РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 423/2012 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 22 май 2012 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 1083/2006 на Съвета по отношение на някои разпоредби, свързани с инструменти за споделяне на риска за държави членки, които изпитват сериозни затруднения във връзка с финансовата си стабилност или са застрашени от такива затруднения
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 177 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта за законодателен акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
след консултация с Комитета на регионите,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
Безпрецедентната глобална финансова криза и икономическият спад сериозно нарушиха икономическия растеж и финансовата стабилност и доведоха до силно влошаване на финансовите, икономическите и социалните условия в редица държави членки.
(2)
Въпреки че вече бяха предприети важни действия за намаляване на отрицателното въздействие от кризата, включително изменения на законодателната рамка, въздействието от финансовата криза върху реалната икономика, пазара на труда и гражданите се проявява в широк мащаб.
(3)
Съгласно член 122, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз, който предвижда възможността за предоставяне на финансова помощ от Съюза на държава-членка, която изпитва трудности или е сериозно застрашена от тежки трудности, причинени, наред с другото, от извънредни обстоятелства извън нейния контрол, с Регламент (ЕС) № 407/2010 на Съвета (3) бе създаден европейски финансов механизъм за финансово стабилизиране с оглед на запазването на финансовата стабилност на Съюза.
(4)
С решения за изпълнение 2011/77/ЕС (4) и 2011/344/ЕС (5) на Съвета бе предоставена финансова помощ съгласно Регламент (ЕС) № 407/2010 съответно на Ирландия и Португалия.
(5)
Гърция вече изпитваше сериозни затруднения по отношение на финансовата си стабилност преди влизането в сила на Регламент (ЕС) № 407/2010. Следователно не беше възможно финансовата помощ за Гърция да се предостави въз основа на посочения регламент.
(6)
Споразумението между кредиторите и кредитното споразумение за Гърция, подписани на 8 май 2010 г., влязоха в сила на 11 май 2010 г. Споразумението между кредиторите трябва да остане в сила и да продължи да има пълно действие за тригодишен програмен период, докато има неизплатени суми в рамките на кредитното споразумение.
(7)
С Регламент (ЕО) № 332/2002 на Съвета от 18 февруари 2002 г. за установяване на механизъм, осигуряващ средносрочна финансова подкрепа за платежния баланс на държавите-членки (6) се предвижда, че Съветът трябва да предоставя взаимна помощ в случаите, когато държава членка, която не е приела еврото, изпитва затруднения или е сериозно застрашена от затруднения във връзка с платежния си баланс.
(8)
С решения 2009/102/ЕО (7) и 2009/459/ЕО (8) на Съвета финансова помощ съгласно Регламент (ЕО) № 332/2002 бе предоставена съответно на Унгария и Румъния.
(9)
На 11 юли 2011 г. финансовите министри на 17-те държави членки от еврозоната подписаха Договора за създаване на Европейски механизъм за стабилност (ЕМС). След решенията, взети от държавните и правителствените ръководители от еврозоната на 21 юли и на 9 декември 2011 г., Договорът беше изменен с цел подобряване на ефективността на механизма и беше подписан на 2 февруари 2012 г. Съгласно същия договор се предвижда до 2013 г. ЕМС да поеме задачите, които понастоящем се изпълняват от Европейския инструмент за финансова стабилност и европейския механизъм за финансово стабилизиране. Поради това ЕМС следва да бъде взет под внимание от настоящия регламент.
(10)
В заключенията си от 23 и 24 юни 2011 г. Европейският съвет приветства намерението на Комисията да задълбочи полезното взаимодействие между програмата за отпускане на заем на Гърция и фондовете на Съюза и подкрепи усилията да бъде увеличен капацитетът на Гърция за усвояване на средства от Съюза, за да стимулира растежа и заетостта, като се пренасочи вниманието към подобряване на конкурентоспособността и създаване на работни места. Наред с това той приветства и подкрепи подготовката от страна на Комисията заедно с държавите членки на широкообхватна програма за техническа помощ за Гърция.
(11)
В декларацията на държавните и правителствените ръководители от еврозоната и институциите на ЕС от 21 юли 2011 г. Комисията и Европейската инвестиционна банка (ЕИБ) бяха приканени да увеличат полезното взаимодействие между програмите за отпускане на заем и фондовете на Съюза във всички държави, получаващи помощ от Съюза или от Международния валутен фонд. Настоящият регламент следва да допринесе за постигането на тази цел.
(12)
В декларацията на членовете на Европейския съвет от 30 януари 2012 г. държавните и правителствените ръководители се договориха за увеличаване на подкрепата за инфраструктурата от страна на ЕИБ като неотложна мярка и приканиха Съвета, Комисията и Европейската инвестиционна банка да разгледат възможностите за засилване на действията на ЕИБ в подкрепа на растежа, както и да направят подходящи препоръки, включително относно възможностите общият бюджет на Европейския съюз да послужи като лост за засилване на финансовия капацитет на Групата на ЕИБ. Настоящият регламент има за цел да отговори на тази покана в контекста на управлението на настоящата криза.
(13)
Изпълнението на оперативните програми и проектите в областта на инфраструктурата и продуктивните инвестиции в Гърция е изправено пред сериозни проблеми, тъй като условията за участие на частния сектор и особено на финансовия сектор се измениха драстично в резултат на икономическата и финансова криза.
(14)
За да се облекчат тези проблеми и да се ускори изпълнението на оперативните програми и проектите, както и за подкрепа на икономическото възстановяване, е необходимо държавите членки, които са изпитали или са били застрашени от сериозни затруднения по отношение на финансовата им стабилност, и на които е предоставена финансова помощ съгласно един от механизмите за финансова помощ, установени в член 77, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1083/2006 на Съвета от 11 юли 2006 г. за определяне на общи разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд и Кохезионния фонд (9), изменен с Регламент (ЕС) № 1311/2011 на Европейския парламент и на Съвета (10), да могат да участват с финансови ресурси от оперативни програми за създаването на инструменти за споделяне на риска, с които се предоставят заеми или гаранции, или други финансови механизми в подкрепа на проекти и операции, предвидени в рамките на дадена оперативна програма.
(15)
Предвид дългогодишния експертен опит на ЕИБ като основна институция за финансиране на инфраструктурни проекти, както и нейният ангажимент да подкрепя икономическото възстановяване, Комисията следва да има възможност да създаде инструменти за споделяне на риска посредством сключване за тази цел на споразумение за сътрудничество с ЕИБ. С цел постигане на правна сигурност е необходимо в Регламент (ЕО) № 1083/2006 да бъдат установени типичните основни ред и условия за такова споразумение за сътрудничество. Що се отнася до специфичното естество на инструментите за споделяне на риска при управлението на кризата, както е предвидено по настоящия регламент, специфичните ред и условия на всяко сътрудничество следва да бъдат определени в отделно споразумение за сътрудничество, което се сключва между Комисията и ЕИБ в съответствие с Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета от 25 юни 2002 г. относно Финансовия регламент, приложим за общия бюджет на Европейските общности (11).
(16)
С оглед на необходимостта да се разширят възможностите за инвестиции, които могат да се появят в съответните държави членки, Комисията следва също да бъде в състояние да създава инструменти за споделяне на риска с национални или международни органи от публичния сектор или с частноправни субекти, натоварени със задължения по предоставяне на обществена услуга, при осигуряване на достатъчни гаранции, както е посочено в член 54, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002, при ред и условия, подобни на тези, прилагани за и от ЕИБ.
(17)
За да се реагира бързо в контекста на настоящата икономическа, финансова и социална криза, инструментите за споделяне на риска по настоящия регламент следва да се прилагат от Комисията в съответствие с член 54, параграф 2 от Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002.
(18)
В интерес на яснотата и правната сигурност в член 36а от Регламент (ЕО) № 1083/2006, така както е изменен с настоящия регламент, следва да бъде добавено определение за инструмент за споделяне на риска. Инструментите за споделяне на риска следва да бъдат използвани за заеми и гаранции, както и за други финансови механизми с цел финансиране на операции, съфинансирани от Европейския фонд за регионално развитие (ЕФРР) или от Кохезионния фонд що се отнася до инвестиционните разходи, които не може да бъдат финансирани като допустими разходи по член 55 от Регламент (ЕО) № 1083/2006 или по правилата на Съюза относно държавните помощи. За тази цел също така е необходимо да се установи дерогация от член 54, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 1083/2006.
(19)
Държавата членка, която се стреми да се възползва от инструмента за споделяне на риска, следва да посочи ясно в писменото си искане до Комисията защо счита, че отговаря на едно от условията за допустимост по член 77, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1083/2006 и следва да приложи към своето искане цялата необходима информация, която се изисква от настоящия регламент, с цел да докаже посоченото условие за допустимост. В своето искане държавата членка заявител следва също така да посочи програмите (в това число списъка с предложения на проекти и свързаното с тях финансиране), съфинансирани от ЕФРР или от Кохезионния фонд, както и част от средствата, отпуснати по такива програми за 2012 и 2013 г., които тя желае да разпредели за инструмента за споделяне на риска. Искането на държавата членка следва да бъде предадено на Комисията до 31 август 2013 г. с оглед приемането на решение на Комисията относно участието на държавата членка заявител в инструмент за споделяне на риска до 31 декември 2013 г. Преди решението на Комисията относно искането на държавата членка свързаните оперативни програми в рамките на ЕФРР и Кохезионния фонд следва да бъдат преразгледани в съответствие с член 33, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1083/2006.
(20)
Избраните операции, допустими по инструмента за споделяне на риска, следва да бъдат или големи проекти, които вече са предмет на решение на Комисията съгласно член 41 от Регламент (ЕО) № 1083/2006, или други проекти, съфинансирани от Европейския фонд за регионално развитие и Кохезионния фонд и включени в една или повече от техните оперативни програми, когато за тези проекти липсва финансиране по отношение на инвестиционните разходи, които трябва да бъдат поети от частни инвеститори. И накрая, в зависимост от наличността на средства в рамките на инструмента за споделяне на риска, избраните операции могат да бъдат и операции, които допринасят за постигане на целите на националната стратегическа референтна рамка на държавата членка заявител и на стратегическите насоки на Общността за сближаване и които поради своето естество допринасят за подпомагането на растежа и засилването на икономическото възстановяване.
(21)
Освен това държавата членка заявител следва да посочи в искането си наличната сума, която се използва изключително в нейна полза в рамките на финансовите средства за политиката ѝ на сближаване в съответствие с член 18, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1083/2006 и която би могла да бъде заделена за целите на инструмента за споделяне на риска изключително от поетите задължения в бюджета на Съюза, подлежащи на изпълнение през 2012 г. и 2013 г. съгласно член 75, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1083/2006, като тази сума не следва да надвишава 10 % от общия индикативен размер на разпределените средства за държавата членка заявител за периода 2007-2013 г. по отношение на ЕФРР и Кохезионния фонд, одобрен в съответствие с член 28, параграф 3, буква б) от Регламент (ЕО) № 1083/2006. Най-накрая е необходимо да се гарантира, че финансирането от Съюза на инструмента за споделяне на риска, в това число на разходите за управлението и други допустими разходи, е ясно ограничено до горепосочената максимална сума от приноса на Съюза за инструмента за споделяне на риска и че не следва да има други условни задължения за общия бюджет на Европейския съюз. Следователно всеки остатъчен риск, присъщ на финансираните операции по създадения инструмент за споделяне на риска, следва да бъде поет или от ЕИБ, или от националните или международните органи на публичния сектор, или от частноправни субекти със задължение за предоставяне на обществена услуга, с който инструментът за споделяне на риска е бил създаден по смисъла на споразумение за сътрудничество. По настоящия регламент следва да има възможност за повторно използване на върнати средства или на остатъчни суми, разпределени за инструмента за споделяне на риска, в полза на същата държава членка по нейно искане и в рамките на същия инструмент за споделяне на риска, при условие че тя продължава да изпълнява условията за допустимост.
(22)
Комисията следва да се увери, че информацията, подадена от държавата членка заявител, е правилна и че искането на държавата членка е обосновано, като Комисията следва да разполага с правомощието чрез акт за изпълнение в рамките на четири месеца след подаване на искането от държавата членка да приеме решение относно реда и условията за участие на държавата членка заявител в инструмента за споделяне на риска. Само проекти, за които е взето положително решение за финансиране от ЕИБ, от национални или международни органи от публичния сектор или от частноправни субекти, натоварени със задължения по предоставяне на обществена услуга, следва обаче да бъдат приемани за допустими за финансиране чрез създадения инструмент за споделяне на риска. В интерес на прозрачността и на правната сигурност решението на Комисията следва да се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.
(23)
Поради свързаните с управлението на кризата цел и естество на инструмента за споделяне на риска, който се въвежда с настоящия регламент, както и поради безпрецедентната криза на международните пазари и икономическия спад, които сериозно нарушиха финансовата стабилност на няколко държави членки и изискват бърза реакция с цел противодействие на последиците за реалната икономика, пазара на труда и за гражданите, е целесъобразно настоящият регламент да влезе в сила в деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
(24)
Поради това Регламент (ЕО) № 1083/2006 следва да бъде съответно изменен,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Регламент (ЕО) № 1083/2006 се изменя, както следва:
1)
в член 14 параграф 1 се заменя със следното:
„1. Бюджетът на Европейския съюз, отделен за фондовете, се изпълнява в рамките на поделено управление между държавите членки и Комисията в съответствие с член 53, буква б) от Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета от 25 юни 2002 г. относно Финансовия регламент, приложим за общия бюджет на Европейските общности (12) с изключение на инструмента за споделяне на риска, посочен в член 36a от настоящия регламент, и на техническата помощ, посочена в член 45 от настоящия регламент.
Принципът на добро финансово управление се прилага в съответствие с член 48, параграф 2 от Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002.
2)
вмъква се следният член:
„Член 36а
Инструмент за споделяне на риска
1. За целите на настоящия член „инструмент за споделяне на риска“ означава финансов инструмент, който гарантира пълно или частично покриване на определен риск, по целесъобразност срещу договорено възнаграждение.
2. Държава членка, която отговаря на едно от условията, определени в член 77, параграф 2, букви а), б) и в), може да внесе част от всички разпределени финансови средства в съответствие с членове 19 и 20 в инструмент за споделяне на риска, който се създава със споразумение за сътрудничество, сключено от Комисията с Европейската инвестиционна банка или с национални или международни органи от публичния сектор, или с частноправни субекти, натоварени със задължения по предоставяне на обществена услуга, при осигуряване на достатъчни гаранции, както е посочено в член 54, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002, при подобен ред и условия на тези, които се прилагат за ЕИБ и от нея („субект, изпълнител по договора“), за покриване на средствата, заделени за провизии и капитал за гаранции и заеми, както и други финансови механизми, предоставяни чрез инструмента за споделяне на риска.
3. Споразумението за сътрудничество, посочено в параграф 2, съдържа по-конкретно правила относно: общия размер на приноса на Съюза и график за предоставянето му; условията по доверителната сметка, определени от субекта, изпълнител по договора; критериите за допустимост за използване на приноса на Съюза; подробните правила за точното споделяне на риска (включително коефициент на ливъридж), които се покриват от субекта, изпълнител по договора, и предоставените от него гаранции; ценообразуването на инструмента за споделяне на риска въз основа на рисковия марж и покритието на всички административни разходи по инструмента за споделяне на риска; прилагането и процедурата за одобрение на проектните предложения, обхванати от инструмента за споделяне на риска; периода на наличност на инструмента за споделяне на риска; и изискванията за докладване.
Точното споделяне на риска (в това число коефициентът на ливъридж), което се предприема вследствие на споразумението за сътрудничество от субекта, изпълнител по договора, има за цел да възлиза като средна стойност най-малко на 1,5 пъти от размера на приноса на Съюза в инструмента за споделяне на риска.
Плащанията към инструмента за споделяне на риска се извършват на траншове в съответствие с планираното използване на инструмента за споделяне на риска при предоставяне на заеми и гаранции за финансирането на специфични операции.
4. Чрез дерогация от член 54, параграф 5 инструментът за споделяне на риска се използва за финансиране на операции, съфинансирани от Европейския фонд за регионално развитие или Кохезионния фонд, по отношение на инвестиционните разходи, които не може да бъдат финансирани като допустими разходи съгласно член 55 или съгласно правилата на Съюза относно държавните помощи.
Той може също така да се използва за финансиране на операции, които допринасят за постигането на целите на националната стратегическа референтна рамка на държавата членка заявител и на стратегическите насоки на Общността относно сближаването по Решение 2006/702/ЕО на Съвета (13) и които операции придават най-голяма добавена стойност на стратегията на Съюза за интелигентен, устойчив и приобщаващ растеж.
5. Инструментът за споделяне на риска се въвежда от Комисията в рамките на непрякото централизирано управление в съответствие с членове 54 и 56 от Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002.
6. Държава членка, която иска да се възползва от инструмента за споделяне на риска, подава писмено искане до Комисията до 31 август 2013 г. В своето искане държавата членка предоставя цялата необходима информация, за да се установи:
а)
че тя отговаря на едно от условията, посочени в член 77, параграф 2, буква а), б) и в), чрез позоваване на решение на Съвета или на друг правен акт, доказващ допустимостта спрямо нея;
б)
списъкът на програми (включително предложения за проекти и свързани с тях нужди от финансиране), съфинансирани от ЕФРР или от Кохезионния фонд, и частта от средствата за такива програми за 2012 г. и 2013 г., които държавата членка иска да преразпредели от тези програми към инструмента за споделяне на риска;
в)
списъкът на предложени проекти съгласно параграф 4, втора алинея, и частта от средствата, разпределени за 2012 г. и 2013 г., които държавата членка иска да бъдат извадени от тези програми с цел преразпределянето на същите средства към инструмента за споделяне на риска;
г)
наличната сумата, която се използва изключително в нейна полза, в рамките на финансовите средства за политиката ѝ на сближаване съгласно член 18, параграф 2, и посочване на сумата, която може да бъде заделена за целите на инструмента за споделяне на риска изключително от ангажиментите от бюджета на Съюза, които подлежат на изпълнение през 2012 г. и 2013 г. съгласно член 75, параграф 1.
7. След като се увери, че искането на държавата членка е обосновано, в рамките на четири месеца след искането на съответната държава членка Комисията приема решение посредством акт за изпълнение, с което посочва системата, която е установена, за да се гарантира, че наличната сумата се използва изключително в полза на държавата членка, която я е предоставила в рамките на финансовите средства, разпределени за политиката на сближаване съгласно член 18, параграф 2, и определя реда и условията за участие на държавата членка заявител в инструмента за споделяне на риска. Редът и условията обхващат по-специално следното:
а)
проследяването и отчитането, информацията за използването на средствата, условията за плащане и системите за мониторинг и контрол;
б)
структурата на таксите и на другите административни и управленски разходи;
в)
индикативен списък на допустимите проекти за финансиране; и
г)
максималния размер на приноса на Съюза, който може да бъде разпределен към инструмента за споделяне на риска от отпуснатите финансови средства на държавите членки и вноските за практическото прилагане.
Решението на Комисията се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.
Когато взема решение по искане на държава членка, Комисията гарантира, че само проекти, за които е взето положително решение за финансиране от ЕИБ, от национални или международни органи от публичния сектор или от частноправни субекти, натоварени със задължения по предоставяне на обществена услуга, се приемат за допустими за финансиране чрез създаден инструмент за споделяне на риска.
8. Решението на Комисията, посочено в параграф 7, се предшества от преразглеждане на съответните оперативни програми по ЕФРР и Кохезионния фонд в съответствие с член 33, параграф 2.
9. Разпределените финансови средства за инструмента за споделяне на риска са строго ограничени и не надвишават 10 % от общия индикативен размер на разпределените средства за държавата членка заявител за периода 2007-2013 г. по отношение на ЕФРР и Кохезионния фонд, който е бил одобрен в съответствие с член 28, параграф 3, буква б). Разпределените финансови средства, отпуснати за проекти съгласно параграф 4, втора алинея от настоящия член, са ограничени до сумите, останали на разположение след финансиране на операциите, посочени в параграф 4, първа алинея от настоящия член. Извън общия принос на Съюза в инструмента за споделяне на риска, одобрена с решението, посочено в параграф 7 от настоящия член, участието на Съюза в инструмент за споделяне на риска не създава допълнителни условни задължения нито за общия бюджет на Европейския съюз, нито за съответната държава членка.
10. Всички върнати средства или остатъчни суми, останали след приключването на операция, която се покрива от инструмента за споделяне на риска, могат да бъдат използвани повторно по искане на съответната държава членка в рамките на инструмента за споделяне на риска, при условие че държавата членка продължава да отговаря на едно от условията, определени в член 77, параграф 2, букви а), б) и в). Ако държавата членка вече не отговаря на никое от посочените условия, върнатите средства или остатъчната сума се разглеждат като целеви приходи по смисъла на член 18 от Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002. По искане на съответната държава членка допълнителните бюджетни кредити за поети задължения, създадени като резултат от тези целеви приходи, се добавят през следващата година към финансовите средства, разпределени за тази държава членка в рамките на политиката на сближаване.
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила в деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Страсбург на 22 май 2012 година.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EU) N:o 423/2012,
annettu 22 päivänä toukokuuta 2012,
neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006 muuttamisesta rahoitusvakautensa osalta vakavissa vaikeuksissa oleville tai vakavien vaikeuksien uhasta kärsiville jäsenvaltioille tarkoitettuja riskinjakovälineitä koskevien tiettyjen säännösten osalta
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 177 artiklan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
ovat kuulleet alueiden komiteaa,
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (2),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Ennennäkemätön maailmanlaajuinen finanssikriisi ja talouden laskusuhdanne ovat vahingoittaneet vakavalla tavalla talouskasvua ja rahoitusvakautta sekä heikentäneet huomattavasti useiden jäsenvaltioiden rahoituksellisia ja taloudellisia edellytyksiä sekä sosiaalisia oloja.
(2)
Vaikka kriisin kielteisten vaikutusten torjumiseksi on jo toteutettu merkittäviä toimia, myös lainsäädännön muutoksia, finanssikriisin vaikutukset tuntuvat laajalti reaalitaloudessa, työmarkkinoilla ja kansalaisten elämässä.
(3)
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 122 artiklan 2 kohdassa määrätään mahdollisuudesta myöntää jäsenvaltiolle unionin taloudellista apua, jos muun muassa poikkeukselliset tapahtumat, joihin jäsenvaltio ei voi vaikuttaa, ovat aiheuttaneet sille vaikeuksia tai vakavasti uhkaavat aiheuttaa sille suuria vaikeuksia. Tämän mukaisesti on neuvoston asetuksella (EU) N:o 407/2010 (3) otettu käyttöön Euroopan rahoituksenvakautusmekanismi unionin rahoitusvakauden säilyttämiseksi.
(4)
Irlannille on myönnetty rahoitustukea neuvoston täytäntöönpanopäätöksellä 2011/77/EU (4) ja Portugalille neuvoston täytäntöönpanopäätöksellä 2011/344/EU (5) asetuksen (EU) N:o 407/2010 nojalla.
(5)
Kreikalla oli vakavia vaikeuksia rahoitusvakautensa osalta jo ennen asetuksen (EU) N:o 407/2010 voimaantuloa. Kreikalle myönnettävä rahoitustuki ei sen vuoksi voinut perustua mainittuun asetukseen.
(6)
Kreikan kanssa 8 päivänä toukokuuta 2010 allekirjoitetut lainanantajien välinen sopimus ja lainajärjestelysopimus tulivat voimaan 11 päivänä toukokuuta 2010. Lainanantajien välisen sopimuksen on määrä pysyä täysimääräisesti voimassa kolmen vuoden ohjelmakauden ajan, niin kauan kuin lainajärjestelysopimuksen mukaisia varoja on maksamatta.
(7)
Järjestelystä keskipitkän ajan rahoitustuen myöntämiseksi jäsenvaltioiden maksutaseille 18 päivänä helmikuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 332/2002 (6) mukaan neuvosto myöntää keskinäistä tukea jäsenvaltiolle, joka ei ole ottanut euroa käyttöön ja jolla on maksutasetta koskevia vaikeuksia tai jota tällaiset vaikeudet vakavasti uhkaavat.
(8)
Unkarille on myönnetty rahoitustukea neuvoston päätöksellä 2009/102/EY (7) ja Romanialle neuvoston päätöksellä 2009/459/EY (8) asetuksen (EY) N:o 332/2002 nojalla.
(9)
Euroalueen 17 jäsenvaltion valtiovarainministerit allekirjoittivat 11 päivänä heinäkuuta 2011 sopimuksen Euroopan vakausmekanismin (EVM) perustamisesta. Euroalueen valtion- tai hallitusten päämiesten 21 päivänä heinäkuuta ja 9 päivänä joulukuuta 2011 tekemien päätösten perusteella sopimusta muutettiin mekanismin vaikuttavuuden parantamiseksi, ja muutettu sopimus allekirjoitettiin 2 päivänä helmikuuta 2012. Mainitun sopimuksen mukaisesti EVM ottaa vuoteen 2013 mennessä hoitaakseen tällä hetkellä Euroopan rahoitusvakausvälineellä ja Euroopan rahoituksenvakausmekanismilla hoidettavat tehtävät. EVM olisi sen vuoksi otettava huomioon tässä asetuksessa.
(10)
Eurooppa-neuvosto suhtautui 23 ja 24 päivänä kesäkuuta 2011 antamissaan päätelmissä myönteisesti komission aikomukseen parantaa lainaohjelman ja unionin rahastojen välistä synergiaa ja tuki pyrkimyksiä lisätä Kreikan valmiuksia käyttää sen unionilta saamia varoja parantaakseen kasvua ja työllisyyttä kohdentamalla tuet uudelleen siten, että niillä parannetaan kilpailukykyä ja edistetään uusien työpaikkojen luomista. Se piti myönteisenä ja tuki myös sitä, että komissio valmistelee yhdessä jäsenvaltioiden kanssa kattavan Kreikalle annettavaa teknistä apua koskevan kokonaisvaltaisen ohjelman.
(11)
Euroalueen valtion- tai hallitusten päämiesten ja EU:n toimielinten 21 päivänä heinäkuuta 2011 antamassa julkilausumassa komissiota ja Euroopan investointipankkia (EIP) pyydettiin lisäämään unionin ja Kansainvälisen valuuttarahaston (IMF) avulla lainaohjelmien ja unionin rahoituksen välistä synergiaa kaikissa maissa, joita unioni ja IMF avustavat. Tämän asetuksen olisi edistettävä kyseistä tavoitetta.
(12)
Eurooppa-neuvoston jäsenten 30 päivänä tammikuuta 2012 antamassa julkilausumassa valtion- tai hallitusten päämiehet sopivat EIP:n infrastruktuurihankkeille myöntämän tuen lisäämisestä kiireellisenä toimenpiteenä ja pyysivät neuvostoa, komissiota ja EIP:a tarkastelemaan mahdollisia vaihtoehtoja tehostaa EIP:n toimia kasvun tukemiseksi ja antamaan asianmukaisia suosituksia, jotka koskevat muun muassa Euroopan unionin yleisen talousarvion mahdollisuuksia vivuttaa EIP-ryhmän rahoituskykyä. Tällä asetuksella pyritään vastaamaan kyseiseen pyyntöön meneillään olevan kriisinhallinnan yhteydessä.
(13)
Toimenpideohjelmien ja hankkeiden täytäntöönpanoon infrastruktuuri-investointien ja tuotannollisten investointien yhteydessä liittyy Kreikassa vakavia ongelmia, koska yksityisen sektorin ja etenkin rahoitussektorin osallistumisedellytykset ovat muuttuneet ratkaisevasti talous- ja finanssikriisin seurauksena.
(14)
Näiden ongelmien lievittämiseksi ja toimenpideohjelmien ja hankkeiden täytäntöönpanon nopeuttamiseksi sekä talouden elpymisen tukemiseksi on tarpeen, että jäsenvaltiot, joilla on ollut vakavia vaikeuksia rahoitusvakautensa osalta tai joita tällaiset vaikeudet ovat vakavasti uhanneet ja joille on myönnetty rahoitustukea jostakin Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa ja koheesiorahastoa koskevista yleisistä säännöksistä 11 päivänä heinäkuuta 2006 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006 (9) 77 artiklan 2 kohdassa, sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1311/2011 (10), mainitusta rahoitustukimekanismista, voivat osoittaa rahoitusvaroja toimenpideohjelmista sellaisten riskinjakovälineiden perustamiseen, joilla tarjotaan lainoja tai takuita tai muita rahoitusjärjestelyjä jonkin toimenpideohjelman hankkeiden ja toimien tukemiseksi.
(15)
Koska EIP:lla on vankka asiantuntemus infrastruktuurihankkeiden merkittävänä rahoittajana ja se on sitoutunut tukemaan talouden elpymistä, komissiolla olisi oltava mahdollisuus perustaa riskinjakovälineitä EIP:n kanssa tätä varten tehdyllä yhteistyösopimuksella. Oikeusvarmuuden takaamiseksi asetuksessa (EY) N:o 1083/2006 on tarpeen säätää tällaisen yhteistyösopimuksen yleisimmistä ehdoista. Tässä asetuksessa säädettyjen riskinjakovälineiden kriisinhallintaan liittyvän erityisluonteen osalta tällaisen yhteistyön täsmälliset ehdot olisi vahvistettava yksittäisellä yhteistyösopimuksella, joka tehdään komission ja EIP:n välillä Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 25 päivänä kesäkuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 (11) mukaisesti.
(16)
Asianomaisissa jäsenvaltioissa mahdollisesti syntyvien investointimahdollisuuksien kehittämistä varten komission olisi voitava perustaa riskinjakovälineitä myös asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 54 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitettujen sellaisten kansallisten tai kansainvälisten julkisoikeudellisten yhteisöjen tai julkisen palvelun tehtäviä suorittavien yksityisoikeudellisten yhteisöjen kanssa, jotka esittävät riittävät rahoitustakuut, samankaltaisin ehdoin kuin EIP:iin sovelletaan ja EIP soveltaa.
(17)
Jotta meneillään olevaan talous-, finanssi- ja sosiaalikriisiin voitaisiin puuttua nopeasti, komission olisi toteutettava tämän asetuksen mukaiset riskinjakovälineet asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 54 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
(18)
Selkeyden ja oikeusvarmuuden vuoksi asetuksen (EY) N:o 1083/2006 36 a artiklaan, sellaisena kuin se on muutettuna tällä asetuksella, olisi lisättävä riskinjakovälineen määritelmä. Riskinjakovälineitä olisi käytettävä lainoihin ja takuisiin sekä muihin rahoitusjärjestelyihin rahoitettaessa Euroopan aluekehitysrahastosta (EAKR) tai koheesiorahastosta osarahoitettujen toimien sellaisia investointikustannuksia, joita ei voida pitää tukikelpoisina kustannuksina asetuksen (EY) N:o 1083/2006 55 artiklan tai valtiontukea koskevien unionin sääntöjen mukaisesti. Tätä varten on myös tarpeen säätää poikkeuksesta asetuksen (EY) N:o 1083/2006 54 artiklan 5 kohtaan.
(19)
Jäsenvaltion, joka haluaa hyödyntää riskinjakovälinettä, olisi ilmoitettava komissiolle esittämässään kirjallisessa pyynnössä selkeästi, miksi se katsoo täyttävänsä jonkin asetuksen (EY) N:o 1083/2006 77 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuista tukikelpoisuuden edellytyksistä, ja todistaakseen tukikelpoisuutensa sen olisi liitettävä pyyntöönsä kaikki tässä asetuksessa vaaditut tiedot. Pyynnön esittäneen jäsenvaltion olisi pyynnössään myös ilmoitettava EAKR:sta tai koheesiorahastosta osarahoitetut ohjelmat (mukaan luettuina luettelo hanke-ehdotuksista ja niihin liittyvät rahoitustarpeet) sekä se osuus kyseisten ohjelmien vuosien 2012 ja 2013 määrärahoista, jonka se haluaa kohdentaa riskinjakovälineeseen. Jäsenvaltion pyyntö olisi sen vuoksi esitettävä komissiolle viimeistään 31 päivänä elokuuta 2013, jotta komission päätös pyynnön esittäneen jäsenvaltion osallistumisesta riskinjakovälineeseen voitaisiin hyväksyä viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2013. Asetuksen (EY) N:o 1083/2006 33 artiklan 2 kohdan mukaisesti EAKR:sta ja koheesiorahastosta rahoitettuja toimenpideohjelmia olisi tarkistettava, ennen kuin komissio tekee jäsenvaltion pyyntöä koskevan päätöksen.
(20)
Riskinjakovälineen perusteella tukikelpoisten valikoitujen toimien olisi oltava joko suurhankkeita, joista on jo tehty asetuksen (EY) N:o 1083/2006 41 artiklan mukainen komission päätös, tai muita EAKR:sta tai koheesiorahastosta osarahoitettuja, niiden yhteen tai useampaan toimenpideohjelmaan liittyviä hankkeita, kun yksityisten sijoittajien rahoitus ei riitä kattamaan kyseisten hankkeiden investointikustannuksia. Jos riskinjakovälineen varoja on vielä käytettävissä, valikoidut toimet voisivat olla myös toimia, joilla edistetään pyynnön esittäneen jäsenvaltion kansallisen strategisen viitekehyksen ja yhteisön koheesiopolitiikan strategisten suuntaviivojen tavoitteita ja jotka voivat luonteensa vuoksi osaltaan tukea kasvua ja talouden elpymistä.
(21)
Pyynnön esittävän jäsenvaltion olisi lisäksi ilmoitettava pyynnössään määrä, jonka se voi käyttää sille asetuksen (EY) N:o 1083/2006 18 artiklan 2 kohdan mukaisesti osoitetuista koheesiopolitiikan määrärahoista yksinomaan omaksi hyväkseen ja joka voidaan sitoa riskinjakovälineen tavoitteisiin yksinomaan unionin vuosina 2012 ja 2013 tehtävistä talousarviositoumuksista asetuksen (EY) N:o 1083/2006 75 artiklan 1 kohdan mukaisesti, eikä tämä määrä saisi ylittää 10:tä prosenttia pyynnön esittävälle jäsenvaltiolle EAKR:sta ja koheesiorahastosta osoitetusta asetuksen (EY) N:o 1083/2006 28 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti hyväksytystä ohjeellisesta kokonaismäärästä vuosiksi 2007-2013. Lisäksi on tarpeen varmistaa, että unionin rahoitusosuus riskinjakovälineestä, mukaan luettuina hallintopalkkiot ja muut tukikelpoiset kustannukset, rajataan selkeästi edellä tarkoitettuun riskinjakovälineeseen osoitetun unionin rahoitusosuuden enimmäismäärään ja että Euroopan unionin yleiseen talousarvioon ei saa aiheutua muita ehdollisia sitoumuksia. Joko EIP:n tai sellaisten kansallisten tai kansainvälisten julkisoikeudellisten yhteisöjen tai julkisen palvelun tehtäviä suorittavien yksityisoikeudellisten yhteisöjen, joiden kanssa riskinjakoväline on yhteistyösopimuksella perustettu, olisi näin ollen vastattava perustetusta riskinjakovälineestä rahoitettujen toimien mahdollisista muista riskeistä. Riskinjakovälineeseen osoitetut, siihen siirretyt tai jäljelle jääneet määrät olisi voitava käyttää uudestaan tämän asetuksen mukaisesti saman jäsenvaltion pyynnöstä samassa riskinjakovälineessä edellyttäen, että jäsenvaltio edelleen täyttää tukikelpoisuuden edellytykset.
(22)
Komission olisi tarkistettava, että pyynnön esittäneen jäsenvaltion toimittamat tiedot ovat oikeita ja että jäsenvaltion pyyntö on perusteltu, ja komissiolle olisi annettava valta hyväksyä täytäntöönpanosäädöksenä neljän kuukauden kuluessa jäsenvaltion pyynnöstä päätös pyynnön esittäneen jäsenvaltion osallistumista riskinjakovälineeseen koskevista ehdoista. Perustetun riskinjakovälineen rahoitusta varten tukikelpoisiksi olisi kuitenkin hyväksyttävä vain hankkeet, joista joko EIP tai tapauksen mukaan kansallinen tai kansainvälinen julkisoikeudellinen yhteisö tai julkisen palvelun tehtäviä suorittava yksityisoikeudellinen yhteisö tekee myönteisen rahoituspäätöksen. Komission päätös olisi avoimuuteen ja oikeusvarmuuteen liittyvistä syistä julkaistava Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
(23)
Ottaen huomioon tällä asetuksella käyttöön otetun riskinjakovälineen kriisinhallintaan liittyvän tarkoituksen ja luonteen sekä kansainvälisiin markkinoihin vaikuttavan ennennäkemättömän kriisin ja talouden laskusuhdanteen, jotka ovat vahingoittaneet vakavalla tavalla useiden jäsenvaltioiden rahoitusvakautta ja jotka edellyttävät nopeita toimia reaalitalouteen, työmarkkinoihin ja kansalaisten elämään kohdistuvien vaikutusten torjumiseksi, tämän asetuksen olisi tultava voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
(24)
Asetusta (EY) N:o 1083/2006 olisi sen vuoksi muutettava,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Muutetaan asetus (EY) N:o 1083/2006 seuraavasti:
1)
Korvataan 14 artiklan 1 kohta seuraavasti:
”1. Rahastoille varattu Euroopan unionin talousarvio toteutetaan jäsenvaltioiden ja komission yhteisen hallinnoinnin puitteissa Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 25 päivänä kesäkuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 (12) 53 artiklan b alakohdan mukaisesti, lukuun ottamatta tämän asetuksen 36 a artiklassa tarkoitettua välinettä ja tämän asetuksen 45 artiklassa tarkoitettua teknistä tukea.
Moitteettoman varainhoidon periaatetta sovelletaan asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 48 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
2)
Lisätään artikla seuraavasti:
”36 a artikla
Riskinjakoväline
1. Tässä artiklassa riskinjakovälineellä tarkoitetaan rahoitusvälinettä, joka kattaa määritellyn riskin joko kokonaan tai osittain, mahdollisesti sovittua korvausta vastaan.
2. Jäsenvaltio, joka täyttää jonkin 77 artiklan 2 kohdan a, b ja c alakohdassa vahvistetuista edellytyksistä, voi osoittaa osan 19 ja 20 artiklan mukaisesti jaetuista kokonaismäärärahoista riskinjakovälineeseen, joka perustetaan yhteistyösopimuksella, jonka komissio tekee joko EIP:n tai asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 54 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitettujen sellaisten kansallisten tai kansainvälisten julkisoikeudellisten yhteisöjen tai julkisen palvelun tehtäviä suorittavien yksityisoikeudellisten yhteisöjen kanssa, jotka esittävät riittävät rahoitustakuut, samankaltaisin ehdoin kuin EIP:iin sovelletaan ja EIP soveltaa (jäljempänä ’toimeksisaanut toimeenpanoelin’), ja joka kattaa varausten tekemisen ja pääoman kohdentamisen riskinjakovälineestä myönnettyjä lainoja ja takuita sekä muita rahoitusjärjestelyjä varten.
3. Edellä 2 kohdassa tarkoitettu yhteistyösopimus sisältää määräyksiä erityisesti seuraavista: unionin rahoitusosuuden kokonaismäärä ja sen saataville asettamista koskeva aikataulu; toimeksisaaneen toimeenpanoelimen perustamaa varainhoitotiliä koskevat ehdot; unionin rahoitusosuuden käyttöä koskevat tukikelpoisuuden edellytykset; sopimuksen mukaista tarkkaa riskinjakoa (velkaantuneisuusaste mukaan luettuna) koskevat yksityiskohtaiset tiedot ja toimeksisaaneen toimeenpanoelimen myöntämät takuut; riskinjakovälineen hinnoittelu, jossa otetaan huomioon riskimarginaali ja riskinjakovälineen kaikkien hallintokustannusten kattaminen; riskinjakovälineeseen liittyvien hanke-ehdotusten haku- ja hyväksyntämenettely; riskinjakovälineen käyttöaika ja raportointivaatimukset.
Tavoitteena on, että tarkka riskinjako (velkaantuneisuusaste mukaan luettuna), johon toimeksisaanut toimeenpanoelin yhteistyösopimuksen nojalla sitoutuu, on keskimäärin vähintään puolitoistakertainen verrattuna unionin rahoitusosuuteen riskinjakovälineestä.
Maksut riskinjakovälineeseen maksetaan erinä riskinjakovälineen käyttöä lainojen ja takuiden myöntämiseen tiettyjen toimien rahoittamiseksi koskevan aikataulun mukaisesti.
4. Riskinjakovälinettä käytetään 54 artiklan 5 kohdasta poiketen rahoitettaessa toimia, jotka osarahoitetaan EAKR:sta tai koheesiorahastosta, kun kyse on investointikustannuksista, joita ei voida rahoittaa tukikelpoisina kustannuksina 55 artiklan mukaisesti, tai jotka rahoitetaan valtiontukea koskevien unionin sääntöjen mukaisesti.
Sitä voidaan käyttää myös rahoitettaessa toimia, joilla edistetään pyynnön esittäneen jäsenvaltion kansallisen strategisen viitekehyksen ja yhteisön koheesiopolitiikan strategisten suuntaviivojen tavoitteita neuvoston päätöksen 2006/702/EY (13) nojalla ja joista saadaan älykästä, kestävää ja osallistavaa kasvua edistävän unionin strategian kannalta eniten lisäarvoa.
5. Komissio toteuttaa riskinjakovälineen talousarviota välillisesti ja keskitetysti asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 54 ja 56 artiklan mukaisesti.
6. Jäsenvaltion, joka haluaa hyödyntää riskinjakovälinettä, on esitettävä komissiolle kirjallinen pyyntö viimeistään 31 päivänä elokuuta 2013. Jäsenvaltion on pyynnössään toimitettava kaikki tiedot, jotka tarvitaan seuraavien seikkojen toteamiseksi:
a)
se, että jäsenvaltio täyttää jonkin 77 artiklan 2 kohdan a, b ja c alakohdassa tarkoitetuista edellytyksistä, viittaamalla neuvoston päätökseen tai muuhun säädökseen, josta ilmenee sen tukikelpoisuus;
b)
luettelo joko EAKR:sta tai koheesiorahastosta osarahoitetuista ohjelmista (mukaan luettuina hanke-ehdotukset ja niihin liittyvät rahoitustarpeet) sekä se osuus kyseisten ohjelmien vuosien 2012 ja 2013 määrärahoista, jonka se haluaa siirtää pois kyseisistä ohjelmista ja kohdentaa uudelleen riskinjakovälineeseen;
c)
luettelo 4 kohdan toisen alakohdan mukaisesti ehdotetuista hankkeista sekä se osuus vuosien 2012 ja 2013 määrärahoista, jonka se haluaa siirtää pois kyseisistä ohjelmista ja kohdentaa uudelleen riskinjakovälineeseen;
d)
määrä, jonka se voi käyttää sille 18 artiklan 2 kohdan mukaisesti osoitetuista koheesiopolitiikan määrärahoista yksinomaan omaksi hyväkseen, sekä ilmoitus määrästä, joka voidaan sitoa riskinjakovälineen tavoitteisiin yksinomaan unionin vuosina 2012 ja 2013 tehtävistä talousarviositoumuksista 75 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
7. Tarkistettuaan, että jäsenvaltion pyyntö on oikea ja perusteltu, komissio hyväksyy neljän kuukauden kuluessa jäsenvaltion pyynnöstä täytäntöönpanosäädöksenä päätöksen, jossa täsmennetään järjestelmä sen takaamiseksi, että saatavilla oleva määrä käytetään yksinomaan sen jäsenvaltion hyväksi, jolle osoitetuista koheesiopolitiikan määrärahoista määrä on 18 artiklan 2 kohdan nojalla peräisin, ja jossa vahvistetaan pyynnön esittäneen jäsenvaltion osallistumista riskinjakovälineeseen koskevat ehdot. Ehdoissa on käsiteltävä erityisesti seuraavia seikkoja:
a)
jäljitettävyys ja kirjanpito, tiedot varojen käytöstä, maksuehdoista sekä seuranta- ja valvontajärjestelmistä;
b)
korvausten tai palkkioiden ja muiden hallinto- ja hallintakustannusten rakenne;
c)
ohjeellinen luettelo rahoitusta varten tukikelpoisista hankkeista; ja
d)
unionin rahoitusosuuden enimmäismäärä, joka voidaan kohdentaa riskinjakovälineeseen jäsenvaltion käytettävissä olevista määrärahoista, sekä käytännön toteuttamiseen liittyvät erät.
Komission päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Komissio varmistaa jäsenvaltion pyyntöä koskevaa päätöstä tehdessään, että perustetun riskinjakovälineen rahoitusta varten tukikelpoisiksi hyväksytään vain hankkeet, joista joko EIP taikka kansallinen tai kansainvälinen julkisoikeudellinen yhteisö tai julkisen palvelun tehtäviä suorittava yksityisoikeudellinen yhteisö tekee myönteisen rahoituspäätöksen.
8. EAKR:n ja koheesiorahaston mukaisia toimenpideohjelmia tarkistetaan 33 artiklan 2 kohdan mukaisesti ennen 7 kohdassa tarkoitettua komission päätöstä.
9. Riskinjakovälineeseen osoitetuille määrärahoille on asetettava ehdoton yläraja, eivätkä ne saa ylittää 10:tä prosenttia pyynnön esittäneelle jäsenvaltiolle EAKR:sta ja koheesiorahastosta osoitetusta 28 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti hyväksytystä ohjeellisesta kokonaismäärästä vuosiksi 2007-2013. Tämän artiklan 4 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettuihin hankkeisiin käytettävissä olevat määrärahat rajataan määriin, jotka jäävät jäljelle tämän artiklan 4 kohdan ensimmäisessä alakohdassa mainittujen toimien rahoittamisen jälkeen. Tämän artiklan 7 kohdassa tarkoitetulla päätöksellä hyväksytyn riskinjakovälinettä koskevan unionin rahoitusosuuden kokonaismäärän lisäksi unionin osallistuminen riskinjakovälineeseen ei saa aiheuttaa muita ehdollisia sitoumuksia Euroopan unionin yleiseen talousarvioon tai asianomaiselle jäsenvaltiolle.
10. Riskinjakovälineeseen sen kattaman toimen päättymisen jälkeen mahdollisesti siirretyt tai jäljelle jääneet määrät voidaan käyttää uudestaan asianomaisen jäsenvaltion pyynnöstä riskinjakovälineessä edellyttäen, että jäsenvaltio edelleen täyttää jonkin 77 artiklan 2 kohdan a, b ja c alakohdassa vahvistetuista edellytyksistä. Jos jäsenvaltio ei enää täytä yhtäkään kyseisistä edellytyksistä, riskinjakovälineeseen siirretyt tai jäljelle jääneet määrät katsotaan asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 18 artiklassa tarkoitetuiksi käyttötarkoitukseensa sidotuiksi tuloiksi. Asianomaisen jäsenvaltion pyynnöstä tällaisten käyttötarkoitukseensa sidottujen tulojen tuottamat ylimääräiset maksusitoumusmäärärahat lisätään seuraavana vuonna kyseisen jäsenvaltion koheesiopolitiikan määrärahoihin.
2 artikla
Tämä asetus tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Strasbourgissa 22 päivänä toukokuuta 2012.