РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1191/2010 НА КОМИСИЯТА
от 16 декември 2010 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 1794/2006 за установяване на обща схема за таксуване на аеронавигационното обслужване
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 550/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 10 март 2004 г. за осигуряването на аеронавигационно обслужване в единното европейско небе (Регламент за осигуряване на обслужване) (1), и по-специално член 15, параграф 4от него,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 549/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 10 март 2004 г. за определяне на рамката за създаването на Единно европейско небе (Рамков регламент), и по-специално член 5, параграф 3от него (2).
като има предвид, че:
(1)
Регламент (ЕО) № 1794/2006 на Комисията (3) установява необходимите мерки за развиване на схема за таксуване на аеронавигационното обслужване, която е съвместима със Системата за пътни такси на Евроконтрол. Разработването на обща схема за събиране на такси за аеронавигационно обслужване, предоставяно по време на всички фази на полета, е от изключително значение за осъществяването на единното европейско небе. Схемата следва да доведе до по-голяма прозрачност по отношение на определянето, налагането и събирането на такси от ползвателите на въздушното пространство, както и до икономическа ефективност при предоставяне на аеронавигационно обслужване. Тя също така следва да спомага за ефективността на полетите при запазване на оптимално ниво на безопасност и да стимулира предоставянето на интегрирано обслужване.
(2)
С цел да се осигури подобряване на икономическата ефективност при аеронавигационното обслужване, схемата за събиране на такси следва да насърчи повишаването на икономическата и на оперативната ефективност в съответствие с Европейския генерален план за управление на въздушното движение и в негова подкрепа.
(3)
Необходимо е да се актуализира Регламент (ЕО) № 1794/2006 с цел да се преведат финансовите последици от схемата за ефективност в схемата за таксуване, особено по отношение на механизмите за поделяне на риска, свързан с въздушното движение и риска, свързан с разходите, както и на системите за материално стимулиране, посочени в Регламент на (ЕС) № 691/2010 на Комисията за определяне на схема за ефективност на аеронавигационното обслужване и мрежовите функции и за изменение на Регламент (ЕО) № 2096/2005 за определяне на общи изисквания при доставянето на аеронавигационни услуги (4). Регламент (ЕО) № 1794/2006 следва съответно да се измени.
(4)
Следва да се предвидят подходящи разпоредби, за да се осигури плавен преход към актуализираната схема за таксуване.
(5)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета за единното небе,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Изменения към Регламент (ЕС) № 1794/2006
Регламент (ЕО) № 1794/2006 се изменя, както следва:
1)
Член 1 се изменя, както следва:
а)
параграф 1 се заменя със следното:
„1. Настоящият регламент определя необходимите мерки за разработване на обща схема за събиране на такси за аеронавигационно обслужване, която е съвместима със Системата за пътни такси на Евроконтрол.“
б)
параграфи 5 и 6 се заменят със следното:
„5. При спазване на член 1, параграф 3, трето изречение от Регламент (ЕС) № 691/2010 на Комисията (5), държавите-членки могат да решат да не прилагат настоящия регламент по отношение на аеронавигационното обслужване, предоставяно на летища с по-малко от 50 000 движения на търговски въздушен транспорт годишно, независимо от максималната излетна маса и броя на пътническите места. Държавите-членки информират Комисията за това решение.
Комисията публикува периодично актуализиран списък на летищата, за които държавите-членки са решили да не прилагат към аеронавигационните услуги настоящия регламент.
6. По отношение на аеронавигационно обслужване, предоставено на летища с по-малко от 150 000 движения на търговския въздушен транспорт годишно, независимо от максималната излетна маса и броя на пътническите места, преди всеки референтен период, посочен в член 11, параграф 3, буква г) от Регламент (ЕО) № 549/2004, държавите-членки могат да решат да не:
а)
изчисляват установените разходи, съгласно член 6 от настоящия регламент;
б)
изчисляват таксите за използване на летищата, както е посочено в член 11 от настоящия регламент
в)
определят таксови единици за обслужване в зоната на летищата, както е посочено в член 13 от настоящия регламент.
Първата алинея се прилага без да се засяга прилагането на принципите, посочени в членове 14 и 15 от Регламент (ЕО) № 550/2004, при спазване на член 1, параграф 3, трето изречение от Регламент (ЕС) № 691/2010.
Държавите-членки, които решат да не прилагат разпоредбите, изброени в първия параграф, извършват подробна оценка на степента, до която условията, определени в приложение I към настоящия регламент са изпълнени. Тази оценка включва консултиране с представители на ползватели на въздушното пространство.
Посочените държави-членки представят на Комисията подробен доклад относно оценката, посочена в третата алинея. Този доклад се основава на доказателствен материал, включва резултата от консултацията с ползвателите, и дава пълна обосновка на заключенията на държавата-членка.
След консултация със съответната държава-членка Комисията може да определи, че условията, посочени в приложение I към настоящия регламент не са изпълнени, и може, най-късно два месеца след получаване на доклада да изиска от държавата-членка да направи наново оценката при преразгледани условия.
Когато Комисията направи такова определение, тя точно посочва коя(и) част(и) на оценката трябва да бъде(ат) преразгледана(и), и дава обосновка за искането си.
В случай, че Комисията е поискала преразглеждане на оценката, съответната държава-членка предава доклад по заключенията от преразгледаната оценка най-късно два месеца след получаване на искането на Комисията.
Окончателният доклад се обявява публично и е в сила в продължение на референтния период.
2)
В Член 2 се добавят следните букви:
„з)
„установени разходи“ са разходите, предварително определени от държавите-членки, както е посочено в член 15, параграф 2, буква a) от Регламент (ЕО) № 550/2004;
и)
„референтен период“ е референтният период на схемата за ефективност, предвиден в член 11, параграф 3, буква г) от Регламент (ЕО) № 549/2004;
й)
„движения на търговския въздушен транспорт“ е сборът на излитанията и кацанията на търговския въздушен транспорт, изчислен като средна стойност за трите години, предшестващи приемането на плановете за ефективност, посочени в член 12 от Регламент (ЕС) № 691/2010;
к)
„други приходи“ са приходи, получени от публични органи, или приходи от търговски дейности, и/или по отношение на таксовите единици за обслужване в зоната на летищата - също и приходи, получени по силата на договори или споразумения между доставчици на аеронавигационно обслужване и летищни оператори, от които доставчиците на аеронавигационно обслужване се възползват по отношение на намаляване на размера на таксовите единици.“.
3)
В член 3 параграфи 1, 2 и 3 се заменят със следното:
„1. Схемата за събиране на такси се ръководи от принципите, определени в член 15 от Регламент (ЕО) № 550/2004.
2. Установените разходи за аеронавигационно обслужване при прелитане се финансират посредством пътни такси при прелитане, налагани на ползвателите на аеронавигационно обслужване в съответствие с разпоредбите на глава III, и/или други приходи.
3. Установените разходи за аеронавигационно обслужване в зоната на летищата се финансират посредством такси за използване на летищата, налагани на ползвателите на аеронавигационно обслужване, в съответствие с разпоредбите на глава III, и/или други приходи. Те могат да включват кръстосани субсидии, отпуснати в съответствие със законодателството на Съюза.“.
4)
В член 4 параграфи 3 и 4 се заменят със следното:
„3. Зоната за събиране на пътни такси при прелитане се простира от земята до, включително, горното въздушно пространство. Държавите-членки могат да определят конкретна зона за комплексна летищна зона в зоната за събиране на такси.
4. Ако зоните за събиране на такси се простират през въздушното пространство на повече от една държава-членка, например вследствие на създаването на обща зона за събиране на такси в рамките на един функционален блок въздушно пространство, въпросните държави-членки осигуряват в максимално възможната степен съгласуваност и еднообразие в прилагането на настоящия регламент за съответното въздушно пространство.
Когато не е възможно еднакво прилагане на настоящия регламент към съответното въздушно пространство, държавите-членки информират ползвателите за разликите в прилагането на настоящия регламент по прозрачен начин и информират Комисията и Евроконтрол за тези разлики.“.
5)
В член 5 параграфи 2 и 3 се заменят със следното:
„2. Държавите-членки могат да определят следните разходи като установени разходи, съгласно член 15, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕС) № 550/2004, когато те са направени в резултат от предоставянето на аеронавигационно обслужване:
а)
разходи, направени от съответните национални органи;
б)
разходи, направени от квалифицираните организации, както е посочено в член 3 от Регламент (ЕО) № 550/2004;
в)
разходи, произлизащи от международни споразумения.
3. В съответствие с член 15а, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 550/2004, без да се засягат други източници на финансиране и в съответствие със законодателството на Съюза, част от приходите, получени от таксите може да се използват за осигуряване на финансиране за общи проекти, свързани с мрежови функции, които са от особено значение за подобряване на цялостната ефективност на управлението на въздушното движение и аеронавигационното обслужване в Европа. В такива случаи държавите-членки осигуряват да са налице практики на подробно и прозрачно счетоводно отчитане, за да бъде гарантирано, че на ползвателите на въздушното пространство не се налагат дублиращи се такси. Ясно се посочват тези установени разходи, които финансират общия проект в съответствие с приложение II.“.
6)
Член 6 се изменя, както следва:
а)
параграф 1 се заменя със следното:
„1. Установените разходи и действителните разходи включват разходите за допустими услуги, съоръжения и дейности, посочени в член 5 от настоящия регламент и са определени съгласно счетоводните изисквания, посочени в член 12 от Регламент (ЕО) № 550/2004.
Еднократните ефекти в резултат от въвеждането на Международните счетоводни стандарти могат да се разпределят за период не по-дълъг от 15 години.
Без да се засягат членове 16 и 18 от Регламент (ЕС) № 691/2010, установените разходи се определят преди началото на всеки референтен период като част от плановете за ефективност, посочени в член 11 от Регламент (ЕО) № 549/2004 и член 10, параграф 3, буква б) от Регламент (ЕС) № 691/2010, за всяка календарна година от референтния период, в реално и номинално изражение. Таксовите единици се изчисляват въз основа на разходите в номинално изражение. За всяка година от референтния период разликата между установените разходи в номинално изражение преди референтния период и установените разходи, актуализирани въз основа на реалната инфлация, регистрирана от Комисията (Евростат) за годината, се пренася най-късно в година n+2.
Установените разходи и действителните разходи се определят в национална валута. При създаване на обща зона за събиране на такси в рамките на един функционален блок въздушно пространство съответните държави-членки осигуряват преобразуване на националните разходи в евро или в националната валута на една от въпросните държави-членки с оглед осигуряване на прозрачно изчисляване на единната таксова единица в прилагане на член 13, параграф 1, алинея първа от настоящия регламент. Тези държави-членки информират Комисията и Евроконтрол за това.“.
б)
Параграф 2 се изменя както следва:
i)
Втората алинея се заменя със следното:
„Разходите за персонала включват брутни възнаграждения, плащания на извънреден труд, вноски за сметка на работодателя в схемите за социално осигуряване, както и разходи за пенсии и други допълнителни възнаграждения. Разходите за пенсии може да се изчисляват въз основа на консервативни предположения, съгласно управлението на схемата или съответното национално законодателство. Тези предположения са посочени в националния план за ефективност.“.
ii)
Четвъртата и петата алинеи се заменят със следното:
„Амортизационните разходи са свързани с общите дълготрайни материални активи в експлоатация за целите на аеронавигационното обслужване. Дълготрайните материални активи се амортизират в съответствие с техния очакван полезен живот, като се използва линейният метод, приложен към стойността на активите, които се амортизират. За изчисляването на амортизацията може да се приложи счетоводно отчитане на базата на историческата цена или счетоводно отчитане на принципа на текущата стойност. Методът остава постоянен за срока на амортизацията и е в съответствие с приложения метод за изчисляване на цената на капитала. Когато се прилага счетоводно отчитане на принципа на текущата стойност, се предоставя също еквивалентна информация за счетоводното отчитане на базата на историческата цена с цел сравняване и оценка.
Цената на капитала е равна на произведението на:
а)
сумата на средната нетна балансова стойност на дълготрайните материални активи и евентуалните корекции в общите активи, определени от националния надзорен орган, използвани от доставчика на аеронавигационното обслужване в експлоатация или в строеж, и на средната стойност на нетните текущи активи, без лихвоносните сметки, които се изискват за предоставянето на аеронавигационно обслужване; и
б)
претеглената средна стойност на лихвения процент по дълговите ценни книжа и на рентабилността на собствения капитал. За доставчиците на аеронавигационно обслужване, които не разполагат със собствен капитал, претеглената средна стойност се изчислява въз основа на възвращаемостта, приложена към разликата между общите активи, както е посочено в буква а), и дълговите ценни книжа.
Извънредните позиции се състоят от еднократни разходи във връзка с предоставянето на аеронавигационно обслужване, които са направени през същата година.
Всяка корекция извън разпоредбите на Международните счетоводни стандарти се посочва в националния план за ефективност, който се разглежда от Комисията, и в допълнителната информация, която се предоставя в съответствие с приложение II.“.
в)
В параграф 3 първата алинея се заменя със следното:
„За целите на параграф 2, пета алинея тегловните коефициенти се базират на съотношението на финансирането чрез дълг или собствен капитал. Лихвеният процент по дълговите ценни книжа е равен на средния лихвен процент по дълговите ценни книжа, емитирани от доставчика на аеронавигационно обслужване. Рентабилността на собствения капитал се основава на действителния финансов риск, поет от доставчика на аеронавигационно обслужване.“.
7)
В член 7, параграф 2 се добавя следната алинея:
„За целите на първата алинея, буква б), преди началото на всеки референтен период и за всяко летище държавите-членки определят критериите за разпределяне на разходите между аеронавигационното обслужване в зоната на летищата и аеронавигационното обслужване при прелитане и информират за това Комисията.“.
8)
Член 8 се заменя със следното:
„Член 8
Прозрачност на разходите и на механизма на събиране на такси
1. Най-късно шест месеца преди началото на референтния период държавите-членки, подпомагани от своите доставчици на аеронавигационно обслужване, предлагат на представители на ползвателите на въздушното пространство подробна консултация относно установените разходи, планираните инвестиции, прогнозите за обслужените единици, политиката на събиране на таксите и съответните таксови единици. Държавите-членки представят по прозрачен начин своите разходи на национално равнище или в рамките на функционалните блокове въздушно пространство, които са доказани в съответствие с член 5, и своите таксови единици, на представители на ползвателите на въздушното пространство, на Комисията и, когато е приложимо, на Евроконтрол.
По време на референтния период държавите-членки ежегодно предлагат консултация на представители на ползвателите на въздушното пространство относно евентуални отклонения от прогнозите, и по-специално по отношение на:
a)
съпоставяне на реалния обем на въздушното движение и разходите спрямо прогнозите за обема на въздушно движение и установените разходи;
б)
прилагането на механизма за поделяне на риска, предвиден в член 11а;
в)
системите за материално стимулиране, предвидени в член 12.
Консултацията може да се организира на регионален принцип. Представителите на ползвателите на въздушното пространство имат право да поискат повече консултации. Системно се организират и консултации с ползвателите след активиране на даден механизъм за предупреждение, водещ до преразглеждане на таксовата единица.
2. Информацията, посочена в параграф 1, се основава на отчетните таблици и подробните правила, предвидени в приложения II и VI, или в приложение III в случаите, когато държава-членка, на национално равнище или на равнище функционален блок въздушно пространство, е взела решение да не се изчисляват установените разходи или таксите за използване на летищата или да не се определят таксови единици за обслужване в зоната на летищата в съответствие с член 1, параграф 6. Съответната документация се предоставя на представителите на ползвателите на въздушното пространство, на Комисията, на Евроконтрол и на националните надзорни органи три седмици преди консултативната среща. За консултацията, посочена в параграф 1, втора алинея, съответната документация се предоставя на представителите на ползвателите на въздушното пространство, на Комисията, на Евроконтрол и на националните надзорни органи ежегодно, не по-късно от 1 ноември.“.
9)
Член 9 се изменя, както следва:
а)
в параграф 1 буква в) се заменя със следното:
„в)
полети, извършени изключително за транспортиране на официална мисия на властващ монарх и най-близките членове на неговото семейство, държавни глави, правителствени ръководители и министри; във всички случаи това освобождаване трябва да бъде доказано с подходящ индикатор на статуса или забележка в полетния план;“.
б)
параграф 4 се изменя както следва:
i)
първата алинея се заличава;
ii)
във втората алинея уводната фраза се заменя със следното:
„Разходите, направени за освободените от заплащане на такси полети, са съставени от:“.
10)
Членове 10 и 11 се заменят със следното:
„Член 10
Изчисляване на пътни такси при прелитане
1. Без да се засяга възможността съгласно член 3, параграф 2 относно финансиране на аеронавигационното обслужване при прелитане посредством други приходи, пътната такса за аеронавигационно обслужване при прелитане за конкретен полет в конкретна зона за събиране на такси обслужване при прелитане е равна на произведението на таксовата единица, определена за въпросната зона за събиране на такси за аеронавигационно обслужване могат, и броя на маршрутните единици за услугата при прелитане за дадения полет.
2. Таксовата единица и обслужените единици при прелитане се изчисляват в съответствие с приложение IV.
Член 11
Изчисляване на такса за използване на летищата
1. Без да се засяга възможността съгласно член 3, параграф 3 за финансиране на аеронавигационното обслужване в зоната на летищата посредством други приходи, таксата за използване на летищата за конкретен полет в конкретна зона за събиране на такси за използване на летищата е равна на произведението на таксовата единица, определена за въпросната зона за събиране на такси за използване на летищата, и пътната такса за обслужване в зоната на летищата за дадения полет. За целите на събиране на таксите, подходът и кацането се таксуват като еднократно ползване. За измерителна единица се приема или кацането, или излитането.
2. Таксовата единица и пътната такса за обслужване в зоната на летищата се изчисляват в съответствие с приложение V.“.
11)
Вмъква се следният член 11а:
„Член 11а
Поделяне на риска
1. Настоящият член установява механизмите за поделяне на риска, свързан с въздушното движение и риска, свързан с разходите. Той се прилага съгласно принципите, посочени в член 11 от Регламент (ЕС) № 691/2010.
2. Следните разходи не подлежат на поделяне на риска, свързан с въздушното движение и се възстановяват независимо от развитието на въздушното движение:
а)
установените разходи, определени в прилагане на член 5, параграф 2, с изключение на споразуменията за трансгранично предоставяне на аеронавигационно обслужване;
б)
установените разходи на доставчиците на метеорологично обслужване;
в)
разрешеното прехвърляне от предишна година или референтен период и бонусите или санкциите в резултат от системи за материално стимулиране;
г)
свръхвъзстановяванията или недостатъчните възстановявания в резултат на колебания във въздушното движение се възстановяват най-късно в година n+2.
Освен това, държавите-членки могат да освободят от поделяне на риска, свързан с въздушното движение, установените разходи на доставчици на аеронавигационно обслужване, които са получили разрешение да предоставят аеронавигационно обслужване без сертифициране, в съответствие с член 7, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 550/2004;
3. Когато през дадена година действителният брой на обслужените единици не е по-висок или по-нисък с повече от 2 % от прогнозната стойност, представена в началото на референтния период, допълнителният приход или загуба на приход на доставчика на аеронавигационно обслужване по отношение на установените разходи не се прехвърля;
4. Когато през дадена година n действителният брой обслужени единици е по-висок с над 2 % от прогнозната стойност, представена в началото на референтния период, поне 70 % от допълнителния приход, получен от съответните доставчици на аеронавигационно обслужване от разликата между действителния и прогнозния брой обслужени единици по отношение на установените разходи, която е над 2 %, се връща на ползвателите на въздушното пространство най-късно в година n+2;
Когато през дадена година n действителният брой обслужени единици е по-малък с над 2 % от прогнозната стойност, представена в началото на референтния период, максимум 70 % от загубата на приходи, понесена от съответните доставчици на аеронавигационно обслужване от разликата между действителния и прогнозния брой обслужени единици по отношение на установените разходи, която е над 2 %, се поема от ползвателите на въздушното пространство като правило най-късно в година n+2. Държавите-членки обаче могат да решат да разпределят подобна прехвърлена загуба на приходи в рамките на няколко години, за да запазят стабилността на таксовата единица;
5. Разпределението на риска, свързан с въздушното движение, както е посочено в параграф 4, е заложено в националния план за ефективност или в плана за ефективност на равнище функционален блок въздушно пространство за целия референтен период, следващ консултацията, посочена в член 8.
6. Когато през дадена година n действителният брой обслужени единици е по-нисък от 90 % от прогнозната стойност, представена в началото на референтния период, пълният размер на загубата на приходи, понесена от съответните доставчици на аеронавигационно обслужване, над 10-те процента разлика между действителния и прогнозния брой обслужени единици по отношение на установените разходи, се поема от ползвателите на въздушното пространство като правило най-късно в година n+2. Държавите-членки обаче могат да решат да разпределят подобна прехвърлена загуба на приходи в рамките на няколко години, за да запазят стабилността на таксовата единица;
Когато през дадена година n действителният брой обслужени единици превишава 110 % от прогнозната стойност, представена в началото на референтния период, пълният размер на допълнителния приход, получен от съответните доставчици на аеронавигационно обслужване, над 10-те процента разлика между действителния и прогнозния брой обслужени единици по отношение на установените разходи, се връща на ползвателите на въздушното пространство в година n+2;
7. Доставчиците на аеронавигационно обслужване, които не разполагат със собствен капитал или чийто собствен капитал не превишава 5 % от общите пасиви към 31 декември 2011 г., може да бъдат освободени от поделянето на риска, свързан с въздушното движение, по време на първия референтен период, за да могат да постигнат по-нисък дял на финансирането с дълг. Доставчиците на аеронавигационно обслужване, освободени от поделяне на риска, свързан с въздушното движение са посочени в плана за ефективност, който се разглежда от Комисията, както и в допълнителната информация, която се предоставя в съответствие с приложение II. Държавите-членки описват и обосновават мерките, планирани за постигане на по-нисък дял на финансирането с дълг, и съответния график.
8. Следните принципи се прилагат за поделяне на риска, свързан с разходите:
а)
когато в продължение на целия референтен период действителните разходи са по-ниски от установените разходи, определени в началото на референтния период, разликата се задържа от съответния доставчик на аеронавигационно обслужване, държава-членка или квалифицирана организация;
б)
когато в продължение на целия референтен период действителните разходи са по-високи от установените разходи, определени в началото на референтния период, разликата се поема от съответния доставчик на аеронавигационно обслужване, държава-членка или квалифицирана организация, без да се засяга активирането на механизма за предупреждение в прилагане на член 18 от Регламент (ЕС) № 691/2010;
в)
букви а) и б) може да не се прилагат по отношение на разликата между действителните и установените разходи, за които може да се счита, че са извън контрола на доставчиците на аеронавигационно обслужване, на държавите-членки и на квалифицираните организации, дължаща се на:
i)
непредвидени промени, наложени по силата на националните разпоредби и счетоводната нормативна уредба в пенсионната област;
ii)
непредвидени промени, дължащи се на националното законодателство в областта на данъчното облагане;
iii)
непредвидени и нови елементи на разходите, невключени в националния план за ефективност, но изисквани по силата на законови задължения;
iv)
непредвидени промени в разходите или приходите, произтичащи от международни споразумения;
v)
съществени промени в лихвените проценти по заеми.
Без да се засяга член 6, параграф 1, трета алинея, въз основа на списъка, посочен в точки i) и v) от първата алинея, националният надзорен орган предварително съставя списък на неподдаващите се на контрол фактори, оказващи въздействие върху разходите, като този списък представлява част от плана за ефективност.
Когато в продължение на целия референтен период действителните разходи са по-ниски от установените разходи, определени в началото на референтния период, разликата се връща на ползвателите на въздушното пространство посредством прехвърляне в следващия референтен период.
Когато в продължение на целия референтен период действителните разходи надвишават установените разходи, определени в началото на референтния период, разликата се прехвърля върху ползвателите на въздушното пространство посредством прехвърляне в следващия референтен период. За тази цел съответният национален надзорен орган дава своето изрично съгласие за прехвърлянето, след като се е уверил, че:
i)
отклонението на действителните от установените разходи всъщност се дължи на фактори, които са извън контрола на съответния доставчик на аеронавигационно обслужване, на държавата-членка или на квалифицираната организация;
ii)
отклонението в разходите, които следва да бъдат прехвърлени върху ползвателите, е конкретно определено и категоризирано
Прехвърленият обем се обосновава със съответните фактори и се описва в допълнителната информация, която се предоставя в съответствие с приложение VI.“.
12)
В член 12 параграфи 1, 2 и 3 заменят със следното:
„1. Държавите-членки, на национално равнище или на равнище функционален блок въздушно пространство, могат да създават или одобряват подходящи системи за материално стимулиране, приложени на недискриминационна и прозрачна основа, за да подкрепят подобренията в предоставянето на аеронавигационно обслужване или намаляването на въздействието на авиацията върху околната среда, които водят до различно изчисляване на таксите съгласно параграфи 2 и 3. Тези стимули могат да се прилагат за доставчици на аеронавигационно обслужване или ползватели на въздушното пространство.
2. В съответствие с член 11 от Регламент (ЕС) № 691/2010, държавите-членки, на национално равнище или на равнище функционален блок въздушно пространство, могат да приемат финансови стимули за постигане на целите по отношение на ефективността от техните доставчици на аеронавигационно обслужване. Таксовата единица може да се коригира с оглед предоставяне на бонус или налагане на санкция в съответствие с действителните постижения на доставчика на аеронавигационно обслужване, съпоставени със съответната цел. Към подобни бонуси или санкции се прибягва само когато вариациите в ефективността оказват значително въздействие върху ползвателите. Приложимите нива на бонусите и санкциите трябва да са съизмерими с целите, които трябва да бъдат постигнати, и с постигнатата ефективност. Нивата на вариациите в ефективността, както и приложимите нива на бонуси и санкции се определят след предложението за консултация, посочена в член 8, и са заложени в националния план за ефективност или в плана за ефективност на равнище функционален блок въздушно пространство.
3. Когато държава-членка реши да прилага система за материално стимулиране по отношение на ползвателите на аеронавигационно обслужване, след предложението за консултация, посочена в член 8, тя модулира таксите, натрупани от тях, за да отрази усилията, положени от тези ползватели, по-специално да:
а)
оптимизират използването на аеронавигационното обслужване;
б)
намалят въздействието на авиацията върху околната среда;
в)
намалят общите разходи за аеронавигационното обслужване и да увеличат своята ефективност, по-специално чрез намаляване или модулиране на таксите съобразно използваното бордово оборудване, което увеличава капацитета, или за компенсиране на неудобството при избор на по-малко претоварени маршрути;
г)
ускоряване на разгръщането на функциите за УВД на SESAR.“.
13)
Член 13 се изменя, както следва:
а)
Параграфи 1 и 2 се заменят със следното:
„1. Държавите-членки осигуряват таксовите единици да бъдат определени годишно за всяка зона за събиране на такси.
Таксовите единици се определят в национална валута. Когато държавите-членки, които са част от един функционален блок въздушно пространство решат да създадат обща зона за събиране на такси с единна таксова единица, тази таксова единица се определя в евро или в националната валута на една от обхванатите държави-членки. Съответните държави-членки информират Комисията и Евроконтрол за приложимата валута.
2. Съгласно член 11, параграф 4, буква д) от Регламент (ЕО) № 549/2004 и член 18 от Регламент (ЕС) № 691/2010, таксовата единица може да бъде изменена през годината, в случай на активиране на даден механизъм за предупреждение.“.
б)
Следният параграф 4 се добавя:
„4. За първата година от референтния период, таксовите единици се изчисляват въз основа на плана за ефективност, представен от съответната държава-членка или функционален блок въздушно пространство към 1 ноември на годината, предхождаща референтния период. Ако плановете за ефективност са приети след 1 ноември на годината, предхождаща началото на референтния период, таксовите единици се преизчисляват при необходимост въз основа на окончателно приетия план или приложимите корективни мерки.“.
14)
В член 14 параграф 1 се заменя със следното:
„1. Държавите-членки могат да събират такси чрез единична такса на полет. Ако таксите се фактурират и събират на регионален принцип, валутата, в която се издава фактурата, може да бъде евро, а към съответната таксова единица може да бъде добавена административна таксова единица за покриване на разходите по фактуриране и събиране на таксите.“.
15)
Член 15 се заличава.
16)
В член 17 уводния параграф от първа алинея се заменя със следното:
„Доставчиците на аеронавигационно обслужване улесняват инспекциите и проучванията на националния надзорен орган или на квалифицирани организации, действащи от името на последния, включително посещения на място. Упълномощените лица имат право да:“
17)
Вмъква се следният член 17а:
„Член 17а
Преразглеждане
Преразглеждането на схемата за ефективност от страна на Комисията, както е посочено в член 24 от Регламент (ЕС) № 691/2010, включва механизма за поделяне на риска, предвиден в член 11а от настоящия регламент, системите за материално стимулиране, създадени съгласно член 12 от настоящия регламент, както и тяхното въздействие и ефикасност за постигане на поставените цели във връзка с ефективността.“.
18)
Приложения I до VI се изменят съгласно приложението към настоящия регламент.
Член 2
Преходни разпоредби
Държавите-членки, които са имали национални разпоредби преди 8 юли 2010 г., определящи намаляване на таксовата единица, което превишава целите, определени за целия Европейски съюз с Регламент (ЕС) № 691/2010, могат да освободят своите доставчици на аеронавигационно обслужване от прилагането на член 11а, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1794/2006. Това освобождаване се прилага за периода, през който националните разпоредби предвиждат намаляване на таксовата единица, но за срок не по-дълъг от края на първия референтен период през 2014 г. Държавите-членки информират Комисията и Евроконтрол за тези освобождавания.
Държавите-членки могат да решат да не прилагат разпоредбите на Регламент (ЕС) № 1794/2006, както е изменен с настоящия регламент по отношение на таксите за използване на летищата до 31 декември 2014 г. Те уведомяват Комисията за това. Когато държавите-членки освобождават таксите за използване на летищата от приложението на разпоредбите на настоящия регламент, пълният размер на разходите по предоставяне на аеронавигационно обслужване в зоната на летищата може да бъде възстановен до 31 декември 2014 г.
Член 3
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на третия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той започва да се прилага от 2012 г. по отношение на разходите за аеронавигационно обслужване, таксите и таксовите единици.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 16 декември 2010 година.
KOMISJONI MÄÄRUS (EL) nr 1191/2010,
16. detsember 2010,
millega muudetakse määrust (EÜ) nr 1794/2006, milles sätestatakse aeronavigatsiooniteenuste ühine maksustamiskava
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 10. märtsi 2004. aasta määrust (EÜ) nr 550/2004 aeronavigatsiooniteenuste osutamise kohta ühtses Euroopa taevas (teenuse osutamise määrus) (1), eriti selle artikli 15 lõiget 4,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 10. märtsi 2004. aasta määrust (EÜ) nr 549/2004, millega sätestatakse raamistik ühtse Euroopa taeva loomiseks (raammäärus), (2) eriti selle artikli 5 lõiget 3,
ning arvestades järgmist:
(1)
Komisjoni määrusega (EÜ) nr 1794/2006 (3) kehtestatakse meetmed marsruudi navigatsioonitasusid käsitleva Eurocontroli süsteemiga kooskõlas oleva aeronavigatsiooniteenuste maksustamiskava kujundamiseks, Ühise maksustamiskava väljatöötamine igal lennuetapil osutatavate aeronavigatsiooniteenuste suhtes on äärmiselt oluline ühtse Euroopa taeva jaoks. Kava raames tuleks saavutada õhuruumi kasutajatele maksude määramise ja kehtestamise ning nendelt sissenõudmise suurem läbipaistvus ning aeronavigatsiooniteenuste osutamise kulutõhusus. See peaks samuti edendama lendude kulutõhusust, säilitades samal ajal optimaalse ohutustaseme, ja stimuleerima integreeritud teenuste osutamist.
(2)
Aeronavigatsiooniteenuste kulutõhususe parandamise üldeesmärgi saavutamiseks peaks maksustamiskava edendama tulemuslikkust ja tegevuse tõhustamist kooskõlas Euroopa lennuliikluse korraldamise üldkavaga ning viimase toetamiseks.
(3)
Määrust (EÜ) nr 1794/2006 tuleks ajakohastada, et viia tulemuslikkuse kava finantsilised tagajärjed maksustamiskavasse, eriti kulude ja liikluse riskijagamise mehhanismide osas, samuti komisjoni 29. juuli 2010. aasta määruses (EL) nr 691/2010 (millega kehtestatakse aeronavigatsiooniteenuste ja võrgufunktsioonide tulemuslikkuse kava ning muudetakse määrust (EÜ) nr 2096/2005, milles sätestatakse aeronavigatsiooniteenuste osutamise ühised nõuded) (4) ette nähtud sooduskavade osas. Määrust (EÜ) nr 1794/2006 tuleks vastavalt muuta.
(4)
Tuleks kehtestada sätted, mis tagavad sujuva ülemineku ajakohastatud maksustamiskavale.
(5)
Käesoleva määrusega sätestatud meetmed on kooskõlas ühtse taeva komitee arvamusega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Määruse (EÜ) nr 1794/2006 muudatused
Määrust (EÜ) nr 1794/2006 muudetakse järgmiselt:
1.
Artiklit 1 muudetakse järgmiselt:
a)
lõige 1 asendatakse järgmisega:
„1. Käesolevas määruses sätestatakse meetmed, mis on vajalikud marsruudi navigatsioonitasusid käsitlevale Eurocontroli süsteemile vastavate aeronavigatsiooniteenuste ühise maksustamiskava väljatöötamiseks.”;
b)
lõiked 5 ja 6 asendatakse järgmisega:
„5. Ilma et see piiraks määruse (EL) nr 691/2010 (5) artikli 1 lõike 3 kolmanda lause kohaldamist, võib liikmesriik otsustada, et käesolevat määrust ei kohaldata aeronavigatsiooniteenuste suhtes lennuväljadel, mille kommertsõhutranspordi veomaht on, olenemata suurimast stardimassist või kasutatud istekohtade arvust, alla 50 000 reisi aastas.
Liikmesriik teatab otsusest komisjonile. Komisjon avaldab regulaarselt liikmesriikide poolt maksust vabastatud lennuväljade uuendatud nimekirja.
6. Aeronavigatsiooniteenuste suhtes lennuväljadel, mille kommertsõhutranspordi veomaht on, olenemata suurimast stardimassist või kasutatud istekohtade arvust, alla 150 000 reisi aastas võib liikmesriik enne määruse (EÜ) nr 549/2004 artikli 11 lõike 3 punktis d viidatud iga võrdlusperioodi otsustada mitte teha järgnevat:
a)
arvutada käesoleva määruse artikli 6 kohaseid kindlaksmääratud kulusid;
b)
arvutada käesoleva määruse artikli 11 kohaseid terminali navigatsioonitasusid;
c)
kehtestada käesoleva määruse artiklis 13 sätestatud terminalide navigatsioonitasude ühikumäärasid.
Esimest lõiku kohaldatakse, ilma et see piiraks määruse (EÜ) nr 550/2004 artiklites 14 ja 15 viidatud põhimõtete kohaldamist ja vastavalt määruse (EL) nr 691/2010 artikli 1 lõike 3 kolmandale lausele.
Liikmesriik, kes otsustab jätta esimeses lõigus loetletud sätte kohaldamata, teostab põhjaliku hindamise käesoleva määruse I lisas sätestatud tingimuste järgimise ulatuse kohta. Hindamise käigus peetakse nõu ka õhuruumi kasutajate esindajatega.
Liikmesriik edastab komisjonile kolmandas lõigus nimetatud hindamise käigus koostatud hinnangu. Hinnangule lisatakse tõendid, sh õhuruumi kasutajatega konsulteerimise tulemus, lisaks esitatakse liikmesriigi järelduste täielik põhjendus.
Komisjon võib otsustada, et hinnang ei vasta käesoleva määruse I lisas sätestatud tingimustele, olles liikmesriigiga nõu pidanud, võib komisjon hiljemalt kaks kuud pärast hinnangu kättesaamist esitada liikmesriigile taotluse uueks hindamiseks muudetud tingimustel.
Komisjon määratleb, milline metodoloogia osa vajab muutmist ja esitab taotluse põhjenduse.
Kui komisjon on taotlenud uut hindamist, esitab liikmesriik muudetud hinnangu hiljemalt kaks kuud pärast komisjoni otsuse kättesaamist.
Lõplik hinnang tehakse avalikkusele kättesaadavaks ja kehtib võrdlusperioodi ajal.
2.
Artiklile 2 lisatakse järgmised punktid:
„h) „määratud kulud”- määruse (EÜ) nr 550/2004 artikli 15 lõike 2 punktides a ja b määratletud kulud;
i) „võrdlusperiood”- määruse (EÜ) nr 549/2004 artikli 11 lõike 3 punkti d kohase tulemuslikkuse kava võrdlusperiood;
j) „kommertsõhutranspordi veomaht”- kommertsõhutranspordi startimiste ja maandumiste summa, mis on määruse (EL) nr 691/2010 artiklis 12 viidatud tulemuslikkuse kavade vastuvõtmisele eelnenud kolme aasta andmete põhjal arvutatud keskmine näitaja;
k) „muu tulu”- riigiasutustelt või äritegevusest saadud tulu, ning terminali navigatsioonitasude ühikumäärade korral aeronavigatsiooniteenuste osutaja ja lennujaama käitaja vahelise lepingu või kokkuleppe alusel saadud tulu, mida aeronavigatsiooniteenuste osutaja võib kasutada ühikumäärade taseme vähendamiseks.”.
3.
Artikli 3 lõiked 1, 2 ja 3 asendatakse järgmisega:
„1. Maksustamiskava on reguleeritud vastavalt määruse (EÜ) nr 550/2004 artiklis 15 sätestatud põhimõtetele.
2. Marsruudi aeronavigatsiooniteenuste määratud kulud rahastatakse aeronavigatsiooniteenuste kasutajatele kooskõlas III peatükiga kehtestatud marsruudi navigatsioonitasudest ja muudest tuludest.
3. Terminali aeronavigatsiooniteenuste määratud kulud rahastatakse aeronavigatsiooniteenuste kasutajatele kooskõlas käesoleva määruse III peatükiga kehtestatud terminali navigatsioonitasudest ja muudest tuludest. See võib hõlmata Euroopa Liidu õiguses lubatud ristsubsideerimist.”.
4.
Artikli 4 lõiked 3 ja 4 asendatakse järgmisega:
„3. Marsruudi navigatsioonitasu sissenõudmise piirkond algab maapinnalt ning hõlmab ülemise õhuruumi. Liikmesriik võib kehtestada keerukat terminaliala hõlmava eripiirkonna.
4. Kui maksustamispiirkond ulatub üle mitme liikmesriigi õhuruumi, näiteks tulenevalt otsusest luua funktsionaalses õhuruumiosas ühine maksustamispiirkond, tagavad asjaomased liikmesriigid käesoleva määruse võimalikult järjepideva ja ühetaolise kohaldamise asjaomase õhuruumi suhtes.
Kui käesoleva määruse ühetaoline kohaldamine asjaomase õhuruumi suhtes ei ole võimalik, teavitavad liikmesriigid kasutajaid erinevustest läbipaistval viisil ja teatavad nendest komisjonile ja Eurocontrolile.”.
5.
Artikli 5 lõiked 2 ja 3 asendatakse järgmisega:
„2. Liikmesriik võib määruse (EÜ) nr 550/2004 artikli 15 lõige 2 punkti a kohase määratud kuluna kehtestada järgmised aeronavigatsiooniteenuste osutamisest tulenevad kulud:
a)
asjaomaste riiklike asutuste kulud;
b)
määruse (EÜ) nr 550/2004 artiklis 3 viidatud kvalifitseeritud üksuste kulud;
c)
rahvusvahelistest lepingutest tulenevad kulud.
3. Määruse (EÜ) nr 550/2004 artikli 15a lõike 3 kohaselt on lubatud, piiramata muude rahastamisallikate kasutamist ja kooskõlas Euroopa Liidu õigusega, kasutada osa maksutulust võrgustikuga seotud funktsioonide selliste ühisprojektide rahastamiseks, mis on eriti tähtsad Euroopa lennuliikluse korraldamise ja aeronavigatsiooniteenuste üldise tulemuslikkuse parandamiseks. Sel juhul tagavad liikmesriigid põhjalikku ja läbipaistvat aruandluse, et õhuruumi kasutajatelt ei nõutaks maksusid sisse kaks korda. Ühisprojekti rahastamiseks kasutatud määratud kulude osa tuleb näidata selgelt vastavalt II lisale.”.
6.
Artiklit 6 muudetakse järgmiselt:
a)
lõige 1 asendatakse järgmisega:
„1. Määratud kulud ja tegelikud kulud hõlmavad käesoleva määruse artiklis 5 nimetatud abikõlblike teenuste, vahendite ja abikõlbliku tegevuse kulusid ning need määratakse kooskõlas määruse (EÜ) nr 550/2004 artiklis 12 sätestatud aruandluse nõuetega.
Rahvusvaheliste raamatupidamisstandardite rakendamisest tulenevad ühekordsed kulud võib jaotada kuni 15 aasta peale.
Piiramata määruse (EL) nr 691/2010 artiklite 16 ja 18 kohaldamist, määratakse määratud kulude tegelikud ja nominaalväärtused kindlaks võrdlusperioodi iga kalendriaasta kohta enne iga võrdlusperioodi algust osana määruse (EÜ) nr 549/2004 artiklis 11 ja määruse (EL) nr 691/2010 artikli 10 lõike 3 punktis b viidatud tulemuslikkuse kavadest. Ühikumäärad arvutatakse nominaalkulude alusel. Igal aastal enne võrdlusperioodi algust kantakse nominaalselt väljendatud määratud kulude ja Komisjoni (Eurostati) poolt aasta kohta saadud tegeliku inflatsiooni alusel suurendatud määratud kulude vahe üle hiljemalt aastasse n+2.
Määratud kulud ja tegelikud kulud määratakse kindlaks omavääringus. Kui funktsionaalses õhuruumiosas otsustatakse luua ühe ühikumääraga ühine maksustamisala, tagavad asjaomased liikmesriigid riikide kulude ümberarvestamise eurodesse või ühe asjaomase liikmesriigi omavääringusse, et käesoleva määruse artikli 13 lõike 1 esimese lõigu kohaselt saaks ühikumäära arvutada läbipaistvalt. Liikmesriigid teavitavad sellest komisjoni ja Eurocontrolit.”;
b)
lõige 2 asendatakse järgmisega:
i)
teine lõik asendatakse järgmisega:
„Tööjõukulud sisaldavad brutotöötasu, ületunnitöö tasustamist, tööandjamakseid sotsiaalkindlustusskeemidesse ning pensionide ja muude hüvitiste kulusid. Pensionikulusid võib arvutada mõistlikel eeldustel vastavalt vajadusele skeemi haldamisviisist või riigi seadustest lähtuvalt. Eeldusi kirjeldatakse riiklikus tulemuslikkuse kavas.”;
ii)
neljas ja viies lõik asendatakse järgmisega:
„Amortisatsioonikulud on seotud aeronavigatsiooniteenuste osutamisel kasutatava kogu põhivaraga. Põhivaralt arvestatakse kulum maha lineaarselt vastavalt eeldatavale kasutusajale, arvestades amortiseeritava vara maksumust. Kulumi arvestamisel võib kasutada tegelikku kuluarvestust või jooksevhindades arvestamist. Meetodit ei muudeta amortisatsiooniaja kestel ning see on kooskõlas kasutatava kapitali hinnaga. Kui kasutatakse jooksevhindades arvestamist, esitatakse võrdlemise ja hindamise võimaldamiseks võrdväärsed tegeliku kuluarvestuse näitajad.
Kapitalikulud võrduvad järgmise korrutisega:
a)
aeronavigatsiooniteenuse osutaja tegevuses või selle kavandamisel kasutatava põhivara keskmise bilansilise puhasväärtuse ja riikliku järelevalveasutuse poolt kindlaks määratud koguvara võimalike kohanduste ning aeronavigatsiooniteenuste osutamiseks vajaliku käibevara keskmise väärtuse (intressi kandvaid pangakontosid arvestamata) summa korrutatakse;
b)
võlgade intressimäära ja omakapitali tasuvuse kaalutud keskmisega. Ilma omakapitalita aeronavigatsiooniteenuse osutajate korral arvutatakse kaalutud keskmine punktis a kirjeldatud koguvarade ja võlgade vahele määratud tasuvuse alusel.
Erakorralised kulud koosnevad aeronavigatsiooniteenuste osutamisel sama aasta jooksul tekkinud ühekordsetest kuludest.
Rahvusvahelistest raamatupidamisstandarditest erinevaid kohandusi tuleb täpsustada riiklikus tulemuslikkuse kavas, mille vaatab läbi komisjon, ja II lisaga kooskõlas esitatavas täiendavas teabes.”;
c)
lõike 3 esimene lõik asendatakse järgmisega:
„Lõike 2 viienda lõigu kohaldamisel lähtutakse võla või omakapitali alusel rahastamise osakaalust. Võlgade intressimäär võrdub aeronavigatsiooniteenuste osutaja võlgade keskmise intressimääraga. Omakapitali tasuvus põhineb aeronavigatsiooniteenuse osutaja tegelikul finantsriskil.”.
7.
Artikli 7 lõikele 2 lisatakse järgmine punkt:
„Esimese lõigu punkti b jaoks määravad liikmesriigid enne iga võrdlusperioodi iga lennujaama kohta kindlaks kriteeriumid, mida kasutatakse kulude jagamiseks terminali- ja marsruudil osutatavate teenuste vahel ning teavitavad sellest komisjoni.”.
8.
Artikkel 8 asendatakse järgmisega:
„Artikkel 8
Kulude ja maksustamismehhanismi läbipaistvus
1. Vähemalt 6 kuud enne iga võrdlusperioodi algust teevad liikmesriigid ettepaneku korraldada koos oma aeronavigatsiooniteenuse osutajatega õhuruumi kasutajate esindajatele üksikasjaliku konsulteerimiskoosoleku määratud kulude, kavandatud investeeringute, teenuseühiku prognooside, maksustamispoliitika ja nendest tulenevate ühikumäärade kohta. Liikmesriigid teevad artikli 5 kohaselt kehtestatud riiklikud või funktsionaalsete õhuruumiosade kulud ja ühikumäärad läbipaistval viisil kättesaadavaks õhuruumi kasutajate esindajatele, komisjonile ja vajaduse korral Eurocontrolile.
Võrdlusperioodi ajal teevad liikmesriigid igal aastal ettepaneku korraldada koosolek õhuruumi kasutajate esindajatele, et arutada mis tahes kõrvalekaldeid prognoosist ning eelkõige:
a)
tegeliku liikluse ja kulude kõrvalekaldeid prognoositud liiklusest ja määratud kuludest;
b)
kõrvalekaldeid artiklis 11a sätestatud riskijagamise mehhanismi;
c)
artiklis 12 sätestatud soodustuskavade rakendamisest.
Kõnealused koosolekud võidakse korraldada piirkonniti. Õhuruumi kasutajate esindajatel on õigus taotleda edasiste konsultatsioonide korraldamist. Pärast ühikumäära muutmist põhjustava häiremehhanismi aktiveerimist korraldatakse lisaks süstemaatilisi konsultatsioone kasutajatega.
2. Lõikes 1 viidatud teave põhineb II ja VI lisas sätestatud aruandetabelitel ja üksikasjalikel eeskirjadel; kui liikmesriik on teinud riigi või funktsionaalse õhuruumiosa tasandil artikli 1 lõike 6 kohase otsuse mitte arvutada määratud kulusid, terminali navigatsioonitasusid või terminali navigatsioonitasu ühikumäärasid põhineb see teave III lisas sätestatud aruandetabelitel ja eeskirjadel. Asjakohased dokumendid tehakse kättesaadavaks õhuruumi kasutajate esindajatele, komisjonile, Eurocontrolile ja riiklikele järelevalveasutustele kolm nädalat enne konsulteerimiskoosolekut. Teise lõigu esimeses lõikes nimetatud iga-aastaseks koosolekuks tehakse dokumendid neile kättesaadavaks igal aastal hiljemalt 1. novembril.”.
9.
Artiklit 9 muudetakse järgmiselt:
a)
lõike 1 punkt c asendatakse järgmisega:
„c)
lennud, mis on seotud üksnes valitseva monarhi ja tema pereliikmete või riigipeade, valitsusjuhtide ja ministrite visiitidega nende ametiülesannete täitmise ajal; kõigil juhtudel tuleb seda põhjendada lennuplaani tehtud asjakohase staatusesissekande või -märkega.”;
b)
lõige 4 asendatakse järgmisega:
i)
esimene lõik jäetakse välja;
ii)
Teises lõigus asendatakse sissejuhatav lause järgmisega:
„Maksudest vabastatud lendude kulud koosnevad järgmistest osadest:”.
10.
Artiklid 10 ja 11 asendatakse järgmisega:
„Artikkel 10
Marsruudi navigatsioonitasude arvutamine
1. Piiramata artikli 3 lõikes 2 sätestatud võimalust rahastada marsruudi aeronavigatsiooniteenuseid muudest tuludest, võrdub konkreetse lennu marsruudi navigatsioonitasu konkreetses marsruudi navigatsioonitasude sissenõudmise piirkonnas selles marsruudi navigatsioonitasude sissenõudmise piirkonnas kehtestatud ühikumäära ning asjaomase lennu ajal osutatud teenuste ühikute arvu korrutisega
2. Ühikumäära ja marsruudil osutatavate teenuste ühikuid arvutatakse kooskõlas IV lisaga.
Artikkel 11
Terminali navigatsioonitasude arvutamine
1. Piiramata artikli 3 lõikes 3 sätestatud võimalust rahastada terminali aeronavigatsiooniteenuseid muudest tuludest, võrdub konkreetsele lennule konkreetses terminali navigatsioonitasude sissenõudmise piirkonnas kehtestatud terminali navigatsioonitasu kõnealuse terminali navigatsioonitasu maksmise piirkonna suhtes kehtestatud ühikumäära ja seoses kõnealuse lennuga terminalis osutatavate teenuste ühikute korrutisega. Maksustamisel käsitletakse saabumist ja lahkumist sama lennuna. Arvestusühik on kas saabuv või lahkuv lend
2. Ühikumäära ja terminalis osutatavate teenuste ühikuid arvutatakse kooskõlas V lisaga.”.
11.
Lisatakse järgmine artikkel 11a:
„Artikkel 11a
Riskide jagamine
1. Käesolevas artikliga kehtestatakse liiklusega ja kuludega seotud riskide jagamise mehhanismid. Seda kohaldatakse määruse (EL) nr 691/2010 artiklis 11 nimetatud põhimõtete kohaselt.
2. Liiklusega seotud riski jagamiseks ei esitata ja olenemata liikluse muutumisest nõutakse tagasi järgmised kulud:
a)
artikli 5 lõike 2 kohaselt arvutatud määratud kulusid;
b)
meteoroloogiateenuste osutajate määratud kulusid;
c)
eelmise aasta või võrdlusperioodi lubatud ülekandeid ja soodustuskavadest tulenevaid soodustusi või trahve;
d)
liikluse muutumisest tulenevad liigsed või ebapiisavad tagasinõudmised, mis nõutakse sisse hiljemalt aastal n+2.
Liikmesriigid võivad liiklusega seotud riski jagamisest välja arvata selliste aeronavigatsiooniteenuse osutajate määratud kulud, kes on saanud loa osutada aeronavigatsiooniteenuseid ilma sertifikaadita kooskõlas määruse (EÜ) nr 550/2004 artikli 7 lõikega 5.
3. Kui teatud aasta jooksul on teenuseühikute tegeliku arvu erinevus võrdlusperioodi alguses koostatud prognoosist suurem või väiksem kuni 2 %, siis aeronavigatsiooniteenuse osutaja täiendavaid tulusid või tulude kaotamist seoses määratud kuludega üle ei kanta.
4. Kui aastal n on teenuseühikute tegelik arv üle 2 % suurem võrdlusperioodi alguses koostatud prognoosist, tagastatakse õhuruumi kasutajatele hiljemalt aastal n+2 vähemalt 70 % asjaomase aeronavigatsiooniteenuse osutajasaadud täiendavatest tuludest, mis ületavad 2 % tegelike teenuseühikute ja määratud kulude prognoosi erinevusest.
Kui aastal n on teenuseühikute tegelik arv üle 2 % väiksem võrdlusperioodi alguses koostatud prognoosist, siis tasuvad õhuruumi kasutajad hiljemalt aastal n+2 kuni 70 % asjaomasele aeronavigatsiooniteenuse osutajale tekkinud tulude vähenemisest, mis ületab 2 % tegelike teenuseühikute ja määratud kulude prognoosi erinevusest. Liikmesriik võib siiski otsustada, et jagab kõnealuse tulude vähenemise mitme aasta peale, et säilitada ühikumäära stabiilsus.
5. Kolmandas lõigus nimetatud liiklusega seotud riski jaotamine määratakse kindlaks riikliku või funktsionaalse õhuruumiosa tulemuslikkuse kavas kogu võrdlusperioodi kohta pärast artiklis 8 viidatud konsulteerimist.
6. Kui aastal n on tegelikke teenuseühikuid vähem kui 90 % võrdlusperioodi alguses koostatud prognoosist, tasuvad õhuruumi kasutajad hiljemalt aastal n+2 kogu asjaomasele aeronavigatsiooniteenuse osutajale tekkinud tulude vähenemise, mis ületab 10 % tegelike teenuseühikute ja määratud kulude prognoosi erinevusest. Liikmesriik võib siiski otsustada, et jagab kõnealuse tulude vähenemise mitme aasta peale, et säilitada ühikumäära stabiilsus.
Kui aastal n on tegelikke teenuseühikuid rohkem kui 110 % võrdlusperioodi alguses koostatud prognoosist, tagastatakse õhuruumi kasutajatele aastal n+2 kogu asjaomase aeronavigatsiooniteenuse osutaja saadud täiendav tulu, mis ületab 10 % tegelike teenuseühikute ja määratud kulude prognoosi erinevusest.
7. 31. detsembri 2011. aasta seisuga ilma omakapitalita või kohustuste kogusummast alla 5 % suuruse omakapitaliga aeronavigatsiooniteenuste osutajaid ei esitata liiklusega seotud riski jagamiseks esimese võrdlusperioodi ajal, et võimaldada võlgade finantseerimise osakaalu vähendamist. Nimetatud aeronavigatsiooniteenuste osutajad määratletakse komisjonile läbivaatamiseks esitatavas tulemuslikkuse kavas ja II lisa kohaselt esitatavas täiendavas teabes. Liikmesriigid kirjeldavad ja põhjendavad meetmeid, mis on kavas võlgade rahastamise väiksema osakaalu saavutamiseks, ja nende ajastust.
8. Kuludega seotud riski puhul kehtivad järgmised põhimõtted:
a)
kui kogu võrdlusperioodi jooksul on tegelikud kulud väiksemad kui võrdlusperioodi alguses arvutatud määratud kulud, peab aeronavigatsiooniteenuse osutaja, liikmesriik või asjaomane pädev üksus vastava erinevuse kinni;
b)
kui kogu võrdlusperioodi jooksul on tegelikud kulud suuremad kui võrdlusperioodi alguses arvutatud määratud kulud, tasub aeronavigatsiooniteenuse osutaja, liikmesriik või asjaomane pädev üksus sellest tuleneva erinevuse, piiramata määruse (EL) nr 691/2010 artikli 18 kohase häiremehhanismi aktiveerimist;
c)
punkte a ja b ei pea kohaldama tegelike ja määratud kulude erinevusele järgmistel juhtudel, mida võib pidada aeronavigatsiooniteenuse osutajate, liikmesriikide ja kvalifitseeritud üksuste kontrolli alt väljas olevateks:
i)
ettenägematud muutused, mis tulenevad riiklikest pensionieeskirjadest ja pensioni arvestamise eeskirjadest;
ii)
ettenägematud muutused, mis tulenevad riiklikust maksuseadusest;
iii)
ettenägematud ja uued kuluüksused, mida riiklik tulemuslikkuse kava ei hõlma, kuid mis on nõutud seadusega;
iv)
ettenägematud muutused kuludes ja tuludes, mis põhinevad rahvusvaheliste lepingutega sätestatud kohustustel;
v)
märkimisväärsed muutused laenude intressimäärades.
Piiramata artikli 6 lõike 1 kolmanda lõigu kohaldamist, määrab riiklik järelevalveasutus punktides i - v esitatud loetelust eelnevalt kindlaks kontrollimatute kulude tegurid; need on tulemuslikkuse kava osa.
Kui tegelikud kulud on kogu võrdlusperioodi jooksul väiksemad võrdlusperioodi alguses kindlaksmääratud määratud kuludest, tagastatakse sellest tulenev erinevus õhuruumi kasutajatele järgmisesse võrdlusperioodi ülekandmise teel.
Kui tegelikud kulud on kogu võrdlusperioodi jooksul suuremad võrdlusperioodi alguses kindlaksmääratud määratud kuludest, kantakse sellest tulenev erinevus õhuruumi kasutajatele järgmisesse perioodi üle. Riiklik järelevalveasutus peab ülekandmiseks andma selgesõnalise nõusoleku, tehes enne kindlaks, et
i)
tegelike kulude erinevus määratud kuludest tuleneb arengutest, mida aeronavigatsiooniteenuse osutaja, liikmesriik või asjaomane pädev üksus ei saa mõjutada;
ii)
kasutajatele edasi antav kulude erinevus on täpselt määratletud ja kategoriseeritud.
Ülekantud summa määratakse kindlaks teguritega ja seda kirjeldatakse kooskõlas VI lisaga esitatavas täiendavas teabes.”.
12.
Artiklis 12 asendatakse lõiked 1, 2 ja 3 asendatakse järgmisega:
„1. Liikmesriik võib riiklikus või funktsionaalse õhuruumiosas kehtestada või heaks kiita mittediskrimineerivad ja läbipaistvad soodustuskavad, mille eesmärk on toetada aeronavigatsiooniteenuste osutamise täiustamist või lennunduse keskkonnamõju vähendamist, mille tulemuseks on erinev maksude arvestus vastavalt lõigetele 2 ja 3. Kõnealuseid soodustusi võib kohaldada aeronavigatsiooniteenuse osutajatele ja õhuruumi kasutajatele.
2. Kooskõlas määruse (EL) nr 691/2010 artikliga 11 võivad liikmesriigid riiklikul või funktsionaalse õhuruumiosa tasandil võtta kasutusele finantssoodustusi oma aeronavigatsiooniteenuse osutajate tulemuslikkuse eesmärkide saavutamiseks. Selleks võib soodustuse või karistuse määramiseks reguleerida ühikumäära vastavalt aeronavigatsiooniteenuse osutaja tegelikule tulemuslikkuse tasemele võrreldes asjakohase eesmärgiga. Kõnealuseid soodustusi või karistusi kasutatakse ainult juhul, kui tulemuslikkuse erinevused avaldavad kasutajatele märkimisväärset mõju. Soodustuste ja karistuste kohaldatav tase vastab taotletavatele eesmärkidele ja saavutatud tulemuslikkusele Tulemuslikkuse erinevad tasemed ning soodustuste ja karistuste asjakohane tase määratakse kindlaks pärast artiklis 8 viidatud konsulteerimist ning riikliku või funktsionaalse õhuruumiosa tulemuslikkuse kava alusel.
3. Kui liikmesriik otsustab kohaldada aeronavigatsiooniteenuste kasutajate suhtes soodustuskava, muudab ta, olles pakkunud artiklis 8 osutatud konsulteerimist, nende suhtes kohaldatavaid makse, et kajastada kõnealuste kasutajate jõupingutusi eelkõige seoses järgmisega:
a)
aeronavigatsiooniteenuste kasutamise optimeerimine;
b)
lendude keskkonnamõju vähendamine;
c)
aeronavigatsiooniteenuste kogukulude vähendamine ja nende tõhususe suurendamine, milleks eelkõige vähendatakse või muudetakse makse vastavalt õhusõiduki pardaseadmetele, mis suurendavad võimsust või korvavad vähemkoormatud marsruutide valimisest tulenevad ebamugavused;
d)
programmi SESAR ATM (Air Traffic Management - lennuliikluse korraldamine) kasutuselevõtu kiirendamine.”.
13.
Artiklit 13 muudetakse järgmiselt:
a)
lõiked 1 ja 2 asendatakse järgmisega:
„1. Liikmesriigid tagavad, et ühikumäärad kehtestatakse igal aastal kõigis maksustamispiirkondades.
Ühikumäärad määratakse omavääringus. Kui liikmesriigid, kes on osa funktsionaalsest õhuruumiosast, otsustavad luua ühe ühikumääraga ühise maksustamisala, määratakse ühikumäär eurodes või ühe asjaomase liikmesriigi omavääringus. Liikmesriigid teavitavad sellest komisjoni ja Eurocontrolit.
2. Vastavalt määruse (EÜ) nr 549/2004 artikli 11 lõike 4 punktile e ja määruse (EL) nr 691/2010 artiklile 18 võidakse häiremehhanismi aktiveerumise korral ühikumäära aasta jooksul muuta.”;
b)
lisatakse järgmine lõige:
„4. Võrdlusperioodi esimese aasta ühikumäärad arvutatakse asjaomase liikmesriigi või funktsionaalse õhuruumiosa kohta eelneva aasta 1. novembril esitatud tulemuslikkuse kava alusel. Kui tulemuslikkuse kava võetakse vastu hiljem kui võrdlusperioodile eelneva aasta 1. novembril, arvutatakse ühikumäärad vajaduse korral lõplikult vastuvõetud kava ja otsustatud parandusmeetmete alusel ümber.”.
14.
Artiklis 14 asendatakse lõige 1 järgmisega:
„1. Liikmesriik võib makse koguda ühe lennu kohta kehtestatud maksu kaupa. Kui maksude kohta esitatakse arved ja neid kogutakse piirkondlikult, siis võib arve esitamise vääring olla euro ja asjakohasele ühikumäärale võidakse lisada halduslik ühikumäär, millega kaetakse arve esitamise ja sissenõudmise kulud.”.
15.
Artikkel 15 jäetakse välja.
16.
Artikli 17 sissejuhatav osa asendatakse järgmisega:
„Aeronavigatsiooniteenuse osutajad hõlbustavad riikliku järelevalveasutuse või riikliku järelevalveasutuse nimel tegutseva pädeva üksuse tegevust kontrollimistel ja ülevaatuste tegemisel, sh kohapealsel kontrollimisel. Volitatud isikutel on õigus:”.
17.
Lisatakse järgmine artikkel 17a:
„Artikkel 17a
Läbivaatamine
Määruse (EL) nr 691/2010 artiklis 24 viidatud komisjonipoolne tulemuslikkuse kava läbivaatamine hõlmab käesoleva määruse artiklis 11a sätestatud riskide jagamise mehhanismi, käesoleva määruse artiklis 12 sätestatud soodustuskavasid ning nende mõju ja tõhusust määratud tulemuslikkuse eesmärkide saavutamisel.”.
18.
I kuni VI lisa muudetakse vastavalt käesoleva määruse lisale.
Artikkel 2
Üleminekusätted
Liikmesriigid, kus juba enne 8. juulit 2010 kehtivate riiklike õigusaktidega on sätestatud ühikumäära vähendamine suuremas ulatuses kui määrusega (EL) nr 691/2010 sätestatud kogu Euroopa Liidu eesmärgid, võivad oma aeronavigatsiooniteenuse osutajad määruse (EL) nr 1794/2006 artikli 11a lõike 3 kohaldamisest vabastada. Vabastus kehtib selliste aastate jooksul, milleks riiklike õigusaktidega on sätestatud ühikumäära vähendamine, kuid mitte kauem kui esimese võrdlusperioodi lõpuni aastal 2014. Liikmesriigid teavitavad vabastusest komisjoni ja Eurocontrolit.
Liikmesriigid võivad otsustada mitte kohaldada määrust (EL) nr 1794/2006, mida on muudetud käesoleva määrusega, terminali navigatsioonitasudele 31. detsembrini 2014. Nad teavitavad sellest komisjoni. Sel juhul võib terminali aeronavigatsiooniteenuste osutamise täielikud kulud kuni 31. detsembrini 2014 tagasi nõuda.
Artikkel 3
Jõustumine
Käesolev määrus jõustub kolmandal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Seda kohaldatakse aeronavigatsiooniteenuste kuludele, tasudele ja ühikumääradele alates 2012. aastast.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel, 16. detsember 2010