ДИРЕКТИВА 2010/23/ЕС НА СЪВЕТА
от 16 март 2010 година
за изменение на Директива 2006/112/ЕО относно общата система на данъка върху добавената стойност по отношение на незадължително и временно прилагане на механизма за самоначисляване във връзка с доставки на някои услуги, при които съществува риск от измами
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 113 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
като взе предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (2),
в съответствие със специалната законодателна процедура,
като има предвид, че:
(1)
Директива 2006/112/ЕО на Съвета (3) определя, че данъкът върху добавената стойност (ДДС) е платим от всяко данъчнозадължено лице, извършващо облагаеми доставки на стоки и услуги. Същевременно, в случай на трансгранични сделки и в определени национални сектори с висок риск от измами, например строителство или отпадъци, се предвижда прехвърляне на задължението за плащане на ДДС към лицето, което получава доставката.
(2)
Предвид мащаба на измамите с ДДС, на държавите-членки следва да бъде позволено временно да прилагат механизъм, при който задължението за плащане на ДДС се прехвърля към лицето, на което са прехвърлени квоти за емисии на парникови газове, както са определени в член 3 на Директива 2003/87/ЕО (4), и други единици, които могат да се използват за постигане на съответствие с посочената директива.
(3)
Въвеждането на такъв механизъм, насочен към посочените услуги, при които според придобития напоследък опит съществува особено висок риск от измами, за разлика от общото му прилагане, не следва да окаже неблагоприятно въздействие върху основните принципи на системата на ДДС, като например плащането на части.
(4)
Държавите-членки следва да изготвят доклад за оценка на прилагането на механизма, за да се даде възможност за оценяване на неговата ефикасност.
(5)
С оглед на оценяването по прозрачен начин на ефекта от прилагането на механизма относно дейностите с цел измама, докладите за оценка от държавите-членки следва да се основават на предварително определени критерии, установени от държавите-членки. Всяка такава оценка следва ясно да оценява равнището на измамите преди и след прилагането на механизма и всяка последваща промяна в тенденциите при дейностите с цел измама, включително доставки на други услуги. Докладът следва да съдържа и оценка на разходите за съответствие за данъчнозадължени лица.
(6)
Всяка държава-членка, която е установила промяна в тенденциите при дейностите с цел измама на своя територия във връзка с услугите по настоящата директива, следва да изготви доклад относно това.
(7)
С оглед осигуряване на възможност на всички държави-членки за прилагане на такъв механизъм е необходимо определено изменение на Директива 2006/112/ЕО.
(8)
Доколкото целта настоящата директива, а именно борбата с измамите с ДДС чрез временна мярка, с дерогация от съществуващите правила на ЕС, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите-членки и поради това може да бъде по-добре постигната на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа за пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигането на тази цел.
(9)
Поради това Директива 2006/112/ЕО следва да се измени по съответния начин,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
В Директива 2006/112/ЕО се вмъква следният член:
„Член 199а
1. Държавите-членки могат да предвидят, до 30 юни 2015 г. и за минимален срок от две години, лицето платец на ДДС да е данъчнозадълженото лице, за което се извършва която и да е от следните доставки:
а)
прехвърлянето на квоти за емисии на парникови газове, както са определени в член 3 от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 г. за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността (5), които могат да се прехвърлят в съответствие с член 12 от посочената директива;
б)
прехвърлянето на други единици, които могат да се използват от операторите за постигане на съответствие със същата директива.
2. Държавите-членки уведомяват Комисията за прилагането на механизма, предвиден в параграф 1, при въвеждането на такъв механизъм и предоставят на Комисията следната информация:
а)
декларация относно обхвата на мярката за прилагане на механизма и подробно описание на придружаващите мерки, включително всички задължения за отчитане по отношение на данъчнозадължените лица, както и всички мерки за контрол;
б)
критериите за оценка, които позволяват сравнение между дейностите с цел измама по отношение на услугите, посочени в параграф 1, преди и след прилагането на механизма, дейностите с цел измама по отношение на други услуги преди и след прилагането на механизма, както и за увеличението на други видове дейности с цел измама преди и след прилагането на механизма;
в)
началната дата на мярката за прилагане на механизма и срокът, който трябва да бъде обхванат от нея.
3. Въз основа на критериите за оценка, посочени в параграф 2, буква б), държавите-членки, които прилагат предвидения в параграф 1 механизъм, представят доклад на Комисията не по-късно от 30 юни 2014 г. В доклада се посочва ясно информацията, която трябва да се третира като поверителна, и информацията, която може да се публикува.
Докладът представя подробна оценка на цялостната ефективност и ефикасност на мярката, по-специално по отношение на:
а)
въздействието върху дейностите с цел измама във връзка с доставки на услуги, обхванати от мярката;
б)
евентуално прехвърляне на дейности с цел измама към стоки или други услуги;
в)
разходите за съответствие за данъчнозадължени лица в резултат на мярката.
4. Всяка държава-членка, която е установила, считано от влизането в сила на настоящия член, промяна в тенденциите при дейностите с цел измама на своя територия във връзка с услугите, изброени в параграф 1, представя на Комисията доклад по този въпрос не по-късно от 30 юни 2014 г.
Член 2
Държавите-членки, които изберат да прилагат механизма, предвиден в член 199а, параграф 1 от Директива 2006/112/ЕО, съобщават на Комисията разпоредбите на мярката за прилагане на механизма в момента на стартирането на механизма.
Член 3
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 4
Директивата се прилага до 30 юни 2015 г.
Член 5
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Член 6
Настоящата директива се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.
Съставено в Брюксел на 16 март 2010 година.
NEUVOSTON DIREKTIIVI 2010/23/EU,
annettu 16 päivänä maaliskuuta 2010,
yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä annetun direktiivin 2006/112/EY muuttamisesta tiettyjen petosalttiiden palvelujen suorituksiin vapaaehtoisesti ja tilapäisesti sovellettavan käännetyn verovelvollisuuden osalta
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 113 artiklan,
ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (1),
ottaa huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),
noudattaa erityistä lainsäätämisjärjestystä,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Neuvoston direktiivissä 2006/112/EY (3) säädetään, että verotettavista tavaroiden luovutuksista ja palvelujen suorituksista maksaa arvonlisäveroveron (alv) niiden suorittaja. Kun kyseessä ovat rajatylittävät liiketoimet ja eräät rakennus- ja jätealan kaltaiset jäsenvaltion sisäiset suuririskiset alat, luovutuksen tai suorituksen vastaanottajan olisi kuitenkin oltava arvonlisäverovelvollinen.
(2)
Alv-petosten vakavuuden vuoksi jäsenvaltioiden olisi voitava tilapäisesti soveltaa menettelyä, jonka mukaan arvonlisäverovelvollisuus siirtyy henkilölle, jolle siirtyvät direktiivin 2003/87/EY (4) 3 artiklassa määritellyt kasvihuonekaasujen päästöoikeudet ja muut yksiköt, joita voidaan käyttää mainitun direktiivin noudattamiseksi.
(3)
Tällaisen menettelyn, jota yleisen soveltamisen sijasta sovelletaan palveluihin, joiden viimeaikainen kokemus on osoittanut olevan erityisen petosalttiita, käyttöönoton ei tulisi vaikuttaa kielteisesti alv-järjestelmän perusperiaatteisiin, kuten veron maksamiseen erinä.
(4)
Jäsenvaltioiden olisi laadittava arviointikertomus menettelyn soveltamisesta, jotta sen tehokkuutta voidaan arvioida.
(5)
Jotta voitaisiin avoimesti arvioida menettelyn soveltamisen vaikutuksia petolliseen toimintaan, jäsenvaltioiden arviointikertomusten olisi pohjauduttava jäsenvaltioiden etukäteen määrittelemiin perusteisiin. Tällaisissa arvioinneissa olisi selkeästi määritettävä petoksen taso ennen menettelyn soveltamista ja sen jälkeen sekä siitä johtuvat petollisen toiminnan kehityssuuntausten mahdolliset muutokset, mukaan lukien muut palvelusuoritukset. Kertomuksessa olisi myös arvioitava vaatimusten noudattamisesta verovelvollisille aiheutuvia kustannuksia.
(6)
Jokaisen jäsenvaltion, joka on todennut alueellaan petollisen toiminnan kehityssuuntausten muutoksia tässä direktiivissä esitettyjen palvelujen osalta, olisi laadittava tästä kertomus.
(7)
Jotta kaikille jäsenvaltioille tarjottaisiin mahdollisuus soveltaa tällaista menettelyä, on tarpeen muuttaa direktiiviä 2006/112/EY.
(8)
Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän direktiivin tavoitetta, joka on torjua alv-petoksia voimassa olevista unionin säännöistä poikkeavalla tilapäisellä toimenpiteellä, vaan se voidaan saavuttaa paremmin unionin tasolla, joten unioni voi toteuttaa toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarpeen.
(9)
Sen vuoksi direktiiviä 2006/112/EY olisi muutettava,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Lisätään direktiiviin 2006/112/EY artikla seuraavasti:
”199 a artikla
1. Jäsenvaltiot voivat 30 päivään kesäkuuta 2015 saakka ja vähintään kahden vuoden ajaksi säätää, että veronmaksuvelvollinen on verovelvollinen, joka vastaanottaa minkä tahansa seuraavista luovutuksista tai suorituksista:
a)
siirrot, jotka koskevat kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä 13 päivänä lokakuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY (5) 3 artiklassa määriteltyjä kasvihuonekaasujen päästöoikeuksia, jotka voidaan siirtää mainitun direktiivin 12 artiklan mukaisesti;
b)
siirrot, jotka koskevat muita yksiköitä, joita toimijat voivat käyttää mainitun direktiivin noudattamiseksi.
2. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle 1 kohdassa säädetyn menettelyn soveltamisesta, kun tällainen menettely otetaan käyttöön, ja toimitettava komissiolle seuraavat tiedot:
a)
ilmoitus menettelyn soveltamista koskevan toimenpiteen soveltamisalasta ja yksityiskohtainen kuvaus liitännäistoimenpiteistä, mukaan lukien mahdolliset verovelvollisille asetetut raportointivelvoitteet ja mahdolliset valvontatoimenpiteet;
b)
arviointiperusteet, joiden avulla voidaan verrata 1 kohdassa lueteltuihin palveluihin kohdistuvaa petollista toimintaa ennen menettelyn soveltamista ja sen jälkeen, muihin palveluihin kohdistuvaa petollista toimintaa ennen menettelyn soveltamista ja sen jälkeen sekä muuntyyppisen petollisen toiminnan mahdollista kasvua ennen menettelyn soveltamista ja sen jälkeen;
c)
menettelyn soveltamista koskevan toimenpiteen voimaantulopäivämäärä ja kesto.
3. Edellä 1 kohdassa säädettyä järjestelmää soveltavien jäsenvaltioiden on 2 kohdan b alakohdassa säädettyjä arviointiperusteita noudattaen toimitettava komissiolle kertomus viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2014. Kertomuksessa on ilmaistava selkeästi, mitkä tiedot ovat luottamuksellisia ja mitkä tiedot voidaan julkaista.
Kertomuksessa on oltava yksityiskohtainen arviointi toimenpiteen vaikuttavuudesta ja tehokkuudesta erityisesti seuraavilta osilta:
a)
vaikutus petolliseen toimintaan toimenpiteen soveltamisalaan kuuluvien palvelusuoritusten osalta;
b)
petosten mahdollinen siirtyminen tavaroihin tai muihin palveluihin;
c)
verovelvolliselle toimenpiteen noudattamisesta aiheutuvat kustannukset.
4. Jokaisen jäsenvaltion, joka tämän artiklan voimaantulopäivän jälkeen on todennut alueellaan petollisen toiminnan kehityssuuntausten muutoksia 1 kohdassa lueteltujen palvelujen osalta, on toimitettava tästä komissiolle kertomus viimeistään 30 päivään kesäkuuta 2014 mennessä.
2 artikla
Jäsenvaltioiden, jotka valitsevat direktiivin 2006/112/EY 199 a artiklan 1 kohdassa säädetyn menettelyn soveltamisen, on toimitettava komissiolle menettelyn soveltamista koskevan toimenpiteen säännökset, kun menettelyn soveltaminen alkaa.
3 artikla
Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
4 artikla
Tätä direktiiviä sovelletaan 30 päivään kesäkuuta 2015.
5 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
6 artikla
Tämä direktiivi julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tehty Brysselissä 16 päivänä maaliskuuta 2010.