РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 14 януари 2011 година
относно процедурата за удостоверяване на съответствието на строителни продукти съгласно член 20, параграф 2 от Директива 89/106/ЕИО на Съвета във връзка с уплътняващи материали за използване при неносещи елементи във фуги в сгради и пътеки за преминаване на хора
(нотифицирано под номер C(2011) 62)
(текст от значение за ЕИП)
(2011/19/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 89/106/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 г. относно сближаването на законовите, подзаконови и административни разпоредби на държавите-членки по отношение на строителните продукти (1), и по-специално член 13, параграф 4 от нея,
след консултация с Постоянния комитет по строителство,
като има предвид, че:
(1)
В съответствие с член 13, параграф 3 от Директива 89/106/ЕИО Комисията трябва да избере една от двете процедури за удостоверяване на съответствието на даден продукт. В посочения член се постановява, че Комисията следва да избере възможно най-малко неблагоприятната по отношение на сигурността процедура. Следователно е необходимо да се реши дали за даден продукт или група продукти съществуването на система за фабричен производствен контрол, отговорност за който носи производителят, е необходимо и достатъчно условие за удостоверяване на съответствие, или дали по причини, свързани с удовлетворяването на критериите, посочени в член 13, параграф 4 от посочената директива, е необходима намесата на одобрен орган.
(2)
В член 13, параграф 4 се изисква така определената процедура да бъде посочена при възлаганията и в техническите спецификации. Следователно е желателно да се идентифицират продуктите или групата продукти, посочени в техническите спецификации.
(3)
Двете процедури, предвидени в член 13, параграф 3 от Директива 89/106/ЕИО, са описани подробно в приложение III към посочената директива. Следователно е необходимо да се уточнят ясно методите, чрез които се прилагат двете процедури, съгласно приложение III за всеки отделен продукт или група продукти, тъй като в приложение III се отдава предпочитание на определени системи.
(4)
Процедурата, посочена в член 13, параграф 3, буква а), съответства на системите, посочени в първата възможност, без постоянен надзор, и на втората и третата възможност от приложение III, раздел 2, подточка ii). Процедурата, посочена в член 13, параграф 3, буква б), съответства на системите, посочени в приложение III, раздел 2, подточка i) и в първата възможност, с постоянен надзор, от приложение III, раздел 2, подточка ii),
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Съответствието на продуктите и групите от продукти, посочени в приложение I, се удостоверява чрез процедура, при която освен система за фабричен производствен контрол, управлявана от производителя, в оценката и надзора на производствения контрол или на самия продукт участва и одобрен орган.
Член 2
Процедурата за удостоверяване на съответствие, посочена в приложение II, се посочва във възлаганията за хармонизирани европейски стандарти.
Член 3
Адресати на настоящото решение са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 14 януари 2011 година.
KOMISJONI OTSUS,
14. jaanuar 2011,
nõukogu direktiivi 89/106/EMÜ artikli 20 lõike 2 kohase ehitustoodete vastavustõendamismenetluse kohta ehitistel ja kõnniteedel muude kui kandekonstruktsioonide ühenduskohtades kasutatavate hermeetikute vastavuse tõendamisel
(teatavaks tehtud numbri K(2011) 62 all)
(EMPs kohaldatav tekst)
(2011/19/EL)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse nõukogu 21. detsembri 1988. aasta direktiivi 89/106/EMÜ ehitustooteid puudutavate liikmesriikide õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta, (1) eriti selle artikli 13 lõiget 4,
pärast konsulteerimist alalise ehituskomiteega
ning arvestades järgmist:
(1)
Komisjon peab direktiivi 89/106/EÜ artikli 13 lõike 3 kohaselt valima toote nõuetele vastavuse tõendamiseks ühe kahest võimalikust menetlusest. Kõnealuses artiklis nähakse ette, et valida tuleks selline menetlus, mis on kõige vähem koormav ja samas ohutusnõudeid järgiv. Seega on vaja otsustada, kas tootja vastutusel toimiv tehase tootmisohje süsteem on teatava toote või tootepere nõuetele vastavuse tõendamisel vajalik ja piisav tingimus või on selle direktiivi artikli 13 lõikes 4 sätestatud kriteeriumidele vastavusega seotud põhjustel vaja volitatud asutuse sekkumist.
(2)
Artikli 13 lõikega 4 on ette nähtud, et selliselt kindlaksmääratud menetlusele viidatakse mandaatides ja tehnilistes kirjeldustes. Seepärast on soovitatav määratleda tooted või tootepered, millele viidatakse tehnilistes kirjeldustes.
(3)
Direktiivi 89/106 EMÜ artikli 13 lõikega 3 ettenähtud kahe menetluse üksikasjalik kirjeldus on esitatud kõnealuse direktiivi III lisas. Seetõttu on vaja iga toote või tootepere puhul selgesti kindlaks määrata meetodid, mille abil tuleb kõnealust kahte menetlust III lisale viidates rakendada, sest III lisas eelistatakse teatavaid süsteeme.
(4)
Artikli 13 lõike 3 punktis a nimetatud menetlus vastab süsteemidele, mis on kindlaks määratud III lisa punkti 2 alapunkti ii esimeses võimaluses (st ilma pideva järelevalveta) ning teises ja kolmandas võimaluses. Artikli 13 lõike 3 punktis b nimetatud menetlus vastab süsteemidele, mis on kindlaks määratud III lisa punkti 2 alapunktis i ning III lisa punkti 2 alapunkti ii esimeses võimaluses (st pideva järelevalvega),
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
I lisas sätestatud toodete ja tooteperede nõuetele vastavust tõendatakse menetlusega, mille kohaselt on lisaks tootja vastutusel toimivale tehase tootmisohje süsteemile tootmise või toote vastavustõendamisse ning järelevalvesse kaasatud volitatud asutus.
Artikkel 2
II lisas sätestatud vastavustõendamismenetlus märgitakse ühtlustatud Euroopa standardite mandaatidesse.
Artikkel 3
Käesolev otsus on adresseeritud liikmesriikidele.
Brüssel, 14. jaanuar 2011