РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 439/2010 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 19 май 2010 година
за създаване на Европейска служба за подкрепа в областта на убежището
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 74 и член 78, параграфи 1 и 2 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (1),
като имат предвид, че:
(1)
Политиката на Съюза по отношение на общата европейска система за убежище (ОЕСУ) е разработена съгласно условията на Хагската програма да създаде общо пространство за убежище посредством ефективна хармонизирана процедура в съответствие с ценностите и хуманитарната традиция на Европейския съюз.
(2)
Благодарение на въвеждането на общи минимални стандарти през последните години бе постигнат голям напредък в посока на изграждане на ОЕСУ. Въпреки това между държавите-членки остават значителни различия по отношение на предоставянето на международна закрила и нейните форми. Тези различия следва да бъдат намалени.
(3)
В своя план за политика в областта на убежището, приет през юни 2008 г., Комисията обяви намерението си да работи за развитието на ОЕСУ, като предложи да се преразгледат съществуващите правни инструменти, за да се постигне по-голямо хармонизиране на приложимите стандарти, и като засили подкрепата за практическото сътрудничество между държавите-членки, по-специално чрез законодателно предложение за създаване на Европейска служба за подкрепа в областта на убежището („Службата за подкрепа“), което ще повиши координацията на оперативното сътрудничество между държавите-членки с оглед ефективното прилагане на общите правила.
(4)
В Европейския пакт за имиграцията и убежището, приет през септември 2008 г., Европейският съвет тържествено препотвърди, че всеки преследван чужденец има право да получи помощ и закрила на територията на Европейския съюз в прилагане на Женевската конвенция от 28 юли 1951 г. за статута на бежанците, изменена с Протокола от Ню Йорк от 31 януари 1967 г., и други договори в тази област. Бе постигнато също изрично съгласие, през 2009 г. да бъде създадена Европейска служба за подкрепа.
(5)
С практическото сътрудничество в областта на убежището се цели по-пълно сближаване и осигуряване на постоянно качество на процедурите на държавите-членки за вземане на решения в тази област, в рамките на европейска законодателна рамка. През последните години бяха предприети значителен брой мерки за практическо сътрудничество, по-специално приемането на общ подход към информацията относно държавите на произход и създаването на общ европейски учебен план в областта на убежището.
(6)
Службата за подкрепа следва да бъде създадена, за да се укрепят и развият тези мерки на сътрудничество. Службата за подкрепа следва да вземе надлежно предвид тези мерки на сътрудничество, както и извлечените от тях поуки.
(7)
По отношение на държавите-членки, чиито системи за убежище и прием са подложени на специфичен и несъразмерно голям натиск, който се дължи по-специално на тяхното географско или демографско положение, Службата за подкрепа следва да подкрепя развитието на солидарност в рамките на Съюза с цел подпомагане на по-доброто разпределяне на лицата, ползващи се с международна закрила, между държавите-членки, като същевременно се следи да няма злоупотреби със системите за убежище и прием.
(8)
За да упражнява своите правомощия по оптимален начин, Службата за подкрепа следва да бъде независима по отношение на техническите въпроси и следва да има правна, административна и финансова самостоятелност. За целта Службата за подкрепа следва да бъде орган на Съюза, който притежава юридическа правосубектност и упражнява изпълнителните правомощия, предоставени му съгласно настоящия регламент.
(9)
Службата за подкрепа следва да работи в тясно сътрудничество с органите на държавите-членки в областта на убежището, с националните служби за имиграция и убежище и с други служби, като използва техния капацитет и експертен опит, както и с Комисията. Държавите-членки следва да си сътрудничат със Службата за подкрепа, за да се гарантира изпълнението на нейните правомощия.
(10)
Освен това Службата за подкрепа следва да действа в тясно сътрудничество с Върховния комисариат на ООН за бежанците (ВКБООН) и, когато това е уместно, с компетентни международни организации, с цел да се възползва от техния експертен опит и подкрепа. За тази цел ролята на ВКБООН и на другите компетентни международни организации следва да бъде призната в пълна степен и тези организации следва да участват пълноценно в работата на Службата за подкрепа. Предоставянето на финансови средства от Службата за подкрепа на ВКБООН в съответствие с настоящия регламент не следва да води до двойно финансиране на дейностите на ВКБООН с други международни или национални източници.
(11)
Освен това, за реализирането на целта си и доколкото е необходимо за изпълнението на своите задачи, Службата за подкрепа следва да си сътрудничи с други органи на Съюза, по-специално с Европейската агенция за управление на оперативното сътрудничество по външните граници на държавите-членки на Европейския съюз (Frontex), създадена с Регламент (ЕО) № 2007/2004 на Съвета (2), и Агенцията на Европейския съюз за основните права (FRA), създадена с Регламент (ЕО) № 168/2007 на Съвета (3).
(12)
Службата за подкрепа следва да си сътрудничи с Европейската мрежа за миграцията, създадена с Решение 2008/381/ЕО на Съвета (4), за да се избегне дублирането на дейности. Службата за подкрепа следва също да поддържа тесен диалог с гражданското общество с цел обмен на информация и обединяване на знания в областта на убежището.
(13)
Службата за подкрепа следва да бъде европейски център за експертни знания в областта на убежището със задача улесняване, координиране и укрепване на практическото сътрудничество между държавите-членки по различните въпроси, свързани с убежището, така че държавите-членки да бъдат по-добре подготвени за предоставянето на международна закрила на лица, които имат право, като същевременно работи по безпристрастен и ефикасен начин с лицата, които не отговарят на изискванията за международна закрила, когато това е уместно. Правомощията на Службата за подкрепа следва да се концентрират върху три основни задачи, а именно принос за прилагането на ОЕСУ, подкрепа за практическото сътрудничество между държавите-членки в областта на убежището и подкрепа за държавите-членки, които са подложени на особен натиск.
(14)
Службата за подкрепа не следва да разполага с преки или косвени правомощия във връзка с вземането на решения от органите на държавите-членки в областта на убежището относно конкретни молби за международна закрила.
(15)
За да предостави и/или координира предоставянето на бърза и ефективна оперативна подкрепа на държавите-членки, чиито системи за убежище и прием са подложени на особен натиск, Службата за подкрепа следва по искане на съответните държави-членки да координира действията за подкрепа на тези държави-членки, inter alia чрез разполагането на тяхна територия на екипи за подкрепа в областта на убежището, съставени от експерти в тази сфера. Тези екипи следва да предоставят по-специално експертни знания във връзка с услугите за устен превод, информация относно държави на произход и знания в областта на обработката и управлението на делата за убежище. Организацията на екипите за подкрепа в областта на убежището следва да се определя от настоящия регламент, с цел да се гарантира ефективното им разполагане.
(16)
Службата за подкрепа следва да осъществява мисията си в условия, които ѝ позволяват да служи за референтна институция по силата на нейната независимост, научното и техническото качество на предоставяната от нея помощ и разпространяваната информация, прозрачността на нейните процедури и методи на работа, както и добросъвестното изпълнение на възложените ѝ задачи.
(17)
Комисията и държавите-членки следва да бъдат представени в управителния съвет на Службата за подкрепа с оглед упражняване на ефективен контрол върху нейната работа. Доколкото това е възможно, управителният съвет следва да е съставен от оперативните ръководители на администрациите на държавите-членки в областта на убежището или от техни представители. Той следва да има необходимите правомощия, по-конкретно за изготвянето на бюджета, контрола върху неговото изпълнение, приемането на съответните финансови правила, установяването на прозрачни процедури на работа по отношение на вземането на решения от Службата за подкрепа, приемането на годишния доклад относно положението в областта на убежището в Съюза и на техническите документи относно прилагането на инструментите на Съюза в областта на убежището, както и назначаването на изпълнителен директор и, по целесъобразност, на изпълнителен комитет. Предвид неговия експертен опит по въпросите на убежището ВКБООН следва да бъде представен от член на управителния съвет без право на глас, така че да бъде пълноценно включен към в работата на Службата за подкрепа.
(18)
Като се има предвид естеството на задачите на Службата за подкрепа и ролята на изпълнителния директор, и за да се даде възможност на Европейския парламент да приеме становище относно подбрания кандидат преди назначаването му, както и преди евентуалното удължаване на неговия мандат, към изпълнителния директор следва да се отправи покана да направи изявление и да отговори на въпроси пред компетентната(ите) комисия(и) на Европейския парламент. Изпълнителният директор следва също така да представи годишния доклад пред Европейския парламент. Освен това Европейският парламент следва да разполага с възможността да покани изпълнителния директор да докладва относно изпълнението на неговите задължения.
(19)
За гарантиране на нейната пълна самостоятелност и независимост, Службата за подкрепа следва да има собствен бюджет, който ще се състои най-вече от вноска от Съюза. Финансирането на Службата за подкрепа следва да бъде одобрено от бюджетния орган в съответствие с предвиденото в точка 47 от Междуинституционалното споразумение от 17 май 2006 г. между Европейския парламент, Съвета и Комисията за бюджетната дисциплина и доброто финансово управление (5). По отношение на вноските на Съюза и на безвъзмездните средства от общия бюджет на Европейския съюз следва да се прилага бюджетната процедура на Съюза. Одитът на сметките следва да се извършва от Сметната палата.
(20)
Службата за подкрепа следва да си сътрудничи с органите в областта на убежището на трети държави, с международни организации, компетентни по въпроси от обхвата на настоящия регламент, и с трети държави в рамките на работни договорености, сключени по силата на съответните разпоредби на Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС).
(21)
В съответствие с член 3 от Протокола относно позицията на Обединеното кралство и Ирландия по отношение на пространството на свобода, сигурност и правосъдие, приложен към Договора за Европейския съюз (ДЕС) и към ДФЕС, Обединеното кралство и Ирландия са нотифицирали с писма от 18 май 2009 г. желанието си да участват в приемането и прилагането на настоящия регламент.
(22)
В съответствие с членове 1 и 2 от Протокола относно позицията на Дания, приложен към ДЕС и към ДФЕС, Дания не участва в приемането на настоящия регламент, не е обвързана от него, нито от неговото прилагане.
(23)
Като се има предвид, че в качеството си на държава-членка до този момент Дания е допринасяла за практическото сътрудничество между държавите-членки в областта на убежището, Службата за подкрепа следва да улесни оперативното сътрудничество с Дания. За тази цел следва да бъде отправена покана представител на Дания да присъства на всички заседания на управителния съвет, който също така следва да може да решава да покани наблюдатели от Дания на заседанията на работните групи, когато това е уместно.
(24)
За изпълнението на своята мисия Службата за подкрепа следва да бъде отворена за участие на държави, сключили споразумения със Съюза, по силата на които те са приели и прилагат правото на Съюза в уредената с настоящия регламент област, по-специално Исландия, Лихтенщайн, Норвегия и Швейцария. Службата за подкрепа следва също така, съгласувано с Комисията, да може да сключва работни договорености, в съответствие с ДФЕС, с държави, различни от тези, които са сключили споразумения със Съюза, по силата на които те са приели и прилагат правото на Съюза. Службата за подкрепа обаче в никакъв случай не следва да разработва независима външна политика.
(25)
Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета от 25 юни 2002 г. относно Финансовия регламент, приложим за общия бюджет на Европейските общности (6) (Финансовият регламент), и по-специално член 185 от него, следва да се прилага към Службата за подкрепа.
(26)
Регламент (ЕО) № 1073/1999 на Европейския парламент и на Съвета от 25 май 1999 г. относно разследванията, провеждани от Европейската служба за борба с измамите (OLAF) (7), следва да се прилага без ограничение към Службата за подкрепа, която следва да се присъедини към Междуинституционалното споразумение от 25 май 1999 г. между Европейския парламент, Съвета на Европейския съюз и Комисията на Европейските общности относно вътрешните разследвания, провеждани от Европейската служба за борба с измамите (8).
(27)
Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 г. относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (9) следва да се прилага към Службата за подкрепа.
(28)
Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 г. относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (10) следва да се прилага при обработката на лични данни от Службата за подкрепа.
(29)
Необходимите разпоредби относно настаняването на Службата за подкрепа в държавата-членка, в която ще бъде седалището ѝ, и конкретните правила, приложими за целия персонал на Службата за подкрепа и членовете на техните семейства, следва да се определят в споразумение за седалището. Освен това приемащата държава-членка следва да осигури възможно най-добри условия за осигуряване на доброто функциониране на Службата за подкрепа, включително училища за децата и транспорт, с цел да се привлекат висококачествени човешки ресурси от възможно най-широк географски обхват.
(30)
Тъй като целите на настоящия регламент, а именно необходимостта да се подобри прилагането на ОЕСУ, да се улесни, координира и укрепи практическото сътрудничество между държавите-членки в областта на убежището и да се предостави и/или координира предоставянето на оперативна подкрепа за държавите-членки, чиито системи за убежище и прием са подложени на особен натиск, не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите-членки и следователно, поради мащаба и последиците на предприеманото действие, могат да бъдат по-добре постигнати на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от ДЕС. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигане на тези цели.
(31)
Настоящият регламент зачита основните права и съблюдава принципите, признати по-конкретно от Хартата на основните права на Европейския съюз, и следва да се прилага в съответствие с правото на убежище, признато в член 18 от Хартата,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА 1
СЪЗДАВАНЕ И МИСИЯ НА ЕВРОПЕЙСКАТА СЛУЖБА ЗА ПОДКРЕПА В ОБЛАСТТА НА УБЕЖИЩЕТО
Член 1
Създаване на Европейската служба за подкрепа в областта на убежището
Създава се Европейска служба за подкрепа в областта на убежището (наричана оттук нататък „Службата за подкрепа“), с цел да подпомага по-доброто прилагане на общата европейска система за убежище (ОЕСУ), да укрепва практическото сътрудничество между държавите-членки в областта на убежището и да предоставя и/или координира предоставянето на оперативна подкрепа за държавите-членки, чиито системи за убежище и прием са подложени на особен натиск.
Член 2
Мисия на Службата за подкрепа
1. Службата за подкрепа улеснява, координира и укрепва практическото сътрудничество между държавите-членки по различните аспекти на въпросите в областта на убежището и подпомага по-доброто прилагане на ОЕСУ. Във връзка с това Службата за подкрепа участва в пълна степен във външното измерение на ОЕСУ.
2. Службата за подкрепа предоставя ефективна оперативна подкрепа на държавите-членки, чиито системи за убежище и прием са подложени на особен натиск, като използва всички полезни ресурси, които са на нейно разположение, като това може да включва координиране на ресурси, предоставени от държавите-членки съгласно условията, уредени в настоящия регламент.
3. Службата за подкрепа предоставя научна и техническа помощ по отношение на политиката и законодателството на Съюза във всички области с пряко или косвено въздействие върху областта на убежището, за да може да предостави пълна подкрепа за практическото сътрудничество по въпросите на убежището и да изпълни ефективно своите задачи. Тя представлява независим източник на информация по всички въпроси в тези области.
4. Службата за подкрепа осъществява мисията си в условия, които ѝ позволяват да служи за референтна институция по силата на нейната независимост, научното и техническото качество на предоставяната от нея помощ и разпространяваната информация, прозрачността на нейните процедури и методи на работа, добросъвестното изпълнение на възложените ѝ задачи и подкрепата в областта на информационните технологии, необходима за упражняването на нейните правомощия.
5. Службата за подкрепа работи в тясно сътрудничество с органите в областта на убежището на държавите-членки, с националните служби за имиграция и убежище, с други национални служби и с Комисията. Службата за подкрепа изпълнява своите задачи, без да засяга задачите на други компетентни органи на Съюза, и работи в тясно сътрудничество с тях и с ВКБООН.
6. Службата за подкрепа няма никакви правомощия във връзка с вземането на решения от органите в областта на убежището на държавите-членки по конкретни молби за международна закрила.
ГЛАВА 2
ЗАДАЧИ НА СЛУЖБАТА ЗА ПОДКРЕПА
РАЗДЕЛ 1
Подкрепа за практическото сътрудничество в областта на убежището
Член 3
Най-добри практики
Службата за подкрепа организира, подпомага и координира дейности, позволяващи обмен на информация и установяване и обединяване на най-добри практики в областта на убежището между държавите-членки.
Член 4
Информация относно държави на произход
Службата за подкрепа организира, подпомага и координира дейности, свързани с информацията относно държави на произход, и по-специално:
а)
събиране на подходяща, надеждна, точна и актуализирана информация относно държави на произход на лица, кандидатстващи за международна закрила, по прозрачен и безпристрастен начин, като се използват всички подходящи източници на информация, включително информация, получена от правителствени, неправителствени и международни организации и институции и органи на Съюза;
б)
изготвяне на доклади относно държавите на произход въз основа на информацията, събрана в съответствие с буква а);
в)
управление и по-нататъшно разработване на интернет портал за събиране на информация относно държави на произход и неговата поддръжка с цел да се осигури прозрачност в съответствие с необходимите правила за достъп до такава информация по член 42;
г)
изготвяне на общ формат и обща методология за представяне, проверка и използване на информацията относно държави на произход;
д)
анализ на информацията относно държави на произход по прозрачен начин, за да се насърчи сближаването на критериите за оценка и, по целесъобразност, да се използват резултатите от заседанията на една или повече работни групи. С този анализ не се цели да се дават указания на държавите-членки относно удовлетворяването или отхвърлянето на молби за международна закрила.
Член 5
Подкрепа за разпределянето в рамките на Съюза на лица, ползващи се с международна закрила
По отношение на държавите-членки, чиито системи за убежище и прием са подложени на специфичен и несъразмерно голям натиск, който се дължи по-специално на тяхното географско или демографско положение, Службата за подкрепа подпомага, улеснява и координира обмена на информация и други дейности, свързани с разпределянето в рамките на Съюза. Разпределянето в рамките на Съюза се извършва единствено по съгласуван между държавите-членки начин, със съгласието на съответното ползващо се от международна закрила лице и, по целесъобразност, при консултация с ВКБООН.
Член 6
Подкрепа за обучение
1. Службата за подкрепа създава и разработва курсове за обучение, достъпни за членовете на всички национални администрации и съдилища и трибунали, както и за националните служби в държавите-членки, компетентни в областта на убежището. Участието в обучението не засяга националните системи и процедури.
Службата за подкрепа разработва такива курсове за обучение в тясно сътрудничество с органите в областта на убежището на държавите-членки и, при необходимост, използва експертния опит на академичните институции и други компетентни организации.
2. Службата за подкрепа управлява и разработва европейски учебен план в областта на убежището, като отчита съществуващото сътрудничество в Съюза в тази област.
3. Предложените от Службата за подкрепа курсове за обучение могат да бъдат общи, специализирани или тематични и могат да включват методология за обучение на обучители.
4. Специализираните и тематичните обучения за придобиване на знания и умения по въпросите на убежището включват без да се ограничават до тях:
а)
международните инструменти за защита на правата на човека и достиженията на правото на Съюза в областта на убежището, в това число специализирани правни въпроси и въпроси от съдебната практика;
б)
въпроси, свързани с обработването на молбите за убежище от малолетни или непълнолетни лица и от уязвими лица със специфични нужди;
в)
техники на интервюиране;
г)
използване на медицински и правни експертни заключения в процедурите по предоставяне на убежище;
д)
въпроси, свързани със събирането и използването на информация относно държавите на произход;
е)
условия на приемане, в това число специалното внимание, предоставяно на уязвимите групи и жертвите на изтезания.
5. Предложеното обучение е от високо качество и определя ключови принципи и най-добри практики, за да се спомогне за сближаването на административните методи и решения, както и правната практика, при пълно зачитане на независимостта на националните съдилища и трибунали.
6. Службата за подкрепа осигурява на експертите, които са част от резерва от експерти за намеса в областта на убежището, посочен в член 15, специализирано обучение, свързано с техните задължения и функции, и провежда редовни учения с тях в съответствие с графика за специализирани курсове за обучение и учения, посочени в нейната годишна работна програма.
7. Службата за подкрепа може да организира дейности за обучение в сътрудничество с държавите-членки на тяхна територия.
Член 7
Подкрепа за външното измерение на ОЕСУ
Службата за подкрепа, съгласувано с Комисията, координира обмена на информация и другите действия, предприети по въпроси, възникващи при прилагането на инструментите и механизмите, свързани с външното измерение на ОЕСУ.
Службата за подкрепа координира обмена на информация и другите действия във връзка с пренастаняване, предприети от държавите-членки за задоволяване на нуждите от международна закрила на бежанците в трети държави и за изразяване на солидарност с приемащите държави.
Съобразно своите правомощия и в съответствие с член 49 Службата за подкрепа може да сътрудничи с компетентните органи на трети държави по технически въпроси, по-конкретно за насърчаване и съдействие за изграждането на капацитета на собствените системи за убежище и прием на третите държави и за прилагане на регионални програми за закрила, и други подходящи действия за намиране на трайни решения.
РАЗДЕЛ 2
Подкрепа за държавите-членки, подложени на особен натиск
Член 8
Особен натиск върху системата за убежище и прием
Службата за подкрепа координира и подкрепя общите действия за оказване на съдействие на системите за убежище и прием на държавите-членки, подложени на особен натиск, който е източник на изключително сериозно и изискващо незабавни мерки натоварване на техните инфраструктури за прием и системите им за убежище. Този натиск може да се характеризира с внезапно пристигане на голям брой граждани на трети държави, които може да се нуждаят от международна закрила, и може да произтича от географското или демографското положение на държавата-членка.
Член 9
Събиране и анализ на информация
1. За да може да оцени нуждите на държавите-членки, подложени на особен натиск, Службата за подкрепа събира, по-специално въз основа на информация, предоставена от държавите-членки, от ВКБООН и, при необходимост, от други компетентни организации, съответна информация, позволяваща установяване, подготовка и определяне на спешните мерки, посочени в член 10, за преодоляване на този натиск.
2. Въз основа на данни, предоставени от държавите-членки, подложени на особен натиск, Службата за подкрепа систематично установява, събира и анализира информация относно наличните структури и персонал, особено в областта на устния и писмения превод, информация за държави на произход и относно съдействието при обработката и управлението на делата за убежище и капацитета за предоставяне на убежище в тези държави-членки, подложени на особен натиск, за да се насърчи бързият и надежден обмен на информация между различните органи в областта на убежището на държавите-членки.
3. Службата за подкрепа анализира данните относно всяка ситуация на внезапно пристигане на голям брой граждани на трети държави, която може да подложи системите за убежище и прием на особен натиск, и осигурява бързия обмен на съответна информация между държавите-членки и Комисията. Службата за подкрепа използва съществуващите системи и механизми за ранно предупреждение и, при необходимост, създава система за ранно предупреждение за собствени цели.
Член 10
Действия за подкрепа на държавите-членки
По искане на съответните държави-членки Службата за подкрепа координира действията в подкрепа на държавите-членки, чиито системи за убежище и прием са подложени на особен натиск, включително координиране на:
а)
действията за подпомагане на държавите-членки, подложени на особен натиск, за да се улесни първоначалният анализ на молбите за убежище, разглеждани от компетентните национални органи;
б)
действията за осигуряване предоставянето на подходяща инфраструктура за приемане, по-специално за спешно настаняване, транспорт и медицинска помощ, от страна на държавите-членки, подложени на особен натиск;
в)
екипите за подкрепа в областта на убежището, чиито условия за дейност са определени в глава 3.
РАЗДЕЛ 3
Принос за прилагането на ОЕСУ
Член 11
Събиране и обмен на информация
1. Службата за подкрепа организира, координира и подпомага обмена на информация между органите в областта на убежището на държавите-членки, както и между тях и Комисията, относно прилагането на всички инструменти на достиженията на правото на Съюза в областта на убежището. За целта Службата за подкрепа може да създава фактологични, правни бази данни и бази данни със съдебна практика относно националните инструменти, инструментите на Съюза и международните инструменти в областта на убежището, като използва, inter alia, съществуващите механизми. Без да се засягат дейностите на Службата за подкрепа съгласно членове 15 и 16, в тези бази данни не се съхраняват лични данни, освен ако Службата за подкрепа е получила такива данни от документи, до които има предоставен публичен достъп.
2. По-специално Службата за подкрепа събира информация относно:
а)
обработката на молби за международна закрила от националните администрации и органи;
б)
националното право и неговото развитие в областта на убежището, включително съдебната практика.
Член 12
Доклади и други документи на Службата за подкрепа
1. Службата за подкрепа изготвя годишен доклад относно положението в областта на убежището в Съюза, като отчита надлежно информацията, която вече е предоставена от други подходящи източници. В този доклад Службата за подкрепа прави оценка на резултатите от дейностите, проведени съгласно настоящия регламент, и прави цялостен сравнителен анализ на тези дейности, за да повиши качеството, съгласуваността и ефективността на ОЕСУ.
2. В съответствие с работната си програма или по искане на управителния съвет или на Комисията, Службата за подкрепа може да приеме технически документи относно прилагането на инструментите на Съюза в областта на убежището, включително насоки и оперативни наръчници, като отчита надлежно становищата на държавите-членки или на Европейския парламент, и в тясна консултация с работните групи и Комисията. Когато тези технически документи се позовават на международното право за бежанците, се отчитат надлежно съответните насоки на ВКБООН. С документите не се цели да се дават указания на държавите-членки относно удовлетворяването или отхвърлянето на молби за международна закрила.
ГЛАВА 3
ЕКИПИ ЗА ПОДКРЕПА В ОБЛАСТТА НА УБЕЖИЩЕТО
Член 13
Координация
1. Държава(и)-членка(и), подложена(и) на особен натиск, може(могат) да отправи(ят) искане към Службата за подкрепа за разполагане на екип за подкрепа в областта на убежището. По-специално, молещата(ите) държава(и)-членка(и) прави(ят) описание на ситуацията, посочва(т) целите на искането за разполагане и уточнява(т) предполагаемите изисквания във връзка с разполагането в съответствие с член 18, параграф 1.
2. В отговор на искането Службата за подкрепа може да координира необходимата техническа и оперативна помощ за молещата(ите) държава(и)-членка(и) и разполагането за определен срок на екип за подкрепа в областта на убежището на територията на тази(ези) държава(и)-членка(и) въз основа на оперативния план, посочен в член 18.
Член 14
Техническа помощ
Екипите за подкрепа в областта на убежището предоставят експертни знания, съгласно договореното в оперативния план, посочен в член 18, по-специално във връзка с услугите за устен превод, информация относно държави на произход и познания в областта на обработката и управлението на делата за убежище в рамките на посочените в член 10 действия в подкрепа на държавите-членки.
Член 15
Резерв от експерти за намеса в областта на убежището
1. По предложение на изпълнителния директор, управителният съвет взема решение с мнозинство от три четвърти от членовете с право на глас относно профилите и общия брой на експертите, които да бъдат осигурени за участие в екипите за подкрепа в областта на убежището (резерв от експерти за намеса в областта на убежището). В рамките на резерва от експерти за намеса в областта на убежището Службата за подкрепа изготвя списък от устни преводачи. Същата процедура се прилага при всяка последваща промяна в профилите и общия брой на експертите в резерва от експерти за намеса в областта на убежището.
2. Държавите-членки допринасят за резерва от експерти за намеса в областта на убежището чрез резерв от национални експерти, изграден въз основа на определени профили, и предлагат експерти, отговарящи на необходимите профили.
Държавите-членки подпомагат Службата за подкрепа в набирането на устни преводачи за списъка от устни преводачи.
Държавите-членки могат да решат да изпратят устни преводачи на място или да осигурят такива чрез видеоконферентна връзка.
Член 16
Разполагане
1. Държавата-членка по произход запазва своята самостоятелност по отношение на броя и профилите на експертите (национален резерв) и срока на тяхното разполагане. По искане на Службата за подкрепа държавите-членки предоставят тези експерти с цел разполагане, освен ако не са изправени пред ситуация, засягаща сериозно изпълнението на национални задачи, например ситуация, водеща до недостатъчно персонал за изпълнението на процедурите за определяне на статута на лицата, кандидатстващи за международна закрила. По искане на Службата за подкрепа държавите-членки възможно най-бързо съобщават броя, имената и профилите на експертите от своя национален резерв, които могат да участват във възможно най-кратък срок в даден екип за подкрепа в областта на убежището.
2. При определяне на състава на екипа за подкрепа в областта на убежището, изпълнителният директор взема предвид конкретните обстоятелства, пред които е изправена молещата държава-членка. Екипът за подкрепа в областта на убежището се сформира съгласно оперативния план, посочен в член 18.
Член 17
Процедура за вземане на решения относно разполагането
1. Ако е необходимо, изпълнителният директор може да изпрати експерти от Службата за подкрепа, за да оценят ситуацията в молещата държава-членка.
2. Изпълнителният директор уведомява незабавно управителния съвет за всяко искане за разполагане на екипи за подкрепа в областта на убежището.
3. Изпълнителният директор взема решение по искането за разполагане на екипи за подкрепа в областта на убежището във възможно най-кратък срок, но не по-късно от пет работни дни от датата на получаване на искането. Изпълнителният директор едновременно уведомява молещата държава-членка и управителния съвет писмено за взетото решение, като посочва основните причини, на които то се основава.
4. Ако изпълнителният директор реши да разположи един или повече екипи за подкрепа в областта на убежището, Службата за подкрепа и молещата държава-членка изготвят незабавно оперативен план в съответствие с член 18.
5. След договарянето на оперативния план изпълнителният директор уведомява държавите-членки, предоставящи експерти, които предстои да бъдат разположени, за необходимия брой и профили. Тази информация се предоставя писмено на националните точки за контакт, посочени в член 19, като се указва датата, планирана за разполагането. Представя им се и копие от оперативния план.
6. Ако изпълнителният директор отсъства или не е на разположение, решенията относно разполагането на екипите за подкрепа в областта на убежището се вземат от заместващия го ръководител на отдел.
Член 18
Оперативен план
1. Изпълнителният директор и молещата държава-членка договарят оперативен план, установяващ подробните условия за разполагане на екипите за подкрепа в областта на убежището. Оперативният план съдържа:
а)
описание на ситуацията, заедно с начина на действие и целите на разполагането, включително оперативната цел;
б)
прогнозния срок за разполагане на екипите;
в)
географски определената област на отговорност в молещата държава-членка, в която ще бъдат разположени екипите;
г)
описание на задачите и специални инструкции за членовете на екипите, включително базите данни, до които им е разрешен достъп,и оборудването, с което могат да разполагат в молещата държава-членка; и
д)
състава на екипите.
2. Всякакви изменения или адаптации на оперативния план изискват съгласието на изпълнителния директор и на молещата държава-членка. Службата за подкрепа изпраща незабавно копие от изменения или адаптиран оперативен план до участващите държави-членки.
Член 19
Национална точка за контакт
Всяка държава-членка определя национална точка за контакт със Службата за подкрепа по всички въпроси, свързани с екипите за подкрепа в областта на убежището.
Член 20
Точка за контакт на Съюза
1. Изпълнителният директор определя един или повече експерти на Службата за подкрепа, които да служат като точка за контакт на Съюза с цел координация. Изпълнителният директор уведомява приемащата държава-членка за това.
2. Точката за контакт на Съюза действа от името на Службата за подкрепа по всички аспекти на разполагането на екипите за подкрепа в областта на убежището. По-специално точката за контакт на Съюза:
а)
действа в качеството на връзка между Службата за подкрепа и приемащата държава-членка;
б)
действа в качеството на връзка между Службата за подкрепа и членовете на екипите за подкрепа в областта на убежището, като осигурява съдействие, от името на Службата за подкрепа, по всички въпроси, свързани с условията на разполагане на тези екипи;
в)
следи за правилното изпълнение на оперативния план; и
г)
докладва на Службата за подкрепа по всички аспекти на разполагането на екипите за подкрепа в областта на убежището.
3. Изпълнителният директор може да оправомощи точката за контакт на Съюза да оказва съдействие за разрешаването на спорове относно изпълнението на оперативния план и разполагането на екипите за подкрепа в областта на убежището.
4. В изпълнението на своите задачи точката за контакт на Съюза получава указания единствено от Службата за подкрепа.
Член 21
Гражданска отговорност
1. Когато членове на екип за подкрепа в областта на убежището изпълняват операции в приемаща държава-членка, тази държава-членка е отговорна в съответствие с националното си право за всяка вреда, причинена от тях по време на техните операции.
2. При нанасяне на вреди в резултат на груба небрежност или умишлено нарушение, приемащата държава-членка може да се обърне към държавата-членка по произход с искане същата да ѝ възстанови сумите, които е изплатила като обезщетение на пострадалите или на техните правоприемници.
3. Без да се засяга упражняването на нейните права спрямо трети страни, всяка държава-членка се отказва от всички свои претенции към приемащата държава-членка или всяка друга държава-членка във връзка с претърпените от нея вреди, освен в случаите на груба небрежност или умишлено нарушение.
4. Всеки спор между държавите-членки във връзка с прилагането на параграфи 2 и 3 от настоящия член, който не може да бъде разрешен чрез преговори между тях, се отнася от тях до Съда в съответствие с член 273 ДФЕС.
5. Без да се засяга упражняването на нейните права спрямо трети страни, Службата за подкрепа поема разходите, свързани с вреди, причинени на нейното оборудване по време на разполагането, освен в случаите на груба небрежност или умишлено нарушение.
Член 22
Наказателна отговорност
При разполагането на даден екип за подкрепа в областта на убежището неговите членове се считат за длъжностни лица на приемащата държава-членка, що се отнася до всякакви наказуеми деяния, които биха могли да бъдат извършени срещу тях или от тях.
Член 23
Разходи
Когато държавите-членки предоставят свои експерти за разполагане в екипи за подкрепа в областта на убежището, Службата за подкрепа покрива разходите, свързани с:
а)
пътуването от държавата-членка по произход до приемащата държава-членка и от приемащата държава-членка до държавата-членка по произход;
б)
ваксинациите;
в)
необходимите специални застраховки;
г)
медицинското обслужване;
д)
дневните надбавки, включително настаняване;
е)
техническото оборудване на Службата за подкрепа; и
ж)
възнаграждението на експертите.
ГЛАВА 4
ОРГАНИЗАЦИЯ НА СЛУЖБАТА ЗА ПОДКРЕПА
Член 24
Административна и управленска структура на Службата за подкрепа
Административната и управленска структура на Службата за подкрепа се състои от:
а)
управителен съвет;
б)
изпълнителен директор и персонала на Службата за подкрепа;
Административната и управленска структура на Службата за подкрепа може да включва изпълнителен комитет, ако такъв е създаден в съответствие с член 29, параграф 2.
Член 25
Състав на управителния съвет
1. Всяка държава-членка, обвързана с настоящия регламент, определя един член в управителния съвет, а Комисията определя двама члена.
2. Всеки член на управителния съвет може да бъде представляван или придружаван от заместник; когато придружава член на управителния съвет, заместникът присъства без право на глас.
3. Членовете на управителния съвет се назначават въз основа на техния опит, професионална отговорност и висока степен на компетентност в областта на убежището.
4. Представител на ВКБООН е член на управителния съвет без право на глас.
5. Мандатът на членовете на управителния съвет е тригодишен. Този мандат може да бъде подновяван. След изтичане на мандата им или в случай на подаване на оставка членовете остават на длъжността си, докато мандатът им не бъде подновен или не бъдат заменени.
Член 26
Председател на управителния съвет
1. Управителният съвет избира председател и заместник-председател измежду своите членове с право на глас. Заместник-председателят автоматично замества председателя, ако последният не е в състояние да изпълнява своите задължения.
2. Мандатът на председателя и на заместник-председателя е тригодишен и може да бъде подновен само веднъж. Ако обаче по време на мандата им председателят или заместник-председателят престанат да бъдат членове на управителния съвет, мандатът изтича автоматично на същата дата.
Член 27
Заседания на управителния съвет
1. Заседанията на управителния съвет се свикват от председателя. Изпълнителният директор участва в заседанията. Представителят на ВКБООН не участва в заседанията, когато управителният съвет упражнява функциите, предвидени в член 29, параграф 1, букви б), з), и), й) и м) и член 29, параграф 2, както и когато управителният съвет разглежда предоставянето на финансови средства за финансиране на дейности, които позволяват на Службата за подкрепа да ползва експертния опит на ВКБООН в областта на убежището, както е посочено в член 50.
2. Управителният съвет провежда най-малко две редовни заседания годишно. Освен това той се свиква по инициатива на председателя или по искане на една трета от своите членове.
3. Управителният съвет може да покани на своите заседания като наблюдател всяко лице, чието мнение може да бъде от интерес.
Дания е поканена да присъства на заседанията на управителния съвет.
4. Членовете на управителния съвет могат, при спазване на разпоредбите на неговия процедурен правилник, да бъдат подпомагани от съветници или експерти.
5. Секретариатът на управителния съвет се осигурява от Службата за подкрепа.
Член 28
Гласуване
1. Освен ако не е предвидено друго, управителният съвет взема решенията си с абсолютно мнозинство от своите членове с право на глас. Всеки член с право на глас разполага с един глас. При отсъствие на даден член заместникът му може да упражни неговото право на глас.
2. Изпълнителният директор не участва в гласуването.
3. Председателят участва в гласуването.
4. Държавите-членки, които не участват в пълна степен в достиженията на правото на Съюза в областта на убежището, не гласуват, когато управителният съвет трябва да вземе решения, попадащи в приложното поле на член 29, параграф 1, буква д), и когато съответният технически документ е свързан изключително с правен инструмент на Съюза в областта на убежището, с който те не са обвързани.
5. Процедурният правилник на управителния съвет определя подробно условията и реда за гласуване, по-специално условията, при които даден член може да действа от името на друг член, както и изискванията за кворум, когато е необходимо.
Член 29
Функции на управителния съвет
1. Управителният съвет осигурява изпълнението от Службата за подкрепа на възложените ѝ задачи. Той е органът за планиране и надзор на Службата за подкрепа. По-специално той:
а)
приема свой процедурен правилник с мнозинство от три четвърти от своите членовете с право на глас и след получаване на становището на Комисията;
б)
назначава изпълнителния директор съгласно член 30, упражнява дисциплинарна власт по отношение на изпълнителния директор и, ако е необходимо, го отстранява временно или го освобождава от длъжност;
в)
приема общ годишен доклад за дейността на Службата за подкрепа и го изпраща на Европейския парламент, Съвета, Комисията и Сметната палата до 15 юни на следващата година. Общият годишен доклад е публичен;
г)
приема годишен доклад относно положението в областта на убежището в Съюза в съответствие с член 12, параграф 1. Този доклад се представя на Европейския парламент. Съветът и Комисията могат да отправят искане докладът да бъде представен и на тях;
д)
приема техническите документи, посочени в член 12, параграф 2;
е)
до 30 септември всяка година, въз основа на проект, представен от изпълнителния директор, и след получаване на становището на Комисията, приема с мнозинство от три четвърти от своите членове с право на глас работната програма на Службата за подкрепа за следващата година и я изпраща на Европейския парламент, Съвета и Комисията. Работната програма се приема съгласно годишната бюджетна процедура на Съюза и законодателната работна програма на Съюза в областта на убежището;
ж)
упражнява своите функции във връзка с бюджета на Службата за подкрепа, както е предвидено в глава 5;
з)
приема подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 1049/2001 в съответствие с член 42 от настоящия регламент;
и)
приема политиката на Службата за подкрепа по отношение на персонала в съответствие с член 38;
й)
след като е поискано становището на Комисията, приема многогодишния план за политика по отношение на персонала;
к)
взема всички решения относно упражняването на правомощията на Службата за подкрепа, установени в настоящия регламент;
л)
взема всички решения относно създаването и, при необходимост, развитието на информационните системи, предвидени в настоящия регламент, включително на предвидения в член 4, буква в) информационен портал; и
м)
взема всички решения относно създаването и, при необходимост, изменението на вътрешните структури на Службата за подкрепа.
2. Управителният съвет може да създаде изпълнителен комитет, който да подпомага както него, така и изпълнителния директор при изготвянето на решенията, работната програма и дейностите, които подлежат на приемане от управителния съвет, и когато е необходимо при спешни случаи, да приема временни решения от името на управителния съвет.
Изпълнителният комитет се състои от осем членове, определени измежду членовете на управителния съвет, като един от тях принадлежи към членовете на Комисията в управителния съвет. Мандатът на членовете на изпълнителния комитет е със същата продължителност като мандата на членовете на управителния съвет.
По искане на изпълнителния комитет на неговите заседания могат да присъстват, без право на глас, представители на ВКБООН или всяко друго лице, чието мнение представлява интерес.
Службата за подкрепа определя правилата за дейността на изпълнителния комитет в процедурния правилник на Службата за подкрепа и предоставя публичен достъп до тях.
Член 30
Назначаване на изпълнителния директор
1. Изпълнителният директор се назначава от управителния съвет за срок от пет години измежду подходящите кандидати, издържали открит конкурс, организиран от Комисията. Процедурата за подбор ще предвижда публикуването в Официален вестник на Европейския съюз и на други места на покана за заявяване на интерес. Управителният съвет може да изиска нова процедура, ако счита, че никой от фигуриращите в първия списък кандидати не е подходящ. Изпълнителният директор се назначава въз основа на личните му качества, опита му в областта на убежището и административните и управленските му умения. Преди да бъде назначен, избраният от управителния съвет кандидат се поканва да направи изявление пред компетентната(ите) комисия(и) на Европейския парламент и да отговори на въпросите, поставени от членовете на комисията(ите).
След изявлението Европейският парламент може да приеме становище относно избрания кандидат. Управителният съвет информира Европейския парламент относно начина, по който това становище е взето предвид. Становището се смята за лично и поверително до назначаването на кандидата.
През последните девет месеца от петгодишния мандат на изпълнителния директор Комисията извършва оценка, по-специално на:
-
резултатите от работата на изпълнителния директор; и
-
задачите и нуждите на Службата за подкрепа през следващите години.
2. Като взема предвид оценката и само в случаите, когато това е оправдано с оглед на мисията и нуждите на Службата за подкрепа, управителният съвет може да удължи мандата на изпълнителния директор еднократно с не повече от три години.
3. Управителният съвет уведомява Европейския парламент за намерението си да удължи мандата на изпълнителния директор. През последния месец преди удължаването на мандата към изпълнителния директор се отправя покана да направи изявление пред компетентната(ите) комисия(и) на Европейския парламент и да отговори на въпросите, поставени от членовете на комисията(ите).
Член 31
Задължения на изпълнителния директор
1. Службата за подкрепа се ръководи от изпълнителния директор, който е независим при осъществяването на своите задължения. Изпълнителният директор се отчита за действията си пред управителния съвет.
2. Без да се засягат правомощията на Комисията, на управителния съвет и на изпълнителния комитет, ако такъв е създаден, изпълнителният директор не търси и не получава инструкции от никое правителство и от никой друг орган.
3. Изпълнителният директор докладва на Европейския парламент относно изпълнението на своите задължения, когато бъде поканен да направи това. Съветът може да покани изпълнителния директор да докладва за изпълнението на своите задължения.
4. Изпълнителният директор е законният представител на Службата за подкрепа.
5. Изпълнителният директор може да бъде подпомаган от един или повече ръководители на отдели. В случай че изпълнителният директор отсъства или е възпрепятстван, един от ръководителите на отдели го замества.
6. Изпълнителният директор отговаря за административното управление на Службата за подкрепа и за изпълнението на задачите, които са ѝ поставени съгласно настоящия регламент. По-конкретно, изпълнителният директор отговаря за:
а)
текущото управление на Службата за подкрепа;
б)
изготвянето на работните програми на Службата за подкрепа след получаване на становището на Комисията;
в)
изпълнението на приетите от управителния съвет работни програми и решения;
г)
изготвянето на предвидените в член 4, буква б) доклади за държави на произход;
д)
изготвянето на проект за финансови правила на Службата за подкрепа, които се приемат от управителния съвет по силата на член 37, и на правилата за прилагането им;
е)
изготвянето на проект за разчет на приходите и разходите на Службата за подкрепа и на изпълнението на нейния бюджет;
ж)
упражняването по отношение на персонала на Службата за подкрепа на правомощията, предвидени в член 38;
з)
вземането на всички решения относно управлението на информационните системи, предвидени в настоящия регламент, включително на посочения в член 4, буква в) информационен портал;
и)
вземането на всички решения относно управлението на вътрешните структури на Службата за подкрепа;
й)
координацията и функционирането на консултативния форум, предвиден в член 51. За тази цел изпълнителният директор, в консултация със съответните организации на гражданското общество, приема на първо място план за създаване на консултативния форум. След официалното създаване на форума изпълнителният директор, в консултация с консултативния форум, приема оперативен план, който включва правила относно честотата и естеството на консултациите и организационните механизми за прилагане на член 51. Освен това се постига споразумение относно прозрачни критерии за текущо участие в консултативния форум.
Член 32
Работни групи
1. В рамките на своите правомощия, уредени в настоящия регламент, Службата за подкрепа може да създава работни групи, съставени от експерти от органите на държавите-членки, компетентни в областта на убежището, включително съдии. Службата за подкрепа създава работни групи за целите на член 4, буква д) и член 12, параграф 2. Експертите могат да имат заместници, които се определят едновременно с тях.
2. Комисията участва по право в работните групи. Представители на ВКБООН могат да присъстват на всички или на част от заседанията на работните групи на Службата за подкрепа в зависимост от естеството на разглежданите въпроси.
3. Работните групи могат да поканят да присъства на заседанията всяко лице, чието мнение може да бъде от интерес, включително представители на гражданското общество, работещи в областта на убежището.
ГЛАВА 5
ФИНАНСОВИ РАЗПОРЕДБИ
Член 33
Бюджет
1. За всяка финансова година, която съвпада с календарната година, се изготвя разчет на всички приходи и разходи на Службата за подкрепа, като те се вписват в нейния бюджет.
2. Приходите и разходите в бюджета на Службата за подкрепа са балансирани.
3. Без да се засягат други ресурси, приходите на Службата за подкрепа включват:
а)
вноска на Съюза, вписана в общия бюджет на Европейския съюз;
б)
всички доброволни вноски на държавите-членки;
в)
таксите, получени за публикации и за всяка услуга, предоставена от Службата за подкрепа;
г)
вноска от асоциираните държави.
4. Разходите на Службата за подкрепа включват възнаграждението на персонала, административните, инфраструктурните и оперативните разходи.
Член 34
Изготвяне на бюджета
1. Всяка година изпълнителният директор изготвя проект за разчет на приходите и разходите на Службата за подкрепа за следващата финансова година, включващ щатното разписание, и го изпраща на управителния съвет.
2. Въз основа на този проект управителният съвет изготвя предварителен проект за разчет на приходите и разходите на Службата за подкрепа за следващата финансова година.
3. Предварителният проект за разчет на приходите и разходите на Службата за подкрепа се изпраща на Комисията всяка година до 10 февруари. До 31 март управителният съвет изпраща на Комисията окончателен проект на разчета, който включва проект за щатно разписание.
4. Комисията изпраща разчета на Европейския парламент и на Съвета („бюджетния орган“) заедно с проекта за общ бюджет на Европейския съюз.
5. Въз основа на разчета Комисията вписва в проекта за общ бюджет на Европейския съюз прогнозите, които счита за необходими за щатното разписание и размера на субсидията за сметка на общия бюджет, който Комисията представя пред бюджетния орган в съответствие с членове 313 и 314 ДФЕС.
6. Бюджетният орган разрешава бюджетните кредити за субсидията на Службата за подкрепа.
7. Бюджетният орган приема щатното разписание на Службата за подкрепа.
8. Бюджетът на Службата за подкрепа се приема от управителния съвет. Той става окончателен след окончателното приемане на общия бюджет на Европейския съюз. При необходимост той се коригира съответно.
9. Управителният съвет уведомява в най-кратък срок бюджетния орган за намерението си да осъществи всеки проект, който може да има значителни финансови последствия за финансирането на бюджета, по-специално проекти, свързани с недвижима собственост, като наемането или закупуването на сгради. Той информира Комисията за това.
10. Когато клон на бюджетния орган е уведомил за намерението си да представи становище, той изпраща това становище на управителния съвет в срок от шест седмици след датата на уведомяването за проекта.
Член 35
Изпълнение на бюджета
1. Изпълнителният директор изпълнява бюджета на Службата за подкрепа.
2. Всяка година изпълнителният директор изпраща на бюджетния орган цялата информация, свързана с резултатите от процедурите по оценка.
Член 36
Представяне на отчетите и освобождаване от отговорност във връзка с изпълнението на бюджета
1. До 1 март след приключване на финансовата година счетоводителят на Службата за подкрепа предава на счетоводителя на Комисията междинните отчети заедно с доклад за бюджетното и финансовото управление през съответната финансова година. Счетоводителят на Комисията консолидира междинните отчети на институциите и децентрализираните органи в съответствие с член 128 от Финансовия регламент.
2. До 31 март след приключване на финансовата година счетоводителят на Комисията изпраща на Сметната палата междинните отчети на Службата за подкрепа заедно с доклад за бюджетното и финансовото управление през съответната финансова година. Докладът за бюджетното и финансовото управление през съответната финансова година се изпраща също и на Европейския парламент и на Съвета.
3. При получаване на забележките на Сметната палата по междинните отчети на Службата за подкрепа съгласно член 129 от Финансовия регламент изпълнителният директор изготвя окончателните отчети на Службата за подкрепа на своя отговорност, и ги предава за становище на управителния съвет.
4. Управителният съвет дава становище по окончателните отчети на Службата за подкрепа.
5. До 1 юли след приключване на финансовата година изпълнителният директор изпраща окончателните отчети, заедно със становището на управителния съвет, на Европейския парламент, Съвета, Комисията и Сметната палата.
6. Окончателните отчети се публикуват.
7. Изпълнителният директор изпраща на Сметната палата отговор на нейните забележки до 30 септември. Той изпраща този отговор и на управителния съвет.
8. Съгласно член 146, параграф 3 от Финансовия регламент изпълнителният директор представя на Европейския парламент, по негово искане, всякаква информация, необходима за правилното осъществяване на процедурата по освобождаване от отговорност във връзка с изпълнението на бюджета за съответната финансова година.
9. По препоръка на Съвета, който взема решение с квалифицирано мнозинство, преди 15 май на година N + 2 Европейският парламент освобождава изпълнителния директор от отговорност във връзка с изпълнението на бюджета за година N.
Член 37
Финансови правила
Финансовите правила, приложими за Службата за подкрепа, се приемат от управителния съвет след консултация с Комисията. Те не се отклоняват от Регламент (ЕО, Евратом) № 2343/2002 на Комисията от 19 ноември 2002 г. относно рамковия Финансов регламент за органите, посочени в член 185 от Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета относно Финансовия регламент, приложим за общия бюджет на Европейските общности (11), освен ако специфичните изисквания за функционирането на Службата за подкрепа не налагат това и при условие че е получено предварително съгласието на Комисията.
ГЛАВА 6
РАЗПОРЕДБИ ОТНОСНО ПЕРСОНАЛА
Член 38
Персонал
1. За персонала на Службата за подкрепа, включително нейния изпълнителен директор, се прилагат Правилникът за длъжностните лица на Европейските общности и Условията за работа на другите служители на Европейските общности, уредени в Регламент (ЕИО, Евратом, ЕОВС) № 259/68 (12) (Правилник за длъжностните лица), както и правилата, приети съвместно от институциите на Съюза за целите на тяхното прилагане.
2. Управителният съвет приема, съгласувано с Комисията, необходимите разпоредби за прилагане, посочени в член 110 от Правилника за длъжностните лица.
3. Правомощията, предоставени на органа по назначаването съгласно Правилника за длъжностните лица и на органа, оправомощен да сключва договори съгласно Условията за работа на другите служители, се упражняват от Службата за подкрепа по отношение на собствения ѝ персонал.
4. Управителният съвет приема разпоредби, позволяващи национални експерти от държавите-членки да бъдат командировани на работа в Службата за подкрепа.
Член 39
Привилегии и имунитети
Протоколът относно привилегиите и имунитетите на Европейския съюз се прилага по отношение на Службата за подкрепа.
ГЛАВА 7
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 40
Правен статут
1. Службата за подкрепа е орган на Общността. Тя притежава юридическа правосубектност.
2. Във всяка държава-членка Службата за подкрепа се ползва с възможно най-широката юридическа правоспособност, предоставена на юридическите лица съгласно законодателството на съответната държава-членка. По-специално, тя може да придобива и да се разпорежда с движимо и недвижимо имущество и да бъде страна в съдебно производство.
3. Службата за подкрепа се представлява от своя изпълнителен директор.
Член 41
Езиков режим
1. За Службата за подкрепа се прилагат разпоредбите на Регламент № 1 от 15 април 1958 г. за определяне на езиковия режим на Европейската икономическа общност (13).
2. Без да се засягат решенията, взети по силата на член 342 ДФЕС, общият годишен доклад за дейността на Службата за подкрепа и годишната работна програма, посочени в член 29, параграф 1, букви в) и е), се изготвят на всички официални езици на институциите на Европейския съюз.
3. Преводите, необходими за работата на Службата за подкрепа, се извършват от Центъра за преводи към органите на Европейския съюз.
Член 42
Достъп до документи
1. По отношение на документите, съхранявани от Службата за подкрепа, се прилага Регламент (ЕО) № 1049/2001.
2. В срок от шест месеца от датата на първото си заседание управителният съвет приема подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 1049/2001.
3. Решенията, взети от Службата за подкрепа съгласно член 8 от Регламент (ЕО) № 1049/2001, могат да бъдат предмет на жалба пред омбудсмана или на иск пред Съда на Европейския съюз при условията, предвидени съответно в членове 228 и 263 ДФЕС.
4. Обработката на лични данни от Службата за подкрепа е предмет на Регламент (ЕО) № 45/2001.
Член 43
Правила за сигурност относно защитата на класифицирана информация и на некласифицирана чувствителна информация
1. Службата за подкрепа прилага принципите за сигурност, съдържащи се в Решение 2001/844/ЕО, ЕОВС, Евратом на Комисията от 29 ноември 2001 г. за изменение на нейния процедурен правилник (14), inter alia, разпоредбите относно обмена, обработката и съхранението на класифицирана информация.
2. Службата за подкрепа прилага също принципите за сигурност относно обработката на некласифицирана чувствителна информация, приети и прилагани от Комисията.
Член 44
Борба с измамите
1. За целите на борбата с измамите, корупцията и другите незаконни дейности се прилага без ограничение Регламент (ЕО) № 1073/1999.
2. Службата за подкрепа се присъединява към Междуинституционалното споразумение от 25 май 1999 г. и незабавно приема съответните разпоредби, които се прилагат за всички служители на Службата за подкрепа.
3. Решенията относно финансирането и споразуменията и инструментите за изпълнение, произтичащи от тях, изрично предвиждат, че Сметната палата и OLAF могат да извършват при необходимост проверки на място измежду получателите на финансиране от Службата за подкрепа и лицата, отговорни за разпределението му.
Член 45
Режим по отношение на отговорността
1. Договорната отговорност на Службата за подкрепа се урежда от приложимото към съответния договор законодателство.
2. Съдът на Европейския съюз е компетентен да постановява решения въз основа на всяка арбитражна клауза, съдържаща се в сключен от Службата за подкрепа договор.
3. В случай на извъндоговорна отговорност, в съответствие с основните принципи, общи за правото на държавите-членки, Службата за подкрепа възстановява всички вреди, причинени от нейните отдели или служители при изпълнението на техните задължения.
4. Съдът на Европейския съюз е компетентен по спорове, свързани с обезщетения за посочените в параграф 3 вреди.
5. Личната отговорност на служителите на Службата за подкрепа спрямо нея се урежда от приложимите за тях разпоредби на Правилника за длъжностните лица.
Член 46
Оценка и преразглеждане
1. Не по-късно от 19 юни 2014 г. Службата за подкрепа възлага извършването на независима външна оценка на постигнатите резултати въз основа на мандат, даден от управителния съвет, съгласувано с Комисията. Тази оценка обхваща въздействието на Службата за подкрепа върху практическото сътрудничество в областта на убежището и върху ОЕСУ. Оценката надлежно отчита постигнатия напредък, в рамките на нейния мандат, и включва оценка дали са необходими допълнителни мерки за осигуряване на ефективна солидарност и споделяне на отговорностите с държавите-членки, подложени на особен натиск. По-конкретно, в оценката се разглежда евентуалната необходимост от изменение на правомощията на Службата за подкрепа, включително финансовите последици от такова изменение, като се разглежда също и въпросът дали управленската структура е подходяща за изпълнението на задачите на Службата за подкрепа. При извършването на оценката се вземат предвид становищата на заинтересованите страни както на равнище на Съюза, така и на национално равнище.
2. Управителният съвет, съгласувано с Комисията, взема решение относно графика на бъдещите оценки, като се съобразява с резултатите от оценката, посочена в параграф 1.
Член 47
Административен контрол
Дейността на Службата за подкрепа подлежи на контрол от омбудсмана в съответствие с разпоредбите на член 228 ДФЕС.
Член 48
Сътрудничество с Дания
Службата за подкрепа улеснява оперативното сътрудничество с Дания, включително обмена на информация и най-добри практики по въпроси, попадащи в нейната област на дейност.
Член 49
Сътрудничество с трети държави и с асоциирани държави
1. Службата за подкрепа е отворена за участие на Исландия, Лихтенщайн, Норвегия и Швейцария, в качеството им на наблюдатели. Изготвят се договорености, с които се определят по-специално характерът, обхватът и правилата за участието на тези държави в работата на Службата за подкрепа. Тези договорености включват разпоредби относно участието в инициативите на Службата за подкрепа, финансовите вноски и персонала. По въпросите, свързани с персонала, при всички случаи посочените договорености са в съответствие с Правилника за длъжностните лица.
2. По въпроси, свързани с нейните дейности, в рамките на необходимото за изпълнението на нейните задачи, съгласувано с Комисията и в рамките на своите правомощия, Службата за подкрепа улеснява оперативното сътрудничество между държавите-членки и трети държави, различни от посочените в параграф 1, в рамките на политиката на Съюза в областта на външните отношения, и може да сътрудничи с органите на трети държави, компетентни по технически аспекти в областите, обхванати от настоящия регламент, в рамките на работни договорености, сключени с тези органи, в съответствие със съответните разпоредби на ДФЕС.
Член 50
Сътрудничество с ВКБООН
Службата за подкрепа сътрудничи с ВКБООН в областите, уредени с настоящия регламент, в рамките на работни договорености, сключени с ВКБООН. От страна на Службата за подкрепа, управителният съвет се произнася относно работните договорености, включително бюджетните им аспекти.
Освен това управителният съвет може да вземе решение Службата за подкрепа да предостави финансови средства за покриване на разходите на ВКБООН за дейности, които не са предвидени в работните договорености. Те са част от привилегированите отношения на сътрудничество, установени между Службата за подкрепа и ВКБООН в съответствие с настоящия член и с член 2, параграф 5, член 5, член 9, параграф 1, член 25, параграф 4 и член 32, параграф 2. В съответствие с член 75 от Регламент (ЕО, Евратом) № 2343/2002 се прилагат съответните разпоредби на Финансовия регламент и правилата за неговото прилагане.
Член 51
Консултативен форум
1. Службата за подкрепа поддържа тесен диалог със съответните организации на гражданското общество и съответните компетентни органи, работещи в областта на политиката за убежище на местно, регионално, национално, европейско или международно равнище и създава за тази цел консултативен форум.
2. Консултативният форум представлява механизъм за обмен на информация и обединяване на знания. Той осигурява тесен диалог между Службата за подкрепа и съответните заинтересовани страни.
3. В консултативния форум могат да участват заинтересовани страни в съответствие с параграф 1. При възникване на конкретни потребности в областите, посочени като приоритетни в работата на Службата за подкрепа, тя може да се отнесе до членовете на консултативния форум.
ВКБООН по право е член на консултативния форум.
4. Службата за подкрепа използва консултативния форум по-специално за:
а)
отправяне на предложения към управителния съвет относно годишната работна програма, която се приема съгласно член 29, параграф 1, буква е);
б)
осигуряване на обратна връзка към управителния съвет и отправяне на предложения за последващи мерки по отношение на посочения в член 29, параграф 1, буква в) годишен доклад и посочения в член 12, параграф 1 годишен доклад относно положението в областта на убежището в Съюза; и
в)
информиране на изпълнителния директор и на управителния съвет за заключенията и препоръките от конференции, семинари и заседания, представляващи интерес за работата на Службата за подкрепа.
5. Консултативният форум заседава поне веднъж годишно.
Член 52
Сътрудничество с Frontex, FRA, други органи на Съюза и с международни организации
Службата за подкрепа сътрудничи с органите на Съюза, които извършват дейности, свързани с областта на дейност на Службата за подкрепа, и по-специално с Frontex и с FRA, както и с международни организации, компетентни по въпросите, обхванати от настоящия регламент, в рамките на работни договорености, сключени с тези органи, съгласно разпоредбите на ДФЕС и разпоредбите относно компетентността на тези органи.
Сътрудничеството позволява да се постигне взаимодействие между съответните органи и да се избегне дублиране на работата, извършвана съгласно техните правомощия.
Член 53
Споразумение за седалището и условия за функциониране
Необходимите разпоредби за настаняването на Службата за подкрепа в приемащата държава-членка и за инфраструктурата, предоставена на разположение от тази държава-членка, както и конкретните правила, приложими в приемащата държава-членка за изпълнителния директор, членовете на управителния съвет, персонала на Службата за подкрепа и членовете на техните семейства, се определят в споразумение за седалището, сключено между Службата за подкрепа и приемащата държава-членка след одобрение от управителния съвет. Приемащата държава-членка осигурява възможно най-добрите условия за доброто функциониране на Службата за подкрепа, в това число многоезиково училищно обучение с европейска насоченост и подходящи транспортни връзки.
Член 54
Започване на дейността на Службата за подкрепа
Службата за подкрепа започва да функционира пълноценно до 19 юни 2011 г.
Комисията отговаря за създаването на Службата за подкрепа и нейната първоначална дейност до момента, в който Службата за подкрепа придобие оперативна способност да изпълнява собствения си бюджет.
За тази цел:
-
докато изпълнителният директор не поеме функциите си след назначаването си от управителния съвет в съответствие с член 30, функциите на изпълнителен директор могат да бъдат изпълнявани от длъжностно лице на Комисията в качеството на временно изпълняващ длъжността директор;
-
задачите на Службата за подкрепа могат да бъдат изпълнявани от длъжностни лица на Комисията под отговорността на временно изпълняващия длъжността директор или на изпълнителния директор.
Временно изпълняващият длъжността директор е оправомощен да разрешава всички плащания, извършвани с предвидените в бюджета на Службата за подкрепа бюджетни кредити, след одобрение от управителния съвет, и може да сключва договори, включително договори за наемане на персонал, след приемането на щатното разписание на Службата за подкрепа.
Член 55
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко в държавите-членки в съответствие с договорите.
Съставено в Страсбург на 19 май 2010 година.
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS (EL) nr 439/2010,
19. mai 2010,
millega luuakse Euroopa Varjupaigaküsimuste Tugiamet
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 74 ja artikli 78 lõikeid 1 ja 2,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt (1)
ning arvestades järgmist:
(1)
Euroopa ühist varjupaigasüsteemi käsitleva liidu poliitika eesmärk on luua Haagi programmi sätete kohaselt ühine varjupaigaala, mille aluseks oleks Euroopa Liidu väärtusi ja humanitaartavasid järgiv tõhus ühtlustatud kord.
(2)
Viimastel aastatel on Euroopa ühise varjupaigasüsteemi loomisel tehtud mitmeid edusamme tänu ühiste miinimumnõuete kehtestamisele. Siiski esineb liikmesriikide vahel endiselt suuri erinevusi rahvusvahelise kaitse tagamises ja nimetatud rahvusvahelise kaitse vormides. Neid erinevusi tuleks vähendada.
(3)
2008. aasta juunis vastu võetud varjupaigapoliitika kavas teatas komisjon oma kavatsusest tegutseda Euroopa ühise varjupaigasüsteemi väljaarendamiseks järgmiselt: teha ettepanek olemasolevate õigusaktide läbivaatamiseks, et paremini ühtlustada kehtivaid nõudeid, ning suurendada toetust liikmesriikide vahelisele praktilisele koostööle, esitades õigusakti ettepaneku Euroopa Varjupaigaküsimuste Tugiameti („tugiamet”) loomise kohta, eesmärgiga paremini koordineerida liikmesriikide vahelist operatiivkoostööd ühiseeskirjade tõhusamaks rakendamiseks.
(4)
2008. aasta septembris Euroopa sisserände- ja varjupaigapakti vastu võttes tõotas Euroopa Ülemkogu taas kord, et igal tagakiusatud välismaalasel on õigus abile ja kaitsele Euroopa Liidu territooriumil vastavalt 28. juuli 1951. aasta Genfi pagulasseisundi konventsioonile, mida on muudetud 31. jaanuari 1967. aasta New Yorgi protokolliga, ning muudele asjaomastele lepingutele. Samuti lepiti selgesõnaliselt kokku, et tugiamet luuakse 2009. aastal.
(5)
Varjupaigaküsimustes tehtava praktilise koostöö eesmärk on lähendada liikmesriikide varjupaigaalaseid otsustusmenetlusi ja tagada nende püsiv kvaliteet Euroopa õigusraamistiku kohaselt. Viimaste aastate jooksul on võetud mitmeid praktilise koostöö meetmeid, näiteks on kujundatud ühine lähenemisviis päritoluriiki käsitlevale teabele ja koostatud Euroopa ühine varjupaigateemaline koolituskava.
(6)
Kõnealuste koostöömeetmete tugevdamiseks ja arendamiseks tuleks luua tugiamet. Tugiamet peaks tuginema koostöömeetmetele ja neist saadud kogemustele.
(7)
Liikmesriikide osas, kelle varjupaiga- ja vastuvõtusüsteem on eelkõige riigi geograafilise asendi või demograafilise olukorra tõttu sattunud erilise ja ebaproportsionaalse surve alla, peaks tugiamet toetama liidusisese solidaarsuse arendamist, et rahvusvahelise kaitse alla võetavaid isikuid liikmesriigiti paremini ümber paigutada, tagades samal ajal, et varjupaiga- ja vastuvõtusüsteemi ei kuritarvitata.
(8)
Oma kohustuste optimaalseks täitmiseks peaks tugiamet olema tehnilistes valdkondades sõltumatu ning õiguslikult ning haldus- ja finantsküsimustes iseseisev. Selleks peaks tugiamet olema juriidilise isiku staatusega liidu asutus, kes kasutab talle käesoleva määrusega antud rakendusvolitusi.
(9)
Tugiamet peaks tegutsema tihedas koostöös liikmesriikide varjupaigaasutustega, riiklike sisserände- ja varjupaigateenistuste ning muude teenistustega, kasutades nende võimalusi ja erialateadmisi, ning komisjoniga. Liikmesriigid peaksid tegema tugiametiga koostööd, et tagada selle kohustuste täitmine.
(10)
Tugiamet peaks tegutsema ka tihedas koostöös ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Ametiga ja vajaduse korral asjakohaste rahvusvaheliste organisatsioonidega, et saada osa nende erialateadmistest ja saada neilt toetust. Selleks tuleks ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Ametile ja teistele asjakohastele rahvusvahelistele organisatsioonidele anda tugiameti tegevuses ametlik roll ning need asutused tuleks täiel määral kaasata tugiameti töösse. Käesoleva määruse kohaselt tugiameti poolt ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Ametile rahaliste vahendite kättesaadavaks tegemise tulemuseks ei tohiks olla ülemvoliniku ameti tegevuse topeltrahastamine teistest rahvusvahelistest või riiklikest allikatest.
(11)
Lisaks peaks tugiamet oma eesmärgi saavutamiseks ja niivõrd, kuivõrd see on vajalik tugiameti ülesannete täitmiseks, tegema koostööd liidu muude asutustega, eelkõige nõukogu määrusega (EÜ) nr 2007/2004 (2) asutatud Euroopa Liidu liikmesriikide välispiiril tehtava operatiivkoostöö juhtimise Euroopa agentuuri (Frontex) ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 168/2007 (3) asutatud Euroopa Liidu Põhiõiguste Ametiga.
(12)
Tugiamet peaks tegevuse kattumise vältimiseks tegema koostööd nõukogu otsusega 2008/381/EÜ (4) loodud Euroopa rändevõrgustikuga. Tugiamet peaks samuti pidama tihedat dialoogi kodanikuühiskonna organisatsioonidega varjupaigaküsimustes teabe vahetamiseks ja teadmiste kogumiseks.
(13)
Tugiamet peaks olema Euroopa varjupaigavaldkonna ekspertkeskus, kelle ülesandeks on igakülgselt hõlbustada, kooskõlastada ja tihendada liikmesriikide praktilist koostööd varjupaigaküsimustes, et liikmesriigid suudaksid paremini pakkuda kaitset neile, kellel on selleks õigus, koheldes samas vajaduse korral õiglaselt ja tõhusalt neid, kes rahvusvahelise kaitse saamiseks ei kvalifitseeru. Tugiameti volitused peaksid keskenduma kolmele põhiülesandele: osalemine Euroopa ühise varjupaigasüsteemi rakendamises, varjupaigaküsimustes tehtava liikmesriikidevahelise praktilise koostöö toetamine ja abi osutamine erilise surve all olevatele liikmesriikidele.
(14)
Tugiametil ei tohiks olla otsest ega kaudset õigust seoses konkreetseid rahvusvahelise kaitse taotlusi käsitlevate otsuste tegemisega liikmesriikide varjupaigaasutustes.
(15)
Kiire ja tõhusa operatiivabi andmiseks või andmise koordineerimiseks liikmesriikidele, kelle varjupaiga- ja vastuvõtusüsteem on sattunud erilise surve alla, peaks tugiamet asjaomase liikmesriigi taotlusel kooskõlastama selliste liikmesriikide toetamist muu hulgas nende territooriumile asjaomase valdkonna ekspertidest moodustatud varjupaigatugirühmade lähetamise kaudu. Nimetatud tugirühmadel peaksid olema erialateadmised eelkõige suulise tõlke korraldamise, päritoluriikide ning varjupaigataotluste menetlemise ja haldamise kohta. Varjupaigatugirühmade süsteemi toimimist peaks reguleerima käesoleva määrusega, et tagada nende lähetamise tõhusus.
(16)
Tugiamet peaks täitma oma eesmärke tingimustes, mis võimaldavad tal toimida teabekeskusena, mida iseloomustavad sõltumatus, antava abi ja teabe teaduslik ja tehniline kvaliteet, menetluste ja töömeetodite läbipaistvus ning talle antud ülesannete hoolikas täitmine.
(17)
Tugiameti haldusnõukogus peaksid olema esindatud komisjon ja liikmesriigid, et tõhusalt kontrollida tugiameti toimimist. Võimaluse korral peaks haldusnõukogu koosnema liikmesriikide varjupaigaasutuste operatiivjuhtidest või nende esindajatest. Haldusnõukogule tuleks anda asjakohased volitused, eelkõige et koostada eelarvet, kontrollida selle täitmist, võtta vastu asjakohaseid finantseeskirju, kehtestada läbipaistev töökord tugiameti otsuste tegemiseks, võtta vastu iga-aastane aruanne varjupaigavaldkonna olukorra kohta liidus ja varjupaigaalaste liidu aktide rakendamise tehnilisi dokumente ning nimetada ametisse tegevdirektor ja vajaduse korral täitevkomitee. Selleks et ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Amet saaks täiel määral osaleda tugiameti töös, ning arvestades tema erialateadmisi varjupaigavaldkonnas, peaks ülemvoliniku ametil olema esindaja, kes osaleb haldusnõukogu hääleõiguseta liikmena.
(18)
Võttes arvesse tugiameti ülesannete loomu ja tegevdirektori rolli ning selleks, et Euroopa Parlament saaks esitada arvamuse valitud kandidaadi kohta, peaks tegevdirektor enne tema ametisse nimetamist ja ka enne tema ametiaja võimalikku pikendamist esinema Euroopa Parlamendi pädeva(te) komisjoni(de) ees ning vastama küsimustele. Tegevdirektor peaks esitama ka iga-aastase tegevusaruande Euroopa Parlamendile. Lisaks peaks Euroopa Parlamendil olema võimalik paluda tegevdirektoril esitada aruanne oma ülesannete täitmise kohta.
(19)
Tugiameti täieliku iseseisvuse ja sõltumatuse tagamiseks peaks sellel olema oma eelarve, mille peamise tulu moodustab liidu toetus. Tugiameti rahastamine peaks toimuma eelarvepädevate institutsioonide kokkuleppel, nagu on sätestatud 17. mai 2006. aasta institutsioonidevahelise kokkuleppe (eelarvedistsipliini ja usaldusväärse finantsjuhtimise kohta) (5) punktis 47. Liidu eelarvemenetlust tuleks kohaldada liidu toetuse ja võimalike muude toetuste suhtes, mida makstakse Euroopa Liidu üldeelarvest. Raamatupidamisarvestust peaks auditeerima kontrollikoda.
(20)
Tugiamet peaks tegema koostööd kolmandate riikide asutustega ja käesoleva määrusega reguleeritavates küsimustes pädevate rahvusvaheliste organisatsioonide ning tegema koostööd Euroopa Liidu toimimise lepingu (ELi toimimise leping) asjakohaste sätete alusel sõlmitud töökorra alusel kolmandate riikidega.
(21)
ELi lepingule ja ELi toimimise lepingule lisatud Ühendkuningriigi ja Iirimaa seisukohta (vabadusel, turvalisuse ja õigusel rajaneva ala suhtes) käsitleva protokolli artikli 3 kohaselt teatasid Ühendkuningriik ja Iirimaa oma 18. mai 2009. aasta kirjadega oma soovist osaleda käesoleva määruse vastuvõtmisel ja kohaldamisel.
(22)
ELi lepingule ja ELi toimimise lepingule lisatud Taani seisukohta käsitleva protokolli artiklite 1 ja 2 kohaselt ei osale Taani käesoleva määruse vastuvõtmisel ning see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav.
(23)
Võttes arvesse, et Taani kui liikmesriik on seniajani aidanud kaasa liikmesriikide vahelisele praktilisele koostööle varjupaiga valdkonnas, peaks tugiamet hõlbustama operatiivset koosööd Taaniga. Sel eesmärgil tuleks Taani esindaja kutsuda osalema kõikidel haldusnõukogu koosolekutel; haldusnõukogul peaks olema võimalik otsustada kutsuda Taani vaatlejaid vajaduse korral osalema ka töörühma koosolekutel.
(24)
Tugiameti eesmärgi saavutamiseks peaksid saama tema töös osaleda riigid, kes on sõlminud liiduga lepingu, mille alusel nad on vastu võtnud ning kohaldavad käesoleva määrusega reguleeritavas valdkonnas kehtivat liidu õigust, eelkõige Island, Liechtenstein, Norra ja Šveits. Kokkuleppel komisjoniga peaks tugiamet saama ELi lepingu sätete alusel sõlmida töökorra ka muude riikidega kui need, kes on sõlminud liiduga lepingu, mille alusel nad on vastu võtnud ja kohaldavad liidu õigust. Sellegipoolest ei tohiks tugiamet ühelgi juhul välja töötada iseseisvat välispoliitikat.
(25)
Tugiameti suhtes tuleks kohaldada nõukogu 25. juuni 2002. aasta määrust (EÜ, Euratom) nr 1605/2002, mis käsitleb Euroopa ühenduste üldeelarve suhtes kohaldatavat finantsmäärust (6) (finantsmäärus), ja eriti selle artiklit 185.
(26)
Tugiameti suhtes tuleks piiranguteta kohaldada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. mai 1999. aasta määrust (EÜ) nr 1073/1999 Euroopa Pettustevastase Ameti (OLAF) juurdluste kohta (7) ning ta peaks ühinema Euroopa Parlamendi, Euroopa Liidu Nõukogu ja Euroopa Ühenduste Komisjoni 25. mai 1999. aasta institutsioonidevahelise kokkuleppega, mis käsitleb Euroopa Pettustevastase Ameti (OLAF) sisejuurdlust (8) (25. mai 1999. aasta institutsioonidevaheline kokkulepe).
(27)
Tugiameti suhtes tuleks kohaldada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. mai 2001. aasta määrust (EÜ) nr 1049/2001 üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele (9).
(28)
Isikuandmete töötlemisel peaks tugiamet kohaldama Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2000. aasta määrust (EÜ) nr 45/2001 üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ühenduse institutsioonides ja asutustes ning selliste andmete vaba liikumise kohta (10).
(29)
Vajalikud sätted tugiameti majutustingimuste kohta selles liikmesriigis, kuhu luuakse tema peakorter, ning tugiameti töötajate ja nende pereliikmete suhtes kohaldatavad erieeskirjad tuleks kindlaks määrata peakorterit käsitlevas kokkuleppes. Lisaks peaks asukohaliikmesriik tagama tugiametile tegutsemiseks parimad võimalikud tingimused, sealhulgas koolid lastele ning transpordiühenduse, et tugiametil oleks võimalik valida töötajaid võimalikult erinevatest geograafilistest piirkondadest pärit erialaspetsialistide hulgast.
(30)
Kuna käesoleva määruse eesmärke, nimelt parandada Euroopa ühise varjupaigasüsteemi rakendamist, hõlbustada, koordineerida ja tugevdada liikmesriikide praktilist koostööd varjupaigavaldkonnas ning osutada operatiivabi ja koordineerida abi osutamist liikmesriikidele, kelle varjupaiga- ja vastuvõtusüsteem on sattunud erilise surve alla, ei suuda liikmesriigid piisavalt saavutada ning meetme ulatuse ja toime tõttu on neid parem saavutada liidu tasandil, võib liit võtta meetmeid kooskõlas ELi lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev määrus nimetatud eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale.
(31)
Käesolevas määruses järgitakse põhiõigusi ja Euroopa Liidu põhiõiguste hartas tunnustatud põhimõtteid ning seda tuleks kohaldada kooskõlas harta artiklis 18 tunnustatud varjupaigaõigusega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
1. PEATÜKK
EUROOPA VARJUPAIGAKÜSIMUSTE TUGIAMETI LOOMINE JA EESMÄRGID
Artikkel 1
Euroopa Varjupaigaküsimuste Tugiameti loomine
Käesolevaga luuakse Euroopa Varjupaigaküsimuste Tugiamet (edaspidi „tugiamet”), eesmärgiga edendada Euroopa ühise varjupaigasüsteemi rakendamist, tihendada liikmesriikide praktilist koostööd varjupaigavaldkonnas ning osutada operatiivabi ja koordineerida operatiivabi osutamist liikmesriikidele, kelle varjupaiga- ja vastuvõtusüsteem on sattunud erilise surve alla.
Artikkel 2
Tugiameti eesmärgid
1. Tugiamet hõlbustab, koordineerib ja tihendab igakülgselt liikmesriikidevahelist praktilist koostööd varjupaigavaldkonnas ning aitab edendada Euroopa ühise varjupaigasüsteemi rakendamist. Seoses sellega kaasatakse tugiamet täielikult Euroopa ühise varjupaigasüsteemi välismõõtmesse.
2. Tugiamet osutab tõhusat operatiivabi liikmesriikidele, kelle varjupaiga- ja vastuvõtusüsteem on sattunud erilise surve alla, kasutades kõiki tema kasutuses olevaid ressursse, mis võib hõlmata ka liikmesriikide tagatud ressursside koordineerimist vastavalt käesolevas määruses sätestatud tingimustele.
3. Selleks et igati toetada varjupaigavaldkonnas tehtavat praktilist koostööd ning täita oma ülesandeid tõhusal viisil, osutab tugiamet teaduslikku ja tehnilist abi liidu poliitika ja õigusaktide väljatöötamisel kõikides valdkondades, mis otseselt või kaudselt mõjutavad varjupaigaküsimusi. Tugiamet annab sõltumatut teavet kõikide kõnealuste valdkondadega seotud küsimuste kohta.
4. Tugiamet täidab oma eesmärke tingimustes, mis võimaldavad tal toimida teabekeskusena, mida iseloomustavad sõltumatus, antava abi ja teabe teaduslik ja tehniline kvaliteet, menetluste ja töömeetodite läbipaistvus, talle antud ülesannete hoolikas täitmine ning infotehnoloogiline tugi, mis on vajalik tema kohustuste täitmiseks.
5. Tugiamet teeb tihedat koostööd liikmesriikide varjupaigaasutustega, riiklike sisserände- ja varjupaigateenistuste ning muude riiklike teenistustega ja samuti komisjoniga. Tugiamet täidab oma ülesandeid, ilma et see piiraks teistele asjaomastele liidu asutustele antud ülesannete täitmist, ning teeb tihedat koostööd kõnealuste asutuste ja ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Ametiga.
6. Tugiametil ei ole õigust osaleda konkreetseid rahvusvahelise kaitse taotlusi käsitlevate otsuste tegemisel liikmesriikide varjupaigaasutustes.
2. PEATÜKK
TUGIAMETI ÜLESANDED
1. JAGU
Varjupaigaküsimustes tehtava praktilise koostöö toetamine
Artikkel 3
Parimate tavade kogumine
Tugiamet korraldab, soodustab ja koordineerib tegevust, mille eesmärk on liikmesriikidevaheline teabevahetus ning parimate tavade kindlaksmääramine ja kogumine varjupaigaküsimustes.
Artikkel 4
Päritoluriiki käsitlev teave
Tugiamet korraldab, soodustab ja koordineerib päritoluriike käsitleva teabega seotud meetmeid ning eelkõige:
a)
rahvusvahelise kaitse taotlejate päritoluriiki käsitleva asjakohase, usaldusväärse, täpse ja ajakohastatud teabe kogumist läbipaistval ja erapooletul viisil, kasutades kõiki asjakohaseid teabeallikaid, sealhulgas teabekogumismissioonide käigus kogutud teavet ning valitsusasutustelt ja valitsusvälistelt organisatsioonidelt, rahvusvahelistelt organisatsioonidelt ning liidu institutsioonidelt ja asutustelt saadud teavet;
b)
päritoluriikide kohta aruannete koostamist, tuginedes punkti a kohaselt kogutud teabele;
c)
päritoluriike käsitlevat teavet koondava internetiportaali loomist ja arendamist, eesmärgiga tagada läbipaistvus kooskõlas vajalike eeskirjadega sellisele teabele juurdepääsuks vastavalt artiklile 42;
d)
päritoluriike käsitleva teabe esitamise, kontrollimise ja kasutamise ühise vormi ja metodoloogia väljatöötamist;
e)
päritoluriike käsitleva teabe analüüsimist läbipaistval viisil eesmärgiga lähendada hindamiskriteeriume ning vajaduse korral kasutada ühe või mitme töörühma koosoleku tulemusi. Kõnealuse analüüsi eesmärgiks ei ole anda liikmesriikidele juhiseid rahvusvahelise kaitse taotluste heakskiitmise või tagasilükkamise kohta.
Artikkel 5
Toetus rahvusvahelise kaitse saajate ümberpaigutamiseks liidus
Kui liikmesriigi varjupaiga- ja vastuvõtusüsteem on eelkõige riigi geograafilise asendi või demograafilise olukorra tõttu sattunud erilise ja ebaproportsionaalse surve alla, soodustab, hõlbustab ja koordineerib tugiamet teabevahetust ja muid meetmeid, mis on seotud isikute ümberpaigutamisega liidus. Liidusisene ümberpaigutamine toimub üksnes kokkulepitud alusel, liikmesriikide vahel ja rahvusvahelise kaitse alla kuuluva asjaomase isiku nõusolekul ning vajaduse korral konsulteerides ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Ametiga.
Artikkel 6
Koolituse toetamine
1. Tugiamet määrab kindlaks ja koostab koolitusprogramme, mis on suunatud riiklike haldus- ja kohtuasutuste töötajatele ning kõikidele liikmesriikide varjupaigavaldkonnas pädevatele riigiasutustele. Koolitusel osalemine ei piira vastavate siseriiklike süsteemide ja menetluste kohaldamist.
Tugiamet koostab selliseid koolitusprogramme tihedas koostöös liikmesriikide varjupaigaasutustega ning kasutab, kui see on asjakohane, akadeemiliste institutsioonide ja muude asjakohaste organisatsioonide erialateadmisi.
2. Tugiamet haldab ja arendab Euroopa varjupaigateemalist koolituskava, võttes arvesse liidu olemasolevat koostööd kõnealuses valdkonnas.
3. Tugiamet võib pakkuda üld-, eri- ja temaatilist koolitust ning pakutav koolitus võib hõlmata koolitajate koolitamise metodoloogiat.
4. Varjupaigavaldkonnaga seotud teadmiste ja oskuste alane erikoolitus või temaatiline koolitus hõlmab vähemalt järgmist:
a)
rahvusvahelised inimõigused ja varjupaigaküsimusi käsitlev liidu acquis, sealhulgas juriidilised ja kohtupraktikaga seotud eriküsimused;
b)
alaealiste ja kaitsetus olukorras olevate erivajadustega isikute varjupaigataotluste menetlemisega seotud küsimused;
c)
küsitlustehnikad;
d)
arstliku ekspertiisi või juriidiliste aruannete kasutamine varjupaigamenetluses;
e)
päritoluriike käsitleva teabe koostamise ja kasutamisega seotud küsimused;
f)
vastuvõtutingimused, pöörates sealjuures erilist tähelepanu kaitsetus olukorras olevatele elanikkonnarühmadele ja piinamisohvritele.
5. Pakutav koolitus peab olema kõrgekvaliteediline ning määrama kindlaks peamised põhimõtted ja head tavad, mille abil lähendada haldustavasid ja -otsuseid ning õiguspraktikat, austades täiel määral riiklike kohtuasutuste sõltumatust.
6. Artiklis 15 osutatud varjupaigaekspertide reservnimekirjas olevate isikute jaoks korraldab tugiamet erikoolitusi nende ülesannete ja funktsioonide kohta ning korrapäraseid õppuseid vastavalt tugiameti iga-aastases töökavas sisalduvale erikoolituste ja õppuste ajakavale.
7. Koostöös liikmesriikidega võib tugiamet korraldada koolitusüritusi liikmesriikide territooriumil.
Artikkel 7
Toetus Euroopa ühise varjupaigasüsteemi välismõõtmele
Tugiamet koordineerib kokkuleppel komisjoniga teabevahetust ja muid meetmeid, mis on seotud Euroopa ühise varjupaigasüsteemi välismõõdet käsitlevate õigusaktide ja mehhanismide rakendamisega.
Tugiamet koordineerib teabevahetust ja muid ümberasumisega seotud meetmeid, mida liikmesriigid on võtnud pagulaste rahvusvahelise kaitse vajaduse rahuldamiseks kolmandates riikides ning neid vastuvõtvate riikidega solidaarsuse üles näitamiseks.
Oma volituste piires ja kooskõlas artikliga 49 võib tugiamet teha tehnilistes küsimustes koostööd kolmandate riikidega, eelkõige nende riikide enda varjupaiga- ja vastuvõtusüsteemide suutlikkuse edendamiseks ja toetamiseks ning piirkondliku kaitse programmide ja muude püsivate lahenduste puhul asjakohaste meetmete rakendamiseks.
2. JAGU
Abi osutamine erilise surve all olevatele liikmesriikidele
Artikkel 8
Eriline surve varjupaiga- ja vastuvõtusüsteemile
Tugiamet koordineerib ning toetab selliste liikmesriikide varjupaiga- ja vastuvõtusüsteeme toetavaid ühismeetmeid, kes on sattunud erilise surve alla, mis asetab nende vastuvõtukeskustele ja varjupaigasüsteemile erakordselt raske ja kiireloomulise koormuse. Selline surve võib tekkida seetõttu, et korraga saabub palju kolmandate riikide kodanikke, kes võivad vajada rahvusvahelist kaitset, ning sellise surve võib põhjustada asjaomase liikmesriigi geograafiline asend või demograafiline olukord.
Artikkel 9
Teabe kogumine ja analüüsimine
1. Erilise surve all olevate liikmesriikide vajaduste adekvaatseks hindamiseks kogub tugiamet eelkõige liikmesriikide, ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Ameti ning, kui see on asjakohane, muude asjaomaste organisatsioonide esitatud andmete põhjal vajalikku teavet, mille alusel määrata kindlaks, valmistada ette ja kehtestada artiklis 10 osutatud erakorralised meetmed erilise survega toimetulemiseks.
2. Tugiamet registreerib, kogub ja analüüsib erilise surve all olevate liikmesriikide esitatud andmete alusel süstemaatiliselt teavet selle kohta, millised struktuurid ja personal on liikmesriikide käsutuses eelkõige kirjaliku ja suulise tõlke korraldamiseks, andmeid päritoluriikide kohta, varjupaigataotluste menetlemise ja haldamise nõustamise ning selle kohta, milline on selliste erilise surve all olevate liikmesriikide vastuvõtusuutlikkus, eesmärgiga anda kiiret ja usaldusväärset vastastikust teavet erinevate liikmesriikide varjupaigaasutustele.
3. Tugiamet analüüsib andmeid korraga saabunud paljude kolmandate riikide kodanike saabumise kohta, mis võib panna riikliku varjupaiga- ja vastuvõtusüsteemi erilise surve alla, ning tagab asjakohase teabe kiire vahetamise liikmesriikide ja komisjoni vahel. Tugiamet kasutab olemasolevaid varase hoiatamise süsteeme ja mehhanisme ning vajaduse korral loob enda otstarbeks varase hoiatamise süsteemi.
Artikkel 10
Liikmesriikide toetamine
Tugiamet koordineerib asjaomase liikmesriigi taotlusel meetmeid, mida võetakse nende liikmesriikide toetamiseks, kelle varjupaiga- ja vastuvõtusüsteem on sattunud erilise surve alla, sealhulgas koordineerib:
a)
meetmeid erilise surve all olevate liikmesriikide pädevates asutustes läbivaatamisel olevate varjupaigataotluste esialgse analüüsi hõlbustamiseks;
b)
meetmeid, mis võimaldavad erilise surve all olevatel liikmesriikidel kasutada asjakohaseid vastuvõturajatisi, eelkõige tagada erakorraline majutus, transport ja arstiabi;
c)
tegevust varjupaigatugirühmades, mille töökorraldus on sätestatud 3. peatükis.
3. JAGU
Osalemine Euroopa ühise varjupaigasüsteemi rakendamises
Artikkel 11
Teabe kogumine ja vahetamine
1. Tugiamet korraldab, koordineerib ja soodustab kogu varjupaigaküsimusi käsitleva liidu acquis' rakendamisega seotud teabevahetust liikmesriikide varjupaigaasutuste vahel ning komisjoni ja liikmesriikide varjupaigaasutuste vahel. Sel eesmärgil võib tugiamet koostada andmebaase, mis sisaldavad faktilist, juriidilist või kohtupraktikat käsitlevat teavet riiklike, liidu või rahvusvaheliste varjupaigaalaste õigusaktide kohta, kasutades selleks muu hulgas olemasolevaid korraldusi. Ilma et see piiraks tugiameti tegevust vastavalt artiklitele 15 ja 16, ei talletata sellistes andmebaasides isikuandmeid, välja arvatud juhul, kui tugiamet on need andmed saanud avalikkusele kättesaadavatest dokumentidest.
2. Eelkõige kogub tugiamet järgmist teavet:
a)
teave rahvusvahelise kaitse taotluste menetlemise kohta riiklikes haldus- ja ametiasutustes;
b)
teave riikide varjupaigaalaste õigusaktide ning kohtupraktika hetkeseisu ja suundumuste kohta.
Artikkel 12
Tugiameti aruanded ja muud dokumendid
1. Tugiamet koostab iga-aastase aruande varjupaigavaldkonna olukorra kohta liidus, võttes nõuetekohaselt arvesse muudest asjakohastest allikatest saadud teavet. Kõnealuse aruande ühe osana hindab tugiamet, milliseid tulemusi on andnud käesoleva määruse alusel võetud meetmed, ning esitab nimetatud tulemuste kohta üldise võrdlusanalüüsi, et parandada Euroopa ühise varjupaigasüsteemi kvaliteeti, ühtsust ja tõhusust.
2. Tugiamet võib vastavalt oma töökavale või haldusnõukogu või komisjoni taotlusel võtta vastu tehnilisi dokumente, eelkõige suuniseid ja käsiraamatuid varjupaigaalaste liidu aktide rakendamise kohta, võttes nõuetekohaselt arvesse liikmesriikide või Euroopa Parlamendi seisukohti ning tegutsedes tihedas koostöös töörühmade ja komisjoniga. Kui sellistes tehnilistes dokumentides osutatakse rahvusvahelise pagulasõiguse sätetele, võetakse nõuetekohaselt arvesse asjakohaseid ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Ameti suuniseid. Selliste dokumentide eesmärk ei ole anda liikmesriikidele juhiseid rahvusvahelise kaitse taotluste heakskiitmise või tagasilükkamise kohta.
3. PEATÜKK
VARJUPAIGATUGIRÜHMAD
Artikkel 13
Koordineerimine
1. Liikmesriik või liikmesriigid, kes on erilise surve all, võivad esitada tugiametile taotluse varjupaigatugirühma lähetamiseks. Taotluse esitanud liikmesriik või liikmesriigid esitavad taotluses vastavalt artikli 18 lõikele 1 olukorra kirjelduse, rühma lähetamise taotluse eesmärgid ning täpsustavad rühma lähetamise eeldatavad vajadused.
2. Tugiamet võib sellise taotluse alusel koordineerida taotluse esitanud liikmesriigile või liikmesriikidele antavat tehnilist ja operatiivabi ning koordineerida piiratud aja jooksul varjupaigatugirühma lähetamist sellise liikmesriigi või liikmesriikide territooriumil artiklis 18 osutatud tegevuskava alusel.
Artikkel 14
Tehniline abi
Liikmesriikide toetamisel artikli 10 kohaste meetmete raames pakuvad varjupaigatugirühmad artiklis 18 osutatud tegevuskavas kokku lepitud erialateadmisi, eelkõige suulise tõlke korraldamise, päritoluriikide ning varjupaigataotluste menetlemise ja haldamise kohta.
Artikkel 15
Varjupaigaekspertide reservnimekiri
1. Tugiameti haldusnõukogu teeb tegevdirektori ettepanekul oma hääleõigusega liikmete kolmeneljandikulise häälteenamusega otsuse varjupaigatugirühmade moodustamiseks tugiameti käsutusse antavatelt ekspertidelt oodatavate erialaste oskuste ja nende koguarvu kohta (edaspidi „varjupaigaekspertide reservnimekiri”). Tugiamet koostab varjupaigaekspertide reservnimekirja osana tõlkide nimekirja. Sama menetlust kohaldatakse juhul, kui varjupaigaekspertide reservnimekirja kantavatelt ekspertidelt oodatavaid erialaseid oskusi või nende koguarvu edaspidi muudetakse.
2. Liikmesriigid osalevad varjupaigaekspertide reservnimekirjas, määrates sellesse vajalike erialaste oskustega eksperte oma riigi reservnimekirjast, mis on moodustatud ekspertidelt oodatavaid erialaseid oskusi arvestades.
Liikmesriigid abistavad tugiametit tõlkide nimekirja kantavate tõlkide määramisel.
Liikmesriigid võivad tõlke lähetada või anda võimaluse nende kasutamiseks videokonverentsi teel.
Artikkel 16
Varjupaigatugirühma lähetamine
1. Lähetav liikmesriik säilitab oma sõltumatuse seoses ekspertide arvu ja profiili valimisega (riigi reservnimekiri) ja nende lähetamise kestuse üle otsustamisel. Tugiameti taotluse korral lähetavad liikmesriigid need eksperdid varjupaigatugirühma koosseisu, välja arvatud juhul, kui liikmesriigis on riiklike ülesannete täitmist oluliselt mõjutav olukord, näiteks ebapiisav arv töötajaid rahvusvahelist kaitset taotlevate isikute staatuse määramise menetluse läbiviimiseks. Tugiameti taotluse korral teatavad liikmesriigid niipea kui võimalik, millised oma riigi reservnimekirjas olevatest ekspertidest saavad nad anda niipea kui võimalik tugiameti käsutusse varjupaigatugirühma liikmetena, täpsustades nimetatud ekspertide arvu, nimed ja erialased oskused.
2. Moodustamisel oleva varjupaigatugirühma koosseisu määramisel võtab tegevdirektor arvesse konkreetset olukorda taotluse esitanud liikmesriigis. Varjupaigatugirühm moodustatakse artiklis 18 osutatud tegevuskava alusel.
Artikkel 17
Varjupaigatugirühma lähetamise üle otsustamine
1. Vajaduse korral võib tegevdirektor saata tugiameti eksperte hindama olukorda taotluse esitanud liikmesriigis.
2. Tegevdirektor teatab kõikidest varjupaigatugirühma lähetamise taotlustest viivitamata haldusnõukogule.
3. Tegevdirektor teeb otsuse varjupaigatugirühma lähetamise kohta võimalikult kiiresti ja hiljemalt viie tööpäeva jooksul alates taotluse saamisest. Tegevdirektor teavitab samaaegselt taotluse esitanud liikmesriiki ja haldusnõukogu sellest otsusest kirjalikult, esitades selle peamised põhjused.
4. Kui tegevdirektor otsustab lähetada ühe või mitu varjupaigatugirühma, koostavad tugiamet ja taotluse esitanud liikmesriik viivitamata tegevuskava kooskõlas artikliga 18.
5. Niipea kui tegevuskava on kokku lepitud, teatab tegevdirektor liikmesriikidele, kelle eksperte kasutatakse varjupaigatugirühmade koosseisus, ekspertide nõutava arvu ja neilt oodatavad erialased oskused. Nimetatud teave esitatakse kirjalikult artiklis 19 osutatud riiklikele kontaktpunktidele ning selles täpsustatakse tugirühma kavandatava lähetamise alguskuupäev. Lisatakse ka tegevuskava koopia.
6. Kui tegevdirektor puudub või ei saa oma kohustusi täita, teeb otsuse varjupaigatugirühma lähetamise kohta tegevdirektorit asendav üksuse juht.
Artikkel 18
Tegevuskava
1. Tegevdirektor ja taotluse esitanud liikmesriik lepivad kokku tegevuskavas, milles määratakse kindlaks varjupaigatugirühmade lähetamise täpsed tingimused. Tegevuskava koosneb järgmistest osadest:
a)
olukorra kirjeldus ning tugirühma töömeetodid ja lähetamise eesmärgid, sealhulgas tegevuseesmärk;
b)
varjupaigatugirühma lähetamise eeldatav kestus;
c)
varjupaigatugirühma geograafiline vastutusala taotluse esitanud liikmesriigis, kuhu rühm lähetatakse;
d)
varjupaigatugirühma liikmete ülesannete ja neile antavate erijuhiste kirjeldus, sealhulgas korraldused andmebaaside ning varustuse kohta, mida rühma liikmetel on lubatud kasutada taotluse esitanud liikmesriigis; ja
e)
varjupaigatugirühma koosseis.
2. Tegevuskava muutmiseks või kohandamiseks on vaja nii tegevdirektori kui ka taotluse esitanud liikmesriigi nõusolek. Tugiamet saadab muudetud või kohandatud tegevuskava koopia viivitamata osalevatele liikmesriikidele.
Artikkel 19
Riiklik kontaktpunkt
Iga liikmesriik määrab riikliku kontaktpunkti, kes suhtleb tugiametiga kõigis varjupaigatugirühmi käsitlevates küsimustes.
Artikkel 20
Liidu kontaktpunkt
1. Tegevdirektor määrab ühe või mitu tugiameti eksperti liidu kontaktpunktideks koordinatsiooniküsimustes. Tegevdirektor teatab kontaktpunkti määramisest vastuvõtvale liikmesriigile.
2. Liidu kontaktpunkt tegeleb tugiameti nimel kõikide varjupaigatugirühmade lähetamisega seotud küsimustega. Liidu kontaktpunkti ülesanded on eelkõige järgmised:
a)
pidada ühendust tugiameti ja vastuvõtva liikmesriigi vahel;
b)
pidada ühendust tugiameti ja varjupaigatugirühma liikmete vahel, pakkudes tugiameti nimel abi kõikides rühma lähetamise tingimusi käsitlevates küsimustes;
c)
kontrollida tegevuskava nõuetekohast rakendamist; ja
d)
anda tugiametile aru kõikide varjupaigatugirühma lähetamisega seotud asjaolude kohta.
3. Tegevdirektor võib volitada liidu kontaktpunkti kaasa aitama tegevuskava rakendamise ja varjupaigatugirühma lähetamisega seotud erimeelsuste lahendamisele.
4. Oma ülesannete täitmisel järgib liidu kontaktpunkt ainult tugiameti korraldusi.
Artikkel 21
Tsiviilvastutus
1. Kui varjupaigatugirühma liikmed tegutsevad vastuvõtvas liikmesriigis, vastutab kõnealune liikmesriik vastavalt enda õigusaktidele mis tahes kahju eest, mille rühmaliikmed on oma tegevuse käigus põhjustanud.
2. Kui selline kahju on põhjustatud raskest hooletusest või tahtlikust kuritarvitusest, võib vastuvõttev liikmesriik pöörduda päritoluliikmesriigi poole, et lasta päritoluliikmesriigil hüvitada summad, mis ta on maksnud ohvritele või nende asjaomastele õigustatud isikutele.
3. Ilma et see piiraks liikmesriikide õiguste kasutamist kolmandate isikute suhtes, loobub iga liikmesriik kõigist nõuetest vastuvõtva liikmesriigi või muu liikmesriigi suhtes tema poolt kantud kahju eest, välja arvatud juhtudel, kui kahju põhjustati kas raske hooletuse või tahtliku kuritarvituse tulemusel.
4. Iga liikmesriikide vaheline käesoleva artikli lõigete 2 ja 3 kohaldamisega seotud vaidlus, mida ei ole võimalik lahendada nendevaheliste läbirääkimistega, esitatakse lahendamiseks kohtule vastavalt ELi toimimise lepingu artiklile 273.
5. Ilma et see piiraks tugiameti õiguste kasutamist kolmandate isikute suhtes, kannab tugiamet selle seadmetele lähetuse ajal põhjustatud kahjuga seotud kulud, välja arvatud juhtudel, kui kahju põhjustati kas raske hooletuse tulemusel või tahtlikult.
Artikkel 22
Kriminaalvastutus
Varjupaigatugirühma lähetuste ajal käsitatakse varjupaigatugirühma liikmeid samaväärselt vastuvõtva liikmesriigi ametnikega seoses kuritegudega, mis nad võivad sooritada või mis võidakse sooritada nende vastu.
Artikkel 23
Kulud
Kui liikmesriigid annavad oma eksperdid tugiameti käsutusse varjupaigatugirühma liikmetena, katab tugiamet täielikult kõik järgmised kulud:
a)
lähetavast liikmesriigist vastuvõtvasse liikmesriiki ning vastuvõtvast liikmesriigist lähetavasse liikmesriiki reisimine;
b)
vaktsineerimine;
c)
nõutav erikindlustus;
d)
tervishoid;
e)
päevarahad, sealhulgas majutus;
f)
tugiameti tehniline varustus; ja
g)
ekspertide tasud.
4. PEATÜKK
TUGIAMETI ÜLESEHITUS
Artikkel 24
Tugiameti juhtimis- ja haldusstruktuur
Tugiameti juhtimis- ja haldusstruktuur koosneb järgmistest üksustest:
a)
haldusnõukogu;
b)
tegevdirektor ja tugiameti personal.
Tugiameti juhtimis- ja haldusstruktuur võib sisaldada täitevkomiteed, kui see on loodud vastavalt artikli 29 lõikele 2.
Artikkel 25
Haldusnõukogu koosseis
1. Iga liikmesriik, mille suhtes käesolev määrus on siduv, nimetab haldusnõukogusse ühe liikme ja komisjon nimetab kaks liiget.
2. Iga haldusnõukogu liiget võib esindada või temaga koos töös osaleda asendusliige; kui asendusliige osaleb koos haldusnõukogu liikmega, ei ole tal hääleõigust.
3. Haldusnõukogu liikmed nimetatakse ametisse, arvestades nende kogemust, töökohustusi ja laialdasi erialateadmisi varjupaigaküsimustes.
4. ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Ameti esindaja on haldusnõukogu hääleõiguseta liige.
5. Haldusnõukogu liikmete ametiaeg on kolm aastat. Ametiaega võib pikendada. Ametiaja lõppemise või ametist lahkumise korral jäävad liikmed ametisse kuni ametiaja pikendamiseni või nende asendamiseni.
Artikkel 26
Haldusnõukogu esimees ja aseesimees
1. Haldusnõukogu valib oma hääleõiguslike liikmete hulgast esimehe ja aseesimehe. Aseesimees asendab esimeest automaatselt juhul, kui esimehel ei ole võimalik oma kohustusi täita.
2. Esimehe ja aseesimehe ametiaeg on kolm aastat ning seda võib pikendada ainult ühe korra. Kui esimees või aseesimees lakkab olemast haldusnõukogu liige mis tahes ajal oma ametiaja jooksul, lõpeb samal kuupäeval automaatselt ka tema ametiaeg esimehe või aseesimehena.
Artikkel 27
Haldusnõukogu koosolekud
1. Haldusnõukogu koosolekud kutsub kokku esimees. Koosolekutel osaleb tegevdirektor. ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Ameti esindaja ei osale koosolekutel, kui haldusnõukogu täidab artikli 29 lõike 1 punktides b, h, i, j ja m ning artikli 29 lõikes 2 sätestatud ülesandeid ning kui haldusnõukogu otsustab rahaliste vahendite kättesaadavaks tegemise üle sellise tegevuse rahastamiseks, mis võimaldab tugiametil saada osa ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Ameti varjupaigaalastest erialateadmistest, nagu osutatud artiklis 50.
2. Haldusnõukogu tuleb korralisteks koosolekuteks kokku vähemalt kaks korda aastas. Lisaks tuleb haldusnõukogu kokku esimehe algatusel või vähemalt ühe kolmandiku liikmete taotlusel.
3. Haldusnõukogu võib kutsuda oma koosolekutele vaatlejatena isikuid, kelle seisukoht tundub talle oluline.
Taanit kutsutakse haldusnõukogu koosolekutest osa võtma.
4. Haldusnõukogu liikmed võivad kasutada nõustajate või ekspertide abi oma töökorra sätete kohaselt.
5. Tugiamet tagab haldusnõukogule sekretariaaditeenused.
Artikkel 28
Hääletamine
1. Kui ei ole sätestatud teisiti, teeb haldusnõukogu otsused oma hääleõiguslike liikmete absoluutse häälteenamusega. Igal hääleõiguslikul liikmel on üks hääl. Liikme puudumise korral võib tema hääleõigust kasutada tema asendaja.
2. Tegevdirektor ei hääleta.
3. Esimees osaleb hääletamisel.
4. Liikmesriigid, kes ei osale täielikult varjupaigaküsimusi käsitleva liidu acquis' kohaldamises, ei osale hääletamisel juhul, kui haldusnõukogu teeb artikli 29 lõike 1 punkti e kohase otsuse, kui kõnealune tehniline dokument on seotud üksnes liidu varjupaigaalase aktiga, mis ei ole nende suhtes siduv.
5. Haldusnõukogu töökorraga kehtestatakse üksikasjalikum hääletamiskord, eelkõige tingimused, mille korral üks liige võib tegutseda teise liikme nimel, ning vajaduse korral nõuded kvoorumi kohta.
Artikkel 29
Haldusnõukogu ülesanded
1. Haldusnõukogu tagab, et tugiamet täidab talle antud ülesandeid. Haldusnõukogu on tugiameti planeerimis- ja järelevalveorgan. Haldusnõukogu ülesanded on eelkõige järgmised:
a)
võtab pärast komisjonilt arvamuse saamist oma hääleõiguslike liikmete kolmeneljandikulise häälteenamusega vastu oma töökorra;
b)
nimetab artikli 30 kohaselt ametisse tegevdirektori, teostab tegevdirektori suhtes distsiplinaarjärelevalvet ning vajaduse korral peatab tema volitused või vabastab ta ametist;
c)
võtab vastu iga-aastase üldaruande tugiameti tegevuse kohta ja edastab selle hiljemalt järgmise aasta 15. juuniks Euroopa Parlamendile, nõukogule, komisjonile ja kontrollikojale. Iga-aastane üldaruanne avalikustatakse;
d)
võtab artikli 12 lõike 1 kohaselt vastu iga-aastase aruande varjupaigavaldkonna olukorra kohta liidus. Kõnealune aruanne esitatakse Euroopa Parlamendile. Nõukogu ja komisjon võivad taotleda ka neile aruande esitamist;
e)
võtab vastu artikli 12 lõikes 2 osutatud tehnilised dokumendid;
f)
võtab igal aastal hiljemalt 30. septembriks hääleõiguslike liikmete kolmeneljandikulise häälteenamusega vastu tugiameti järgmise aasta töökava, mis on koostatud tegevdirektori esitatud kavandi alusel pärast komisjonilt arvamuse saamist, ning edastab selle Euroopa Parlamendile, nõukogule ja komisjonile. Kõnealune töökava võetakse vastu kooskõlas liidu iga-aastase eelarvemenetlusega ning liidu õigusloome- ja tööprogrammiga varjupaigavaldkonnas;
g)
täidab tugiameti eelarvega seotud ülesandeid 5. peatüki kohaselt;
h)
võtab vastu määruse (EÜ) nr 1049/2001 üksikasjalikud kohaldamiseeskirjad vastavalt käesoleva määruse artiklile 42;
i)
võtab vastu tugiameti personalipoliitika kooskõlas artikliga 38;
j)
võtab vastu mitmeaastase personalipoliitika kava, olles küsinud komisjoni arvamust;
k)
võtab vastu kõik otsused, mis on vajalikud tugiameti käesolevas määruses sätestatud kohustuste täitmiseks;
l)
võtab vastu kõik otsused käesolevas määruses sätestatud infosüsteemide ning eelkõige artikli 4 punktis c osutatud internetiportaali loomise ning vajaduse korral edasiarendamise kohta; ja
m)
võtab vastu kõik otsused tugiameti sisemiste tööstruktuuride loomise ja vajaduse korral muutmise kohta.
2. Haldusnõukogu võib moodustada täitevkomitee, mis abistab teda ja tegevdirektorit haldusnõukogu poolt vastu võetavate otsuste, töökava ja tegevuse ettevalmistamisel ning võtab olukorra kiireloomulisuse tõttu vajaduse korral haldusnõukogu nimel vastu teatavaid esialgseid otsuseid.
Selline haldusnõukogu koosneb kaheksast liikmest, kes nimetatakse haldusnõukogu liikmete hulgast ning kellest üks on komisjoni esindav haldusnõukogu liige. Täitevkomitee liikmete ametiaja kestus on võrdne haldusnõukogu liikmete ametiaja kestusega.
Täitevkomitee taotlusel võivad selle töös ilma hääleõiguseta osaleda ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Ameti esindajad või muud isikud, kelle arvamus võiks huvi pakkuda.
Tugiamet kehtestab oma töökorra raames täitevkomitee töökorralduse ning avalikustab selle.
Artikkel 30
Tegevdirektori ametissenimetamine
1. Haldusnõukogu valib komisjoni korraldatud avaliku konkursi kaudu leitud sobivate kandidaatide hulgast tegevdirektori ning nimetab ta ametisse viieks aastaks. Valikumenetlusega nähakse ette osalemiskutsete avaldamine Euroopa Liidu Teatajas ja mujal. Haldusnõukogu võib nõuda uue menetluse läbiviimist, kui ta ei ole veendunud ühegi esimesse nimekirja lisatud kandidaadi sobivuses. Tegevdirektor määratakse ametisse tema isiklike saavutuste, varjupaigaalase kogemuse ning haldus- ja juhtimisoskuse põhjal. Enne ametisse nimetamist kutsutakse haldusnõukogu valitud kandidaat esinema Euroopa Parlamendi pädeva(te) komisjoni(de) ees ning vastama komisjoniliikmete küsimustele.
Pärast seda esinemist võib Euroopa Parlament esitada arvamuse valitud kandidaadi kohta. Haldusnõukogu teatab Euroopa Parlamendile, kuidas tema arvamust arvesse võetakse. Arvamust käsitletakse kuni kandidaadi ametisse nimetamiseni isikliku ja konfidentsiaalsena.
Tegevdirektori viieaastase ametiaja viimase üheksa kuu jooksul hindab komisjon eelkõige järgmist:
-
tegevdirektori saavutatud tulemusi ning
-
tugiameti ülesandeid ja vajadusi järgmisteks aastateks.
2. Haldusnõukogu võib hindamist arvesse võttes pikendada tegevdirektori ametiaega üks kord mitte kauemaks kui kolmeks aastaks üksnes juhul, kui selline pikendamine on vajalik tugiameti eesmärke ja vajadusi arvestades.
3. Haldusnõukogu teatab Euroopa Parlamendile oma kavatsusest tegevdirektori ametiaega pikendada. Ametiaja pikendamisele eelneva kuu jooksul kutsutakse tegevdirektor esinema Euroopa Parlamendi pädeva(te) komisjoni(de) ees ning vastama komisjoniliikmete küsimustele.
Artikkel 31
Tegevdirektori ülesanded
1. Tugiametit juhib tegevdirektor, kes on oma ülesannete täitmisel sõltumatu. Tegevdirektor annab oma tegevuse kohta aru haldusnõukogule.
2. Tegevdirektor ei taotle ega võta vastu juhiseid üheltki valitsus- ega muult organilt, välja arvatud juhul, kui need tulenevad komisjoni, haldusnõukogu või täitevkomitee (kui see on loodud) pädevusest.
3. Kui seda palutakse, esitab tegevdirektor Euroopa Parlamendile aruande oma ülesannete täitmise kohta. Nõukogu võib paluda tegevdirektoril esitada aruande oma ülesannete täitmise kohta.
4. Tegevdirektor on tugiameti seaduslik esindaja.
5. Tegevdirektorit võib abistada üks või mitu üksuse juhti. Kui tegevdirektor puudub või ei saa oma kohustusi täita, asendab teda üks üksuse juhtidest.
6. Tegevdirektor vastutab tugiameti halduskorralduse ja tugiametile käesoleva määrusega määratud ülesannete täitmise eest. Eelkõige tegevdirektor:
a)
juhib tugiameti igapäevast tegevust;
b)
koostab pärast komisjoni arvamuse saamist ettepaneku tugiameti töökava kohta;
c)
rakendab tugiameti töökava ja haldusnõukogu otsuseid;
d)
koostab artikli 4 punktis b sätestatud aruandeid päritoluriikide kohta;
e)
koostab tugiameti finantseeskirjade eelnõu, mille haldusnõukogu võtab vastu artikli 37 kohaselt, ning nende rakenduseeskirjad;
f)
koostab tugiameti tulude ja kulude eelarvestuse projekti ning aruande eelarve täitmise kohta;
g)
täidab artiklis 38 sätestatud ülesandeid tugiameti personali suhtes;
h)
võtab vastu kõik otsused käesolevas määruses sätestatud infosüsteemide haldamise kohta, sealhulgas artikli 4 punktis c osutatud internetiportaali loomise kohta;
i)
võtab vastu kõik otsused tugiameti sisemiste haldusstruktuuride juhtimise kohta;
j)
koordineerib artiklis 51 osutatud nõuandva kogu tegevust. Sel eesmärgil võtab tegevdirektor asjakohaste kodanikuühiskonna organisatsioonidega konsulteerides kõigepealt vastu nõuandva kogu loomise kava. Pärast nõuandva kogu ametlikku loomist võtab tegevdirektor temaga konsulteerides vastu tegevuskava, mis sisaldab konsultatsioonide sageduse ja iseloomu eeskirju ning artikli 51 rakendamise organisatsioonilist mehhanismi. Samuti lepitakse kokku läbipaistvates kriteeriumites nõuandvas kogus jätkuva osalemise kohta.
Artikkel 32
Töörühmad
1. Käesolevas määruses sätestatud volituste piires võib tugiamet moodustada töörühmi, kuhu kuuluvad liikmesriikide varjupaigavaldkonnas tegutsevate pädevate asutuste eksperdid, sealhulgas kohtunikud. Tugiamet moodustab töörühmad artikli 4 punkti e ja artikli 12 lõike 2 eesmärgil. Eksperti võib asendada asendaja, kes nimetatakse ametisse samal ajal.
2. Komisjon osaleb töörühmades automaatselt. ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Ameti esindajad võivad osaleda tugiameti töörühmade kõikidel koosolekutel või osadel neist, olenevalt arutlusel olevate küsimuste iseloomust.
3. Töörühmad võivad oma koosolekutele kutsuda isikuid, kelle seisukoht võib olla huvipakkuv, sealhulgas varjupaigavaldkonnas tegutsevaid kodanikuühiskonna organisatsioonide esindajaid.
5. PEATÜKK
FINANTSSÄTTED
Artikkel 33
Eelarve
1. Igaks eelarveaastaks koostatakse tugiameti tulude ja kulude eelarvestus ja kantakse tugiameti eelarvesse, kusjuures eelarveaasta vastab kalendriaastale.
2. Tugiameti eelarve tulud ja kulud peavad olema tasakaalus.
3. Ilma et see piiraks muid tulusid, koosnevad tugiameti tulud järgmistest vahenditest:
a)
Euroopa Liidu üldeelarvesse kantud liidu toetus;
b)
liikmesriikide vabatahtlik toetus;
c)
tasu, mida tugiamet saab väljaannete ja muude teenuste osutamise eest;
d)
assotsieerunud riikide toetus.
4. Tugiameti kulud sisaldavad personali töötasusid, haldus- ja infrastruktuurikulusid ning tegevuskulusid.
Artikkel 34
Eelarve koostamine
1. Igal aastal koostab tegevdirektor tugiameti järgmise eelarveaasta tulude ja kulude eelarvestuse projekti, mis sisaldab ametikohtade loetelu, ning edastab selle haldusnõukogule.
2. Kõnealuse projekti põhjal koostab haldusnõukogu tugiameti järgmise eelarveaasta tulude ja kulude eelarvestuse.
3. Tugiameti tulude ja kulude eelarvestuse projekt esitatakse komisjonile iga aasta 10. veebruariks. Eelarvestuse lõpliku projekti, mis sisaldab ka ametikohtade loetelu kava, edastab haldusnõukogu komisjonile 31. märtsiks.
4. Komisjon edastab eelarvestuse projekti Euroopa Parlamendile ja nõukogule (eelarvepädevad institutsioonid) koos Euroopa Liidu üldeelarve esialgse projektiga.
5. Eelarvestuse projekti alusel kannab komisjon Euroopa Liidu üldeelarve projekti eelarvestuse, mida ta peab ametikohtade loetelu ja üldeelarvest makstava toetuse suuruse põhjal vajalikuks, ning esitab üldeelarve esialgse projekti kooskõlas ELi toimimise lepingu artiklitega 313 ja 314 eelarvepädevatele institutsioonidele.
6. Eelarvepädevad institutsioonid kinnitavad tugiameti toetuseks ettenähtud assigneeringud.
7. Eelarvepädevad institutsioonid võtavad vastu tugiameti ametikohtade loetelu.
8. Haldusnõukogu võtab vastu tugiameti eelarve. Eelarve on lõplik pärast Euroopa Liidu üldeelarve vastuvõtmist. Vajaduse korral kohandatakse seda vastavalt.
9. Haldusnõukogu teatab eelarvepädevatele institutsioonidele võimalikult vara oma kavatsusest viia ellu projekte, millel võivad olla olulised rahalised tagajärjed eelarve rahastamisele, eriti projektide puhul, mis seonduvad kinnisvaraga, nagu hoonete üürimine või ostmine. Haldusnõukogu teatab projektidest ka komisjonile.
10. Kui üks eelarvepädevatest institutsioonidest on teatanud oma kavatsusest esitada arvamus, edastab ta selle haldusnõukogule kuue nädala jooksul pärast projektist teatamist.
Artikkel 35
Eelarve täitmine
1. Tugiameti eelarve täitmise eest vastutab tegevdirektor.
2. Tegevdirektor edastab igal aastal eelarvepädevatele institutsioonidele asjakohase teabe hindamismenetluse tulemuste kohta.
Artikkel 36
Raamatupidamisaruanded ja eelarve täitmisele heakskiidu andmine
1. Hiljemalt lõppenud eelarveaastale järgneva aasta 1. märtsiks edastab tugiameti peaarvepidaja komisjoni peaarvepidajale esialgse raamatupidamisaruande koos kõnealuse eelarveaasta eelarvehalduse ja finantsjuhtimise aruandega. Komisjoni peaarvepidaja konsolideerib institutsioonide ja detsentraliseeritud asutuste esialgsed raamatupidamisaruanded kooskõlas finantsmääruse artikliga 128.
2. Hiljemalt lõppenud eelarveaastale järgneva aasta 31. märtsiks edastab komisjoni peaarvepidaja tugiameti esialgse raamatupidamisaruande koos kõnealuse eelarveaasta eelarvehalduse ja finantsjuhtimise aruandega kontrollikojale. Eelarvehalduse ja finantsjuhtimise aruanne kõnealuse eelarveaasta kohta saadetakse ka Euroopa Parlamendile ja nõukogule.
3. Kui kontrollikoda on finantsmääruse artikli 129 kohaselt esitanud oma tähelepanekud tugiameti esialgse raamatupidamisaruande kohta, koostab tegevdirektor omal vastutusel tugiameti lõpliku raamatupidamisaruande ning esitab selle haldusnõukogule arvamuse saamiseks.
4. Haldusnõukogu esitab tugiameti lõpliku raamatupidamisaruande kohta arvamuse.
5. Tegevdirektor edastab lõpliku raamatupidamisaruande koos haldusnõukogu arvamusega Euroopa Parlamendile, nõukogule, komisjonile ja kontrollikojale hiljemalt lõppenud eelarveaastale järgneva aasta 1. juuliks.
6. Lõplik raamatupidamisaruanne avaldatakse.
7. Tegevdirektor saadab kontrollikojale vastuse kontrollikoja tähelepanekute kohta hiljemalt 30. septembriks. Tegevdirektor saadab kõnealuse vastuse ka haldusnõukogule.
8. Euroopa Parlamendi taotluse korral esitab tegevdirektor parlamendile finantsmääruse artikli 146 lõike 3 kohaselt kogu teabe, mida on vaja kõnealust eelarveaastat käsitleva eelarve täitmisele heakskiidu andmise menetluse tõrgeteta sujumiseks.
9. Kvalifitseeritud häälteenamusega otsustava nõukogu soovituse põhjal annab Euroopa Parlament enne 15. maid aastal n + 2 heakskiidu tegevdirektori tegevusele aasta n eelarve täitmisel.
Artikkel 37
Finantsmäärus
Tugiameti suhtes kohaldatava finantsmääruse võtab vastu haldusnõukogu, olles eelnevalt pidanud nõu komisjoniga. See ei või kõrvale kalduda komisjoni 19. novembri 2002. aasta määrusest (EÜ, Euratom) nr 2343/2002 raamfinantsmääruse kohta asutustele, millele viidatakse Euroopa ühenduste üldeelarve suhtes kohaldatavat finantsmäärust käsitleva nõukogu määruse (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 artiklis 185 (11), välja arvatud juhul, kui selline kõrvalekaldumine on vajalik tugiameti tööks ja komisjon on selleks eelneva nõusoleku andnud.
6. PEATÜKK
PERSONALI KÄSITLEVAD SÄTTED
Artikkel 38
Personal
1. Tugiameti personali ja tegevdirektori suhtes kohaldatakse Euroopa ühenduste ametnike personalieeskirju ja Euroopa ühenduste muude teenistujate teenistustingimusi, mis on sätestatud määruses (EMÜ, Euratom, ESTÜ) nr 259/68 (12) (personalieeskirjad) ning eeskirju, mille liidu institutsioonid on ühiselt vastu võtnud kõnealuste personalieeskirjade ja teenistustingimuste rakendamiseks.
2. Haldusnõukogu võtab kokkuleppel komisjoniga vastu vajalikud rakenduseeskirjad vastavalt personalieeskirjade artiklile 110.
3. Tugiamet kasutab oma personali suhtes volitusi, mis on antud ametisse nimetavale asutusele või ametiisikule personalieeskirjadega ja lepinguid sõlmivale asutusele või ametiisikule Euroopa ühenduste muude teenistujate teenistustingimustega.
4. Haldusnõukogu võtab vastu sätted, mis lubavad liikmesriikide ekspertidel töötada tugiameti juures lähetuses.
Artikkel 39
Privileegid ja immuniteedid
Tugiameti suhtes kohaldatakse Euroopa Liidu privileegide ja immuniteetide protokolli.
7. PEATÜKK
ÜLDSÄTTED
Artikkel 40
Õiguslik seisund
1. Tugiamet on liidu asutus. Tugiamet on juriidiline isik.
2. Tugiametil on igas liikmesriigis kõige ulatuslikum õigus- ja teovõime, mida selle riigi õigusaktid juriidilistele isikutele võimaldavad. Eelkõige võib ta omandada ja võõrandada vallas- ja kinnisvara ning olla kohtus menetlusosaliseks.
3. Tugiametit esindab tegevdirektor.
Artikkel 41
Töökeeled
1. Tugiameti suhtes kohaldatakse 15. aprilli 1958. aasta määrust nr 1, millega määratakse kindlaks Euroopa Majandusühenduses kasutatavad keeled (13).
2. Ilma et see piiraks ELi toimimise lepingu artikli 342 kohaselt vastu võetud otsuste kohaldamist, koostatakse artikli 29 lõike 1 punktides c ja f osutatud iga-aastane üldaruanne tugiameti tegevuse kohta ja tugiameti iga-aastane töökava kõikides Euroopa Liidu institutsioonide ametlikes keeltes.
3. Tugiameti tööks vajalikke tõlketeenuseid osutab Euroopa Liidu Asutuste Tõlkekeskus.
Artikkel 42
Juurdepääs dokumentidele
1. Tugiameti valduses olevate dokumentide suhtes kohaldatakse määrust (EÜ) nr 1049/2001.
2. Haldusnõukogu võtab kuue kuu jooksul alates oma esimese koosoleku kuupäevast vastu üksikasjalikud eeskirjad määruse (EÜ) nr 1049/2001 kohaldamise kohta.
3. Otsuste suhtes, mille tugiamet võtab vastu määruse (EÜ) nr 1049/2001 artikli 8 kohaselt, võib esitada kaebuse ombudsmanile või algatada menetluse Euroopa Liidu Kohtus vastavalt ELi toimimise lepingu artiklites 228 ja 263 sätestatud tingimustele.
4. Isikuandmete töötlemisel kohaldab tugiamet määrust (EÜ) nr 45/2001.
Artikkel 43
Julgeolekueeskirjad salastatud teabe ja salastamata tundliku teabe kaitse kohta
1. Tugiamet kohaldab julgeolekupõhimõtteid, mis on sätestatud komisjoni 29. novembri 2001. aasta otsuses 2001/844/EÜ, ESTÜ, Euratom, millega muudetakse komisjoni kodukorda (14), muuhulgas sätted salastatud teabe vahetamise, töötlemise ja säilitamise kohta.
2. Tugiamet kohaldab ka salastamata tundliku teabe töötlemist käsitlevaid julgeolekupõhimõtteid, mille komisjon on vastu võtnud ja rakendanud.
Artikkel 44
Pettuste vastu võitlemine
1. Pettuste, korruptsiooni ja muu õigusvastase tegevuse vastu võitlemisel kohaldatakse piiranguteta määrust (EÜ) nr 1073/1999.
2. Tugiamet ühineb 25. mai 1999. aasta institutsioonidevahelise kokkuleppega ning kehtestab viivitamata asjakohased sätted, mida kohaldatakse tugiameti kõikide töötajate suhtes.
3. Rahastamist käsitlevates otsustes ning nendest tulenevates rakenduskokkulepetes ja -dokumentides sätestatakse selgesõnaliselt, et kontrollikoda ja OLAF võivad vajaduse korral teostada kohapealset kontrolli tugiameti rahastatavate isikute ning rahastamise eest vastutavate töötajate suhtes.
Artikkel 45
Vastutust käsitlevad sätted
1. Tugiameti lepingulist vastutust reguleeritakse kõnealuse lepingu suhtes kohaldatava õigusega.
2. Otsuste tegemine tugiameti sõlmitud lepingus sisalduva vahekohtuklausli kohaselt kuulub Euroopa Liidu Kohtu pädevusse.
3. Lepinguvälise vastutuse korral hüvitab tugiamet liikmesriikide õiguse ühiste üldpõhimõtete kohaselt mis tahes kahju, mida tugiameti talitused või personal on tekitanud oma kohustuste täitmisel.
4. Lõikes 3 osutatud kahju hüvitamisega seotud vaidluste lahendamine kuulub Euroopa Liidu Kohtu pädevusse.
5. Teenistujate isiklikku vastutust tugiameti ees reguleerivad nende suhtes kohaldatavate personalieeskirjade sätted.
Artikkel 46
Hindamine ja läbivaatamine
1. Hiljemalt 19. juuni 2014 tellib tugiamet oma tegevuse tulemuste sõltumatu välishindamise vastavalt volitustele, mille talle on andnud haldusnõukogu kokkuleppel komisjoniga. Hinnatakse tugiameti tegevuse mõju varjupaigaküsimustes tehtavale praktilise koostööle ning Euroopa ühisele varjupaigasüsteemile. Hindamisel võetakse volituste ulatuses nõuetekohaselt arvesse tehtud edusamme, sealhulgas hinnatakse seda, kas solidaarsuse ja vastutuse jagamise tagamiseks erilise surve all olevate liikmesriikide puhul on vaja lisameetmeid. Eelkõige kaalutakse vajadust muuta tugiameti volitusi, sealhulgas ka volituste sellise muutmise finantstagajärgi, ning samuti analüüsitakse, kas tugiameti haldusstruktuur on sobiv tugiameti ülesannete täitmiseks. Hindamisel võetakse arvesse nii liidu kui ka riikliku tasandi sidusrühmade seisukohti.
2. Haldusnõukogu teeb kokkuleppel komisjoniga otsuse edasiste hindamiste ajakava kohta, võttes arvesse lõikes 1 osutatud hindamise tulemusi.
Artikkel 47
Halduskontroll
Tugiameti tegevuse üle teostab järelevalvet ombudsman ELi toimimise lepingu artikli 228 sätete kohaselt.
Artikkel 48
Koostöö Taaniga
Tugiamet hõlbustab operatiivkoostöö tegemist Taaniga, sealhulgas teabe ja parimate tavade vahetamist tugiameti tegevusvaldkonda kuuluvates küsimustes.
Artikkel 49
Koostöö kolmandate ja assotsieerunud riikidega
1. Island, Liechtenstein, Norra ja Šveits võivad osaleda vaatlejatena tugiameti töös. Kõnealuste riikidega kehtestatakse kord, millega määratakse kindlaks eelkõige nende riikide tugiameti töös osalemise laad, ulatus ja viis. Nimetatud kord sisaldab sätteid eelkõige tugiameti algatustes osalemise, rahalise toetuse ja personali kohta. Personaliküsimustes on kehtestatud kord igal juhul kooskõlas personalieeskirjadega.
2. Kokkuleppel komisjoniga ja oma volituste piires ning niivõrd, kuivõrd see on vajalik tugiameti ülesannete täitmiseks, hõlbustab tugiamet liidu välispoliitika raames oma tegevusega seotud küsimustes operatiivkoostööd liikmesriikide ja muude kui lõikes 1 osutatud kolmandate riikide vahel ning võib teha käesoleva määrusega reguleeritavates valdkondades tehnilistes küsimustes koostööd ka kolmandate riikide pädevate asutustega vastavalt töökorrale, mis on nimetatud asutustega sõlmitud kooskõlas ELi toimimise lepingu asjaomaste sätetega.
Artikkel 50
Tugiameti koostöö ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Ametiga
Tugiamet teeb käesoleva määrusega reguleeritud valdkondades koostööd ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Ametiga vastavalt sellega sõlmitud töökorraldustele. Tugiameti haldusnõukogu teeb otsuse töökorralduste kohta, sealhulgas selle mõju kohta eelarvele.
Lisaks võib haldusnõukogu otsustada, et tugiamet võib teha kättesaadavaks rahalised vahendid ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Ameti sellise tegevuse kulude katmiseks, mis ei ole töökorraldusega ette nähtud. Toetusi antakse tugiameti ja ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Ameti eriliste koostöösuhete raames, mis on sätestatud käesolevas artiklis ning artikli 2 lõikes 5, artiklis 5, artikli 9 lõikes 1, artikli 25 lõikes 4 ja artikli 32 lõikes 2. Finantsmääruse ja selle rakenduseeskirjade asjakohaseid sätteid kohaldatakse kooskõlas määruse (EÜ, Euratom) nr 2343/2002 artikliga 75.
Artikkel 51
Nõuandev kogu
1. Tugiamet peab tihedat dialoogi varjupaigapoliitikas kohalikul, piirkondlikul, riiklikul, Euroopa või rahvusvahelisel tasandil tegutsevate asjakohaste kodanikuühiskonna organisatsioonide ja pädevate asutustega ning moodustab sellise koostöö jaoks nõuandva kogu.
2. Nõuandev kogu on vahend teabevahetuseks ja teadmiste kogumiseks. See tagab tiheda dialoogi tugiameti ja asjaomaste sidusrühmade vahel.
3. Nõuandev kogu on avatud kõikidele asjakohastele sidusrühmadele kooskõlas lõikega 1. Tugiamet võib pöörduda nõuandva kogu liikmete poole vastavalt erivajadustele tugiameti töö esmatähtsates valdkondades.
ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Amet on nõuandva kogu liige ex officio.
4. Tugiamet kasutab nõuandvat kogu eelkõige selleks, et:
a)
anda haldusnõukogule soovitusi artikli 29 lõike 1 punkti f kohaselt vastu võetava iga-aastase töökava kohta;
b)
anda haldusnõukogule tagasisidet ning teha ettepanekuid järelmeetmete kohta seoses artikli 29 lõike 1 punktis c sätestatud aastaaruandega ning artikli 12 lõikes 1 sätestatud aastaaruandega varjupaigavaldkonna olukorra kohta liidus; ning
c)
edastada tegevdirektorile ja haldusnõukogule teavet tugiameti töö seisukohalt oluliste konverentside, seminaride ja kohtumiste tulemuste ja soovituste kohta.
5. Nõuandev kogu tuleb kokku vähemalt kord aastas.
Artikkel 52
Koostöö Frontexi, Euroopa Liidu Põhiõiguste Ameti, muude liidu asutuste ning rahvusvaheliste organisatsioonidega
Tugiamet teeb koostööd tema tegevusalaga seotud valdkondades tegutsevate liidu asutustega, eelkõige Frontexi ning Euroopa Liidu Põhiõiguste Ametiga, ning käesoleva määruse reguleerimisalas olevates küsimustes pädevate rahvusvaheliste organisatsioonidega vastavalt töökorrale, mis on nendega sõlmitud ELi toimimise lepingu ning nende pädevust reguleerivate sätete kohaselt.
Koostöö võimaldab kõnealuste asutuste koostoimet ning tarbetu kattumise vältimist töös, mida asutused teevad oma volituste raames.
Artikkel 53
Peakorterit käsitlev kokkulepe ja tegutsemistingimused
Vajalikud sätted majutustingimuste ja vahendite kohta, mida asukohaliikmesriik peab tugiametile võimaldama, ning kõnealuses liikmesriigis tugiameti tegevdirektori, haldusnõukogu liikmete, tugiameti personali ja nende pereliikmete suhtes kohaldatavad erieeskirjad nähakse ette peakorterit käsitlevas kokkuleppes, mille tugiamet ja asukohaliikmesriik sõlmivad pärast haldusnõukogult saadud heakskiitu. Asukohaliikmesriik tagab tugiametile parimad võimalikud tegutsemistingimused, sealhulgas mitmekeelse ja Euroopale orienteeritud koolihariduse ning asjakohase transpordiühenduse.
Artikkel 54
Tugiameti tegevuse alustamine
Tugiamet alustab täielikku tegevust hiljemalt 19. juuni 2011.
Komisjon vastutab tugiameti loomise ja esialgse tegevuse eest nii kaua, kuni tugiamet on omandanud piisava toimevõime oma eelarve täitmiseks.
Sel eesmärgil:
-
võib komisjoni ametnik ajutise direktorina täita tegevdirektori kohustusi, kuni selle ülesande võtab üle tegevdirektor pärast seda, kui haldusnõukogu on ta artiklis 30 sätestatud tingimuste kohaselt ametisse nimetanud;
-
võivad komisjoni ametnikud täita tugiameti ülesandeid ajutise direktori või tegevdirektori vastutusel.
Ajutine direktor võib anda loa kõikide tugiameti eelarvesse kantud assigneeringutega kaetud maksete tegemiseks pärast nende kinnitamist haldusnõukogus ning võib sõlmida lepinguid, sealhulgas töölepinguid pärast tugiameti ametikohtade loetelu vastuvõtmist.
Artikkel 55
Jõustumine
Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja liikmesriikides vahetult kohaldatav kooskõlas aluslepingutega.
Strasbourg, 19. mai 2010