi voitava myöntää käsittelymaksuista poikkeuksia henkilöille, jotka tekevät tiivistä yhteistyötä viranomaisten kanssa väärien tai kiertoon kelpaamattomien metallirahojen poistamiseksi kierrosta. Jäsenvaltioiden olisi voitava ottaa vastaan pussit tai laatikot, joissa on sekaisin vääriä ja kiertoon kelpaamattomia metallirahoja, ilman erillistä lisämaksua, jos tämä on yleisen edun mukaista.
(8)
Kunkin jäsenvaltion olisi otettava käyttöön rikkomuksiin sovellettavia seuraamuksia, jotta eurometallirahojen aitouden tarkistaminen ja kiertoon kelpaamattomien eurometallirahojen käsittely olisi yhdenmukaista kaikkialla euroalueella.
(9)
Jäsenvaltiot eivät kansallisten käytäntöjen eroavaisuuksien vuoksi voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän asetuksen tavoitetta eli eurometallirahojen aitouden tehokasta ja yhdenmukaista tarkistamista kaikkialla euroalueella, vaan se voidaan saavuttaa paremmin unionin tasolla, joten unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarpeen,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:
I LUKU
KOHDE JA MÄÄRITELMÄT
1 artikla
Kohde
Tässä asetuksessa säädetään menettelyistä, joita tarvitaan eurometallirahojen aitouden tarkistamisessa ja kiertoon kelpaamattomien eurometallirahojen käsittelyssä.
2 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa tarkoitetaan
a)
”eurometallirahojen aitouden tarkistamisella” prosessia, jossa varmistetaan, että eurometallirahat ovat aitoja ja kiertoon kelpaavia;
b)
”kiertoon kelpaamattomilla eurometallirahoilla” aitoja eurometallirahoja, jotka on hylätty aitouden tarkistamisen yhteydessä tai joiden ulkoasu on merkittävästi muuttunut;
c)
”nimetyllä kansallisella viranomaisella” kansallista metallirahojen tutkimuskeskusta tai asianomaisen jäsenvaltion nimeämää muuta viranomaista;
d)
”laitoksilla” asetuksen (EY) N:o 1338/2001 6 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuja laitoksia, pois lukien kyseisen kohdan kolmannessa luetelmakohdassa tarkoitetut laitokset;
e)
”metallirahojen väärennyksiä käsittelevällä asiantuntijaryhmällä” päätöksessä 2005/37/EY tarkoitettuja, metallirahojen väärennyksiä käsitteleviä asiantuntijoita.
II LUKU
EUROMETALLIRAHOJEN AITOUDEN TARKISTAMINEN
3 artikla
Eurometallirahojen aitouden tarkistaminen
1. Laitosten on varmistettava, että niiden vastaanottamien eurometallirahojen, jotka ne aikovat palauttaa kiertoon, aitous tarkistetaan. Tämän velvollisuuden täytäntöönpanosta huolehditaan seuraavilla tavoilla:
a)
5 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun metallirahankäsittelylaitteiden luetteloon sisältyvillä metallirahankäsittelylaitteilla; tai
b)
jäsenvaltioiden määrittelemien yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti koulutetun henkilöstön avulla.
2. Aitouden tarkistamisen jälkeen kaikki vääriksi epäillyt metallirahat ja kiertoon kelpaamattomat eurometallirahat on lähetettävä nimetylle kansalliselle viranomaiselle.
3. Toimivaltaisille kansallisille viranomaisille asetuksen (EY) N:o 1338/2001 6 artiklan mukaisesti toimitetuista vääristä eurometallirahoista ei saa periä käsittelymaksuja tai muita maksuja. Kiertoon kelpaamattomien eurometallirahojen osalta sovelletaan tämän asetuksen III lukua.
4 artikla
Testausvaatimus ja metallirahankäsittelylaitteet
1. Laitosten on 3 artiklan 1 kohdan a alakohtaa täytäntöönpannessaan käytettävä ainoastaan sellaisia metallirahankäsittelylaitteita, jotka ovat tyydyttävällä tavalla läpäisseet nimetyn kansallisen viranomaisen tai ETTK:n tekemän tunnistustestin ja jotka niiden hankintahetkellä sisältyivät 5 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuilla verkkosivuilla olevaan luetteloon. Laitosten on varmistettava, että nämä metallirahankäsittelylaitteet säädetään säännöllisesti, jotta ne säilyttävät tunnistuskykynsä, ottaen huomioon 5 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun luetteloon tehdyt muutokset. Tunnistustesti on suunniteltava niin, että sillä voidaan varmistaa, että metallirahankäsittelylaite kykenee hylkäämään tunnetut väärien eurometallirahojen tyypit ja samassa prosessissa myös kiertoon kelpaamattomat eurometallirahat ja muut metallirahan kaltaiset esineet, joiden ominaisuudet eivät vastaa aitojen eurometallirahojen ominaisuuksia.
2. Jäsenvaltiot voivat 31 päivään joulukuuta 2014 kestävän siirtymäkauden aikana säätää erityisistä poikkeuksista 1 kohdan ensimmäiseen virkkeeseen sellaisten metallirahankäsittelylaitteiden osalta, jotka olivat käytössä 11 päivästä tammikuuta 2011 ja jotka ovat osoittautuneet kykeneviksi tunnistamaan väärät eurometallirahat, kiertoon kelpaamattomat eurometallirahat ja muut metallirahan kaltaiset esineet, joiden ominaisuudet eivät vastaa aitojen eurometallirahojen ominaisuuksia, vaikka nämä laitteet eivät sisälly 5 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun luetteloon. Tällaiset poikkeukset hyväksytään sen jälkeen, kun metallirahojen väärennyksiä käsittelevää asiantuntijaryhmää on kuultu.
5 artikla
Metallirahankäsittelylaitteiden säätö
1. Jotta metallirahankäsittelylaitteiden valmistajat voivat saada tarpeelliset tiedot laitteidensa säätämiseksi niin, että ne tunnistavat väärät eurometallirahat, 4 artiklassa tarkoitettuja testejä voidaan suorittaa nimetyn kansallisen viranomaisen tiloissa, ETTK:ssa tai kahdenvälisen sopimuksen perusteella valmistajan tiloissa. Onnistuneesti suoritetun metallirahankäsittelylaitteen testin jälkeen laitteen valmistajalle on annettava tunnistustestiyhteenveto, jonka jäljennös on toimitettava ETTK:lle.
2. Komissio julkaisee verkkosivuillaan kootun luettelon kaikista metallirahankäsittelylaitteista, joista ETTK on saanut tai laatinut myönteisen ja pätevän tunnistustestiyhteenvedon.
6 artikla
Jäsenvaltioiden suorittama valvonta
1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava tässä artiklassa säädetystä valvonnasta.
2. Jäsenvaltioiden on tehtävä vuosittaisia tarkastuksia laitoksissa paikan päällä, jotta voidaan todeta tunnistustestein, että käytössä on edustava määrä asianmukaisesti toimivia metallirahankäsittelylaitteita. Kun laitosten henkilöstön odotetaan tarkistavan kiertoon palautettavien eurometallirahojen aitouden manuaalisesti, jäsenvaltioiden on saatava kyseisiltä laitoksilta vakuutus, että niiden henkilöstö on saanut tähän tarkoitukseen asianmukaisen koulutuksen.
3. Kussakin jäsenvaltiossa on vuosittain tarkastettava sellainen määrä metallirahankäsittelylaitteita, että näillä laitteilla kyseisenä vuotena käsiteltyjen eurometallirahojen määrä on vähintään 25 prosenttia niiden metallirahojen yhteenlasketusta kumulatiivisesta nettomäärästä, jotka kyseinen jäsenvaltio on laskenut liikkeeseen eurometallirahojen käyttöönotosta edellisen vuoden loppuun. Tarkastettavien metallirahankäsittelylaitteiden määrä on laskettava kolmen yksikköarvoltaan suurimman kiertoon tarkoitetun eurometallirahan määrien perusteella. Jäsenvaltioiden on pyrittävä varmistamaan, että metallirahankäsittelylaitteet tarkastetaan vuorotteluperiaatteen mukaisesti.
4. Siinä tapauksessa, että 3 kohdan mukaisesti vuosittain tarkastettavien metallirahankäsittelylaitteiden määrä on suurempi kuin yksittäisessä jäsenvaltiossa toiminnassa olevien laitteiden määrä, kaikki kyseisessä jäsenvaltiossa toiminnassa olevat metallirahankäsittelylaitteet on tarkastettava vuosittain.
5. Jäsenvaltiot voivat 31 päivään joulukuuta 2014 kestävän siirtymäkauden aikana komissiolle antamansa ilmoituksen jälkeen päättää, että vuosittain on tarkastettava sellainen määrä metallirahankäsittelylaitteita, että näillä laitteilla kyseisenä vuotena käsiteltyjen eurometallirahojen määrä on vähintään 10 prosenttia niiden metallirahojen yhteenlasketusta kumulatiivisesta nettomäärästä, jotka kyseinen jäsenvaltio on laskenut liikkeeseen eurometallirahojen käyttöönotosta edellisen vuoden loppuun.
6. Osana vuotuisia tarkastuksia jäsenvaltioiden on seuraavien seikkojen perusteella seurattava laitosten kykyä tarkistaa eurometallirahojen aitous:
a)
sellaisten kirjallisten toimintaohjeiden olemassaolo, joilla tarjotaan ohjeet tilanteen mukaan joko automaattisen metallirahankäsittelylaitteiston käyttöön tai manuaaliseen lajitteluun;
b)
asianmukaisten henkilöresurssien kohdentaminen;
c)
metallirahankäsittelylaitteiden asianmukaisen suoritustason ylläpitämiseen tähtäävän kirjallisen huoltosuunnitelman olemassaolo;
d)
sellaisten kirjallisten menettelyohjeiden olemassaolo, jotka koskevat väärien eurometallirahojen, kiertoon kelpaamattomien eurometallirahojen ja sellaisten muiden metallirahan kaltaisten esineiden, joiden ominaisuudet eivät vastaa aitojen eurometallirahojen ominaisuuksia, luovuttamista nimetylle kansalliselle viranomaiselle; ja
e)
sellaisten sisäisten valvontamenettelyiden olemassaolo, joissa kuvaillaan laitosten suorittamia tarkastuksia koskevat yksityiskohtaiset säännöt ja tarkastusten suoritustiheys, jotta varmistetaan, että laitosten lajittelukeskukset ja niiden henkilöstö noudattavat tässä kohdassa säädettyjä ohjeita.
7. Kun jäsenvaltio havaitsee, että tätä asetusta ei ole noudatettu, asianomaisen laitoksen on toteutettava toimenpiteet sen varmistamiseksi, että noudattamatta jättäminen oikaistaan nopeasti.
7 artikla
Tekniset säännökset
Komissio varmistaa, että ETTK määrittelee kohtuullisessa ajassa ja metallirahojen väärennyksiä käsittelevää asiantuntijaryhmää kuultuaan tunnistustestin tekniset vaatimukset ja muut käytännön täytäntöönpanosäännökset, kuten koulutuskäytänteet, tunnistustestiyhteenvedon voimassaoloajan, 5 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun luetteloon sisällytettävät tiedot, suuntaviivat jäsenvaltioiden suorittamalle valvonnalle ja tarkastuksille, menettelytapasäännöt noudattamatta jättämisen oikaisemiseksi sekä aitojen metallirahojen hyväksymisen raja-arvot.
III LUKU
KIERTOON KELPAAMATTOMIEN EUROMETALLIRAHOJEN KÄSITTELY
8 artikla
Kiertoon kelpaamattomien eurometallirahojen poistaminen kierrosta ja niiden hyvittäminen
1. Jäsenvaltioiden on poistettava kiertoon kelpaamattomat eurometallirahat kierrosta.
2. Jäsenvaltioiden on hyvitettävä tai vaihdettava uusiin eurometallirahat, jotka ovat pitkän käyttöiän tai vahingoittumisen vuoksi tulleet kiertoon kelpaamattomiksi tai jotka on hylätty aitouden tarkistamismenettelyssä jostain muusta syystä. Jäsenvaltiot voivat kieltäytyä hyvittämästä kiertoon kelpaamattomia eurometallirahoja, joita on joko muutettu tarkoituksella tai jotka ovat muuttuneet prosessissa, jonka voidaan kohtuudella odottaa muuttavan niitä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta hyväntekeväisyystarkoituksiin kerättyjen metallirahojen, kuten toivomuslähteisiin heitettyjen metallirahojen, hyvittämistä.
3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että sen jälkeen kun kiertoon kelpaamattomat eurometallirahat on poistettu kierrosta, ne tuhotaan pysyvällä fyysisellä muodonmuutoksella, jotta näitä metallirahoja ei voida palauttaa kiertoon tai esittää hyvitettäväksi.
9 artikla
Käsittelymaksut
1. Hyvitettäessä kiertoon kelpaamattomia eurometallirahoja tai vaihdettaessa niitä uusiin voidaan pidättää käsittelymaksu, joka on 5 prosenttia palautettavien eurometallirahojen nimellisarvosta. Jos koko eurometallirahapussi tai -laatikko tarkastetaan 11 artiklan 2 kohdan mukaisesti, käsittelymaksuun voidaan lisätä maksu, joka on 15 prosenttia palautettavien eurometallirahojen nimellisarvosta.
2. Jäsenvaltiot voivat myöntää yleisiä tai osittaisia vapautuksia käsittelymaksuista, jos eurometallirahoja palauttavat luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt tekevät tiivistä ja säännöllistä yhteistyötä nimetyn kansallisen viranomaisen kanssa väärien eurometallirahojen tai kiertoon kelpaamattomien eurometallirahojen poistamiseksi kierrosta tai jos tällaiset vapautukset ovat yleisen edun mukaisia.
3. Eurometallirahoja palauttavan luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön on vastattava kuljetuskustannuksista ja muista vastaavista kustannuksista.
4. Luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö voi palauttaa vuoden aikana ilman käsittelymaksua enintään yhden kilogramman kiertoon kelpaamattomia eurometallirahoja kutakin yksikköarvoa kohden, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 2 kohdassa säädetyn vapautuksen soveltamista. Mikäli tämä enimmäismäärä ylitetään, kaikista palautetuista metallirahoista voidaan pidättää maksu.
5. Mikäli palautettava metallirahaerä sisältää metallirahoja, joita on käsitelty kemiallisilla tai muilla vaarallisilla aineilla siinä määrin, että niiden voidaan katsoa olevan vaaraksi käsittelijöiden terveydelle, 1 kohdan mukaisesti perittäviä maksuja täydennetään lisämaksulla, joka vastaa 20:tä prosenttia palautettujen eurometallirahojen nimellisarvosta.
10 artikla
Kiertoon kelpaamattomien eurometallirahojen pakkaaminen
1. Luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön, joka palauttaa hyvitettäviä tai uusiin vaihdettavia eurometallirahoja, on lajiteltava ne standardoituihin pusseihin tai laatikoihin yksikköarvon mukaan seuraavasti:
a)
pusseissa tai laatikoissa on oltava:
i)
500 yksikköarvoltaan 2 euron tai 1 euron metallirahaa,
ii)
1 000 yksikköarvoltaan 0,50 euron, 0,20 euron tai 0,10 euron metallirahaa,
iii)
2 000 yksikköarvoltaan 0,05 euron, 0,02 euron tai 0,01 euron metallirahaa,
iv)
pienempien määrien ollessa kyseessä 100 metallirahaa kutakin yksikköarvoa;
b)
kussakin pussissa tai laatikossa on oltava merkittynä metallirahat palauttavan luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön tunnistetiedot, sisältönä olevien metallirahojen kokonaisarvo ja yksikköarvo, paino, pakkauspäivämäärä ja pussin tai laatikon numero; metallirahat palauttavan luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön on toimitettava pakkausluettelo, jossa on kooste palautettavista pusseista tai laatikoista; jos metallirahoja on käsitelty kemiallisilla tai muilla vaarallisilla aineilla, standardinmukaisiin pakkauksiin on liitettävä kirjallinen ilmoitus, jossa tarkasti yksilöidään käytetyt aineet;
c)
jos kiertoon kelpaamattomien eurometallirahojen kokonaismäärä on a alakohdassa vaadittua pienempi, nämä eurometallirahat on lajiteltava yksikköarvon mukaan ja ne voidaan palauttaa muussa kuin standardinmukaisessa pakkauksessa.
2. Jäsenvaltiot voivat 1 kohdasta poiketen pitää voimassa poikkeavia pakkausvaatimuksia, joista säädetään niiden 11 päivästä tammikuuta 2011 voimassa olevissa kansallisissa säännöksissä.
11 artikla
Kiertoon kelpaamattomien eurometallirahojen tarkastukset
1. Jäsenvaltiot voivat tarkastaa palautetut kiertoon kelpaamattomat eurometallirahat seuraavasti:
a)
ilmoitettu määrä on tarkistettava punnitsemalla kukin pussi tai laatikko;
b)
aitous ja ulkoasu on tarkistettava vähintään 10 prosenttia palautuksesta sisältävän näytteen perusteella.
2. Jos 1 kohdassa tarkoitetuissa tarkastuksissa havaitaan poikkeavuuksia tai jos havaitaan poikkeamista 10 artiklasta, koko pussi tai laatikko on tarkastettava.
3. Jos eurometallirahojen vastaanottamisesta tai käsittelystä aiheutuu terveysriski niiden käsittelijöille tai jos palautettava erä ei ole pakkaus- ja merkintästandardien mukainen, jäsenvaltiot voivat kieltäytyä ottamasta vastaan tällaisia metallirahoja.
Jäsenvaltiot voivat säätää toimenpiteistä, joita sovelletaan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuja metallirahoja palauttaviin luonnollisiin henkilöihin tai oikeushenkilöihin.
IV LUKU
LOPPUSÄÄNNÖKSET
12 artikla
Raportointi, tietojen välittäminen ja arviointi
1. Kunkin jäsenvaltion on annettava komissiolle vuosittain kertomus eurometallirahojen aitouden tarkistamista koskevasta toiminnastaan. Kertomuksissa on oltava tieto 6 artiklan 2 kohdan nojalla toteutettujen tarkastusten ja tarkastettujen metallirahankäsittelylaitteiden määrästä, testituloksista, näiden laitteiden käsittelemästä metallirahamäärästä, analysoitujen vääriksi epäiltyjen eurometallirahojen määrästä ja hyvitettyjen kiertoon kelpaamattomien eurometallirahojen määrästä sekä yksityiskohtaiset tiedot 4 artiklan 2 kohdan tai 6 artiklan 5 kohdan mukaisesti säädetyistä poikkeuksista.
2. Jotta jäsenvaltiot voivat seurata, miten laitokset noudattavat tätä asetusta, laitosten on pyydettäessä toimitettava jäsenvaltioille vähintään kerran vuodessa ainakin seuraavat tiedot:
a)
käytettyjen metallirahankäsittelylaitteiden tyyppi ja lukumäärä;
b)
kunkin metallirahankäsittelylaitteen sijainti; ja
c)
käsiteltyjen metallirahojen määrä metallirahankäsittelylaitetta ja yksikköarvoa kohti vuodessa ainakin yksikköarvoltaan kolmen suurimman metallirahan osalta.
3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tiedot eurometallirahojen hyvittämistä tai vaihtoa varten nimetyistä viranomaisista sekä yksityiskohtaisista säännöistä, kuten pakkausvaatimuksista ja maksuista, ovat saatavilla asiaa koskevilla verkkosivuilla ja asiaa koskevissa julkaisuissa.
4. Analysoituaan jäsenvaltioilta saamansa kertomukset komissio antaa talous- ja rahoituskomitealle vuosikertomuksen eurometallirahojen aitouden tarkistamista ja kiertoon kelpaamattomia eurometallirahoja koskevasta kehityksestä ja tältä osin saavutetuista tuloksista.
5. Komissio antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen tämän asetuksen toimivuudesta ja vaikutuksista viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2014. Kertomukseen voidaan liittää tarvittaessa lainsäädäntöehdotuksia tämän asetuksen yksityiskohtaisemmasta täytäntöönpanosta tai sen muuttamisesta erityisesti 6 ja 8 artiklan osalta.
13 artikla
Seuraamukset
Jäsenvaltioiden on vahvistettava tämän asetuksen rikkomisesta määrättäviä seuraamuksia koskevat säännöt ja toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että ne pannaan täytäntöön. Säädettyjen seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia.
14 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2012 lukuun ottamatta III lukua, jota sovelletaan tämän asetuksen voimaantulosta lähtien.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan jäsenvaltioissa perussopimusten mukaisesti.
Tehty Strasbourgissa 15 päivänä joulukuuta 2010.