ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 918/2012 НА КОМИСИЯТА
от 5 юли 2012 година
за допълване на Регламент (ЕС) № 236/2012 на Европейския парламент и на Съвета относно късите продажби и някои аспекти на суапите за кредитно неизпълнение във връзка с определенията, изчисляването на нетните къси позиции, покритите суапи за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, прагове за уведомяване, прагове на ликвидност за отмяна на ограниченията, значителен спад в стойността на финансови инструменти и неблагоприятните събития
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 236/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 14 март 2012 г. относно късите продажби и някои аспекти на суапите за кредитно неизпълнение (1), и по-специално член 2, параграф 2, член 3, параграф 7, член 4, параграф 2, член 7, параграф 3, член 13, параграф 4, член 23, параграф 7 и член 30 от него,
като има предвид, че:
(1)
По силата на Регламент (ЕС) № 236/2012 се налагат някои мерки във връзка с късите продажби и суапите за кредитно неизпълнение. Съгласно член 42 от Регламент (ЕС) № 236/2012 Комисията има правомощие да приема делегирани актове, допълващи разпоредбите на посочения регламент в съответствие с член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз. Настоящият делегиран акт допълва и изменя определени несъществени елементи.
(2)
Разпоредбите на настоящия регламент са тясно свързани, тъй като праговете за уведомяване и публикуване и определянето на непокритите суапи за кредитно неизпълнение зависят от определенията и методите за изчисляване на къси позиции, докато разпоредбите за значителния спад в стойността на финансовите инструменти, за спада в ликвидността на пазарите на държавни дългови инструменти и определянето на неблагоприятните събития са неразривно свързани. С цел да се гарантира съгласуваност между различните разпоредби относно късите продажби, които следва да влязат в сила едновременно, е подходящо всички изисквани съгласно Регламент (ЕС) № 236/2012 разпоредби да се включат в един регламент.
(3)
В Регламент (ЕС) № 236/2012 се съдържат някои определения. За по-голяма яснота и правна сигурност е целесъобразно да се предвидят допълнителни разпоредби във връзка с определенията по член 2, параграф 1, и по-специално в случаите, когато се приема, че дадено физическо или юридическо лице притежава финансов инструмент за целите на определението за „къса продажба“, както и по-подробно уточняване кога дадено физическо или юридическо лице „притежава“ акция или дългов инструмент за целите на Регламент (ЕС) № 236/2012. Целта на подробните указания е да се гарантира, че Регламент (ЕС) № 236/2012 постига заложените в него резултати по последователен начин въпреки различните подходи, застъпени в законодателствата на държавите членки. Понастоящем понятията за собственост и притежание по отношение на ценните книжа в държавите членки не са хармонизирани, но се предвижда разпоредбите на Регламент (ЕС) № 236/2012 да се прилагат само за късите продажби и да не засягат бъдещите правни тенденции, като например хармонизирането на законодателството.
(4)
Регламент (ЕС) № 236/2012 налага ограничения и задължения (като например изисквания за уведомяване и публикуване) за физически или юридически лица, които притежават или откриват нетни къси позиции в акции и държавни дългови инструменти. Дългите и късите позиции в акции и държавни дългови инструменти могат да бъдат притежавани и остойностявани по различни начини. За да се гарантира последователен подход и желаното действие на мерките относно късите позиции в акции и държавни дългови инструменти, е необходимо допълнително да се уточни начинът на изчисляване на нетните къси позиции. Късите продажби могат да се извършват чрез единични инструменти или чрез портфейли от държавни дългови инструменти, поради което е необходимо да се определи как късите продажби чрез портфейл са включени в тези изчисления. С цел да се осигури солиден подход спрямо изчисляването на нетните къси позиции, е необходимо дългите позиции в акции да бъдат определени по по-ограничителен начин, отколкото късите позиции. Тъй като стойността на някои финансови инструменти зависи от колебанието в цените на базовите инструменти, е необходимо да се определи начин за отчитането на този фактор. Определя се моделът, коригиран с коефициента делта, тъй като той е широко приет в практиката.
(5)
Нетните къси позиции се изчисляват въз основа на дългите и късите позиции, притежавани от физическо или юридическо лице. Дългите и късите позиции обаче могат да бъдат притежание на различни субекти в група или в различни фондове, начело на които стои управител. Големите нетни къси позиции могат да се прикрият чрез разпределянето им сред субекти в група или между различни фондове. С цел да се ограничи неизпълнението на изискванията за уведомяване и докладване на къси позиции и да се гарантира, че по този начин се предоставят реални и представителни данни, са необходими по-подробни разпоредби, в които се посочва как да се извършва изчисляването на нетните къси позиции за субекти в група и за управители на фондове. С оглед прилагането на тези разпоредби е необходимо да се определи значението на понятието „инвестиционна стратегия“, за да се поясни късите позиции на кои субекти в група и на кои фондове следва да се сумират. Налага се също така да се определи понятието „управленски дейности“, за да се поясни късите позиции на кои фондове следва да се сумират. С цел да се гарантира извършването на уведомленията е необходимо да се определи за кои субекти в група или в различни фондове се изисква да извършват изчисленията и уведомленията.
(6)
По силата на Регламент (ЕС) № 236/2012 се налагат ограничения върху сключването на сделки с непокрити позиции в суапи за кредитно неизпълнение по държавен дългов инструмент, но се допускат сделки с покрити позиции в суапи за кредитно неизпълнение по държавен дългов инструмент, сключени за целите на законното хеджиране. Могат да бъдат хеджирани множество активи и пасиви, като се използват суапи за кредитно неизпълнение по държавен дългов инструмент, но в редица случаи разграничението между законно хеджиране и спекулации може да се окаже трудно. Вследствие на това е необходимо подробно и допълнително уточнение относно случаите, в които може да бъде прието, че даден суап за кредитно неизпълнение по държавен дългов инструмент е покрит. Когато е необходимо да се определи последователно количествен показател на корелация, следва да се използва прост, широко приет и разбираем показател, какъвто е корелационният коефициент на Пирсън (Pearson), изчислен като ковариация на две променливи, разделена на продукта на техните стандартни отклонения. Съчетанието на активи и пасиви с цел постигане на оптимално хеджиране на практика е трудно поради нееднаквите характеристики на различните активи и пасиви и честите колебания в техните стойности. Съгласно Регламент (ЕС) № 236/2012 се изисква пропорционален подход към мерките и при определянето на непокрит суап за кредитно неизпълнение, поради което е необходимо да се определи как да се прилага пропорционален подход към активи и пасиви, хеджирани с покрит суап за кредитно неизпълнение. Макар че в Регламент (ЕС) № 236/2012 не се предписва конкретна степен на корелационна зависимост, необходима за покрита позиция в суап за кредитно неизпълнение по държавен дългов инструмент, следва да се уточни, че тази зависимост следва да бъде значителна.
(7)
Съгласно Регламент (ЕС) № 236/2012 се изисква физическите или юридическите лица, притежаващи нетна къса позиция в държавен дългов инструмент, чийто размер надвишава определен праг, да уведомят съответния компетентен орган за тази позиция. Поради това е необходимо този праг да бъде съответно уточнен. За минималните стойности, които не биха оказали значително въздействие върху съответния пазар на държавни дългови инструменти, не следва да се изисква уведомяване, като наред с останалите елементи прагът следва да отчита ликвидността на всеки отделен пазар на облигации и размера на емитираните и неизкупени обратно държавни дългови инструменти, както и целите на тази мярка.
(8)
Данните, необходими за изчисляването на прагове за уведомяване за нетните къси позиции, свързани с емитираните държавни дългови инструменти, няма да бъдат налични към датата на влизане в сила на настоящия регламент. Следователно двата критерия, използвани при определянето на първоначалните прагове за уведомяване към датата на публикуване, следва да бъдат на първо място общата стойност на емитираните и неизкупени обратно държавни дългови инструменти на емитента на държавен дълг, и на второ - съществуването на ликвиден фючърсен пазар за тези инструменти. Преразгледаните прагови стойности следва да бъдат приети, когато са налице съответните данни по всички критерии.
(9)
Когато ликвидността на пазара на държавни дългови инструменти падне под определен праг, ограниченията за инвеститорите, извършващи непокрити къси продажби на държавни дългови инструменти, могат да бъдат временно отменени с цел да се насърчи ликвидността на този пазар. При наличието на значителен спад в стойността на даден финансов инструмент на място за търговия компетентните органи могат да забранят или ограничат късите продажби, или по друг начин да намалят сделките със съответния инструмент. Поради наличието на множество разнообразни инструменти е необходимо да се определи прагът за всеки отделен клас финансови инструменти, като се отчетат различията, като например тези между инструментите и колебанията в стойността им на съответните пазари.
(10)
В настоящия регламент не е посочен праг за значителен спад в стойността на цената на дял в ПКИПЦК, допуснат за търговия на организиран пазар, с изключение на търгувани на организиран пазар фондове, които са ПКИПЦК, тъй като, макар да е възможно цената да варира свободно на мястото за търговия, към нея се прилага правило, установено в Директива 2009/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно предприятията за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПЦК) (2), което поддържа цените близо до стойността на нетните активи на ПКИПЦК. Не се посочва праг за значителен спад в стойността на деривати, различни от тези, които са определени в настоящия регламент.
(11)
В настоящия регламент са разяснени правомощията за намеса на съответните компетентни органи и Европейския орган за ценни книжа и пазари (ЕОЦКП), който е учреден и изпълнява своите правомощия в съответствие с Регламент (ЕС) № 1095/2010 на Европейския парламент и на Съвета (3), по отношение на неблагоприятни събития или тенденции. Необходимо е съставянето на списък на тези събития, за да се осигури прилагането на последователен подход, като същевременно се позволи предприемането на подходящи действия при възникването на неблагоприятни събития или тенденции.
(12)
Поради съображения, свързани с правната сигурност, е необходимо настоящият регламент да влезе в сила в същия ден като Делегиран регламент (ЕС) № 919/2012 на Комисията (4),
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБЩИ ПОЛОЖЕНИЯ
Член 1
Предмет
С настоящия регламент се определят подробни правила, допълващи следните членове от Регламент (ЕС) № 236/2012:
-
член 2, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 236/2012, като се формулира по-подробно определение за собственост и къса продажба,
-
член 3, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 236/2012, като се формулират по-подробно случаите, в които се изчисляват нетните къси позиции и методите на изчисляването им, както и определението за притежание,
-
член 4, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 236/2012, като се формулира по-подробно определение за непокрита позиция в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, както и методите за изчисляване за групи и дейности по управление на фондове,
-
член 7, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 236/2012, като се формулира по-подробно определение на прага за уведомяване за значителни къси позиции в държавни дългови инструменти,
-
член 13, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 236/2012, като се формулира по-подробно определение на прага на ликвидност за отмяна на ограниченията върху късите продажби на държавни дългови инструменти,
-
член 23, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 236/2012, като се формулира по-подробно определение на понятието за значителен спад на стойността на финансовите инструменти, различни от ликвидни акции,
-
член 30 от Регламент (ЕС) № 236/2012, като се формулират по-подробни критерии и фактори, вземани предвид при определянето на случаи, в които възникват неблагоприятните събития или тенденции по членове 18-21 и член 27, и заплахите, посочени в член 28, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕС) № 236/2012.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
„група“ означава правните субекти, които са контролирани предприятия по смисъла на член 2, параграф 1, буква е) от Директива 2004/109/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (5), и отделното физическо или юридическо лице, което контролира такова предприятие;
б)
„наднационален емитент“ означава емитент по смисъла на член 2, параграф 1, буква г), подточки i), iv), v) и vi) от Регламент (ЕС) № 236/2012.
ГЛАВА II
ДОПЪЛНИТЕЛНИ УКАЗАНИЯ ОТНОСНО ОПРЕДЕЛЕНИЯТА ПО ЧЛЕН 2, ПАРАГРАФ 2 И ЧЛЕН 3, ПАРАГРАФ 7, БУКВА а)
Член 3
Указания относно понятието „собственост“ и определяне на къса продажба
1. За целите на определянето на къса продажба при необходимост се преценява дали за дадено физическо или юридическо лице се смята, че притежава финансов инструмент при наличието на законно право на собственост или действително притежаване, като за целта се прилага действащото законодателство за късата продажба на съответната акция или дългов инструмент. Когато физически или юридически лица са действителните собственици на дадена акция или дългов инструмент, се смята, че съответните акция или дългов инструмент са собственост на крайния действителен собственик, включително когато акцията или дълговият инструмент се държат от представител. За целите на настоящия член действителният собственик е инвеститорът, който поема икономическия риск, свързан с придобиването на финансов инструмент.
2. За целите на член 2, параграф 1, буква б), подточки i), ii) и iii) от Регламент (ЕС) № 236/2012 понятието „къса продажба“ по смисъла на член 2, параграф 1, буква б) от същия регламент не включва:
а)
продажба на финансови инструменти, които са били прехвърлени съгласно споразумение за предоставяне на ценни книжа на заем или за репо сделка, при условие че ценните книжа или ще бъдат върнати, или прехвърлителят ще ги изземе обратно, така че сетълментът да може да се извърши на дължимата дата;
б)
продажба на финансов инструмент от страна на физическо или юридическо лице, което е закупило финансовия инструмент преди продажбата, но към момента на нейното извършване не е получило финансовия инструмент, при условие че инструментът ще бъде доставен в срок, позволяващ навременен сетълмент;
в)
продажба на финансов инструмент от страна на физическо или юридическо лице, което е упражнило опция или подобен иск върху него, при условие че инструментът ще бъде доставен в срок, позволяващ навременен сетълмент.
Член 4
Притежание
Смята се, че физическо или юридическо лице притежава акция или дългов инструмент за целите на член 3, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕС) № 236/2012 при следните обстоятелства:
а)
физическото или юридическото лице притежава акция или дългов инструмент в съответствие с член 3, параграф 1;
б)
налице е иск за принудително изпълнение за прехвърляне на собствеността върху акцията или дълговия инструмент на физическото или юридическото лице в съответствие с приложимия закон към съответната продажба.
ГЛАВА III
НЕТНИ КЪСИ ПОЗИЦИИ ПО ЧЛЕН 3, ПАРАГРАФ 7, БУКВА б)
Член 5
Нетни къси позиции в акции - дълги позиции
1. Притежанието на акция чрез дълга позиция в портфейл от акции също се взема предвид във връзка с посочената акция до степента, в която тази акция е представена в портфейла.
2. Всяка експозиция чрез финансов инструмент, различен от акция, която предоставя финансово предимство в случай на нарастване на цената на акцията, както е посочено в член 3, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕС) № 236/2012, означава всяка експозиция към акционерен капитал чрез един или повече от инструментите, изброени в приложение I, част 1.
Експозицията, посочена в първа алинея, зависи от стойността на акцията, по отношение на която трябва да бъде изчислена дадена нетна къса позиция и която предоставя финансово предимство в случай на повишаване на цената или стойността на акцията.
Член 6
Нетни къси позиции в акции - къси позиции
1. Късата продажба на акция чрез къса продажба на портфейл от акции също се взема предвид във връзка с посочената акция до степента, в която тази акция е представена в портфейла.
2. За целите на член 3, параграф 1, буква а) и параграф 3 от Регламент (ЕС) № 236/2012 когато дадена позиция във финансов инструмент, включително посочените в приложение I, част 1, предоставя финансово предимство в случай на намаление на цената или стойността на акцията, тази позиция се взема предвид при изчисляването на късата позиция.
Член 7
Нетни къси позиции в акции - общи положения
За целите на нетните къси позиции, посочени в членове 5 и 6, се вземат предвид следните критерии:
а)
без значение е дали е бил договорен паричен сетълмент или физическа доставка на базовите активи;
б)
късите позиции във финансови инструменти, даващи основание за иск за неемитирани акции, както и правата на записване, конвертируемите облигации и другите сравними инструменти, не се смятат за къси позиции при изчисляването на нетна къса позиция.
Член 8
Нетни къси позиции в държавен дългов инструмент - дълги позиции
1. За целите на настоящия член и на приложение II ценообразуване означава доходността или - когато няма печалба за някой от съответните активи или пасиви, или когато печалбата е неподходяща система за съпоставка между съответните активи или пасиви - цената. Притежаването на държавен дългов инструмент чрез дълга позиция в портфейл от държавни дългови инструменти на различни емитенти на държавен дълг се взема предвид във връзка с този държавен дългов инструмент до степента, в която посоченият инструмент е представен в този портфейл.
2. За целите на член 3, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕС) № 236/2012 всяка експозиция чрез инструмент, различен от държавен дългов инструмент, която дава финансово предимство в случай на повишаване на цената на държавния дългов инструмент, означава всяка експозиция чрез един или повече от инструментите, изброени в приложение I, част 2, при условие че тяхната стойност зависи от стойността на държавния дългов инструмент, по отношение на които трябва да се изчисли дадена нетна къса позиция, и която предоставя финансово предимство в случай на повишаване на цената или стойността на държавния дългов инструмент.
3. При условие че има висока корелация в съответствие с член 3, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 236/2012 и с параграфи 4 и 5, всички нетни притежания на държавен дългов инструмент на даден емитент на държавен дълг, който е във висока корелация с ценообразуването на държавния дългов инструмент във всяка къса позиция, се включват в изчисляването на дългата позиция. Не се включват държавните дългови инструменти от емитенти, намиращи се извън Съюза.
4. За активи с ликвидна пазарна цена високата корелация между цената на дългов инструмент на друг емитент на държавни дългови инструменти и цената на задължението на съответния емитент на държавни дългови инструменти се измерва посредством данните за минали периоди, като се използват ежедневно претеглени данни, събрани за 12-месечния период, предхождащ позицията в държавния дългов инструмент. За активи, за които няма ликвиден пазар, или когато ценовите данни обхващат период, по-малък от 12 месеца, се използва подходящ начин на измерване с подобна продължителност.
5. За целите на член 3, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 236/2012 се приема, че дългов инструмент и емитиран държавен дългов инструмент имат висока корелация, когато корелационният коефициент на Пирсън (Pearson) е най-малко 80 % между цената на дълговия инструмент на друг емитент на държавни дългови инструменти и цената на дадения държавен дългов инструмент за съответния период.
6. Ако впоследствие позицията изгуби високата си корелация въз основа на непрекъснат 12-месечен срок, тогава държавният дългов инструмент на емитент, чиито държавни дългови инструменти преди са имали висока корелация, вече не може да бъде отчитан при изчисляването на дълга позиция. Независимо от това не се счита, че позициите губят високата си корелация, когато е налице временен спад в нивото на корелация на държавните дългови инструменти за не повече от 3 месеца под нивото, посочено в параграф 4, при условие че през този 3-месечен период коефициентът на корелация е най-малко 60 %.
7. При изчисляването на нетните къси позиции е без значение дали е договорен паричен сетълмент или физическа доставка на базовите активи.
Член 9
Нетни къси позиции в държавни дългови инструменти - къси позиции
1. Късата продажба на държавен дългов инструмент чрез продажба на портфейл от държавни дългови инструменти също се взема предвид във връзка с посочения инструмент до степента, в която този инструмент е представен в портфейла.
2. За целите на член 3, параграф 1, буква а) и параграф 3 от Регламент (ЕС) № 236/2012 когато дадена позиция във финансов инструмент, включително посочените в член 8, параграф 2, предоставя финансово предимство в случай на намаление на цената или стойността на държавния дългов инструмент, тази позиция се взема предвид при изчисляването на късата позиция.
3. Всички суапи за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, свързани с емитент на такива инструменти, се включват в изчислението на нетните къси позиции в посочените държавни дългови инструменти. Продажбите на суапи за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти се смятат за дълги позиции, а покупките на суапи за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти - за къси позиции.
4. Ако позиция в суап за кредитно неизпълнение по държавен дългов инструмент се използва за хеджирането на риск, различен от свързания с държавния дългов инструмент риск, стойността на хеджирания риск не може да се разглежда като дълга позиция, когато се изчислява дали физическо или юридическо лице има нетна къса позиция в емитираните държавни дългови инструменти на емитент на такива инструменти.
5. При изчисляването на нетните къси позиции е без значение дали е договорен паричен сетълмент или физическа доставка на базовите активи.
Член 10
Метод за изчисляване на нетните къси позиции във връзка с акции
1. За целите на изчисляването на нетните къси позиции в акции съгласно член 3, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 236/2012 се използва моделът, коригиран с коефициента делта, за акциите, посочен в приложение II.
2. При всички извършени от физическо или юридическо лице изчисления на дълга и къса позиция по отношение на едни и същи акции се използват едни и същи методи.
3. При изчисляването на нетните къси позиции се отчитат сделките с всички финансови инструменти - без значение дали са извършени на мястото за търговия или извън него - които предоставят финансово предимство в случай на промяна в цената или стойността на акцията.
Член 11
Изчисляване на нетни къси позиции в държавни дългови инструменти
1. За целите на член 3, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 236/2012 нетните къси позиции в държавни дългови инструменти се изчисляват, като се вземат предвид сделките с всички финансови инструменти, които предоставят финансово предимство в случай на промяна в цената или доходността на държавния дългов инструмент. Използва се коригираният с коефициента делта модел за държавни дългови инструменти, установен в приложение II.
2. В съответствие с член 3, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 236/2012 позициите се изчисляват за всеки отделен емитент на държавни дългови инструменти, по отношение на който дадено физическо или юридическо лице притежава къса позиция.
ГЛАВА IV
НЕТНИ КЪСИ ПОЗИЦИИ ВЪВ ФОНДОВЕ ИЛИ ГРУПИ СЪГЛАСНО ЧЛЕН 3, ПАРАГРАФ 7, БУКВА в)
Член 12
Метод за изчисляване на позициите при дейности, свързани с управлението на няколко фонда или портфейла
1. Съгласно член 3, параграф 7, букви а) и б) от Регламент (ЕС) № 236/2012 изчисляването на нетните къси позиции по отношение на даден емитент се извършва поотделно за всеки фонд, без оглед на правната му форма, и за всеки управляван портфейл.
2. За целите на членове 12 и 13 се прилагат следните определения:
а)
„инвестиционна стратегия“ означава стратегия, която управляващият субект следва по отношение на даден емитент и с която цели откриването на нетна къса позиция или нетна дълга позиция чрез сделки с различни финансови инструменти, емитирани от съответния емитент или свързани с него;
б)
„дейности по управление“ означава управление на фондове без оглед на тяхната правна форма и управление на портфейли в съответствие с мандата, предоставен от клиенти, въз основа на преценка за всеки отделен клиент, когато тези портфейли включват един или повече финансови инструменти;
в)
„управляващ субект“ означава юридическо лице или субект, включително подразделение, звено или отдел, който управлява по своя преценка фондове или портфейли съгласно предоставения му мандат.
3. Управляващият субект сумира нетните къси позиции в управляваните от него фондове и портфейли, за които се следва една и съща инвестиционна стратегия по отношение на даден емитент.
4. При прилагането на горепосочения метод управляващият субект:
а)
отчита позициите във фондове и портфейли, чието управление му е възложено от трета страна;
б)
изключва позициите във фондове и портфейли, чието управление е възложено на трета страна.
Управляващият субект докладва и, когато това се изисква, оповестява нетната къса позиция, получена в резултат от прилагането на параграфи 3 и 4, когато тя достигне или надхвърли съответния праг за уведомяване или оповестяване в съответствие с членове 5-11 от Регламент (ЕС) № 236/2012.
5. Когато един и същ правен субект извършва дейности по управление наред с дейности, несвързани с управление, той прилага описания в параграфи 1-3 метод само към дейностите по управление, като докладва и оповестява нетните къси позиции, получени в резултат от прилагането на този метод.
6. За несвързаните с управление дейности, в резултат на които правен субект придобива нетни къси позиции за своя сметка, той извършва изчислението на нетната къса позиция по отношение на даден емитент в съответствие с член 3, параграф 7, букви а) и б) от Регламент (ЕС) № 236/2012, докладва и оповестява получените нетни къси позиции.
Член 13
Метод за изчисляване на позиции за правни субекти в състава на група, които имат дълги или къси позиции по отношение на даден емитент
1. За всеки правен субект, влизащ в състава на група, изчислението на нетната къса позиция се извършва в съответствие с член 3, параграф 7, букви а) и б) от Регламент (ЕС) № 236/2012. Конкретният правен субект или, от негово име - групата, в чийто състав влиза, докладва и оповестява нетната къса позиция по отношение на даден емитент, когато тя достигне или надхвърли прага за уведомяване или оповестяване. Когато един или повече правни субекти, влизащи в състава на група, се явяват управляващи субекти, те прилагат метода, описан в член 12, параграфи 1-4, във връзка с дейностите по управление на фондове и портфейли.
2. Нетните къси и дълги позиции на всички правни субекти, влизащи в състава на група, се сумират и прихващат, с изключение на позициите на управляващите субекти, които извършват дейности по управление. Групата докладва и, когато е необходимо, оповестява нетната къса позиция по отношение на даден емитент, когато тя достигне или надхвърли съответния праг за уведомяване или оповестяване.
3. Когато нетна къса позиция достигне или премине прага за уведомяване по член 5 или прага за оповестяване по член 6 от Регламент (ЕС) № 236/2012, правният субект, влизащ в състава на група, докладва и оповестява в съответствие с членове 5-11 от Регламент (ЕС) № 236/2012 нетната къса позиция по отношение на даден емитент, изчислена съгласно параграф 1, при условие че на равнището на групата нито една нетна къса позиция, изчислена съгласно параграф 2, не достига или не преминава прага за уведомяване или оповестяване. Определеният за тази цел правен субект докладва и, когато е необходимо, оповестява нетната къса позиция на равнището на групата по отношение на даден емитент, изчислена съгласно параграф 2, когато:
i)
нито един правен субект, влизащ в състава на групата, не е достигнал или преминал прага за уведомяване или оповестяване;
ii)
прагът за уведомяване или оповестяване е достигнат или преминат едновременно от самата група и от някой от влизащите в състава ѝ правни субекти.
ГЛАВА V
ПОКРИТИ ПОЗИЦИИ В СУАПИ ЗА КРЕДИТНО НЕИЗПЪЛНЕНИЕ ПО ДЪРЖАВНИ ДЪЛГОВИ ИНСТРУМЕНТИ СЪГЛАСНО ЧЛЕН 4, ПАРАГРАФ 2
Член 14
Случаи, които не представляват непокрити позиции в суапи за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти
1. Позиция в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти не се счита за непокрита позиция по смисъла на член 4, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 236/2012 в следните случаи:
а)
по отношение на хеджирането за целите на член 4, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 236/2012 суапът за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти не се счита за непокрита позиция по смисъла на член 4, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 236/2012 и служи за хеджиране срещу риска от спад в стойността на активите или пасивите, който е в корелация с риска от спад в стойността на държавните дългови инструменти, към които се отнася суапът за кредитно неизпълнение, и когато тези активи или пасиви се отнасят до субекти от обществения или от частния сектор в същата държава членка;
б)
позиция в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, където активите или пасивите се отнасят до субекти от обществения или от частния сектор в държавата членка, с чиито дългови инструменти е свързан суапът за кредитно неизпълнение, не се счита за непокрита позиция по смисъла на член 4, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 236/2012, когато тя:
i)
се отнася до държава членка, включително нейно министерство, агенция или дружество със специално предназначение, или когато държавата членка е федерална държава - един от членовете, съставящи федерацията;
ii)
се използва за хеджиране на активи или пасиви, които отговарят на критерия за корелация, посочен в член 18;
в)
позиция в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, където активите или пасивите се отнасят до емитент на държавни дългови инструменти, когато емитентът на държавните дългови инструменти, свързани със суапа за кредитно неизпълнение, е гарант или акционер, не се счита за непокрита позиция по смисъла на член 4, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 236/2012, когато тя:
i)
се отнася до държава членка;
ii)
се използва за хеджиране на активи или пасиви, които отговарят на критерия за корелация, посочен в член 18.
2. За целите на параграф 1, буква а) трябва да е налице корелация между стойността на хеджирания актив или пасив и стойността на държавните дългови инструменти, с които е свързан, както е посочено в член 18.
Член 15
Случаи, които не представляват непокрити позиции в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, когато длъжникът е установен в повече от една държава членка или активите или пасивите се намират в повече от една държава членка
1. Когато длъжникът или контрагентът по даден актив или пасив е установен в повече от една държава членка, позицията в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти не се счита за непокрита позиция по смисъла на член 4, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 236/2012 в следните случаи, при условие че критерият за корелация по член 18 от настоящия регламент е изпълнен за всеки отделен случай:
а)
дружеството майка е установено в една държава членка, дъщерното дружество е установено в друга държава членка и заемът е отпуснат на дъщерното дружество. Когато е налице експлицитна или имплицитна подкрепа от страна на дружеството майка за кредитирането на дъщерното дружество, се допуска суапите за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти да се купуват в държавата членка, където е установено дружеството майка, а не в държавата членка, където е установено дъщерното дружество;
б)
холдинг майка притежава или контролира оперативно дъщерно дружество в друга държава членка. Ако емитент на облигацията е дружеството майка, а хеджираните активи и приходи са собственост на дъщерното дружество, се допуска да се купуват суапи за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, отнасящи се към държавата членка, където е установено дъщерното дружество;
в)
за хеджиране на експозиция към дружество в една държава членка, което е инвестирало в държавни дългови инструменти на втора държава членка до такава степен, че би било сериозно засегнато при значителен спад в стойността на държавните дългови инструменти на втората държава членка, при условие че това дружество е установено в двете държави членки. Когато корелацията между риска и дълговите инструменти на втората държава членка е по-голяма от корелацията между риска и дълговите инструменти на държавата членка, в която е установено дружеството, се допуска да се купуват суапи за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, отнасящи се към втората държава членка.
2. Позицията в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти не се счита за непокрита позиция по смисъла на член 4, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 236/2012 в следните случаи, при условие че критерият за корелация по член 18 от настоящия регламент е изпълнен за всеки отделен случай:
а)
когато длъжникът или контрагентът по актив или пасив, който се хеджира, е дружество с дейност на цялата територия на Съюза, или експозицията, която се хеджира, се отнася до Съюза или до държавите членки, чиято валута е еврото, се допуска тази експозиция да се хеджира с подходящ европейски индекс или индекс на еврозоната, който отразява суапите за кредитно неизпълнение по държавни облигации;
б)
когато контрагентът по актив или пасив, който се хеджира, е наднационален емитент, се допуска рискът от контрагента да се хеджира с подходящо избрано портфолио от суапи за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, отнасящи се до гарантите или акционерите на този субект.
Член 16
Обосновка на непокрити позиции в суапи за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти
По искане на компетентния орган всяко физическо или юридическо лице, което открива позиция в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти:
а)
обосновава пред компетентния орган кои от изброените в член 15 случаи са били изпълнени към момента на откриване на позицията;
б)
доказва пред компетентния орган, че през целия период, в който държи суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, критерият за корелация по член 18 и изискванията за пропорционалност по член 19 са изпълнени по отношение на съответната позиция в този суап.
Член 17
Хеджирани активи и пасиви
Ако са изпълнени условията, посочени в членове 15 и 18 от Регламент (ЕС) № 236/2012, активите и пасивите могат да се хеджират чрез позиция в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти в следните случаи:
а)
дълга позиция в държавни дългови инструменти на съответния емитент;
б)
всяка позиция или всеки портфейл, които се използват във връзка с хеджиране на експозиции към емитент на държавни дългови инструменти, отнасящи се до суапи за кредитно неизпълнение;
в)
всички активи и пасиви, които се отнасят до субекти от обществения сектор в държавата членка, към чиито дългови инструменти се отнася суапът за кредитно неизпълнение. Това обхваща експозиции към централната, регионалната и местната администрация, към субектите от обществения сектор или всяка експозиция, гарантирана от съответния субект, и може да включва финансови договори, портфейл от активи или финансови задължения, лихвен процент или сделки с валутни суапи, по отношение на които суапът за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти се използва като инструмент за управление на риска от контрагента за хеджиране на експозиция по финансови и външнотърговски договори;
г)
експозиции към субекти от частния сектор, установени в държавата членка, към чиито дългови инструменти се отнася суапът за кредитно неизпълнение. Въпросните експозиции включват, но не се ограничават до заеми, кредитен риск от контрагента (включително потенциална експозиция, когато за нея се изисква регулаторен капитал), вземания и гаранции. Активите и пасивите включват, но не се ограничават до финансови договори, портфейл от активи или финансови задължения, лихвен процент или сделки с валутни суапи, по отношение на които суапът за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти се използва като инструмент за управление на риска от контрагента за хеджиране на експозиция по финансови и външнотърговски договори;
д)
всички непреки експозиции към някой от горепосочените субекти, които се дължат на експозиция към индекси, фондове или дружества със специално предназначение.
Член 18
Критерии за корелация
1. Посоченият в настоящата глава критерий за корелация се счита за изпълнен в един от следните случаи:
а)
критерият за количествена корелация е изпълнен, когато корелационният коефициент на Пирсън за цената на активите и пасивите и цената на държавните дългови инструменти, изчислен въз основа на изминал период, като се използват данните от дните за търговия най-малко за 12-те месеца, непосредствено предхождащи датата, на която е открита позицията в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, достигне стойност от 70 %;
б)
критерият за качествена корелация е изпълнен, когато се достигне значима корелация, която се основава на подходящи данни за изминал период и показва зависимост, която не е от временен характер. Корелацията се изчислява въз основа на данните за изминал период, като се използват данните от дните за търговия най-малко за 12-те месеца, предхождащи датата, на която е открита позицията в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, и се сравняват с текущия период. Ако се установи, че преобладаващите през съответния период условия са сходни с условията към датата, на която е открита позицията в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, или с условията, които биха могли да настъпят през периода на хеджиране на експозицията, се използва различен период. При активите, за които няма ликвидна пазарна цена или достатъчно данни за сравнение с изминали периоди, се използва подходящо приближение.
2. Критерият за корелация по параграф 1 се счита за изпълнен, ако може да се докаже, че:
а)
експозицията, която се хеджира, се отнася до предприятие, чийто собственик е емитентът на държавни дългови инструменти, до предприятие, в което емитентът притежава мнозинство от акциите с право на глас, или до предприятие, чиито дългове се гарантират от емитента на държавни дългови инструменти;
б)
експозицията, която се хеджира, се отнася до регионална, местна или общинска администрация на държава членка;
в)
експозицията, която се хеджира, се отнася до предприятие, чиито парични потоци в значителна степен зависят от поръчки от страна на емитент на държавни дългови инструменти или от проект, който е изцяло или в значителна степен финансиран или поет от емитент на държавни дългови инструменти, като например инфраструктурен проект.
3. По искане на компетентния орган съответната страна обосновава факта, че критерият за корелация е бил изпълнен към датата, на която е открита позицията в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти.
Член 19
Пропорционалност
1. Когато при определяне на това, дали размерът на позицията в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти отговаря на размера на хеджираните експозиции, не е възможно пълно хеджиране, не се изисква точно съответствие и се допуска ограничено завишаване съгласно параграф 2. По искане на компетентния орган съответната страна обосновава защо не е възможно да се постигне точно съответствие.
2. Когато това е оправдано от естеството на активите и пасивите, които се хеджират, и тяхното отношение към размера на задълженията на емитента на държавни дългови инструменти, които задължения попадат в обхвата на суапа за кредитно неизпълнение, за хеджиране на дадения размер на експозициите се задържа по-голям размер от суапа за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти. Това обаче се позволява, само когато се установи, че за компенсиране на степента на риска, свързан със съответния портфейл, е необходим по-голям размер на суапа за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, като се отчетат следните фактори:
а)
размер на номиналната позиция;
б)
коефициент на чувствителност на експозициите към задълженията на емитента на държавни дългови инструменти, когато тези задължения попадат в обхвата на суапа за кредитно неизпълнение;
в)
динамичен или статичен характер на избраната стратегия за хеджиране.
3. Лицето, което държи съответната позиция, е длъжно да гарантира, че неговата позиция в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти винаги е пропорционална и че нейното времетраене, доколкото това е възможно предвид преобладаващите пазарни правила и ликвидността, максимално съответства на времетраенето на експозициите, които се хеджират, или на периода, за който лицето възнамерява да държи експозицията. Ако експозициите, които се хеджират чрез позиция в суап за кредитно неизпълнение, са ликвидирани или откупени, те трябва да се заменят с еквивалентни експозиции или позицията в суапа за кредитно неизпълнение трябва да се намали или да се отстрани по друг начин.
4. Ако позицията в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти е била покрита в момента на откриването ѝ, тя впоследствие не се разглежда като непокрита, ако преобразуването ѝ в непокрита позиция се дължи единствено на движение в пазарната стойност на хеджираните експозиции или на стойността на суапа за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти.
5. При всички случаи, когато страните приемат, че дадена позиция в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти е резултат от техните задължения като членове на централен контрагент, който извършва клиринг на сделки със суапове за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, както и от действието на правилата на този централен контрагент, такава позиция се разглежда като недоброволно открита от съответната страна позиция, поради което не се счита за непокрита позиция по смисъла на член 4, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 236/2012.
Член 20
Метод за изчисляване на непокрита позиция в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти
1. Позицията на физическо или юридическо лице в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти представлява неговата нетна позиция.
2. При изчисляване на размера на допустимите рискове, които са хеджирани или предстои да бъдат хеджирани чрез позиция в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, се прави разграничение между статични и динамични стратегии за хеджиране. При статично хеджиране, като преки експозиции към държава или към органи от нейния обществен сектор, като мярка се използва размерът на загубата в случай на внезапно неизпълнение от страна на субекта, към който има експозиции лицето, държащо съответната позиция. Получената стойност се сравнява с нетната условна стойност на позицията в суапа за кредитно неизпълнение.
3. При изчисляване на размера на рисковете, коригирани според пазарната стойност, за които се изисква динамична стратегия за хеджиране, изчисленията трябва да се правят с отчитане на риска, а не въз основа на условни стойности, като се взема предвид степента, до която дадена експозиция може да нарасне или да спадне през своето времетраене, както и относителната променливост на активите и пасивите, които се хеджират, както и на съответните държавни дългови инструменти. Ако активът или пасивът, хеджиран чрез позицията в суап за кредитно неизпълнение, е различен от референтния актив на суапа за кредитно неизпълнение, се прилага корекция с коефициент бета.
4. Непреките експозиции към рискове, например посредством индекси, фондове, дружества със специално предназначение, както и към позиции в суапи за кредитно неизпълнение, се отчитат пропорционално на степента, в която референтният актив, пасив или суап за кредитно неизпълнение е представен в индекса, фонда или в друг механизъм.
5. Стойността на допустимия портфейл от активите или пасивите, които трябва да бъдат хеджирани, се изважда от стойността на държаната нетна позиция в суапи за кредитно неизпълнение. Ако получената стойност е положителна, позицията се счита за непокрита позиция в суапи за кредитно неизпълнение по смисъла на член 4, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 236/2012.
ГЛАВА VI
ПРАГОВЕ ЗА УВЕДОМЯВАНЕ ОТНОСНО НЕТНИ КЪСИ ПОЗИЦИИ В ДЪРЖАВНИ ДЪЛГОВИ ИНСТРУМЕНТИ СЪГЛАСНО ЧЛЕН 7, ПАРАГРАФ 3
Член 21
Прагове за уведомяване относно нетни къси позиции в емитирани държавни дългови инструменти
1. Стойността на прага, при който се изисква уведомяване на съответния компетентен орган относно нетни къси позиции в емитирани държавни дългови инструменти на емитент на държавни дългови инструменти, представлява процент от общата стойност на емитираните и неизкупени обратно държавни дългови инструменти на всеки емитент на държавни дългови инструменти.
2. Прагът за докладване се изразява в парична стойност. Тази парична стойност се определя, като към емитираните и неизкупени обратно държавни дългови инструменти на емитента на държавни дългови инструменти се прилага процентен праг и получената стойност се закръглява на най-близкото цяло число в милиони евро.
3. Паричната стойност, отговаряща на процентния праг, се преразглежда и актуализира на всяко тримесечие, за да се отразят промените в общата стойност на емитираните и неизкупени обратно държавни дългови инструменти на всеки емитент на държавни дългови инструменти.
4. Паричната стойност, отговаряща на процентния праг, и общата стойност на емитираните и неизкупени обратно държавни дългови инструменти се изчисляват в съответствие с метода за изчисляване на нетни къси позиции в държавни дългови инструменти.
5. Първоначалният размер и последователните нарастващи равнища за всеки емитент на държавни дългови инструменти се определят въз основа на следните фактори:
а)
праговете не налагат уведомяване относно нетни къси позиции с минимална стойност по отношение на който и да било емитент на държавни дългови инструменти;
б)
общата стойност на емитираните и неизкупени обратно държавни дългови инструменти на емитент на държавни дългови инструменти и средния размер на държаните от участници на пазара позиции в емитирани държавни дългови инструменти на този емитент на държавни дългови инструменти;
в)
ликвидността на пазара на държавни дългови инструменти за всеки емитент на държавни дългови инструменти, включително, когато е необходимо, ликвидността на фючърсния пазар за конкретните държавни дългови инструменти.
6. Като се отчетат изложените в параграф 5 фактори, съответните прагове за уведомяване относно началния размер, които трябва да се отчитат за всеки емитент на държавни дългови инструменти, представляват процент, който се равнява на 0,1 % или 0,5 % от общата стойност на емитираните и неизкупени обратно държавни дългови инструменти. Процентът, който следва да се прилага за всеки емитент на държавни дългови инструменти, се определя чрез описаните в параграф 5 критерии, така че за всеки емитент на държавни дългови инструменти се установява един от двата процентни прага, използвани за изчисляването на паричните стойности, които са от значение за уведомлението.
7. В деня на влизане в сила на настоящия регламент важат следните две категории начални прагове:
а)
начален праг от 0,1 %, който се прилага тогава, когато общата стойност на емитираните и неизкупени обратно държавни дългови инструменти е от 0 до 500 милиарда евро;
б)
праг от 0,5 %, който се прилага тогава, когато общата стойност на емитираните и неизкупени обратно държавни дългови инструменти е над 500 милиарда евро или когато за конкретните държавни дългови инструменти съществува ликвиден фючърсен пазар.
8. Последователните нарастващи равнища се определят на 50 % от началните прагове и са:
а)
всеки 0,05 % над началния праг за уведомяване от 0,1 %, като се започва от равнище 0,15 %;
б)
всеки 0,25 % над началния праг за уведомяване от 0,5 %, като се започва от равнище 0,75 %.
9. Емитентът на държавни дългови инструменти преминава в подходящата прагова група, когато това е обосновано от промяна в пазара на държавни дългови инструменти на емитентa на държавни дългови инструменти и промяната е наблюдавана най-малко в продължение на една календарна година, като се прилагат посочените в параграф 5 фактори.
ГЛАВА VII
ПАРАМЕТРИ И МЕТОДИ ЗА ИЗЧИСЛЯВАНЕ НА ПРАГА НА ЛИКВИДНОСТ ЗА ПРЕУСТАНОВЯВАНЕ НА ОГРАНИЧЕНИЯТА ВЪРХУ КЪСИ ПРОДАЖБИ НА ДЪРЖАВНИ ДЪЛГОВИ ИНСТРУМЕНТИ СЪГЛАСНО ЧЛЕН 13, ПАРАГРАФ 4
Член 22
Методи за изчисляване и определяне на прага на ликвидност за преустановяване на ограниченията върху къси продажби на държавни дългови инструменти
1. Стойността за ликвидността на емитираните държавни дългови инструменти, която следва да се използва от всеки компетентен орган, е отношението между оборота, който се определя като обща номинална стойност на търгуваните държавни дългови инструменти, и кошница от базови показатели с различен матуритет.
2. Временно преустановяване на ограниченията върху непокрити къси продажби на държавни дългови инструменти може да последва тогава, когато оборотът за даден месец спадне под петия процентил на месечния обем на сделките за предходните дванадесет месеца.
3. За извършване на тези изчисления всеки компетентен орган използва налични представителни данни от едно или повече места за търговия, от извънборсова търговия или от двата посочени източника и информира ЕОЦКП за използваните данни.
4. Преди компетентните органи да упражнят правомощието си да преустановят ограниченията върху късите продажби на държавни дългови инструменти, те гарантират, че значителният спад в ликвидността не е следствие от сезонни въздействия.
ГЛАВА VIII
ЗНАЧИТЕЛЕН СПАД В СТОЙНОСТТА НА ФИНАНСОВИ ИНСТРУМЕНТИ, РАЗЛИЧНИ ОТ ЛИКВИДНИ АКЦИИ, СЪГЛАСНО ЧЛЕН 23
Член 23
Значителен спад в стойността на финансови инструменти, различни от ликвидни акции
1. При акция, различна от ликвидна акция, значителен спад в стойността в рамките на един ден за търговия в сравнение с цената на затваряне в предходния ден за търговия означава:
а)
намаление на цената на акцията с 10 % или повече, когато акцията е включена в основния национален индекс на дяловите ценни книжа и е базов финансов инструмент за дериватен договор, допуснат до търговия на място за търговия;
б)
намаление на цената на акцията с 20 % или повече, когато цената на акцията е равна на или по-висока от 0,50 EUR или еквивалента в местна валута;
в)
намаление на цената на акцията с 40 % или повече във всички останали случаи.
2. За значителен спад в стойността на държавна облигация се счита увеличение на доходността със 7 % или повече по цялата крива на доходност в рамките на един ден за търговия по отношение на съответния емитент на държавни дългови инструменти.
3. За значителен спад в стойността на корпоративна облигация се счита увеличение на доходността на тази корпоративна облигация с 10 % или повече в рамките на един ден за търговия.
4. За значителен спад в стойността на инструмент на паричния пазар се счита намаление на цената на този инструмент с 1,5 % или повече в рамките на един ден за търговия.
5. За значителен спад в стойността на фонд, търгуван на организиран пазар, включително фондове, търгувани на организиран пазар, представляващи предприятия за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПЦК), се счита намаление на цената на този фонд, търгуван на организиран пазар, с 10 % или повече в рамките на един ден за търговия. Фонд, търгуван на организиран пазар, който използва заети средства, се коригира със съответния коефициент на задлъжнялост, за да се отрази спад от 10 % в цената на еквивалентния пряк фонд, търгуван на организиран пазар, който не използва заети средства. Фонд, търгуван на организиран пазар, който е обратен на борсовия индекс, се коригира с коефициент от -1, за да се отрази спад от 10 % в цената на еквивалентния пряк фонд, търгуван на организиран пазар, който не използва заети средства.
6. Когато дериват, включително финансови договори за разлики, се търгува на място за търговия и има за базов финансов инструмент единствено финансов инструмент, за който в настоящия член и в член 23, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 236/2012 е посочен значителен спад в цената, се счита, че значителният спад в цената на този дериватен инструмент е настъпил тогава, когато значително е спаднала цената на базовия финансов инструмент.
ГЛАВА IX
НЕБЛАГОПРИЯТНИ СЪБИТИЯ ИЛИ ТЕНДЕНЦИИ СЪГЛАСНО ЧЛЕН 30
Член 24
Критерии и фактори, които следва да се отчитат, когато се определя в кои случаи са налице неблагоприятни събития или тенденции и възникват заплахи
1. За целите на членове 18-21 от Регламент (ЕС) № 236/2012 неблагоприятни събития или тенденции, които могат да представляват сериозна заплаха за финансовата стабилност или доверието на пазара в засегнатата държава членка или в една или повече други държави членки по смисъла на член 30 от Регламент (ЕС) № 236/2012, включват всяко действие, резултат, факт или събитие, за което с основание се очаква или може да се очаква, че ще доведе до следното:
а)
сериозни финансови, парични или бюджетни проблеми, които могат да предизвикат финансова нестабилност, засягаща държава членка или банка и други финансови институции, считани за важни за глобалната финансова система, като застрахователни дружества, доставчици на пазарни инфраструктури и дружества за управление на активи, които извършват дейност на територията на Съюза, когато това може да застраши нормалното функциониране и целостта на финансовите пазари или стабилността на финансовата система в Съюза;
б)
действие във връзка с кредитен рейтинг или неизпълнение на задължения от страна на държава членка или банки и други финансови институции, считани за важни за глобалната финансова система, като застрахователни дружества, доставчици на пазарни инфраструктури и дружества за управление на активи, които извършват дейност на територията на Съюза, което причинява или с основание може да се очаква да причини съществена несигурност по отношение на тяхната платежоспособност;
в)
значителен натиск върху продажбите или необичайна променливост, които предизвикват низходящи тенденции при всеки финансов инструмент, свързан с банки и други финансови институции, считани за важни за глобалната финансова система като застрахователни дружества, доставчици на пазарни инфраструктури и дружества за управление на активи, които извършват дейност на територията на Съюза, както и емитенти на държавни дългови инструменти, според конкретния случай;
г)
значима повреда на физическата инфраструктура на важни финансови емитенти, пазарни инфраструктури, системи за клиринг и сетълмент и надзорни органи, която може да окаже неблагоприятно въздействие върху пазарите, и в частност, когато повредата се дължи на природно бедствие или терористично нападение;
д)
значимо смущение в платежна система или в процес на сетълмент, в частност, когато то е свързано с междубанкови операции и може съществено да възпрепятства или да забави плащания или сетълмент в платежните системи на Съюза, особено когато това може да предизвика разпространение на финансови или икономически сътресения в банка и други финансови институции, считани за важни за глобалната финансова система, като застрахователни дружества, доставчици на пазарни инфраструктури и дружества за управление на активи, или в държава членка.
2. За целите на член 27, когато преценява критериите по параграф 1, ЕОЦКП отчита възможността от разпространение или пренасяне на неблагоприятни явления към други системи или емитенти и, по-специално, наличието на самореализиращи се прогнози.
3. За целите на член 28, параграф 2, буква а) заплаха за нормалното функциониране и целостта на финансовите пазари или за стабилността на финансовата система в Съюза като цяло или на част от нея означава:
а)
всяка заплаха от сериозна финансова, парична или бюджетна нестабилност по отношение на държава членка или на финансовата система в рамките на държава членка, когато това може сериозно да застраши нормалното функциониране и целостта на финансовите пазари или стабилността на финансовата система в Съюза като цяло или на част от нея;
б)
вероятността държава членка или наднационален емитент да не изпълни финансовите си задължения;
в)
всяка сериозна повреда на физическата инфраструктура на важни финансови емитенти, пазарни инфраструктури, системи за клиринг и сетълмент и надзорни органи, която може да засегне сериозно трансграничните пазари, в частност, когато повредата се дължи на природно бедствие или терористично нападение, когато това може сериозно да застраши нормалното функциониране и целостта на финансовите пазари или стабилността на финансовата система в Съюза като цяло или на част от нея;
г)
всяко значимо смущение в платежна система или в процес на сетълмент, в частност, когато то е свързано с междубанкови операции и може съществено да възпрепятства или да забави плащания или сетълмент в платежните системи на Съюза, особено когато това може да предизвика разпространение на финансови или икономически сътресения във финансовата система в Съюза като цяло или в част от нея.
Член 25
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на третия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 ноември 2012 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 5 юли 2012 година.
KOMISJONI DELEGEERITUD MÄÄRUS (EL) nr 918/2012,
5. juuli 2012,
millega täiendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL) nr 236/2012 lühikeseks müügi ja krediidiriski vahetustehingute teatavate aspektide kohta seoses mõistetega, lühikeste netopositsioonide arvutamisega, riigi krediidiriski vahetustehingus olevate kaetud positsioonidega, teatamiskünnistega, likviidsuskünnistega piirangute peatamiseks, finantsinstrumentide väärtuse märkimisväärse langusega ja ebasoodsate sündmustega
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. märtsi 2012. aasta määrust (EL) nr 236/2012 lühikeseks müügi ja krediidiriski vahetustehingute teatavate aspektide kohta, (1) eriti selle artikli 2 lõiget 2, artikli 3 lõiget 7, artikli 4 lõiget 2, artikli 7 lõiget 3, artikli 13 lõiget 4, artikli 23 lõiget 7 ja artiklit 30,
ning arvestades järgmist:
(1)
Määrusega (EL) nr 236/2012 kehtestatakse teatavad meetmed seoses lühikeseks müügi ja krediidiriski vahetustehingutega. Määruse (EL) nr 236/2012 artikliga 42 volitatakse komisjoni võtma kooskõlas ELi toimimise lepingu artikliga 290 vastu kõnealust määrust täiendavaid delegeeritud õigusakte. Käesoleva delegeeritud õigusaktiga täiendatakse ja muudetakse teatavaid mitteolemuslikke osi.
(2)
Käesoleva määruse sätted on omavahel tihedalt seotud, kuna teatamis- ja avaldamiskünnised ning riigi krediidiriski vahetustehingus olevate katmata positsioonide kindlaksmääramine sõltuvad mõistete määratlusest ja lühikeste positsioonide arvutamise meetoditest ning finantsinstrumentide väärtuse märkimisväärset langust ja riigi võlakohustuste turu likviidsuse langust käsitlevad sätted on lahutamatult seotud sätetega, milles määratakse kindlaks ebasoodsad sündmused. Et tagada ühtsus selliste lühikeseks müüki käsitlevate sätete vahel, mis peaks jõustuma samal ajal, on asjakohane koondada kõik määrusega (EL) nr 236/2012 nõutud sätted ühteainsasse määrusesse.
(3)
Määrus (EL) nr 236/2012 sisaldab teatavaid määratlusi. Selguse ja õiguskindluse suurendamiseks on vaja võtta vastu täiendavad sätted seoses artikli 2 lõikes 1 määratletud mõistetega, eelkõige selleks, et teha kindlaks, millal peetakse lühikeseks müügi mõiste tõlgendamisel finantsinstrumenti füüsilise või juriidilise isiku omanduses olevaks, ning et täpsustada, millisel juhul „hoiab” füüsiline või juriidiline isik aktsiat või võlainstrumenti määruse (EL) nr 236/2012 tähenduses. Kõnealuste mõistete täpsustamine aitab tagada, et määrus (EL) nr 236/2012 avaldab vaatamata liikmesriikide õigusaktide lahknevusele järjepidevalt soovitud mõju. Praeguse seisuga ei ole liikmesriigid väärtpaberite omamise ja hoidmise mõisteid ühtlustanud, kuid määruse (EL) nr 236/2012 sätted on mõeldud kohaldamiseks üksnes lühikese müügi suhtes ning need ei mõjuta tulevasi seadusandlikke muudatusi, näiteks õigusaktide ühtlustamist.
(4)
Määrusega (EL) nr 236/2012 kehtestatakse aktsiates ja riigi võlakohustustes lühikesi netopositsioone hoidvate või võtvate füüsiliste ja juriidiliste isikute suhtes piirangud ja kohustused, näiteks teatamis- ja avaldamisnõuded. Aktsiates ja riigi võlakohustustes olevaid lühikesi ja pikki positsioone saab hoida ja hinnata mitmel viisil. Ühtse lähenemisviisi tagamiseks ning aktsiates ja riigi võlakohustustes olevate lühikeste positsioonidega seotud meetmete eesmärgi saavutamiseks oleks seepärast vaja täpsemalt kindlaks määrata lühikeste netopositsioonide arvutamise meetod. Lühikeseks müük võib toimuda nii üksikute instrumentide kui ka riigi võlakohustuste korvide kaudu ning seega tuleb kindlaks määrata, kuidas võetakse arvutustes arvesse korvide kaudu toimuvat lühikeseks müüki. Et tagada lühikeste netopositsioonide arvutamise usaldusväärsus tuleb kohaldada aktsiates olevate pikkade positsioonide kindlaksmääramise suhtes rangemaid piiranguid kui lühikeste positsioonide kindlaksmääramisel. Tuleb täpsustada, kuidas võtta arvesse asjaolu, et mõne finantsinstrumendi väärtus sõltub alusvaraks oleva instrumendi hinnakõikumisest. Kasutatakse deltaga korrigeerimise meetodit kui kõige tavapärasemat.
(5)
Lühikesed netopositsioonid arvutatakse füüsilise või juriidilise isiku pikkade ja lühikeste positsioonide alusel. Pikad ja lühikesed positsioonid võivad aga kuuluda konsolideerimisgrupi eri üksustele või fondivalitseja valitsetavatesse eri fondidesse. Suuri lühikesi netopositsioone saab varjata, jaotades need konsolideerimisgrupi eri üksuste või eri fondide vahel. Et vähendada kõrvalehoidmist ja tagada, et lühikestest positsioonidest teatamisega antakse täpne ja representatiivne ülevaade, tuleb võtta vastu üksikasjalikumad sätted konsolideerimisgrupi üksuste ja fondivalitsejate lühikeste netopositsioonide arvutamise kohta. Nende sätete jõustamiseks on vaja määratleda investeerimisstrateegia tähendus, et selgitada, milliste konsolideerimisgrupi üksuste lühikesed positsioonid ja milliste fondide lühikesed positsioonid tuleb koondada. Samuti tuleb määratleda valitsemine, et selgitada, milliste fondide lühikesed positsioonid tuleb koondada. Teatamise tagamiseks tuleb määrata kindlaks, millised konsolideerimisgrupi või fondi üksused arvutuste tegemise ja teatamise eest vastutavad.
(6)
Määrusega (EL) nr 236/2012 kehtestatakse piirangud riigi krediidiriski vahetustehingutes katmata positsioonide omamise suhtes, aga lubatakse riigi krediidiriski vahetustehingutes kaetud positsioonide võtmist seaduslikuks riskimaandamiseks. Riigi krediidiriski vahetustehinguid kasutades võib maandada mitmesuguste varade ja kohustustega seotud riske, kuid paljudel juhtudel võib olla keeruline teha vahet seadusliku riskimaandamise ja spekuleerimise vahel. Seepärast on vaja üksikasjalikult ja täiendavalt määrata kindlaks juhud, mil riigi krediidiriski vahetustehingut saab pidada kaetuks. Korrelatsiooni mõõtmise ühtse kvantitatiivse meetodina tuleb kasutada mõnd lihtsat, üldkasutatavat ja üldmõistetavat näitajat, näiteks Pearsoni korrelatsioonikoefitsienti, mis mõõdab kahe muutuja vahelist kovariatsiooni, mis jagatakse nende standardhälvete korrutisega. Varade ja kohustuste sobitamisel põhinev „perfektne” riskimaandamine on eri varade ja kohustuste erinevate omaduste ning nende väärtuse volatiilsuse tõttu praktikas keeruline. Määrusega (EL) nr 236/2012 nähakse ette proportsionaalne lähenemisviis ning seetõttu tuleb krediidiriski vahetustehingute katmata positsiooni määratlemisel näidata, kuidas tuleks proportsionaalset lähenemisviisi kohaldada varade ja kohustuste suhtes, millega seotud riske maandatakse krediidiriski vahetustehingutes oleva kaetud positsiooniga. Kuna määruses (EL) nr 236/2012 ei sätestata riigi krediidiriski vahetustehingutes oleva positsiooni kaetuks lugemiseks konkreetset korrelatsioonimäära, tuleb teha kindlaks, et nõutav korrelatsioon oleks põhjendatud.
(7)
Määrusega (EL) nr 236/2012 nähakse ette, et füüsilised või juriidilised isikud, kelle lühike netopositsioon riigi võlakohustustes ületab künnise, peavad sellistest positsioonidest teavitama asjaomast pädevat asutust. Seetõttu tuleb kõnealune künnis kindlaks määrata. Teatamist ei tuleks ette näha väikeste positsioonide puhul, mis asjaomast riigi võlakohustuste turgu märkimisväärselt ei mõjuta, ning künnise kindlaksmääramisel tuleks muu hulgas arvesse võtta iga võlakirjaturu likviidsust ning riigi võlakohustuste jääki ning samuti meetme eesmärke.
(8)
Riigi emiteeritud võlakohustustes olevatest lühikestest netopositsioonidest teatamise künniste arvutamiseks vajalikud andmed ei ole käesoleva määruse jõustumise kuupäevaks kättesaadavad. Seepärast peaksid avaldamiskuupäeval esialgsete teatamiskünniste määramisel kasutatavad kaks põhikriteeriumi olema esiteks riigist emitendi emiteeritud võlakohustuste kogujääk ja teiseks likviidse futuurituru olemasolu asjaomaste riigi võlakohustuste jaoks. Kui saadakse nõutud andmed kõigi kriteeriumide kohta, tuleb künnised läbi vaadata.
(9)
Kui riigi võlakohustuste turu likviidsus langeb teatavast künnisest allapoole, võidakse riigi võlakohustuste katteta lühikeseks müügi suhtes kehtestatud piirangud ajutiselt peatada, et suurendada kõnealuse turu likviidsust. Kui finantsinstrumendi väärtus mõnes kauplemiskohas märkimisväärselt langeb, võivad pädevad asutused keelata asjaomase instrumendi lühikeseks müügi, seda piirata või muul viisil sellise instrumendiga tehtavatele tehingutele piiranguid seada. Finantsinstrumente on väga erinevaid ning iga finantsinstrumentide liigi jaoks tuleb kehtestada eraldi künnis, võttes arvesse instrumentidevahelisi erinevusi ning nende turgude erinevat volatiilsust.
(10)
Käesoleva määrusega ei kehtestata künnist noteeritud eurofondide osakute hinna märkimisväärsele vähenemisele, v.a selliste eurofondide puhul, mis on börsil kaubeldavad fondid, sest kuigi hinnad võivad kauplemiskohas vabalt kõikuda, kohaldatakse nende suhtes Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuli 2009. aasta direktiivi 2009/65/EÜ (vabalt võõrandatavatesse väärtpaberitesse ühiseks investeeringuks loodud ettevõtjaid (eurofondid) käsitlevate õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta) (2) sätet, mis hoiab hinnad eurofondi osaku puhasväärtuse lähedal. Künniseid ei määrata tuletisinstrumentide väärtuse märkimisväärsele langusele, v.a käesolevas määruses kindlaks määratud juhtudel.
(11)
Käesolevas määruses täpsustatakse nii asjaomaste pädevate asutuste kui ka Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1095/2010 (3) alusel asutatud ja tegutseva Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve (ESMA) sekkumisõigusi ebasoodsate sündmuste või suundumuste korral. Ühtse lähenemisviisi tagamiseks tuleb esitada selliste sündmuste loend, mis võimaldaks ebasoodsate sündmuste või suundumuste korral võtta asjakohaseid meetmeid.
(12)
Õiguskindluse huvides peab käesolev määrus jõustuma samal päeval kui komisjoni delgeeritud määrus (EL) nr 919/2012 (4),
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
I PEATÜKK
ÜLDISED SÄTTED
Artikkel 1
Reguleerimisese
Käesolevas määruses sätestatakse üksikasjalikud eeskirjad, mis täiendavad määruse (EL) nr 236/2012 järgmisi artikleid:
-
määruse (EL) nr 236/2012 artikli 2 lõiget 2 omamise ja lühikeseks müügi mõistete täpsustamisega;
-
määruse (EL) nr 236/2012 artikli 3 lõiget 7 lühikese netopositsiooni arvutamise meetodi täpsustamisega ja hoidmise määratlemisega;
-
määruse (EL) nr 236/2012 artikli 4 lõiget 2 riigi krediidiriski vahetustehingutes olevate katmata positsioonide ning konsolideerimisgruppide ja fondivalitsejate puhul kasutatavate arvutusmeetodite täpsustamisega;
-
määruse (EL) nr 236/2012 artikli 7 lõiget 3 künnise kehtestamisega riigi võlakohustustes olevatest märkimisväärsetest lühikestest positsioonidest teatamiseks;
-
määruse (EL) nr 236/2012 artikli 13 lõiget 4 likviidsuskünnise kehtestamisega riigi võlakohustuste lühikeseks müügi piirangute peatamiseks;
-
määruse (EL) nr 236/2012 artikli 23 lõiget 7 muude finantsinstrumentide kui likviidsete aktsiate väärtuse märkimisväärse languse tähenduse selgitamisega;
-
määruse (EL) nr 236/2012 artiklit 30 seoses kriteeriumide ja teguritega, mida tuleb arvesse võtta otsustamisel, millistel juhtudel saab rääkida määruse (EL) nr 236/2012 artiklites 18-21 ja artiklis 27 osutatud ebasoodsatest sündmustest ja suundumustest ning artikli 28 lõike 2 punktis a osutatud ohtudest.
Artikkel 2
Mõisted
Käesoleva määruse kohaldamisel kasutatakse järgmisi mõisteid:
a) konsolideerimisgrupp- juriidilised isikud, mis on kontrollitavad ettevõtjad Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2004/109/EÜ (5) artikli 2 lõike 1 punkti f tähenduses, ning sellist ettevõtjat kontrolliv füüsiline või juriidiline isik;
b) riigiülene emitent- emitent määruse (EL) nr 236/2012 artikli 2 lõike 1 punkti d alapunktide i, iv, v ja vi tähenduses.
II PEATÜKK
MÕISTETE TÄIENDAV SELGITAMINE VASTAVALT ARTIKLI 2 LÕIKELE 2 JA ARTIKLI 3 LÕIKE 7 PUNKTILE a
Artikkel 3
Mõiste „omamine” selgitamine ja lühikeseks müügi määratlemine
1. Lühikeseks müügi määratlemisel lähtutakse otsustamisel, kas käsitada füüsilist või juriidilist isikut finantsinstrumendi omanikuna, kui see isik on finantsinstrumendi seaduslik omanik või tegelik tulusaaja, kõnealuse aktsia või võlainstrumendi asjaomase lühikeseks müügi suhtes kohaldatavatest õigusaktidest. Kui füüsilised või juriidilised isikud on aktsia või võlainstrumendi tulusaavad omanikud, loetakse aktsia või võlainstrumendi omanikuks tegelikult tulusaavat omanikku, sealhulgas juhul, kui aktsiat või võlainstrumenti hoiab tegeliku tulusaaja esindaja. Käesoleva artikli kohaldamisel mõistetakse tulusaava omaniku all investorit, kes võtab finantsinstrumendi omandamisega kaasneva majandusliku riski.
2. Määruse (EL) nr 236/2012 artikli 2 lõike 1 punkti b alapunktide i-iii kohaldamisel ei hõlma lühikeseks müük määruse (EL) nr 236/2012 artikli 2 lõike 1 punkti b tähenduses järgmist:
a)
väärtpaberite laenuks andmise või repolepingu alusel võõrandatud finantsinstrumentide müük, kui väärtpaberid tagastatakse või võõrandaja ostab väärtpaberid tagasi, nii et arvelduse saab teostada tähtaegselt;
b)
finantsinstrumendi müük füüsilise või juriidilise isiku poolt, kes on finantsinstrumendi enne müümist ostnud, kuid instrumenti ei ole müügi ajal loovutatud, tingimusel et finantsinstrument loovutatakse sellisel ajal, et arvelduse saab teostada tähtaegselt;
c)
finantsinstrumendi müük füüsilise või juriidilise isiku poolt, kes on kasutanud kõnealuse finantsinstrumendi suhtes optsiooni või mõnd sarnast nõuet, kui finantsinstrument antakse üle sellisel ajal, et arvelduse saab teostada tähtaegselt.
Artikkel 4
Hoidmine
Määruse (EL) nr 236/2012 artikli 3 lõike 2 punktis a peetakse füüsilist või juriidilist isikut aktsia või võlainstrumendi hoidjaks järgmistel juhtudel:
a)
isik omab aktsiat või võlainstrumenti kooskõlas artikli 3 lõikega 1;
b)
isikul on täitmisele pööratav nõue aktsia või võlainstrumendi omandamiseks asjaomase müügi suhtes kohaldatavate õigusaktide alusel.
III PEATÜKK
ARTIKLI 3 LÕIKE 7 PUNKTI b KOHASED LÜHIKESED NETOPOSITSIOONID
Artikkel 5
Lühikesed netopositsioonid aktsiates - pikad positsioonid
1. Aktsia pika positsiooni hoidmist aktsiakorvis võetakse seoses asjaomase aktsiaga arvesse sel määral, mil vastav aktsia on aktsiakorvis esindatud.
2. Mis tahes muust finantsinstrumendist kui aktsia tulenevat riskipositsiooni, mis annab aktsia hinnatõusu korral rahalist kasu, nagu on kirjeldatud määruse (EL) nr 236/2012 artikli 3 lõike 2 punktis b, käsitatakse aktsiakapitalis oleva riskipositsioonina, mis tuleneb ühest või mitmest I lisa 1. osas loetletud instrumendist.
Esimeses lõigus osutatud riskipositsioon sõltub selle aktsia väärtusest, mille suhtes lühike netopositsioon on arvutatud ja mis võimaldab saada rahalist kasu juhul, kui aktsia hind või väärtus tõuseb.
Artikkel 6
Lühikesed netopositsioonid aktsiates - lühikesed positsioonid
1. Aktsia lühikeseks müüki aktsiakorvi lühikeseks müügi teel võetakse seoses asjaomase aktsiaga arvesse sel määral, mil vastav aktsia on aktsiakorvis esindatud.
2. Määruse (EL) nr 236/2012 artikli 3 lõike 1 punkti a ja artikli 3 lõike 3 kohaldamisel võetakse juhul, kui teatavas finantsinstrumendis võetud positsioon, sealhulgas I lisa 1. osas loetletud finantsinstrumentides võetud positsioon, võimaldab aktsia hinna või väärtuse languse korral saada rahalist kasu, sellist positsiooni lühikese positsiooni arvutamisel arvesse.
Artikkel 7
Lühikesed netopositsioonid aktsiates - üldist
Artiklites 5 ja 6 osutatud lühikeste netopositsioonide arvutamisel lähtutakse järgmistest kriteeriumidest:
a)
ei ole oluline, kas kokku on lepitud sularahaarvelduses või alusvara füüsilises loovutamises;
b)
lühikesi positsioone, mis on seotud finantsinstrumentidega, mis annavad õiguse emiteerimata aktsiatele, märkimisõigustega, vahetusvõlakirjadega ja muude sarnaste instrumentidega, ei käsitata lühikest netopositsiooni arvutades lühikeste positsioonidena.
Artikkel 8
Lühike netopositsioon riigi võlakohustustes - pikad positsioonid
1. Käesolevas artiklis ja II lisas mõistetakse hinnastamise all tootlust või kui mõne asjaomase vara või kohustuse puhul tootlus puudub või kui tootlus ei ole sobiv alus asjaomaste varade või kohustuste võrdlemiseks, siis hinda. Võlainstrumendi pika positsiooni hoidmist mitme riigist emitendi emiteeritud võlakohustuste korvis võetakse seoses kõnealuse võlakohustusega arvesse sel määral, mil vastav võlakohustus on korvis esindatud.
2. Määruse (EL) nr 236/2012 artikli 3 lõike 2 punkti b kohaldamisel käsitatakse mis tahes sellise instrumendiga seotud riskipositsiooni, mis ei ole kõnealune riigi võlakohustus, kuid mis võimaldab võlakohustuse hinna tõusu korral saada rahalist kasu, I lisa 2. osas loetletud ühe või mitme instrumendiga seotud riskipositsioonina, kui kõnealuse positsiooni väärtus sõltub selle võlakohustuse väärtusest, mille suhtes lühikest netopositsiooni arvutatakse, ja kui selline positsioon võimaldab riigi võlakohustuse hinna või väärtuse suurenemise korral saada rahalist kasu.
3. Pika positsiooni arvutamisel võetakse arvesse kõiki riigist emitendi emiteeritud võlakohustuste pikki netopositsioone, mis on tugevas korrelatsioonis riigi võlakohustuste hinnastamisega mis tahes lühikeses positsioonis, kui nende väärtus on määruse (EL) nr 236/2012 artikli 3 lõike 5 ning käesoleva artikli lõigete 4 ja 5 kohaselt tugevas korrelatsioonis. Väljaspool liitu asuvate emitentide riigi võlakohustusi arvesse ei võeta.
4. Likviidse turuhinnaga varade puhul mõõdetakse asjaomase riigist emitendi võlainstrumendi hinna ja mõne teise riigist emitendi võlainstrumendi hinnastamise vahelist korrelatsiooni asjaomasele riigi võlakohustustes olevale positsioonile eelneva 12-kuulise perioodi kaalutud päevaandmete alusel. Varade puhul, millel likviidne turg puudub või mille hinnaandmed on kättesaadavad lühema kui 12-kuulise perioodi kohta, kasutatakse sobivat sarnase tähtajaga asendusvara.
5. Määruse (EL) nr 236/2012 artikli 3 lõike 5 kohaldamisel käsitatakse võlainstrumenti ja riigi emiteeritud võlakohustust tugevas korrelatsioonis olevana, kui muu riigist emitendi võlainstrumendi ja asjaomase riigi võlakohustuse hinnastamise vaheline Pearsoni korrelatsioonikordaja on asjaomasel perioodil vähemalt 80 %.
6. Kui jooksva 12 kuu arvestuses ei ole kõnealune positsioon enam tugevas korrelatsioonis, ei võeta varem tugevas korrelatsioonis olnud riigist emitendi võlakohustusi enam pika positsiooni arvutamisel arvesse. Korrelatsioonitaseme ajutist, kuni kolm kuud kestvat langust alla lõikes 4 sätestatud taset ei käsitata positsioonide tugeva korrelatsiooni kadumisena, kui korrelatsioonikordaja on kogu selle kolmekuulise perioodi jooksul vähemalt 60 %.
7. Lühikeste netopositsioonide arvutamisel ei ole oluline, kas kokku on lepitud sularahaarvelduses või alusvara füüsilises loovutamises.
Artikkel 9
Lühikesed netopositsioonid riigi võlakohustustes - lühikesed positsioonid
1. Riigi võlakohustuse lühikeseks müüki aktsiakorvi lühikeseks müügi teel võetakse seoses asjaomase võlakohustusega arvesse sel määral, mil vastav võlakohustus on korvis esindatud.
2. Määruse (EL) nr 236/2012 artikli 3 lõike 1 punkti a ja artikli 3 lõike 3 kohaldamisel võetakse juhul, kui teatavas finantsinstrumendis võetud positsioon, sealhulgas artikli 8 lõikes 2 loetletud finantsinstrumentides võetud positsioon, võimaldab riigi võlakohustuse hinna või väärtuse languse korral saada rahalist kasu, sellist positsiooni lühikese positsiooni arvutamisel arvesse.
3. Riigist emitendiga seotud võlakohustuse krediidiriski vahetustehinguid võetakse asjaomastes riigi võlakohustustes olevate lühikeste netopositsioonide arvutamisel arvesse. Riigi krediidiriski vahetustehingute müüki käsitatakse pika positsioonina ning nende ostu lühikese positsioonina.
4. Kui riigi krediidiriski vahetustehingute positsiooniga maandatakse mõnd muud riski kui asjaomaste riigi võlakohustuste riski, ei saa maandatava riski väärtust käsitada pika positsioonina selle arvutamisel, kas füüsilisel või juriidilisel isikul on riigist emitendi emiteeritud võlakohustustes lühike netopositsioon.
5. Lühikeste netopositsioonide arvutamisel ei ole oluline, kas kokku on lepitud sularahaarvelduses või alusvara füüsilises loovutamises.
Artikkel 10
Lühikeste netopositsioonide arvutamise meetod aktsiate puhul
1. Et määruse (EL) nr 236/2012 artikli 3 lõike 4 kohaselt arvutada lühikest netopositsiooni aktsiates, kasutatakse II lisas esitatud deltaga korrigeeritud mudelit, mis on mõeldud aktsiates olevate positsioonide arvutamiseks.
2. Füüsilised ja juriidilised isikud kasutavad samade aktsiatega seotud lühikeste ja pikkade positsioonide arvutamisel samasid meetodeid.
3. Lühikeste netopositsioonide arvutamisel võetakse arvesse kõigi finantsinstrumentidega nii kauplemiskohas kui ka väljaspool seda tehtud tehinguid, kui sellised tehingud võimaldavad saada aktsia hinna või väärtuse muutuse korral rahalist kasu.
Artikkel 11
Lühikeste netopositsioonide arvutamine riigi võlakohustuste puhul
1. Määruse (EL) nr 236/2012 artikli 3 lõike 5 kohaldamisel võetakse riigi võlakohustustes olevate lühikeste netopositsioonide arvutamisel arvesse kõigi finantsinstrumentidega tehtud tehinguid, mis võimaldavad saada riigi võlakohustuse hinna või tootluse muutuse korral rahalist kasu. Kasutatakse II lisas esitatud deltaga korrigeeritud mudelit, mis on mõeldud riigi võlakirjades olevate positsioonide arvutamiseks.
2. Kooskõlas määruse (EL) nr 236/2012 artikli 3 lõikega 6 arvutatakse positsioonid eraldi iga riigist emitendi kohta, mille võlakohustustes füüsiline või juriidiline isik hoiab lühikest positsiooni.
IV PEATÜKK
LÜHIKESED NETOPOSITSIOONID FONDIDE VÕI KONSOLIDEERIMISGRUPPIDE PUHUL ARTIKLI 3 LÕIKE 7 PUNKTI c KOHASELT
Artikkel 12
Positsioonide arvutamise meetod mitme fondi valitsemise või valitsetavate portfellide puhul
1. Teatava emitendiga seotud lühikeste netopositsioonide arvutamisel lähtutakse iga üksiku fondi ja iga valitsetava portfelli puhul määruse (EL) nr 236/2012 artikli 3 lõike 7 punktidest a ja b, sõltumata fondi õiguslikust vormist.
2. Artiklites 12 ja 13 kasutatakse järgmisi mõisteid:
a) investeerimisstrateegia- strateegia, mida valitsemisüksus järgib teatava emitendi suhtes ja mille eesmärk on võtta sellise emitendi emiteeritud või temaga seotud mitmesuguste finantsinstrumentidega tehtavate tehingutega kas lühike või pikk netopositsioon;
b) valitsemine- fondide valitsemine nende õiguslikust vormist sõltumata ja portfellide valitsemine klientide antud volituste alusel diskretsiooni alusel ja kliendipõhiselt, kui sellised portfellid sisaldavad üht või mitut finantsinstrumenti;
c) valitsemisüksus- juriidiline isik või üksus, sealhulgas üksus või osakond, mis valitseb diskretsiooni alusel fonde või volituse alusel portfelle.
3. Valitsemisüksus koondab enda valitsetavate fondide ja portfellide lühikesed netopositsioonid, kui selliste fondide ja portfellide puhul järgitakse konkreetse emitendi suhtes sama investeerimisstrateegiat.
4. Eespool kirjeldatud meetodit kohaldades teeb valitsemisüksus järgmist:
a)
võtab arvesse selliste fondide ja portfellide positsioone, mille valitsemise on talle delegeerinud kolmas isik;
b)
jätab arvesse võtmata selliste fondide ja portfellide positsioonid, mille valitsemise ta on delegeerinud kolmandale isikule.
Valitsemisüksus teatab lühikesest netopositsioonist ja vajaduse korral avalikustab selle kooskõlas lõigetega 3 ja 4, kui see ulatub määruse (EL) nr 236/2012 artiklite 5-11 kohase asjaomase teatamis- või avalikustamiskünniseni või ületab seda.
5. Kui juriidiline isik tegeleb peale valitsemise ka muude tegevustega, kohaldab ta lõigetes 1-3 kirjeldatud meetodit ainult valitsemise suhtes ning teatab sellest tulenevates lühikestest netopositsioonidest ja avalikustab need.
6. Kui kõnealune juriidiline isik hoiab oma arvel lühikesi positsioone oma muude tegevuste tulemusena, arvutab ta lühikese netopositsiooni teatava emitendi suhtes määruse (EL) nr 236/2012 artikli 3 lõike 7 punktide a ja b kohaselt ning teatab sellise arvutamise tulemusena saadud lühikestest netopositsioonidest ja avalikustab need.
Artikkel 13
Positsioonide arvutamise meetod konsolideerimisgruppi kuuluvate juriidiliste isikute puhul, kes hoiavad teatava emitendi suhtes lühikesi või pikki positsioone
1. Iga konsolideerimisgruppi kuuluva juriidilise isiku puhul arvutatakse lühike netopositsioon määruse (EL) nr 236/2012 artikli 3 lõike 7 punktide a ja b alusel. Asjaomane juriidiline isik või tema nimel konsolideerimisgrupp, millesse see juriidiline isik kuulub, teatab lühikesest netopositsioonist teatava emitendi suhtes või avalikustab selle, kui see ulatub asjaomase teatamis- või avalikustamiskünniseni või ületab seda. Kui üks või mitu konsolideerimisgruppi kuuluvat juriidilist isikut on valitsemisüksused, kohaldavad nad fondi- ja portfellivalitsemise suhtes artikli 12 lõigetes 1-4 kirjeldatud meetodit.
2. Kõigi konsolideerimisgrupi moodustavate juriidiliste isikute pikad ja lühikesed netopositsioonid koondatakse ja tasaarvestatakse, v.a valitsemisega tegelevate valitsemisüksuste positsioonid. Grupp teatab lühikesest netopositsioonist teatava emitendi suhtes või vajaduse korral avalikustab selle, kui see ulatub asjaomase teatamis- või avalikustamiskünniseni või ületab seda.
3. Kui lühike netopositsioon jõuab määruse (EL) nr 236/2012 artikli 5 kohase teatamiskünniseni või ületab seda või artikli 6 kohase avalikustamiskünniseni või ületab seda, teatab gruppi kuuluv juriidiline isik kooskõlas määruse (EL) nr 236/2012 artiklitega 5-11 oma lõike 1 kohaselt arvutatud lühikesest netopositsioonist teatava emitendi suhtes ja vajaduse korral avalikustab selle, tingimusel et ükski lõike 2 kohaselt grupi tasandil arvutatud lühike netopositsioon ei ulatu teatamis- või avalikustamiskünniseni ega ületa seda. Selleks määratud juriidiline isik teatab oma lõike 2 kohaselt arvutatud lühikese netopositsiooni teatava emitendi suhtes grupi tasandil, kui:
i)
ühegi gruppi kuuluva juriidilise isiku positsioon ei ulatu teavitamis- või avalikustamiskünniseni ega ületa seda;
ii)
nii grupi enda kui ka gruppi kuuluva mis tahes juriidilise üksuse positsioonid ulatuvad samaaegselt teatamis- või avalikustamiskünniseni või ületavad seda.
V PEATÜKK
ARTIKLI 4 LÕIKE 2 KOHANE KAETUD POSITSIOON RIIGI KREDIIDIRISKI VAHETUSTEHINGUTES
Artikkel 14
Juhud, mida ei käsitata katmata positsioonina riigi krediidiriski vahetustehingutes
1. Järgmistel juhtudel ei käsitata positsiooni riigi krediidiriski vahetustehingus katmata positsioonina määruse (EL) nr 236/2012 artikli 4 lõike 1 kohaselt.
a)
Määruse (EL) nr 236/2012 artikli 4 lõike 1 punktis b osutatud riskide maandamise käsitamisel ei vaadelda positsiooni riigi krediidiriski vahetustehingus katmata positsioonina määruse (EL) nr 236/2012 artikli 4 lõike 1 kohaselt, kui sellega maandatakse varade või kohustuste väärtuse languse riski, mis on korrelatsioonis riigi krediidiriski vahetustehinguga seotud riigi võlakohustuse väärtuse languse riskiga, kui kõnealused varad või kohustused on seotud avaliku või erasektori üksustega samas liikmesriigis.
b)
Riigi krediidiriski vahetustehingutes olevat positsiooni, mille puhul varad või kohustused on seotud sama liikmesriigi avaliku või erasektori üksustega, mis on ka krediidiriski vahetustehinguga seotud võlakohustused emiteerinud riik, ei käsitata määruse (EL) nr 236/2012 artikli 4 lõike 1 kohaldamisel katmata positsioonina järgmistel tingimustel:
i)
kõnealune positsioon on seotud liikmesriigiga, sealhulgas liikmesriigi mis tahes ministeeriumi, ameti või eriotstarbelise üksusega, või föderaalriigi puhul föderatsiooni liikmesriigiga;
ii)
positsiooni kasutatakse artiklis 18 kirjeldatud korrelatsioonitestile vastavate varade või kohustustega seotud riskide maandamiseks.
c)
Riigi krediidiriski vahetustehingus olevat positsiooni, mille puhul varad või kohustused on seotud riigist emitendiga, kelle suhtes krediidiriski vahetustehinguga seotud võlakohustuste emitent on garantii andja või aktsionär, ei käsitata määruse (EL) nr 236/2012 artikli 4 lõike 1 kohaldamisel katmata positsioonina järgmistel tingimustel:
i)
positsioon on seotud liikmesriigiga;
ii)
positsiooni kasutatakse artiklis 18 kirjeldatud korrelatsioonitestile vastavate varade või kohustustega seotud riskide maandamiseks.
2. Lõike 1 punkti a kohaldamisel peab maandatava riskiga seotud vara või kohustuse väärtus olema artikli 18 kohaselt korrelatsioonis asjaomase võlakohustuse väärtusega.
Artikkel 15
Juhud, mida ei käsitata katmata positsioonina riigi krediidiriski vahetustehingus, kui võlgnik, vara või kohustus asub mitmes liikmesriigis
1. Kui vara või kohustuse võlgnik, vastaspool, vara või kohustus asub mitmes liikmesriigis, ei käsitata riigi krediidiriski vahetustehingus olevat positsiooni katmata positsioonina järgmistel juhtudel, kooskõlas määruse (EL) nr 236/2012 artikli 4 lõikega 1 ja tingimusel, et käesoleva määruse artiklis 18 kirjeldatud korrelatsioonitest on läbitud:
a)
kui emaettevõtja asub ühes ja tütarettevõtja teises liikmesriigis ning laen on antud tütarettevõtjale; kui emaettevõtja osaleb kas otseselt või kaudselt tütarettevõtja krediidiriski kahjude katmisel, lubatakse riigi krediidiriski vahetustehinguid osta emaettevõtja, mitte tütarettevõtja liikmesriigis;
b)
kui emaettevõtjana tegutsev finantsvaldusettevõtja omab või kontrollib tütarettevõtjaid eri liikmesriikides; kui võlakirja emitent on emaettevõtja, kuid varad ja tulud, millega seotud riske maandatakse, kuuluvad tütarettevõtjale, lubatakse osta tütarettevõtja liikmesriigi võlakohustustega seotud krediidiriski vahetustehinguid;
c)
et maandada riski ühes liikmesriigis asuva ettevõtte suhtes, mis on investeerinud teise liikmesriigi võlakohustustesse sellisel määral, et teise liikmesriigi võlakohustuste väärtuse märkimisväärne langus mõjutaks kõnealust ettevõtet oluliselt, tingimusel et ettevõte asub mõlemas liikmesriigis. Kui korrelatsioon kõnealuse riski ja teise liikmesriigi võlakohustuste vahel on suurem kui korrelatsioon riski ja ettevõtte asukohaliikmesriigi võlakohustuste vahel, on lubatud osta kõnealuse teise liikmesriigiga seotud krediidiriski vahetustehinguid.
2. Riigi krediidiriski vahetustehingus olevat positsiooni ei käsitata katmata positsioonina järgmistel juhtudel, kooskõlas määruse (EL) nr 236/2012 artikli 4 lõikega 1 ja tingimusel, et käesoleva määruse artiklis 18 kirjeldatud korrelatsioonitest on läbitud:
a)
kui riskimaandamisega seotud vara või kohustuse võlgnik või vastaspool on kogu liidus tegutsev ettevõte või kui maandatav risk on seotud liidu või liikmesriikidega, kes on võtnud vääringuna kasutusele euro, on lubatud riski maandada riigi võlakirjade krediidiriski vahetustehingute asjakohase Euroopa või euroala indeksiga;
b)
kui riskimaandamisega seotud vara või kohustuse vastaspool on riigiülene emitent, on lubatud vastaspoole riski maandada kõnealuse üksuse aktsionäride või garantii andjatega seotud riigi krediidiriski vahetustehingute nõuetekohaselt valitud korviga.
Artikkel 16
Riigi krediidiriski vahetustehingus olevate katmata positsioonide põhjendamine
Mis tahes füüsiline või juriidiline isik, kes võtab positsiooni riigi krediidiriski vahetustehingutes, peab pädeva asutuse nõudmisel
a)
selgitama, missugused artiklis 15 sätestatud tingimustest olid positsiooni võtmise ajal täidetud;
b)
pädevale asutusele asjaomase riigi krediidiriski vahetustehingute positsiooni hoidmise mis tahes ajal tõendama kõnealuse positsiooni vastavust artiklis 18 sätestatud korrelatsioonitestile ning artiklis 19 sätestatud proportsionaalsusenõuetele.
Artikkel 17
Varade ja kohustustega seotud riskide maandamine
Varade ja kohustuste riske võib maandada positsiooniga riigi krediidiriski vahetustehingutes järgmistel juhtudel, kui on täidetud määruse (EL) nr 236/2012 artiklites 15 ja 18 sätestatud tingimused:
a)
pikk positsioon asjaomase riigist emitendi võlakohustustes;
b)
mis tahes positsioon või portfell, mida kasutatakse asjaomaste vahetustehingute aluseks olevad võlakohustused emiteerinud riigi suhtes võetud riski maandamiseks;
c)
varad või kohustused, mis on seotud avaliku sektori üksustega liikmesriigis, kelle võlakohustused on seotud krediidiriski vahetustehinguga. See hõlmab keskvalitsuse, piirkondliku või kohaliku omavalitsuse või muu avaliku sektori üksuse suhtes võetud riskipositsioone ja nimetatud asutuste tagatisega kaetud mis tahes riskipositsiooni ning võib hõlmata finantslepinguid, varade või finantskohustuste portfelli, intressimäära või valuutavahetustehinguid, millega seoses kasutatakse riigi võlakohustuse krediidiriski vahetustehingut vastaspoole riski juhtimise vahendina finants- ja väliskaubanduslepingutest tuleneva riskipositsiooni maandamiseks;
d)
riskipositsiooni, mis on seotud erasektori üksustega liikmesriigis, kelle võlakohustused on krediidiriski vahetustehingu aluseks. Kõnealune riskipositsioon hõlmab muu hulgas laenusid, vastaspoole krediidiriski (sh potentsiaalseid riskipositsioone, juhul kui riskipositsiooni võtmiseks on vaja regulatiivset kapitali), nõudeid ja tagatisi. Kõnealused varad ja kohustused hõlmavad muu hulgas finantslepinguid, varade või finantskohustuste portfelli, intressimäära- või valuutavahetustehinguid, millega seoses kasutatakse riigi võlakohustuse krediidiriski vahetustehingut vastaspoole riski juhtimise vahendina finants- ja väliskaubanduslepingutest tuleneva riskipositsiooni maandamiseks;
e)
mis tahes nimetatud üksuste suhtes võetud mis tahes kaudsed riskipositsioonid, mis on võetud indeksite, fondide või eriotstarbelise rahastamisvahendi suhtes võetud riskipositsioonide kaudu.
Artikkel 18
Korrelatsioonitestid
1. Käesolevas peatükis osutatud korrelatsioonitesti loetakse läbituks ühel järgmistest juhtudest:
a)
kvantitatiivne korrelatsioonitest on läbitud, kui Pearsoni korrelatsioonikoefitsient varade või kohustuste hinna ja riigi võlakohustuste hinna vahel on vähemalt 70 %, võttes arvesse riigi krediidiriski vahetustehingutes positsiooni võtmisele vahetult eelneva 12 kuu kauplemispäevade andmeid;
b)
kvalitatiivne korrelatsioonitest on läbitud, kui tõendatakse, et korrelatsioon on tähenduslik, st see põhineb asjakohastel andmetel ning ei näita üksnes ajutist sõltuvust. Korrelatsiooni arvutatakse riigi krediidiriski vahetustehingutes positsiooni võtmisele vahetult eelneva 12 kuu kauplemispäevade andmete alusel, mida on kaalutud kõige uuemate andmetega. Kui leiab kinnitust, et muul ajavahemikul valitsenud tingimused sarnanevad riigi krediidiriski vahetustehingute positsiooni võtmise või riskipositsiooni maandamise ajal kehtivatele tingimustele, kasutatakse asjaomast muud ajavahemikku. Varade puhul, millel puudub likviidne turuhind või piisavalt pikk hinnaajalugu, kasutatakse sobivat asendusvara.
2. Lõikes 1 osutatud korrelatsioonitest loetakse läbituks, kui on võimalik tõendada, et:
a)
maandatav riskipositsioon on seotud ettevõttega, mille omanik või enamuse hääleõigusliku kapitali omanik on riigist emitent või kelle võlakohustusi riigist emitent tagab;
b)
maandatav riskipositsioon on seotud kõnealuse liikmesriigi keskvalitsuse, piirkondliku või kohaliku omavalitsusega;
c)
maandatav riskipositsioon on seotud ettevõttega, mille rahavood sõltuvad oluliselt riigist emitendiga sõlmitud lepingutest või projektist, näiteks infrastruktuuriprojektist, mida rahastab täielikult või olulises ulatuses riigist emitent.
3. Asjaomane isik peab pädeva asutuse taotluse korral tõendama, et riigi krediidiriski vahetustehingute positsiooni võtmise ajal oli korrelatsioonitest läbitud.
Artikkel 19
Proportsionaalsus
1. Otsustades, kas riigi krediidiriski vahetustehingutes olev positsioon on maandatavate riskipositsioonide suhtes proportsionaalne, ei nõuta juhul, kui „perfektne” riskimaandamine ei ole võimalik, täpset vastavust ja lubatakse piiratud ülemaandamist kooskõlas lõikega 2. Asjaomane isik selgitab pädeva asutuse taotluse korral, miks täpne vastavus ei ole võimalik.
2. Kui seda õigustab maandatava riskipositsiooniga seotud varade ja kohustuste laad ja nende suhe krediidiriski vahetustehingu aluseks olevate riigi võlakohustuste väärtusesse, suurendatakse teatava riskipositsiooni maandamiseks hoitava riigi krediidiriski vahetustehingute positsiooni mahtu. Seda lubatakse siiski ainult juhul, kui saab näidata, et asjaomase portfelliga seotud riski suuruse tõttu on vaja suuremahulisemat riigi krediidiriski vahetustehingute positsiooni, võttes arvesse järgmisi tegureid:
a)
nominaalse positsiooni suurus;
b)
krediidiriski vahetustehingute aluseks olevate riigi emiteeritud kohustustega seotud riskipositsioonide tundlikkus;
c)
kas kasutatakse dünaamilist või staatilist riskimaandamisstrateegiat.
3. Positsiooni hoidja tagab, et riigi krediidiriski vahetustehingutes võetud positsioon püsib proportsionaalsena ning et positsiooni kestust ühtlustatakse sel määral, kui see on kehtivaid turutavasid ja likviidsust arvestades kasulik, maandatava riskipositsioonide kestusega või ajavahemikuga, mille vältel asjaomane isik kavatseb kõnealust riskipositsiooni hoida. Kui krediidiriski vahetustehingutes oleva positsiooniga maandatavad riskipositsioonid likvideeritakse või lunastatakse, tuleb need kas asendada samaväärsete riskipositsioonidega või tuleb krediidiriski vahetustehingute positsiooni vähendada või sellest muul viisil vabaneda.
4. Kui riigi krediidiriski vahetustehingutes olev positsioon oli selle võtmise ajal kaetud, ei käsitata seda katmata positsioonina, kui ainus põhjus, miks kaetud positsioon muutuks katmata positsiooniks, on maandatavate riskipositsioonide turuväärtuse või riigi krediidiriski vahetustehingu väärtuse kõikumine.
5. Kui isiku positsioon riigi krediidiriski vahetustehingutes tuleneb sellise isiku kohustustest riigi krediidiriski vahetustehinguid kliiriva keskse vastaspoole liikmena ning kõnealuse keskse vastaspoole eeskirjade rakendamisest, loetakse sellist positsiooni mittevabatahtlikuks ning seda ei käsitata isiku võetud katmata positsioonina määruse (EL) nr 236/2012 artikli 4 lõike 1 tähenduses.
Artikkel 20
Riigi krediidiriski vahetustehingutes oleva katmata positsiooni arvutamine
1. Füüsilise või juriidilise isiku riigi krediidiriski vahetustehingutes oleva positsiooni arvutamisel lähtutakse netopositsioonist.
2. Riigi krediidiriski vahetustehingute positsiooniga maandatavate riskide väärtust arvutades tehakse vahet staatilistel ja dünaamilistel riskimaandamisstrateegiatel. Staatilise riskimaandamise puhul, kui maandatakse otsest riskipositsiooni asjaomase riigi või selle avaliku sektori asutuste suhtes, kasutatakse ootamatust makseviivitusest tuleneva kahju näitajat, kui üksus, kelle suhtes riskipositsiooni hoitakse, jätab kohustused täitmata. Saadud väärtust võrreldakse seejärel krediidiriski vahetustehingutes oleva positsiooni nominaalse netoväärtusega.
3. Arvutades turuväärtusega korrigeeritud riske, mille maandamiseks on vaja dünaamilist strateegiat, tuleb arvutustes lähtuda mitte nimiväärtusest, vaid riskiga korrigeeritud väärtusest, võttes arvesse riskipositsiooni võimalikku suurenemist või vähenemist ning maandatavate varade ja kohustuste ning krediidiriski vahetustehingutega seotud riigi võlakohustuste suhtelist volatiilsust. Beetaga korrigeerimist kasutatakse juhul, kui vara või kohustus, millega seotud riski maandamiseks krediidiriski vahetustehingute positsiooni kasutatakse, erineb krediidiriski vahetustehingu aluseks olevast varast.
4. Indeksite, fondide, või eriotstarbelise rahastamisvahendite kaudu võetud kaudseid riskipositsioone ja krediidiriski vahetustehingute positsioone võetakse arvesse sel määral, mil asjaomane vara, kohustus või krediidiriski vahetustehing on sellises indeksis, fondis või muus mehhanismis esindatud.
5. Selliste varade ja kohustuste portfelli väärtus, mille suhtes on võimalik kohaldada riskimaandamist, arvatakse maha krediidiriski vahetustehingute netopositsiooni väärtusest. Kui selle tulemusena saadud arv on positiivne, ei käsitata positsiooni riigi krediidiriski vahetustehingus määruse (EL) nr 236/2012 artikli 4 lõike 1 kohaldamisel katmata positsioonina.
VI PEATÜKK
ARTIKLI 7 LÕIKE 3 KOHASED TEATAMISKÜNNISED RIIGI VÕLAKOHUSTUSTES OLEVATE LÜHIKESTE NETOPOSITSIOONIDE PUHUL
Artikkel 21
Teatamiskünnised riigi emiteeritud võlakohustustega seotud lühikeste netopositsioonide puhul
1. Asjakohane künnis, mille ületamisel tuleb asjaomasele pädevale asutusele teatada riigi emiteeritud võlakohustustes võetud lühikestest netopositsioonidest, määratakse kindlaks protsendina iga riigist emitendi emiteeritud võlakohustuste jäägi kogusummast.
2. Teatamiskünnis määratakse kindlaks rahasummana. Kõnealuse rahasumma kindlaksmääramisel lähtutakse riigist emitendi emiteeritud võlakohustuste jäägi suhtes kohaldatavast protsentuaalsest künnisest, mis ümardatakse lähima miljoni euroni.
3. Protsentuaalse künnise alusel arvutatud rahasumma vaadatakse läbi ja seda ajakohastatakse kvartalipõhiselt, et võtta arvesse riigist emitentide emiteeritud võlakohustuste jäägi kogusumma muutusi.
4. Kõnealusel protsentuaalsel künnisel põhinev rahasumma ja emiteeritud võlakohustuste jäägi kogusumma arvutatakse riigi võlakohustustes oleva lühikese netopositsiooni arvutamise meetodi kohaselt.
5. Alg- ja lisakünnised määratakse riigist emitentide puhul kindlaks järgmiste tegurite alusel:
a)
künnised ei nõua lühikestest netopositsioonidest teatamist, kui nende väärtus teatava riigist emitendi suhtes on minimaalne;
b)
riigist emitendi emiteeritud võlakohustuste jäägi kogusumma ja turuosaliste poolt asjaomase emitendi võlakohustuste suhtes võetud positsioonide keskmine suurus;
c)
riigist emitentide emiteeritud võlakohustuste turu likviidsus, sealhulgas vajaduse korral kõnealuste võlakohustustega seotud futuurituru likviidsus.
6. Võttes arvesse lõikes 5 loetletud tegureid, on riigist emitendi suhtes kohaldatav algkünnis 0,1 % või 0,5 % emiteeritud võlakohuste jäägi kogusummast. Kohaldatav protsendimäär määratakse kindlaks lõikes 5 kirjeldatud kriteeriumide alusel - igale riigist emitendile määratakse üks kahest protsentuaalsest künnisest, mida kasutatakse selliste rahasummade arvutamiseks, millest tuleb teatada.
7. Käesoleva määruse jõustumiskuupäeva seisuga on kaks algkünnist järgmised:
a)
0,1 %, kui riigi võlakohustuste jäägi kogusumma on 0-500 miljardit eurot;
b)
0,5 %, kui riigi võlakohustuste jäägi kogusumma ületab 500 miljardit eurot või kui asjaomastel võlakohustustel on likviidne futuuriturg.
8. Täiendavad künnised vastavad 50 protsendile algkünnistest ning on järgmised:
a)
algkünnise 0,1 % ületamisel iga 0,05 % võrra, alates 0,15 protsendist;
b)
algkünnise 0,5 % ületamisel iga 0,25 % võrra, alates 0,75 protsendist.
9. Riigist emitendi suhtes hakatakse kohaldama uut künnist, kui tema emiteeritud võlakohustuste turul esineb muutusi, mis lõikes 5 loetletud tegurite kohaselt on püsinud vähemalt ühe kalendriaasta jooksul.
VII PEATÜKK
PARAMEETRID JA MEETODID LIKVIIDSUSKÜNNISE ARVUTAMISEKS RIIGI EMITEERITUD VÕLAKOHUSTUSE LÜHIKESEKS MÜÜGI PIIRANGUTE PEATAMISEKS KOOSKÕLAS ARTIKLI 13 LÕIKEGA 4
Artikkel 22
Meetodid likviidsuskünnise arvutamiseks ja kindlaksmääramiseks riigi võlakohustuste lühikeseks müügi piirangute peatamiseks
1. Pädevad asutused lähtuvad riigi emiteeritud võlakohustuste likviidsuse mõõtmisel käibest, mida määratletakse kaubeldavate võlainstrumentide nominaalse koguväärtusena ning võrreldakse eri lunastustähtaegadega võrdlusinstrumentide korviga.
2. Riigi võlakohustuste katteta lühikeseks müügi piirangud võidakse ajutiselt peatada, kui kuu käive langeb alla viienda protsentiili eelneva kaheteistkümne kuu igakuisest kauplemismahust.
3. Selliste arvutuste tegemiseks kasutab iga pädev asutus hõlpsasti kättesaadavaid representatiivseid andmeid ühe või enama kauplemiskoha, börsivälise kauplemise või mõlema kohta ning teavitab pärast ESMAt kasutatud andmetest.
4. Enne kui pädevad asutused kasutavad õigust riigi võlakohustuste lühikeseks müügi piirangud peatada, teevad nad kindlaks, et likviidsuse märkimisväärne langus ei tulene hooajalistest teguritest.
VIII PEATÜKK
ARTIKLI 23 KOHANE MUUDE FINANTSINSTRUMENTIDE KUI LIKVIIDSED AKTSIAD HINNA MÄRKIMISVÄÄRNE LANGUS
Artikkel 23
Muude finantsinstrumentide kui likviidsed aktsiad väärtuse märkimisväärne langus
1. Aktsia puhul, mis ei ole likviidne aktsia, tähendab hinna märkimisväärne langus ühe kauplemispäeva jooksul võrreldes eelmise kauplemispäeva sulgemishinnaga:
a)
aktsia hinna langust vähemalt 10 %, kui aktsia kuulub riigi peamisesse aktsiaindeksisse ning on alusvaraks tuletislepingutele, mis on lubatud kauplemisele kauplemiskohas;
b)
aktsia hinna langust vähemalt 20 %, kui aktsia hind on vähemalt 0,50 eurot või selle ekvivalent kohalikus vääringus;
c)
kõigil muudel juhtudel aktsia hinna langust vähemalt 40 %.
2. Riigivõlakirja tootluse vähemalt 7 % suurenemist tootluse kõveral kauplemispäeva jooksul loetakse riigivõlakirja väärtuse märkimisväärseks languseks.
3. Ettevõtte võlakirja tootluse vähemalt 10 % suurenemist kauplemispäeva jooksul loetakse ettevõtte võlakirja väärtuse märkimisväärseks languseks.
4. Rahaturuinstrumendi hinna vähemalt 1,5 % vähenemist kauplemispäeva jooksul loetakse rahaturuinstrumendi väärtuse märkimisväärseks languseks.
5. Börsil kaubeldava fondi, sealhulgas eurofondi hinna vähemalt 10 % vähenemist kauplemispäeva jooksul loetakse börsil kaubeldava fondi väärtuse märkimisväärseks languseks. Börsil kaubeldavat finantsvõimendusega fondi kohandatakse asjaomase finantsvõimenduse määraga, et kajastada samaväärse finantsvõimenduseta, börsil otse kaubeldava fondi 10 % hinnalangust. Alusvarale vastassuunas liikuvat börsil kaubeldavat fondi korrigeeritakse teguriga -1, et kajastada samaväärse finantsvõimenduseta, börsil otse kaubeldava fondi 10 % hinnalangust.
6. Kui tuletisinstrumendiga, sealhulgas hinnavahelepingutega, kaubeldakse kauplemiskohas ning selle ainsaks alusvaraks on selline finantsinstrument, mille väärtus on käesoleva artikli ja määruse (EL) nr 236/2012 artikli 23 lõike 5 kohaselt märkimisväärselt langenud, loetakse kõnealuse tuletisinstrumendi väärtust märkimisväärselt langenuks.
IX PEATÜKK
ARTIKLI 30 KOHASED EBASOODSAD SÜNDMUSED VÕI SUUNDUMUSED
Artikkel 24
Ebasoodsate sündmuste ja suundumuste ning ohtude kindlakstegemise kriteeriumid ja tegurid
1. Määruse (EL) nr 236/2012 artiklite 18-21 kohaldamisel hõlmavad sündmused või suundumused, mis võivad tõsiselt ohustada finantsstabiilsust või turu usaldust asjaomases liikmesriigis või ühes või mitmes muus liikmesriigis ning turgude nõuetekohast toimimist ja terviklikkust, hõlmavad määruse (EL) nr 236/2012 artikli 30 kohaselt mis tahes sündmusi, tagajärgi või asjaolusid, mis kujutavad endast või võivad kaasa tuua järgmist:
a)
tõsised finants-, rahandus- või eelarvestabiilsuse probleemid, mis võivad häirida finantsstabiilsust seoses mõne liikmesriigiga või liidus tegutseva pangaga või globaalse finantssüsteemi jaoks olulise muu finantseerimisasutusega, näiteks kindlustusandja, turuinfrastruktuuri pakkuja või varahaldusettevõttega, kui see võib ohustada liidu finantsturgude nõuetekohast toimimist ja terviklikkust või finantssüsteemi stabiilsust;
b)
krediidireitingu läbivaatamine või mõne liikmesriigi või liidus tegutseva panga või globaalse finantssüsteemi jaoks olulise finantseerimisasutuse, näiteks kindlustusandja, turuinfrastruktuuri pakkuja või varahaldusettevõtte kohustuste täitmata jätmine, kui see põhjustab või võib põhjustada tõsiseid kahtlusi kõnealuste asutuste maksevõime suhtes;
c)
oluline müügisurve või ebatavaline volatiilsus, mistõttu võib sattuda langusspiraali mõne liidus tegutseva pangaga või globaalse finantssüsteemi jaoks olulise finantseerimisasutusega, näiteks kindlustusandja, turuinfrastruktuuri pakkuja või varahaldusettevõtte või riigist emitendiga seotud mis tahes finantsinstrument;
d)
mis tahes märkimisväärne kahju oluliste finantsemitentide, turuinfrastruktuuride, kliiring- ja arveldussüsteemide ning järelevalveasutuste füüsilistele struktuuridele, mis võib turge ebasoodsalt mõjutada, eelkõige juhul, kui kahju on põhjustanud loodusõnnetus või terrorirünnak;
e)
oluline tõrge mis tahes maksesüsteemis või arveldusprotsessis eelkõige seoses pankadevaheliste toimingutega, mis põhjustab või võib põhjustada tõsiseid makse- või arveldushäireid või viivitusi liidu maksesüsteemide töös, eriti juhul, kui see võib soodustada stressiolukorra levikut pangas või globaalse finantssüsteemi jaoks olulises finantseerimisasutuses, näiteks kindlustusandjas, turuinfrastruktuuri pakkujas või varahaldusettevõttes, või mõnes liikmesriigis.
2. Artikli 27 kohaldamisel võtab ESMA lõikes 1 osutatud kriteeriumide puhul arvesse võimalust, et probleemid võivad levida ja mõjutada ka teisi süsteeme ja emitente, ning eelkõige nn isetäituvate prognooside olemasolu.
3. Artikli 28 lõike 2 punkti a kohaldamisel tähendab tõsine oht turgude nõuetekohasele toimimisele ja terviklikkusele või liidu finantssüsteemi või mõne selle osa stabiilsusele järgmist:
a)
tõsiste finants-, rahandus- või eelarvestabiilsuse häirete oht seoses mõne liikmesriigiga või liikmesriigi finantssüsteemiga, kui see võib tõsiselt ohustada finantsturgude nõuetekohast toimimist ja terviklikkust või liidu finantssüsteemi või mõne selle osa stabiilsust;
b)
liikmesriigi või riigiülese emitendi kohustuste täitmata jätmise võimalus;
c)
mis tahes märkimisväärne kahju oluliste finantsemitentide, turuinfrastruktuuride, kliiring- ja arveldussüsteemide ning järelevalveasutuste füüsilistele struktuuridele, mis võib piiriüleseid turge tõsiselt mõjutada, eelkõige juhul, kui kahju on põhjustanud loodusõnnetus või terrorirünnak, kui see võib tõsiselt ohustada finantsturgude nõuetekohast toimimist ja terviklikkust või liidu finantssüsteemi või mõne selle osa stabiilsust;
d)
oluline tõrge mis tahes maksesüsteemis või arveldusprotsessis eelkõige seoses pankadevaheliste toimingutega, mis põhjustab või võib põhjustada tõsiseid makse- või arveldushäireid või viivitusi liidu piiriüleste maksesüsteemide töös, eriti juhul, kui see võib soodustada finants-või majandusstressi levimist liidu finantssüsteemis või mõnes selle osas.
Artikkel 25
Jõustumine
Käesolev määrus jõustub kolmandal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Seda kohaldatakse alates 1. novembrist 2012.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel, 5. juuli 2012