РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 423/2012 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 22 май 2012 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 1083/2006 на Съвета по отношение на някои разпоредби, свързани с инструменти за споделяне на риска за държави членки, които изпитват сериозни затруднения във връзка с финансовата си стабилност или са застрашени от такива затруднения
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 177 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта за законодателен акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
след консултация с Комитета на регионите,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
Безпрецедентната глобална финансова криза и икономическият спад сериозно нарушиха икономическия растеж и финансовата стабилност и доведоха до силно влошаване на финансовите, икономическите и социалните условия в редица държави членки.
(2)
Въпреки че вече бяха предприети важни действия за намаляване на отрицателното въздействие от кризата, включително изменения на законодателната рамка, въздействието от финансовата криза върху реалната икономика, пазара на труда и гражданите се проявява в широк мащаб.
(3)
Съгласно член 122, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз, който предвижда възможността за предоставяне на финансова помощ от Съюза на държава-членка, която изпитва трудности или е сериозно застрашена от тежки трудности, причинени, наред с другото, от извънредни обстоятелства извън нейния контрол, с Регламент (ЕС) № 407/2010 на Съвета (3) бе създаден европейски финансов механизъм за финансово стабилизиране с оглед на запазването на финансовата стабилност на Съюза.
(4)
С решения за изпълнение 2011/77/ЕС (4) и 2011/344/ЕС (5) на Съвета бе предоставена финансова помощ съгласно Регламент (ЕС) № 407/2010 съответно на Ирландия и Португалия.
(5)
Гърция вече изпитваше сериозни затруднения по отношение на финансовата си стабилност преди влизането в сила на Регламент (ЕС) № 407/2010. Следователно не беше възможно финансовата помощ за Гърция да се предостави въз основа на посочения регламент.
(6)
Споразумението между кредиторите и кредитното споразумение за Гърция, подписани на 8 май 2010 г., влязоха в сила на 11 май 2010 г. Споразумението между кредиторите трябва да остане в сила и да продължи да има пълно действие за тригодишен програмен период, докато има неизплатени суми в рамките на кредитното споразумение.
(7)
С Регламент (ЕО) № 332/2002 на Съвета от 18 февруари 2002 г. за установяване на механизъм, осигуряващ средносрочна финансова подкрепа за платежния баланс на държавите-членки (6) се предвижда, че Съветът трябва да предоставя взаимна помощ в случаите, когато държава членка, която не е приела еврото, изпитва затруднения или е сериозно застрашена от затруднения във връзка с платежния си баланс.
(8)
С решения 2009/102/ЕО (7) и 2009/459/ЕО (8) на Съвета финансова помощ съгласно Регламент (ЕО) № 332/2002 бе предоставена съответно на Унгария и Румъния.
(9)
На 11 юли 2011 г. финансовите министри на 17-те държави членки от еврозоната подписаха Договора за създаване на Европейски механизъм за стабилност (ЕМС). След решенията, взети от държавните и правителствените ръководители от еврозоната на 21 юли и на 9 декември 2011 г., Договорът беше изменен с цел подобряване на ефективността на механизма и беше подписан на 2 февруари 2012 г. Съгласно същия договор се предвижда до 2013 г. ЕМС да поеме задачите, които понастоящем се изпълняват от Европейския инструмент за финансова стабилност и европейския механизъм за финансово стабилизиране. Поради това ЕМС следва да бъде взет под внимание от настоящия регламент.
(10)
В заключенията си от 23 и 24 юни 2011 г. Европейският съвет приветства намерението на Комисията да задълбочи полезното взаимодействие между програмата за отпускане на заем на Гърция и фондовете на Съюза и подкрепи усилията да бъде увеличен капацитетът на Гърция за усвояване на средства от Съюза, за да стимулира растежа и заетостта, като се пренасочи вниманието към подобряване на конкурентоспособността и създаване на работни места. Наред с това той приветства и подкрепи подготовката от страна на Комисията заедно с държавите членки на широкообхватна програма за техническа помощ за Гърция.
(11)
В декларацията на държавните и правителствените ръководители от еврозоната и институциите на ЕС от 21 юли 2011 г. Комисията и Европейската инвестиционна банка (ЕИБ) бяха приканени да увеличат полезното взаимодействие между програмите за отпускане на заем и фондовете на Съюза във всички държави, получаващи помощ от Съюза или от Международния валутен фонд. Настоящият регламент следва да допринесе за постигането на тази цел.
(12)
В декларацията на членовете на Европейския съвет от 30 януари 2012 г. държавните и правителствените ръководители се договориха за увеличаване на подкрепата за инфраструктурата от страна на ЕИБ като неотложна мярка и приканиха Съвета, Комисията и Европейската инвестиционна банка да разгледат възможностите за засилване на действията на ЕИБ в подкрепа на растежа, както и да направят подходящи препоръки, включително относно възможностите общият бюджет на Европейския съюз да послужи като лост за засилване на финансовия капацитет на Групата на ЕИБ. Настоящият регламент има за цел да отговори на тази покана в контекста на управлението на настоящата криза.
(13)
Изпълнението на оперативните програми и проектите в областта на инфраструктурата и продуктивните инвестиции в Гърция е изправено пред сериозни проблеми, тъй като условията за участие на частния сектор и особено на финансовия сектор се измениха драстично в резултат на икономическата и финансова криза.
(14)
За да се облекчат тези проблеми и да се ускори изпълнението на оперативните програми и проектите, както и за подкрепа на икономическото възстановяване, е необходимо държавите членки, които са изпитали или са били застрашени от сериозни затруднения по отношение на финансовата им стабилност, и на които е предоставена финансова помощ съгласно един от механизмите за финансова помощ, установени в член 77, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1083/2006 на Съвета от 11 юли 2006 г. за определяне на общи разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд и Кохезионния фонд (9), изменен с Регламент (ЕС) № 1311/2011 на Европейския парламент и на Съвета (10), да могат да участват с финансови ресурси от оперативни програми за създаването на инструменти за споделяне на риска, с които се предоставят заеми или гаранции, или други финансови механизми в подкрепа на проекти и операции, предвидени в рамките на дадена оперативна програма.
(15)
Предвид дългогодишния експертен опит на ЕИБ като основна институция за финансиране на инфраструктурни проекти, както и нейният ангажимент да подкрепя икономическото възстановяване, Комисията следва да има възможност да създаде инструменти за споделяне на риска посредством сключване за тази цел на споразумение за сътрудничество с ЕИБ. С цел постигане на правна сигурност е необходимо в Регламент (ЕО) № 1083/2006 да бъдат установени типичните основни ред и условия за такова споразумение за сътрудничество. Що се отнася до специфичното естество на инструментите за споделяне на риска при управлението на кризата, както е предвидено по настоящия регламент, специфичните ред и условия на всяко сътрудничество следва да бъдат определени в отделно споразумение за сътрудничество, което се сключва между Комисията и ЕИБ в съответствие с Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета от 25 юни 2002 г. относно Финансовия регламент, приложим за общия бюджет на Европейските общности (11).
(16)
С оглед на необходимостта да се разширят възможностите за инвестиции, които могат да се появят в съответните държави членки, Комисията следва също да бъде в състояние да създава инструменти за споделяне на риска с национални или международни органи от публичния сектор или с частноправни субекти, натоварени със задължения по предоставяне на обществена услуга, при осигуряване на достатъчни гаранции, както е посочено в член 54, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002, при ред и условия, подобни на тези, прилагани за и от ЕИБ.
(17)
За да се реагира бързо в контекста на настоящата икономическа, финансова и социална криза, инструментите за споделяне на риска по настоящия регламент следва да се прилагат от Комисията в съответствие с член 54, параграф 2 от Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002.
(18)
В интерес на яснотата и правната сигурност в член 36а от Регламент (ЕО) № 1083/2006, така както е изменен с настоящия регламент, следва да бъде добавено определение за инструмент за споделяне на риска. Инструментите за споделяне на риска следва да бъдат използвани за заеми и гаранции, както и за други финансови механизми с цел финансиране на операции, съфинансирани от Европейския фонд за регионално развитие (ЕФРР) или от Кохезионния фонд що се отнася до инвестиционните разходи, които не може да бъдат финансирани като допустими разходи по член 55 от Регламент (ЕО) № 1083/2006 или по правилата на Съюза относно държавните помощи. За тази цел също така е необходимо да се установи дерогация от член 54, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 1083/2006.
(19)
Държавата членка, която се стреми да се възползва от инструмента за споделяне на риска, следва да посочи ясно в писменото си искане до Комисията защо счита, че отговаря на едно от условията за допустимост по член 77, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1083/2006 и следва да приложи към своето искане цялата необходима информация, която се изисква от настоящия регламент, с цел да докаже посоченото условие за допустимост. В своето искане държавата членка заявител следва също така да посочи програмите (в това число списъка с предложения на проекти и свързаното с тях финансиране), съфинансирани от ЕФРР или от Кохезионния фонд, както и част от средствата, отпуснати по такива програми за 2012 и 2013 г., които тя желае да разпредели за инструмента за споделяне на риска. Искането на държавата членка следва да бъде предадено на Комисията до 31 август 2013 г. с оглед приемането на решение на Комисията относно участието на държавата членка заявител в инструмент за споделяне на риска до 31 декември 2013 г. Преди решението на Комисията относно искането на държавата членка свързаните оперативни програми в рамките на ЕФРР и Кохезионния фонд следва да бъдат преразгледани в съответствие с член 33, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1083/2006.
(20)
Избраните операции, допустими по инструмента за споделяне на риска, следва да бъдат или големи проекти, които вече са предмет на решение на Комисията съгласно член 41 от Регламент (ЕО) № 1083/2006, или други проекти, съфинансирани от Европейския фонд за регионално развитие и Кохезионния фонд и включени в една или повече от техните оперативни програми, когато за тези проекти липсва финансиране по отношение на инвестиционните разходи, които трябва да бъдат поети от частни инвеститори. И накрая, в зависимост от наличността на средства в рамките на инструмента за споделяне на риска, избраните операции могат да бъдат и операции, които допринасят за постигане на целите на националната стратегическа референтна рамка на държавата членка заявител и на стратегическите насоки на Общността за сближаване и които поради своето естество допринасят за подпомагането на растежа и засилването на икономическото възстановяване.
(21)
Освен това държавата членка заявител следва да посочи в искането си наличната сума, която се използва изключително в нейна полза в рамките на финансовите средства за политиката ѝ на сближаване в съответствие с член 18, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1083/2006 и която би могла да бъде заделена за целите на инструмента за споделяне на риска изключително от поетите задължения в бюджета на Съюза, подлежащи на изпълнение през 2012 г. и 2013 г. съгласно член 75, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1083/2006, като тази сума не следва да надвишава 10 % от общия индикативен размер на разпределените средства за държавата членка заявител за периода 2007-2013 г. по отношение на ЕФРР и Кохезионния фонд, одобрен в съответствие с член 28, параграф 3, буква б) от Регламент (ЕО) № 1083/2006. Най-накрая е необходимо да се гарантира, че финансирането от Съюза на инструмента за споделяне на риска, в това число на разходите за управлението и други допустими разходи, е ясно ограничено до горепосочената максимална сума от приноса на Съюза за инструмента за споделяне на риска и че не следва да има други условни задължения за общия бюджет на Европейския съюз. Следователно всеки остатъчен риск, присъщ на финансираните операции по създадения инструмент за споделяне на риска, следва да бъде поет или от ЕИБ, или от националните или международните органи на публичния сектор, или от частноправни субекти със задължение за предоставяне на обществена услуга, с който инструментът за споделяне на риска е бил създаден по смисъла на споразумение за сътрудничество. По настоящия регламент следва да има възможност за повторно използване на върнати средства или на остатъчни суми, разпределени за инструмента за споделяне на риска, в полза на същата държава членка по нейно искане и в рамките на същия инструмент за споделяне на риска, при условие че тя продължава да изпълнява условията за допустимост.
(22)
Комисията следва да се увери, че информацията, подадена от държавата членка заявител, е правилна и че искането на държавата членка е обосновано, като Комисията следва да разполага с правомощието чрез акт за изпълнение в рамките на четири месеца след подаване на искането от държавата членка да приеме решение относно реда и условията за участие на държавата членка заявител в инструмента за споделяне на риска. Само проекти, за които е взето положително решение за финансиране от ЕИБ, от национални или международни органи от публичния сектор или от частноправни субекти, натоварени със задължения по предоставяне на обществена услуга, следва обаче да бъдат приемани за допустими за финансиране чрез създадения инструмент за споделяне на риска. В интерес на прозрачността и на правната сигурност решението на Комисията следва да се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.
(23)
Поради свързаните с управлението на кризата цел и естество на инструмента за споделяне на риска, който се въвежда с настоящия регламент, както и поради безпрецедентната криза на международните пазари и икономическия спад, които сериозно нарушиха финансовата стабилност на няколко държави членки и изискват бърза реакция с цел противодействие на последиците за реалната икономика, пазара на труда и за гражданите, е целесъобразно настоящият регламент да влезе в сила в деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
(24)
Поради това Регламент (ЕО) № 1083/2006 следва да бъде съответно изменен,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Регламент (ЕО) № 1083/2006 се изменя, както следва:
1)
в член 14 параграф 1 се заменя със следното:
„1. Бюджетът на Европейския съюз, отделен за фондовете, се изпълнява в рамките на поделено управление между държавите членки и Комисията в съответствие с член 53, буква б) от Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета от 25 юни 2002 г. относно Финансовия регламент, приложим за общия бюджет на Европейските общности (12) с изключение на инструмента за споделяне на риска, посочен в член 36a от настоящия регламент, и на техническата помощ, посочена в член 45 от настоящия регламент.
Принципът на добро финансово управление се прилага в съответствие с член 48, параграф 2 от Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002.
2)
вмъква се следният член:
„Член 36а
Инструмент за споделяне на риска
1. За целите на настоящия член „инструмент за споделяне на риска“ означава финансов инструмент, който гарантира пълно или частично покриване на определен риск, по целесъобразност срещу договорено възнаграждение.
2. Държава членка, която отговаря на едно от условията, определени в член 77, параграф 2, букви а), б) и в), може да внесе част от всички разпределени финансови средства в съответствие с членове 19 и 20 в инструмент за споделяне на риска, който се създава със споразумение за сътрудничество, сключено от Комисията с Европейската инвестиционна банка или с национални или международни органи от публичния сектор, или с частноправни субекти, натоварени със задължения по предоставяне на обществена услуга, при осигуряване на достатъчни гаранции, както е посочено в член 54, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002, при подобен ред и условия на тези, които се прилагат за ЕИБ и от нея („субект, изпълнител по договора“), за покриване на средствата, заделени за провизии и капитал за гаранции и заеми, както и други финансови механизми, предоставяни чрез инструмента за споделяне на риска.
3. Споразумението за сътрудничество, посочено в параграф 2, съдържа по-конкретно правила относно: общия размер на приноса на Съюза и график за предоставянето му; условията по доверителната сметка, определени от субекта, изпълнител по договора; критериите за допустимост за използване на приноса на Съюза; подробните правила за точното споделяне на риска (включително коефициент на ливъридж), които се покриват от субекта, изпълнител по договора, и предоставените от него гаранции; ценообразуването на инструмента за споделяне на риска въз основа на рисковия марж и покритието на всички административни разходи по инструмента за споделяне на риска; прилагането и процедурата за одобрение на проектните предложения, обхванати от инструмента за споделяне на риска; периода на наличност на инструмента за споделяне на риска; и изискванията за докладване.
Точното споделяне на риска (в това число коефициентът на ливъридж), което се предприема вследствие на споразумението за сътрудничество от субекта, изпълнител по договора, има за цел да възлиза като средна стойност най-малко на 1,5 пъти от размера на приноса на Съюза в инструмента за споделяне на риска.
Плащанията към инструмента за споделяне на риска се извършват на траншове в съответствие с планираното използване на инструмента за споделяне на риска при предоставяне на заеми и гаранции за финансирането на специфични операции.
4. Чрез дерогация от член 54, параграф 5 инструментът за споделяне на риска се използва за финансиране на операции, съфинансирани от Европейския фонд за регионално развитие или Кохезионния фонд, по отношение на инвестиционните разходи, които не може да бъдат финансирани като допустими разходи съгласно член 55 или съгласно правилата на Съюза относно държавните помощи.
Той може също така да се използва за финансиране на операции, които допринасят за постигането на целите на националната стратегическа референтна рамка на държавата членка заявител и на стратегическите насоки на Общността относно сближаването по Решение 2006/702/ЕО на Съвета (13) и които операции придават най-голяма добавена стойност на стратегията на Съюза за интелигентен, устойчив и приобщаващ растеж.
5. Инструментът за споделяне на риска се въвежда от Комисията в рамките на непрякото централизирано управление в съответствие с членове 54 и 56 от Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002.
6. Държава членка, която иска да се възползва от инструмента за споделяне на риска, подава писмено искане до Комисията до 31 август 2013 г. В своето искане държавата членка предоставя цялата необходима информация, за да се установи:
а)
че тя отговаря на едно от условията, посочени в член 77, параграф 2, буква а), б) и в), чрез позоваване на решение на Съвета или на друг правен акт, доказващ допустимостта спрямо нея;
б)
списъкът на програми (включително предложения за проекти и свързани с тях нужди от финансиране), съфинансирани от ЕФРР или от Кохезионния фонд, и частта от средствата за такива програми за 2012 г. и 2013 г., които държавата членка иска да преразпредели от тези програми към инструмента за споделяне на риска;
в)
списъкът на предложени проекти съгласно параграф 4, втора алинея, и частта от средствата, разпределени за 2012 г. и 2013 г., които държавата членка иска да бъдат извадени от тези програми с цел преразпределянето на същите средства към инструмента за споделяне на риска;
г)
наличната сумата, която се използва изключително в нейна полза, в рамките на финансовите средства за политиката ѝ на сближаване съгласно член 18, параграф 2, и посочване на сумата, която може да бъде заделена за целите на инструмента за споделяне на риска изключително от ангажиментите от бюджета на Съюза, които подлежат на изпълнение през 2012 г. и 2013 г. съгласно член 75, параграф 1.
7. След като се увери, че искането на държавата членка е обосновано, в рамките на четири месеца след искането на съответната държава членка Комисията приема решение посредством акт за изпълнение, с което посочва системата, която е установена, за да се гарантира, че наличната сумата се използва изключително в полза на държавата членка, която я е предоставила в рамките на финансовите средства, разпределени за политиката на сближаване съгласно член 18, параграф 2, и определя реда и условията за участие на държавата членка заявител в инструмента за споделяне на риска. Редът и условията обхващат по-специално следното:
а)
проследяването и отчитането, информацията за използването на средствата, условията за плащане и системите за мониторинг и контрол;
б)
структурата на таксите и на другите административни и управленски разходи;
в)
индикативен списък на допустимите проекти за финансиране; и
г)
максималния размер на приноса на Съюза, който може да бъде разпределен към инструмента за споделяне на риска от отпуснатите финансови средства на държавите членки и вноските за практическото прилагане.
Решението на Комисията се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.
Когато взема решение по искане на държава членка, Комисията гарантира, че само проекти, за които е взето положително решение за финансиране от ЕИБ, от национални или международни органи от публичния сектор или от частноправни субекти, натоварени със задължения по предоставяне на обществена услуга, се приемат за допустими за финансиране чрез създаден инструмент за споделяне на риска.
8. Решението на Комисията, посочено в параграф 7, се предшества от преразглеждане на съответните оперативни програми по ЕФРР и Кохезионния фонд в съответствие с член 33, параграф 2.
9. Разпределените финансови средства за инструмента за споделяне на риска са строго ограничени и не надвишават 10 % от общия индикативен размер на разпределените средства за държавата членка заявител за периода 2007-2013 г. по отношение на ЕФРР и Кохезионния фонд, който е бил одобрен в съответствие с член 28, параграф 3, буква б). Разпределените финансови средства, отпуснати за проекти съгласно параграф 4, втора алинея от настоящия член, са ограничени до сумите, останали на разположение след финансиране на операциите, посочени в параграф 4, първа алинея от настоящия член. Извън общия принос на Съюза в инструмента за споделяне на риска, одобрена с решението, посочено в параграф 7 от настоящия член, участието на Съюза в инструмент за споделяне на риска не създава допълнителни условни задължения нито за общия бюджет на Европейския съюз, нито за съответната държава членка.
10. Всички върнати средства или остатъчни суми, останали след приключването на операция, която се покрива от инструмента за споделяне на риска, могат да бъдат използвани повторно по искане на съответната държава членка в рамките на инструмента за споделяне на риска, при условие че държавата членка продължава да отговаря на едно от условията, определени в член 77, параграф 2, букви а), б) и в). Ако държавата членка вече не отговаря на никое от посочените условия, върнатите средства или остатъчната сума се разглеждат като целеви приходи по смисъла на член 18 от Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002. По искане на съответната държава членка допълнителните бюджетни кредити за поети задължения, създадени като резултат от тези целеви приходи, се добавят през следващата година към финансовите средства, разпределени за тази държава членка в рамките на политиката на сближаване.
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила в деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Страсбург на 22 май 2012 година.
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS (EL) nr 423/2012,
22. mai 2012,
millega muudetakse nõukogu määrust (EÜ) nr 1083/2006 seoses teatavate sätetega, mis käsitlevad finantsstabiilsuse säilitamisega tõsistes raskustes või sellises ohus olevatele liikmesriikidele mõeldud riskijagamisvahendeid
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 177,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,
võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (1),
pärast konsulteerimist Regioonide Komiteega,
toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt (2)
ning arvestades järgmist:
(1)
Enneolematu ulatusega ülemaailmne finantskriis ja majanduslangus on oluliselt pärssinud mitme liikmesriigi majanduskasvu ja kahjustanud finantsstabiilsust ning seega järsult halvendanud nende finants-, majandus- ja sotsiaalseid tingimusi.
(2)
Kuigi kriisi negatiivse mõju tasakaalustamiseks on juba võetud olulisi meetmeid, sealhulgas tehtud muudatusi õigusraamistikku, on finantskriisi mõju reaalmajandusele, tööturule ja kodanikele ikkagi laialdaselt tuntav.
(3)
Lähtudes Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 122 lõikest 2, millega nähakse ette võimalus anda liidu finantsabi liikmesriigile, kes on raskustes või kellel on tõsine oht sattuda suurtesse raskustesse muu hulgas temast olenematute erandlike asjaolude tõttu, loodi nõukogu määrusega (EL) nr 407/2010 (3) Euroopa finantsstabiilsusmehhanism, et säilitada liidu finantsstabiilsus.
(4)
Määruse (EL) nr 407/2010 alusel anti Iirimaale finantsabi nõukogu rakendusotsusega 2011/77/EL (4) ja Portugalile nõukogu rakendusotsusega 2011/344/EL (5).
(5)
Kreekal olid suured raskused finantsstabiilsuse säilitamisega juba enne määruse (EL) nr 407/2010 jõustumist. Niisiis ei saanud Kreekale anda finantsabi kõnealuse määruse alusel.
(6)
Kreeka jaoks 8. mail 2010 alla kirjutatud krediidiandjate leping ja krediidikorralduse leping jõustusid 11. mail 2010. Krediidiandjate leping jääb täielikult jõusse kolmeaastaseks programmiperioodiks seni, kuni kasutatakse ära kõik krediidikorralduse lepinguga ettenähtud vahendid.
(7)
Nõukogu 18. veebruari 2002. aasta määruses (EÜ) nr 332/2002 (millega liikmesriikide maksebilansi toetamiseks luuakse keskmise tähtajaga rahalise abi süsteem) (6) on sätestatud, et liikmesriikidele, mille rahaühik ei ole euro, annab nõukogu vastastikust abi, kui nad on suurtes maksebilansiraskustes või neid ähvardab tõsine oht sellistesse raskustesse sattuda.
(8)
Määruse (EÜ) nr 332/2002 alusel anti Ungarile rahalist abi nõukogu otsusega 2009/102/EÜ (7) ja Rumeeniale nõukogu otsusega 2009/459/EÜ (8).
(9)
Euroala 17 liikmesriigi rahandusministrid kirjutasid 11. juulil 2011 alla Euroopa stabiilsusmehhanismi asutamislepingule. Euroala riigipeade ja valitsusjuhtide 21. juulil ja 9. detsembril 2011. aastal vastu võetud otsuste põhjal muudeti stabiilsusmehhanismi mõjususe parandamiseks kõnealust lepingut ja sellele kirjutati alla 2. veebruaril 2012. Lepingu kohaselt täidab Euroopa stabiilsusmehhanism alates 2013. aastast Euroopa Finantsstabiilsuse Fondi ja Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi praegusi funktsioone. Seega tuleks käesolevas määruses Euroopa stabiilsusmehhanismi arvesse võtta.
(10)
Oma 23. ja 24. juuni 2011. aasta järeldustes väljendas Euroopa Ülemkogu heameelt komisjoni kavatsuse üle tugevdada Kreeka laenuprogrammi ja liidu fondide vahelist koostoimet ning toetas jõupingutusi suurendada Kreeka suutlikkust kasutada liidu fonde majanduskasvu ja tööhõive edendamise eesmärgil, suunates neid vahendeid konkurentsivõime parandamisse ja töökohtade loomisse. Lisaks sellele väljendas Euroopa Ülemkogu heameelt selle üle, et komisjon koostab koos liikmesriikidega terviklikku programmi Kreekale antava tehnilise abi kohta, ning toetas seda algatust.
(11)
Euroala riigipeade ja valitsusjuhtide ning ELi institutsioonide 21. juuli 2011. aasta avalduses kutsuti komisjoni ja Euroopa Investeerimispanka (EIP) üles tugevdama koostoimet laenuprogrammide ja liidu fondide vahel kõikides riikides, kellele liit või Rahvusvaheline Valuutafond abi annab. Käesolev määrus peaks selle eesmärgi saavutamisele kaasa aitama.
(12)
Euroopa Ülemkogu liikmete 30. jaanuari 2012. aasta avalduses leppisid riigipead ja valitsusjuhid kokku kiireloomulises meetmes, et EIP suurendab oma toetust infrastruktuurile, ning kutsusid nõukogu, komisjoni ja EIPd üles kaaluma võimalusi, kuidas tõhustada EIP tegevust majanduskasvu toetamisel, ning andma asjakohaseid soovitusi, sealhulgas võimaluste kohta, kuidas saaks Euroopa Liidu üldeelarvest suurendada EIP grupi rahastamisvõimet. Käesoleva määruse eesmärk on vastata sellele üleskutsele praeguse kriisiohjamise kontekstis.
(13)
Infrastruktuuri ja tootlike investeeringute alaste rakenduskavade ja projektide rakendamine Kreekas on tõsiste raskuste ees, sest erasektori ja eelkõige finantssektori osalemise tingimused on muutunud majandus- ja finantskriisi tulemusena kardinaalselt.
(14)
Et leevendada neid probleeme ja kiirendada rakenduskavade ning projektide rakendamist, aga samuti kiirendada majanduse elavnemist, on vajalik, et liikmesriigid, kellel on olnud tõsiseid raskusi või keda on ähvardanud oht tõsistesse raskustesse sattuda seoses finantsstabiilsusega ja kellele on antud finantsabi mõne finantsabimehhanismi alusel, mis on sätestatud nõukogu 11. juuli 2006. aasta määruse (EÜ) nr 1083/2006 (millega nähakse ette üldsätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi ja Ühtekuuluvusfondi kohta) (9) (muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 1311/2011 (10)) artikli 77 lõikes 2, võiksid kasutada rakenduskavade rahalisi vahendeid selleks, et luua riskijagamisvahendid, millest antaks laene või garantiisid või muid rahastamisvahendeid, mille abil toetada rakenduskava alusel ette nähtud projekte ja toiminguid.
(15)
Arvestades EIP pikaajalist kogemust infrastruktuuriprojektide suurrahastajana ja tema pühendumust majanduse elavdamise toetamisele, peaks komisjonil olema võimalik luua riskijagamisvahendeid EIP-ga sellel otstarbel sõlmitud koostöölepingu abil. Õiguskindluse tagamiseks on vaja määruses (EÜ) nr 1083/2006 sätestada sellise koostöölepingu peamised ja tüüpilised tingimused. Mis puudutab käesolevas määruses sätestatud riskijagamisvahendi kriisilahenduslikku iseloomu, siis tuleks iga üksiku koostöö konkreetsed eritingimused sätestada komisjoni ja EIP vahel eraldi koostöölepingus, mis sõlmitakse vastavalt nõukogu 25. juuni 2002. aasta määrusele (EÜ, Euratom) nr 1605/2002, mis käsitleb Euroopa ühenduste üldeelarve suhtes kohaldatavat finantsmäärust (11).
(16)
Arvestades vajadust laiendada investeerimisvõimalusi, mis võivad asjaomases liikmesriigis tekkida, peaks komisjonil olema võimalik samadel tingimustel, mida kohaldatakse EIP suhtes ja mida kohaldab EIP, luua ka riskijagamisvahendeid koos siseriiklike või rahvusvaheliste avalik-õiguslike asutustega või eraõiguslike asutustega, kes osutavad avalikke teenuseid ja esitavad piisavad finantstagatised, nagu on osutatud määruse (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 artikli 54 lõike 2 punktis c.
(17)
Et reageerida praeguse majandus-, finants- ja sotsiaalkriisi tingimustes kiiresti, peaks käesoleva määruse kohaseid riskijagamisvahendeid rakendama komisjon kooskõlas määruse (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 artikli 54 lõikega 2.
(18)
Selguse ja õiguskindluse huvides tuleks määruse (EÜ) nr 1083/2006 (nagu muudetud käesoleva määrusega) artiklisse 36a lisada riskijagamisvahendi määratlus. Riskijagamisvahendeid tuleks kasutada laenudeks ja garantiideks ning muude rahastamisvahendite jaoks, et rahastada Euroopa Regionaalarengu Fondist (ERF) ja Ühtekuuluvusfondist kaasrahastatavaid toiminguid investeeringukulude osas, mida ei saa määruse (EÜ) nr 1083/2006 artikli 55 või riigiabi käsitlevate liidu eeskirjade alusel rahastada abikõlblike kuludena. Sellel eesmärgil tuleb kehtestada ka erand määruse (EÜ) nr 1083/2006 artikli 54 lõikest 5.
(19)
Liikmesriik, kes soovib riskijagamisvahendit kasutada, peaks oma kirjalikus taotluses komisjonile selgelt täpsustama, miks ta enda arvates vastab ühele määruse (EÜ) nr 1083/2006 artikli 77 lõikes 2 toodud abikõlblikkuse kriteeriumile, ning lisama taotlusele kogu kõnealuses määruses nõutud teabe nimetatud abikõlblikkuse tingimuse täitmise tõendamiseks. Oma taotluses peaks taotlust esitav liikmesriik märkima ära ka programmid (sealhulgas projektiettepanekute loetelu ja nendega seotud rahastamisvajaduse), mida kaasrahastatakse ERFist või Ühtekuuluvusfondist, ning selle osa nendele programmidele 2012. ja 2013. aastal määratud eraldistest, mida ta soovib eraldada riskijagamisvahendile. Seetõttu peaks liikmesriik oma taotluse edastama komisjonile hiljemalt 31. augustiks 2013, et komisjon saaks hiljemalt 31. detsembriks 2013 võtta vastu otsuse taotleva liikmesriigi osalemise kohta riskijagamisvahendis. Enne komisjoni otsust liikmesriigi taotluse kohta kooskõlas määruse (EÜ) nr 1083/2006 artikli 33 lõikega 2 tuleks vaadata läbi asjakohased ERFi ja Ühtekuuluvusfondi rakenduskavad.
(20)
Välja valitud riskijagamisvahendi-kõlblikud toimingud peaksid olema kas suurprojektid, mille kohta komisjon on juba teinud otsuse vastavalt määruse (EÜ) nr 1083/2006 artiklile 41, või muud projektid, mida kaasrahastavad ERF või Ühtekuuluvusfond ja mis kuuluvad nende ühe või mitme rakenduskava alla, juhul kui neid projekte ähvardab puudulik rahastamine erainvestorite poolt kaetavate investeerimiskulude osas. Lisaks võivad väljavalitud toimingud olla ka toimingud, mis aitavad täita taotluse esitanud liikmesriigi riikliku strateegilise raamistiku ja ühenduse ühtekuuluvuspoliitika strateegiliste suuniste eesmärke ning mis tänu oma iseloomule toetavad majanduskasvu ja kiirendavad majanduse elavnemist, sõltuvalt riskijagamisvahendi kaudu saadaolevatest summadest.
(21)
Taotluse esitanud liikmesriik peaks lisaks oma taotluses täpsustama, milline summa on üksnes selle liikmesriigi jaoks ette nähtud tema ühtekuuluvuspoliitika rahaeraldise raames vastavalt määruse (EÜ) nr 1083/2006 artikli 18 lõikele 2 ja mida on võimalik eraldada riskijagamisvahendi eesmärkideks üksnes liidu 2012. ja 2013. aasta eelarvelistest kulukohustustest vastavalt määruse (EÜ) nr 1083/2006 artikli 75 lõikele 1, ning mis ei tohiks ületada 10 % soovituslikust kogueraldisest nimetatud liikmesriigile ERFist ja Ühtekuuluvusfondist aastatel 2007-2013, mis on heaks kiidetud vastavalt määruse (EÜ) nr 1083/2006 artikli 28 lõike 3 punktile b. Lisaks on vaja tagada, et liidu rahaeraldised riskijagamisvahendile, sealhulgas juhtimistasud ja muud abikõlblikud kulud, piirduksid selgelt eelnimetatud liidu osaluse maksimumsummaga riskijagamisvahendis ning et Euroopa Liidu üldeelarves ei tekiks mingeid täiendavaid kohustusi. Riskijagamisvahendi raames rahastatavate toimingute mis tahes jääkriskid peaks seetõttu katma kas EIP või liikmesriigi või rahvusvaheline avalik-õiguslik asutus või avalikke teenuseid osutav eraõiguslik asutus, kellega sõlmitud koostöölepingu alusel on see riskijagamisvahend loodud. Riskijagamisvahendile eraldatud tagasimaksete või ülejäänud summade taaskasutamist tuleks käesoleva määruse alusel võimaldada samale liikmesriigile tema taotluse alusel ja sama riskijagamisvahendi piires, eeldusel et liikmesriik vastab endiselt abikõlblikkuse tingimustele.
(22)
Komisjon peaks kontrollima, et taotluse esitanud liikmesriigi esitatud teave on õige ning liikmesriigi taotlus on põhjendatud, ning komisjonil peaks olema volitused võtta rakendusaktiga nelja kuu jooksul alates taotluse esitamisest vastu otsus taotleva liikmesriigi riskijagamisvahendis osalemise konkreetsete tingimuste kohta. Olemasoleva riskijagamisvahendi raames tuleks rahastamiseks abikõlblikuks lugeda siiski ainult sellised projektid, mille kohta on positiivse rahastamisotsuse teinud juba vastavalt kas EIP või liikmesriigi ametiasutus või rahvusvaheline avalik-õiguslik asutus või avalikke teenuseid osutav eraõiguslik asutus. Läbipaistvuse ja õiguskindluse huvides tuleks komisjoni otsus avaldada Euroopa Liidu Teatajas.
(23)
Tulenevalt käesoleva määrusega kasutusele võetava riskijagamisvahendi kriisilahenduslikust eesmärgist ja iseloomust ning rahvusvahelisi turge mõjutavast enneolematu ulatusega kriisist ja majanduslangusest, mis on tõsiselt kahjustanud mitme liikmesriigi finantsstabiilsust ning nõuab kiiret reageerimist, et vältida selle mõjusid reaalmajandusele, tööturule ja kodanikele, on asjakohane, et käesolev määrus jõustub selle Euroopa Liidu Teatajas avaldamise päeval.
(24)
Määrust (EÜ) nr 1083/2006 tuleks seetõttu vastavalt muuta,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Määrust (EÜ) nr 1083/2006 muudetakse järgmiselt.
1)
Artikli 14 lõige 1 asendatakse järgmisega:
„1. Euroopa Liidu eelarvest fondidele eraldatud osa täidetakse vastavalt nõukogu 25. juuni 2002. aasta määruse (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 (mis käsitleb Euroopa ühenduste üldeelarve suhtes kohaldatavat finantsmäärust) (12) artikli 53 punktile b liikmesriikide ja komisjoni ühise juhtimise raames, v.a käesoleva määruse artiklis 36a osutatud riskijagamisvahendi ja artiklis 45 osutatud tehnilise abi puhul.
Usaldusväärse finantsjuhtimise põhimõtet rakendatakse kooskõlas määruse (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 artikli 48 lõikega 2.
2)
Lisatakse järgmine artikkel:
„Artikkel 36a
Riskijagamisvahend
1. Käesoleva artikli tähenduses on „riskijagamisvahend” finantsinstrument, mis tagab kindlaksmääratud riski maandamise kas täielikult või osaliselt, asjakohasel juhul ka kokkulepitud tasu eest.
2. Liikmesriik, mis vastab mõnele artikli 77 lõike 2 punktides a, b ja c sätestatud tingimusele, võib eraldada osa artiklite 19 ja 20 alusel jaotatud koguvahenditest riskijagamisvahendisse, mis moodustatakse koostöölepingu alusel, mille komisjon sõlmib kas EIP või liikmesriigi või rahvusvaheliste avalik-õiguslike asutustega või eraõiguslike asutustega, kes osutavad avalikke teenuseid ja esitavad piisavad finantstagatised, nagu on osutatud määruse (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 artikli 54 lõike 2 punktis c, samadel tingimustel, mida kohaldatakse EIP suhtes ja mida kohaldab EIP („lepinguline rakendusorgan”), et katta garantiide ja laenude andmist ja kapitaliassigneeringuid ning muid riskijagamisvahendi alusel antavaid rahalisi vahendeid.
3. Lõikes 2 osutatud koostööleping sisaldab eeskirju eelkõige järgmiste valdkondade kohta: liidu osaluse kogusumma ning selle eraldamise täpne graafik; lepingulise rakendusorgani loodava usalduskonto tingimused; abikõlblikkuse kriteeriumid liidu osaluse kasutamiseks, kaetava riskijagamise üksikasjad (sealhulgas finantsvõimenduse määr) ning lepingulise rakendusorgani antavad garantiid; riskijagamisvahendi hinna määramine, mis põhineb riskimarginaalil ning riskijagamisvahendi kõigi halduskulude katmisel; riskijagamisvahendi raames rahastatavate projektitaotluste esitamise ja heakskiitmise menetlus; ajavahemik, mille jooksul riskijagamisvahend on kättesaadav; ja aruandlusnõuded.
Lepingulise rakendusorgani poolt koostöölepingu alusel võetava riskijagamise täpne ulatus (sealhulgas finantsvõimenduse määr) on keskmiselt vähemalt 1,5 korda suurem kui liidu osalus riskijagamisvahendis.
Maksed riskijagamisvahendisse tehakse osadena vastavalt riskijagamisvahendi kavakohasele kasutamisele laenude ja garantiide andmisel konkreetsete toimingute rahastamiseks.
4. Erandina artikli 54 lõikest 5 kasutatakse riskijagamisvahendit ERFist või Ühtekuuluvusfondist kaasrahastatavate toimingute rahastamiseks investeeringute osas, mida ei saa artikli 55 alusel ega riigiabi käsitlevate liidu eeskirjade alusel rahastada abikõlblike kuludena.
Seda võib ka kasutada selliste toimingute rahastamiseks, mis aitavad kaasa taotluse esitanud liikmesriigi riikliku strateegilise raamistiku ja ühenduse ühtekuuluvuspoliitika strateegiliste suuniste eesmärkide täitmisele vastavalt nõukogu otsusele 2006/702/EÜ (13) ning mis annavad liidu aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu strateegiale suurimat lisandväärtust.
5. Riskijagamisvahendit rakendab komisjon kaudse tsentraliseeritud juhtimise raames vastavalt määruse (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 artiklitele 54 ja 56.
6. Liikmesriik, kes soovib riskijagamisvahendit kasutada, esitab komisjonile kirjaliku taotluse hiljemalt 31. augustiks 2013. Liikmesriik esitab taotluses kogu teabe, mis on vajalik selleks, et kindlaks teha:
a)
et ta vastab mõnele artikli 77 lõike 2 punktis a, b või c sätestatud tingimustest, viidates vastavale nõukogu otsusele või muule tema abikõlblikkust kinnitavale õigusaktile;
b)
ERFist või Ühtekuuluvusfondist kaasrahastatavate programmide nimekiri (sealhulgas projektiettepanekute loetelu ja nendega seotud rahastamisvajadus) ning nendele programmidele 2012. ja 2013. aastal eraldatud vahendite see osa, mille ta soovib neist programmidest välja võtta ja ümber paigutada riskijagamisvahendisse;
c)
projektitaotluste nimekiri vastavalt lõike 4 teisele lõigule ning 2012. ja 2013. aastal eraldatud vahendite see osa, mille ta soovib neist programmidest välja võtta ja ümber paigutada riskijagamisvahendisse;
d)
summa, mis on ette nähtud üksnes selle liikmesriigi jaoks tema ühtekuuluvuspoliitika rahaeraldise raames vastavalt artikli 18 lõikele 2, ning summa, mis võidakse eraldada riskijagamisvahendi eesmärkideks üksnes liidu 2012. ja 2013. aasta eelarvelistest kulukohustustest vastavalt artikli 75 lõikele 1.
7. Olles kontrollinud, et liikmesriigi taotlus on õige ja põhjendatud, võtab komisjon nelja kuu jooksul alates liikmesriigi taotluse esitamisest rakendusaktiga vastu otsuse, milles täpsustatakse süsteemi, mis kehtestatakse, et garanteerida, et olemasolevat summat kasutatakse ainuüksi selle liikmesriigi heaks, kes selle summa andis, tema ühtekuuluvuspoliitika jaoks ette nähtud rahalise eraldise raames vastavalt artikli 18 lõikele 2, ning taotleva liikmesriigi riskijagamisvahendis osalemise konkreetseid tingimusi. Tingimused hõlmavad eelkõige järgmist:
a)
jälgitavus ja raamatupidamisarvestus, teave rahaliste vahendite kasutamise kohta, maksetingimused ning juhtimis- ja kontrollisüsteemid;
b)
tasude ning muude haldus- ja juhtimiskulude struktuur;
c)
rahastamiskõlblike projektide soovituslik nimekiri ning
d)
liidu osaluse maksimumsumma, mida võib olemasolevatest liikmesriigi assigneeringutest riskijagamisvahendisse ümber paigutada, ning osamaksed tegeliku rakendamise puhul.
Komisjoni otsus avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas.
Liikmesriigi taotluse menetlemisel tagab komisjon, et olemasoleva riskijagamisvahendi raames käsitatakse rahastamiskõlblikuna ainult selliseid projekte, mille kohta on positiivse rahastamisotsuse teinud juba EIP või liikmesriigi ametiasutus või rahvusvaheline avalik-õiguslik asutus või avalikke teenuseid osutav eraõiguslik asutus.
8. Lõikes 7 osutatud komisjoni otsusele eelneb ERFi ja Ühtekuuluvusfondi vastavate rakenduskavade läbivaatamine kooskõlas artikli 33 lõikega 2.
9. Rahalised eraldised riskijagamisvahendisse peavad olema range ülemmääraga ega tohi ületada 10 % taotlevale liikmesriigile ERFist ja Ühtekuuluvusfondist aastatel 2007-2013 määratud soovituslikust kogueraldisest, mis on heaks kiidetud vastavalt artikli 28 lõike 3 punktile b. Rahalised eraldised käesoleva artikli lõike 4 teises lõigus mainitud projektidele on piiratud summadega, mis jäävad üle pärast lõike 4 esimeses lõigus nimetatud toimingute rahastamist. Välja arvatud kogu liidu osalus riskijagamisvahendis, mis on heaks kiidetud käesoleva artikli lõikes 7 osutatud otsusega, ei tohi liidu osalemine riskijagamisvahendis tekitada ei Euroopa Liidu üldeelarvele ega ka asjaomasele liikmesriigile mingeid täiendavaid tingimuslikke kohustusi.
10. Tagasimakset või summat, mis jääb üle peale riskijagamisvahendist rahastatud toimingu lõpuleviimist, võib asjaomase liikmesriigi taotlusel riskijagamisvahendi piires taaskasutada, eeldusel et liikmesriik vastab endiselt ühele artikli 77 lõike 2 punktides a, b ja c sätestatud tingimustest. Kui liikmesriik ei vasta enam ühelegi neist tingimustest, käsitatakse tagasimakset või ülejäänud summat sihtotstarbelise tuluna määruse (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 artikli 18 tähenduses. Asjaomase liikmesriigi taotlusel lisatakse selle sihtotstarbelise tulu tekitatud täiendavad kulukohustused järgmisel aastal selle liikmesriigi ühtekuuluvuspoliitika rahaeraldiste hulka.
Artikkel 2
Käesolev määrus jõustub selle Euroopa Liidu Teatajas avaldamise päeval.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Strasbourg, 22. mai 2012