РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 116/2010 НА КОМИСИЯТА
от 9 февруари 2010 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 1924/2006 на Европейския парламент и на Съвета във връзка със списъка на хранителните претенции
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1924/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 2006 г. относно хранителни и здравни претенции за храните (1), и по-специално член 8, параграф 2 от него,
като има предвид, че:
(1)
В член 8, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1924/2006 се установява, че хранителните претенции се разрешават единствено ако са изброени в приложението към същия регламент, в което са определени и условията за използването им.
(2)
В Регламент (ЕО) № 1924/2006 се предвижда също така, че при необходимост измененията на приложението към него се приемат след консултиране с Европейския орган за безопасност на храните (ЕОБХ) (наричан по-долу „Органът“).
(3)
Преди приемането на Регламент (ЕО) № 1924/2006 Комисията поиска становището на Органа по въпроса за хранителните претенции и условията за използването им относно омега-3 мастните киселини, мононенаситените мазнини, полиненаситените мазнини и ненаситените мазнини.
(4)
В приетото на 6 юли 2005 г. (2) становище Органът излага заключението си, че омега-3 мастните киселини, мононенаситените мазнини, полиненаситените мазнини и ненаситените мазнини имат важни функции в хранителния режим. Някои ненаситени мазнини, например омега-3 мастните киселини, понякога са консумирани в количество, по-малко от препоръчваното. Поради тази причина хранителните претенции за храни, които са източник на тези хранителни вещества или са богати на същите хранителни вещества, биха могли да помогнат на потребителите да направят по-здравословен избор. Тези хранителни претенции обаче не бяха включени в списъка, установен в приложението към Регламент (ЕО) № 1924/2006, приет от Европейския парламент и от Съвета, тъй като условията за използването им не можеха все още да бъдат ясно определени.
(5)
Тъй като бяха уточнени условията за използването, като беше взето под внимание също приетото на 30 юни 2009 г. (3) становище на Органа относно етикетирането на референтните стойности за прием на омега-3 и омега-6 мастните киселини, е целесъобразно тези претенции да бъдат включени в списъка.
(6)
Относно претенциите „Източник на омега-3 мастни киселини“ и „Високо съдържание на омега-3 мастни киселини“ в условията за използването следва да се прави разграничение между двата вида омега-3 мастни киселини, които имат различни физиологични функции и за които се препоръчват различни равнища на консумация. Освен това в условията за използването следва да се установи минимално количество, изисквано за 100 g и 100 kcal от продукта, за да се гарантира, че тези претенции могат да се отнасят единствено за храни, които при равнището на консумацията им осигуряват значително количество омега-3 мастни киселини.
(7)
Относно претенциите „Високо съдържание на мононенаситени мазнини“, „Високо съдържание на полиненаситени мазнини“ и „Високо съдържание на ненаситени мазнини“ в условията за използването следва да се изисква минимално съдържание на ненаситени мазнини в съответната храна и по този начин да се гарантира, че количеството, посочено в претенцията, винаги съответства на значително количество при равнището на консумацията им при балансиран хранителен режим.
(8)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Приложението към Регламент (ЕО) № 1924/2006 се изменя съгласно приложението към настоящия регламент.
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 9 февруари 2010 година.
KOMISJONI MÄÄRUS (EL) nr 116/2010,
9. veebruar 2010,
millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 1924/2006 seoses toitumisalaste väidete nimekirjaga
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. detsembri 2006. aasta määrust (EÜ) nr 1924/2006 toidu kohta esitatavate toitumis- ja tervisealaste väidete kohta, (1) eelkõige selle artikli 8 lõiget 2,
ning arvestades järgmist:
(1)
Määruse (EÜ) nr 1924/2006 artikli 8 lõikes 1 on sätestatud, et toitumisalaste väidete esitamine on lubatud üksnes siis, kui need on loetletud kõnealuse määruse lisas, millega sätestatakse ühtlasi ka nende väidete kasutamistingimused.
(2)
Lisaks on määruses (EÜ) nr 1924/2006 sätestatud, et vajaduse korral võetakse kõnealuse lisa muudatused vastu pärast konsulteerimist Euroopa Toiduohutusametiga (edaspidi „amet”).
(3)
Enne määruse (EÜ) nr 1924/2006 vastuvõtmist küsis komisjon ametilt arvamust oomega-3-rasvhapete, monoküllastumata rasvhapete, polüküllastumata rasvhapete ja küllastumata rasvhapetega seotud toitumisalaste väidete ning nende väidete kasutamistingimuste kohta.
(4)
6. juulil 2005 vastu võetud arvamuses (2) jõudis amet järeldusele, et oomega-3-rasvhapetel, monoküllastumata rasvhapetel, polüküllastumata rasvhapetel ja küllastumata rasvhapetel on toiduvalikus tähtis osa. Teatavaid küllastumata rasvhappeid, näiteks oomega-3-rasvhappeid, tarbitakse mõnikord soovitatust vähem. Seepärast võiks toitumisalased väited, mis osutavad, et toit on kõnealuste toitainete allikas või toitaine suure sisaldusega, aidata tarbijatel teha tervislikumaid valikuid. Kõnealuseid toitumisalaseid väiteid ei lisatud siiski Euroopa Parlamendi ja nõukogu vastuvõetud määruse (EÜ) nr 1924/2006 lisas esitatud nimekirja, sest nende väidete kasutamistingimusi ei olnud veel võimalik selgelt määratleda.
(5)
Kuna kasutamistingimused on nüüd kindlaks määratud ja võttes arvesse ka ameti 30. juuni 2009. aasta arvamust oomega-3- ja oomega-6-rasvhapete võrdluskoguste toidule märkimise kohta, (3) tuleks lisada kõnealused väited asjaomasesse nimekirja.
(6)
Väidete „oomega-3-rasvhapete allikas” ja „suure oomega-3-rasvhapete sisaldusega” kasutamistingimustes tuleks eristada kaht tüüpi oomega-3-rasvhappeid, mille füsioloogilised omadused on erinevad ning mille soovituslikud tarbimiskogused samuti erinevad. Kõnealuste kasutamistingimustega tuleks kindlaks määrata toitaine väikseim nõutav kogus 100 g ja 100 kcal toote kohta, et tagada, et neid väiteid esitataks ainult sellise toidu kohta, mille tarbimiskogus sisaldab märkimisväärselt oomega-3-rasvhappeid.
(7)
Väidete „suure monoküllastumata rasvhapete sisaldusega”, „suure polüküllastumata rasvhapete sisaldusega” ja „suure küllastumata rasvhapete sisaldusega” kasutamistingimustega tuleks kindlaks määrata küllastumata rasvhapete väikseim nõutav kogus toidus ning seega tagada, et tasakaalustatud toiduvaliku puhul vastaks väidetud kogus alati märkimisväärsele kogusele.
(8)
Käesoleva määrusega ette nähtud meetmed on kooskõlas toiduahela ja loomatervishoiu alalise komitee arvamusega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Määruse (EÜ) nr 1924/2006 lisa muudetakse vastavalt käesoleva määruse lisale.
Artikkel 2
Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel, 9. veebruar 2010