РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 29 юни 2011 година
относно мярката за помощ SA.27106 (C 13/09 - ex N 614/08) която Франция възнамерява да приведе в действие в полза на пристанищния сектор
(нотифицирано под номер C(2011) 4391)
(само текстът на френски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2011/519/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 207, параграф 4, първа алинея,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство (1), и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
след като прикани заинтересованите страни да представят мненията си (2) в съответствие с член 108, параграф 2, първа алинея от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) (3) и като взе предвид техните мнения,
като взе предвид следното:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
С писмо от 4 декември 2008 г., в съответствие с член 88, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз, френските органи изпратиха уведомление относно схема за помощ, състояща се от фискални мерки, които съпътстват реформата на пристанищата, въведена със Закон № 2008-660 от 4 юли 2008 г. (4) Уведомлението е заведено под номер 614/08.
(2)
Целта на фискалния инструмент, за който е изпратено уведомление, е да съпътства предвиденото в реформата прехвърляне на оборудването за пристанищна обработка на товари към частни оператори. Инструментът се е състоял от две мерки: от една страна постепенно намаляване в срок до 5 години на наемната стойност, която служи като база за изчисляване на местните данъци на частните оператори, които поемат оборудването за пристанищна обработка на товари, а от друга страна - възможността за местните власти, които управляват морските пристанища, да освободят предприятията за пристанищна обработка на товари от патентен данък за срок до шест години.
(3)
С писмо от 11 декември 2008 г. Комисията прикани френските органи да предоставят допълнителна информация не само за фискалната мярка, за която е изпратено уведомление, но и за процедурата по преотстъпване на специализирано оборудване, апаратура и съоръжения за пристанищна обработка на товари от страна на големите морски пристанища. По искане на френските органи срокът за отговор беше удължен до 9 февруари 2009 г.
(4)
На 28 януари 2009 г. се състоя среща между френските органи и службите на Комисията. С писмо от 10 февруари 2009 г. френските органи изпратиха на Комисията допълнителна информация.
(5)
С писмо от 9 април 2009 г. (D/2165) Комисията уведоми френските органи за решението си от 8 април 2009 г. да открие предвидената в член 108, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) официална процедура за разследване. Това решение беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (5). То се отнася от една страна до фискалната мярка, за която е изпратено уведомление, а от друга до процедурата по преотстъпване на специализирано оборудване, апаратура и съоръжения за пристанищна обработка на товари. В края на решението Комисията прикани Франция и заинтересованите страни да представят мнения в определен срок.
(6)
На 11 май 2009 г. (A/18191) Комисията получи мненията на френските органи. В определения срок тя получи и мненията на една заинтересована страна, а именно Организацията на европейските морски пристанища (наричана по долу „EPSO“). Мненията на EPSO бяха препратени до френските органи с писмо от 16 юли 2009 г. (D/60307), които изпратиха коментари по тях с писмо от 27 август 2009 г. (A/28446).
(7)
На 30 ноември 2009 г. се състоя среща между френските органи и службите на Комисията. С писма от 25 януари 2010 г. (A/3263) и от 24 март 2010 г. (A/5136) френските органи изпратиха в Комисията допълнителна информация.
(8)
С писмо от 9 юни 2010 г. (D/7519) в рамките на проведената във Франция реформа на патентния данък Комисията поиска от френските органи да предоставят допълнителна информация. С това писмо Комисията искаше да получи разяснения за влиянието на премахването на патентния данък върху мярката, за която е изпратено уведомление, и върху процедурата.
(9)
С писмо от 2 юли 2010 г. френските органи поискаха удължаване на предоставения им срок за отговор, който им беше предоставен. Комисията получи отговора на френските органи с писмо от 4 август 2010 г. (A/11533).
(10)
В това писмо френските органи информираха Комисията, че оттеглят уведомлението си за частта от фискалната мярка, свързана с възможността, предоставена на местните власти, които управляват морски пристанища, да освободят предприятията за пристанищна обработка на товари от патентния данък за срок до шест години. В действителност в тази мярка се е предвиждала възможността, при определени условия и между 2010 г. и 2015 г., да не се взема предвид наемната стойност на специализираното оборудване, апаратура и съоръжения за пристанищна обработка на товари. Впрочем тази възможност стана безпредметна поради премахването на патентния данък и беше отменена със закона за бюджета за 2010 г.
(11)
По отношение на фискалната част от уведомлението, свързана с постепенното и ограничено във времето намаляване на наемната стойност, която служи за определяне на местните данъци на частните оператори, които поемат оборудване, апаратура и съоръжения от големите морски пристанища, френските органи съобщиха в писмото си от 2 юли 2010 г., че тя се прилага и към данъка върху недвижимото имущество на предприятията, които плащат местния икономически данък (6), който замества патентния данък. В този контекст френските органи съобщиха на Комисията за имената на четирите предприятия (7), които се възползват от тази мярка, и за размера на произтичащото от нея данъчно предимство за всяко от тях.
(12)
От актуализираното изчисление на получените данъчни предимства за три от засегнатите предприятия става ясно, че данъчното освобождаване е под тавана от двеста хиляди евро за период от три бюджетни години, определен с Регламент (ЕО) № 1998/2006 на Комисията от 15 декември 2006 година за прилагане на членове 87 и 88 от Договора към минималната помощ (8). Това не е така с четвъртото засегнато предприятие.
(13)
В този контекст и след различните контакти, установени с Комисията, френските органи решиха да ограничат предоставяното на предприятията предимство в съответствие с мярката, спомената в съображение 11, до определения таван и при спазване на разпоредбите на Регламент (ЕС) № 1998/2006.
(14)
Също така с писмо от 20 януари 2011 г. френските органи информираха Комисията за приемането на член 36 от Закон № 2010-1658 от 29 декември 2010 г. за изменение на закона за бюджета за 2010 г. (9), който подчинява ползването на предвиденото в рамките на реформата на пристанищата постепенно данъчно намаление на спазването на Регламент (ЕС) 1998/2006. Френските органи информираха Комисията и за оттеглянето на уведомлението им по отношение на фискалната част от реформата на пристанищата.
(15)
Комисията има предвид оттеглянето от френските органи на уведомлението по отношение на целия фискален инструмент, за който е изпратено уведомление. Настоящото решение се отнася само за процедурата по прехвърляне на специализирано оборудване, апаратура и съоръжения за пристанищна обработка на товари, която е била предмет на решението на Комисията от 8 април 2009 г. Настоящото решение не засяга условията за експлоатация на специализираното оборудване, апаратура и съоръжения за пристанищна обработка на товари преди или след преотстъпването им.
2. ОПИСАНИЕ НА ВЪПРОСНАТА МЯРКА
2.1. Елементи от контекста
(16)
Разглежданата мярка е част от реформата на пристанищата, която е предмет на закона за реформата на пристанищата (10). Целта на тази реформа е да подобри резултатите и конкурентоспособността на френските морски пристанища (Дюнкерк, Хавър, Нант Сен Назар, Ла Рошел, Бордо и Марсилия).
(17)
В този контекст законът за реформата на пристанищата има за цел:
-
да определи мисиите на автономните пристанища, които в континентална Франция стават „големи морски пристанища“ (11);
-
да модернизира управлението на големите морски пристанища;
-
да организира координацията между пристанищата с излаз на едно и също море или разположени на една и съща ос на вътрешни водни пътища;
-
да опрости и подобри пристанищната обработка на товари по модела на основните европейски пристанища с въвеждане на интегрирани оператори на терминали, отговорни за всички операции по обработката на товари.
(18)
Мисиите на големите морски пристанища ще съсредоточат върху институционални дейности (сигурност, безопасност и пристанищна полиция) и към свързаните с устройството на пристанищата функции. В замяна на това интегрираните оператори на терминали ще отговарят за всички операции по обработката на товари, за да се подобри ефективността на тези дейности.
(19)
Френските органи уточниха, че прехвърлянето на дейностите по пристанищна обработка на товари, които все още се изпълняват от големите морски пристанища, на частни оператори чрез процедура за преотстъпване на оборудването на големите морски пристанища, е част от опростяването и подобряването на пристанищната обработка на товари. Те също така посочиха, че реформата доближава френската система до европейския модел, при който съответните функции на пристанищния орган и на пристанищния оператор са ясно разграничени и при който последният най-често е частно предприятие.
2.2. Процедура по прехвърляне на оборудването
(20)
Големите морски пристанища спират да експлоатират специализираното оборудване, апаратурата и съоръженията за пристанищна обработка на товари (наричани по-долу „оборудването за обработка на товари“) и ги преотстъпват на частни предприятия в съответствие с описаната в член 9 от закона за реформата на пристанищата процедура за продажба.
(21)
Съгласно тази разпоредба (12) процедурата за продажба на оборудването за обработка на товари и преотстъпването на съответните вещни права се разделя на няколко етапа:
-
първоначално голямото морско пристанище договаря условията за прехвърляне на оборудването за обработка на товари с операторите, които редовно използват услугите на пристанището или които са направили значителни инвестиции в терминала.
-
в случай че няма налични оператори или ако договарянето не приключи в срок от три месеца, голямото морско пристанище отправя покана за представяне на кандидатури в рамките на прозрачна и недискриминационна процедура.
-
в случай че поканата за представяне на кандидатури не доведе до успешен резултат и когато в стратегическия проект на голямото морско пристанище е предвидено, пристанището може да създаде дъщерно дружество, на което да възложи въпросната дейност. След пет години се отправя нова покана за представяне на кандидатури. В резултат на поканата за представяне на кандидатури с одобрените оператори се сключват споразумения за експлоатация на терминал.
(22)
Съгласно член 9 от закона за реформата на пристанищата независима национална комисия (а именно националната комисия по оценяване на прехвърлянето на пристанищно оборудване, наричана по-долу „CNECOP“) има задължението да гарантира правилното провеждане и прозрачността на процедурата по прехвърляне на оборудването (13). Нейната роля е да издаде становище относно оценяването на имуществото преди прехвърлянето му. В този контекст тя трябва да отчете икономическия баланс и перспективите за развитие на дейността. За целите на това оценяване CNECOP може да покани експерт, който да оцени стойността на имуществото.
(23)
Становищата на CNECOP се издават въз основа на проектите на акта за прехвърляне, които задължително трябва да бъдат включени в представеното от председателите на съвети на директорите на големите морски пристанища досие съгласно член 9 от закона за реформата на пристанищата. В тези проекти се посочва описанието на оборудването, което се прехвърля, продажната му цена, както и условията за финансирането му.
(24)
Окончателен акт за прехвърляне не може да бъде подписан преди предварително становище на CNECOP. Това е обикновено становище (с незадължителен характер), което се оповестява на национално и местно равнище.
(25)
В състава на CNECOP участват длъжностно лице от Сметната палата, представител на местните власти и квалифицирано лице, избрано поради компетенциите си в областта на пристанищата. Функциите на член на CNECOP е несъвместима с друга отговорна длъжност в ръководните и надзорни органи на големите морски пристанища или в предприятията за пристанищна обработка на товари, които закупуват публичното оборудване, и за цялата продължителност на мандата и за срок от пет години след прекратяването му.
3. ПРИЧИНИ, ДОВЕЛИ ДО ОТКРИВАНЕТО НА ОФИЦИАЛНА ПРОЦЕДУРА ЗА РАЗСЛЕДВАНЕ
(26)
В решението си от 8 април 2009 г. Комисията счете, че не може да се изключи, че прехвърлянето на оборудването за обработка на товари в рамките на процедура по договаряне, включва елементи на помощ. В тази връзка Комисията установи, че становището на CNECOP не е обвързващо. При липсата на обвързващ характер Комисията изрази съмнения по отношение на продажбата на имуществото на пазарни цени. Комисията поставя също въпроса за независимостта на членовете на CNECOP.
(27)
По отношение на разглеждането на съвместимостта с вътрешния пазар на разглежданата процедура по прехвърляне на оборудването Комисията счете, че на този етап никоя от предвидените в член 107, параграфи 2 и 3 от ДФЕС дерогации не изглеждат приложими в специфичния случай.
(28)
В резултат на това Комисията реши да открие официалната процедура по разследване, за да разсее съмненията си относно определянето на процедурата по прехвърляне на оборудването като държавна помощ и относно съответствието на тези мерки с вътрешния пазар.
4. КОМЕНТАРИ НА ФРЕНСКИТЕ ОРГАНИ
(29)
По отношение на характера на издаденото от CNECOP становище френските органи припомнят, че в състава на тази комисия влизат четирима независими членове, като председателят ѝ се определя от първия председател на Сметната палата, измежду длъжностните лица от Сметната палата и че тя издава становище по досиетата за прехвърляне на публично оборудване, които ѝ представят председателите на съвети на директорите на големите морски пристанища. Тези досиета съдържат описание на провежданата процедура по договаряне, списък с прехвърленото имущество, проект на акта за прехвърляне, в който се указва по-специално предвидената продажна цена, както и предвидените условия за експлоатация на терминала.
(30)
Те припомнят също така, че задачата на CNECOP е по-специално да гарантира съгласно член L. 3211-18 от Общия кодекс за собствеността на публичноправните субекти, че публичното оборудване не се прехвърля „нито безплатно, нито на по-ниска от пазарнатa стойност цена“, като по този начин се спазва условието за прехвърляне на публичното имущество на пазарна цена.
(31)
Френските органи добавят, че тази комисия издава обикновено становище, което се оповестява публично, за да не се допусне прехвърляне на цена под пазарната, и в тази връзка поема ангажимент становището да бъде публикувано в официалния бюлетин на Министерството на екологията, енергетиката, устойчивото развитие и териториалното устройство на сайта на министерството, както и на местно равнище, като се постави известие във всяко голямо морско пристанище. Те твърдят от друга страна, че ще изпратят писмо до всеки председател на съвет на директорите на голямо морско пристанище - директорът на което носи отговорност за защитата на интересите на пристанището, за да припомнят условията за работата на CNECOP, както и за правилата за прехвърляне на публично имущество, които задължително трябва да се спазват.
(32)
Френските органи добавят, че в този контекст съгласно член L. 313-6 от Кодекса на финансовите юрисдикции председателите на съвети на директорите подлежат на глоба в размер до удвоеното им годишно брутно възнаграждение или заплата, които получават към датата на нарушението, за всяко необосновано предимство, което са се опитали да предоставят или са предоставили на други лица, независимо дали това предимство е финансово или в натура, и което носи вреда за хазната, местната власт или заинтересованата организация.
(33)
Френските органи освен това се задължават да уведомят Европейската комисия преди подписването на акта за прехвърляне за всяко решение на председател на съвет на директорите на голямо морско пристанище, което не е в съответствие със становището на CNECOP.
(34)
По отношение на компетентността и независимостта на членовете на CNECOP, френските органи изпращат до Комисията автобиографиите на четиримата членове на CNECOP, включително и на нейния председател, и описват подробно квалификациите на всеки от тях по отношение на компетенциите на CNECOP. Според френските органи всички тези лица са били предложени поради познанията си относно процесите по прехвърляне и приватизация или поради опита им в областта на пристанищата, както свидетелстват автобиографиите им.
(35)
Френските органи припомнят именно в този контекст, че независимостта на длъжностните лица от Сметната палата спрямо законодателната власт и спрямо изпълнителната власт е гарантирана от Конституцията от 4 октомври 1958 г. и потвърдена с Решение на Конституционния съвет 2001-448 DC от 25 юли 2001 г., както и че независимостта на депутатите по отношение на изпълнителната власт е гарантирана от член 16 от Декларацията за правата на човека и гражданските права от 26 август 1789 г., който прогласява принципа за разделение на властите и е включен в Преамбюла на Конституцията от 4 октомври 1958 г.
(36)
От друга страна френските органи припомнят, че в съответствие с член 6 от Указ № 2008-1032 от 9 октомври 2008 г., приет в приложение на Закон № 2008-660 (14), правилата за конфликт на интереси представляват допълнителна гаранция за независимостта на членовете на CNECOP, които са задължителни за членовете за целия срок на мандата им и за период от пет години след изтичането му:
-
с мандат на член на управителен съвет, на съвет на директорите или на надзорен съвет на дружество за пристанищна обработка на товари, което закупува публично пристанищно оборудване, както и с упражняване на дейност срещу възнаграждение от такива предприятия; и
-
с мандат на член на надзорен съвет или съвет на директорите на голямо морско пристанище.
(37)
На последно място френските органи припомнят, че експертният капацитет на CNECOP може да бъде засилен, тъй като в член 7 от Указ № 2008-1032 от 9 октомври 2008 г. се предвижда възможността експерт да определи по-точно стойността на имуществото преди прехвърлянето му на предприятия за обработка на товари.
(38)
Като се има предвид горепосоченото, френските органи считат, че предвидените в закона за реформата на пристанищата процедури по прехвърляне предвиждат достатъчни гаранции, за да е сигурно, че прехвърлянето на оборудването за пристанищна обработка на товари и свързаните с него вещни права ще се извърши по пазарна стойност и съответно няма да има елемент на държавна помощ.
5. КОМЕНТАРИ ОТ ЗАИНТЕРЕСОВАНАТА СТРАНА И КОМЕНТАРИ НА ФРЕНСКИТЕ ОРГАНИ ПО КОМЕНТАРИТЕ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНАТА СТРАНА
(39)
В подкрепа на позицията на френските органи организацията на европейските морски пристанища (EPSO) подчертава, че като въвежда така наречения „модел на собственика“(landlord model), разглежданата реформа допринася за подобряването на конкурентоспособността на френските пристанища, както и за цялостната работа на европейските пристанища. Прехвърлянето на дейности за пристанищна обработка на товари от големите морски пристанища на частни оператори на практика ще модернизира управлението на големите френски морски пристанища, като ги приспособи към най-разпространения в Европейския съюз и по света модел.
(40)
Като има предвид сложността на една такава реформа, както и социалните и финансови последици от нея, ESPO посочва, че предвиждането на придружаващи мерки от съответната държава-членка при реформа с такъв мащаб най-често е единственото средство, за да бъде приемлива за всички участници.
(41)
Макар и да не желае да представи подробна оценка относно определянето като държавна помощ на разглежданите мерки, ESPO отбелязва, че условията за оценяване на оборудването са такива, че прехвърлянето на пазарна цена е гарантирано.
(42)
Френските органи вземат под внимание мненията на ESPO.
6. ОЦЕНКА НА МЯРКАТА
(43)
След откриването на предвидената в член 108, параграф 2 от ДФЕС официална процедура по разследване и като се имат предвид представените в този контекст доводи от френските органи и заинтересованата страна Комисията счита, че въпросната мярка не представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(44)
Съгласно член 107, параграф 1 от ДФЕС „всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар“.
(45)
Определянето на една национална мярка като държавна помощ предполага, че трябва да бъдат изпълнени следните кумулативни условия: 1) въпросната мярка предоставя предимство чрез държавни ресурси, 2) това предимство е селективно и 3) въпросната мярка нарушава или заплашва да наруши конкуренцията и може да засегне търговията между държавите-членки (15).
(46)
Първо, уместно е да се отбележи, че в настоящия контекст, за да се изключи всякакво предимство, въпросното публично имущество, а именно оборудването за пристанищна обработка на товари, трябва да бъде продадено на пазарна цена.
(47)
В тази връзка Комисията отбелязва, че продажбата на оборудването за пристанищна обработка на товари не се извършва в рамките на открита, прозрачна, недискриминационна и безусловна тръжна процедура, тъй като, това е само в случай че договарянето с вече наличните оператори не приключи успешно или няма наличен оператор, се прилага такава процедура (вж. съображение 20 по-горе).
(48)
При все това Комисията установява, че при продажба с договаряне предложената процедура предвижда създаването на национална комисия за оценяване на прехвърленото имущество, а именно CNECOP. Комисията отбелязва, че преди продажбата CNECOP трябва да издаде публично становище относно стойността на имуществото, предмет на продажбата.
(49)
В рамките на решението си от 8 април 2009 г. за откриване на официалната процедура по разследване Комисията отбеляза, че тъй като издаденото становище на CNECOP не е било обвързващо, не може да се изключи продажба на имуществото на по-ниска от пазарната цена.
(50)
Като вземат предвид изразените от Комисията съмнения, с писма от 20 януари 2010 г. и 24 март 2010 г. френските органи съобщиха, че директорът на транспортните служби е изпратил писма до всички председатели на съвети на директорите на големите морски пристанища на 16 март 2009 г. и 18 март 2010 г., в които разяснява рамката на договарянето за прехвърляне на оборудване за пристанищна обработка на товари и уточнява условията, които трябва да се спазват, за да бъде изпълнено прехвърлянето.
(51)
В тези писма председателите на съвети на директорите на големите морски пристанища се информират от една страна, че CNECOP системно ще изисква от големите морски пристанища да извършват експертиза с цел оценяване на имуществото, което ще се прехвърля. В този контекст преди сезирането на CNECOP се изисква извършване на независима техническа оценка на пазарната стойност на пристанищното оборудване от независим експерт, която да бъде включена в представеното на CNECOP досие.
(52)
Председателите на съвети на директорите на големите морски пристанища от друга страна се информират, че „дори и законът да не му придава характер на съгласувано становище, е изключено да не се спази“, така че акт за прехвърляне, който не е в съответствие с издадено от CNECOP становище, не може да бъде подписан. Следователно при хипотезата за отрицателно становище на CNECOP е уместно или „да се поднови договарянето, ако в съответствие с датата на сезиране на CNECOP […] остава време, и да се представи, ако се налага, ново досие“, или „да се констатира, че договарянето е завършило неуспешно, и да се приложи процедура за покана за представяне на кандидатури“.
(53)
Посочва също, че участващите в управлението на големите морски пристанища лица методично ще се противопоставят на всяко решение на надзорния съвет на пристанището, което не е в съответствие със становище на CNECOP, а на председателите на съвети на директорите на големите морски пристанища се припомнят налаганите санкции, ако предоставят необосновано предимство на трети лица при упражняване на функциите си.
(54)
Комисията счита, че изпратените на председателите на съвети на директорите на големите морски пристанища предписания по отношение от необходимостта от извършване на независимо оценяване на оборудването за обработка на товари, което ще се прехвърля, и по отношение на обвързващия характер на становището на CNECOP, гарантират, че въпросното оборудване няма да бъде продадено на по-ниска от пазарната цена.
(55)
Комисията отбелязва, че тези факти се подкрепят и от изискването становището на CNECOP да бъде оповестено както на национално, така и на местно равнище от съответните пристанища. Оповестяването има за цел да се позволи, когато е целесъобразно, да бъдат оспорени условията по прехвърлянето на въпросното оборудване за обработка на товари.
(56)
По отношение на независимостта и квалификациите на членовете на CNECOP за целите на оценяването на прехвърленото имущество, френските органи изпратиха на Комисията автобиографиите на четиримата ѝ членове, включително и на председателя.
(57)
В тази връзка е уместно е да се посочи, че един от членовете, този от Сметната палата, е бил предложен от първия председател на Сметната палата за председател на CNECOP и че той притежава професионален опит, пряко свързан с морското дело. Френските органи припомнят в този контекст, че независимостта на длъжностните лица от Сметната палата спрямо законодателната власт и спрямо изпълнителната власт е гарантирана от Конституцията от 4 октомври 1958 г. и потвърдена с Решение на Конституционния съд 2001-448 DC от 25 юли 2001 г.
(58)
Членът на CNECOP, на когото е възложено да представлява местните власти, притежава от своя страна експертни познания, пряко свързани с морските пристанища. Френските органи припомнят в този контекст, че независимостта на депутатите по отношение на изпълнителните власт е гарантирана с член 16 от Декларацията за правата на човека и гражданските права от 26 август 1789 г., който прогласява принципа за разделение на властите и е включен в Конституцията от 4 октомври 1958 г.
(59)
Що се отнася до двамата членове, предложени в качеството им на квалифицирани лица, от автобиографиите им става ясно, че единият притежава компетенции в областта на пристанищата, а другият компетенции в областта на прехвърлянето на публично имущество.
(60)
Френските органи също така посочват, че съгласно член 6 от Указ № 2008-1032 от 9 октомври 2008 г. (16) правилата за конфликт на интереси са задължителни за членовете на CNECOP за целия срок на мандата им и за период от пет години след изтичането му (вж. съображение 36).
(61)
Комисията установява, че тези правила за конфликт на интереси в настоящия случай са още една гаранция за независимостта на членовете на CNECOP.
(62)
Въз основа на тези данни и предвид конкретните обстоятелства по случая Комисията счита, че задължението за оценяване на пазарната стойност от независим експерт, въз основа на която квалифицираните и независими членове на CNECOP издават обвързващо становище, дава възможност по принцип да се гарантира, че прехвърлянията ще бъдат извършени съгласно пазарните условия.
(63)
Чрез стриктното спазване на условията и обстоятелствата, споменати в точка 6. Оценка на мярката става ясно, че няма причина да се счита, че прехвърлянето на оборудване за пристанищна обработка на товари, което се извършва в рамките на продажба чрез договаряне, предоставя икономическо предимство на купувачите на това оборудване. В противния случай това не би било случая с евентуални индивидуални трансакции, които няма да са в точно съответствие с изброените условия.
7. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(64)
Като се имат предвид гореизложените съображения, Комисията
-
отбелязва оттеглянето на уведомлението за двете придружаващи мерки, за които е изпратено уведомление, като част от фискалната част на реформата на пристанищата, и които са посочени в съображение 2 от настоящото решение;
-
счита, че процедурата по прехвърляне на специализираното оборудване, апаратура и съоръжения за пристанищна обработка на товари, която беше предмет и на решението на Комисията от 8 април 2009 г. и която е описана в съображения 16-25 от настоящото решение, не представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
ПРИЕ СЛЕДНОТО РЕШЕНИЕ:
Член първи
Мярката за прехвърляне на пристанищно оборудване към частните оператори, която Франция възнамерява да приведе в действие в рамките на пристанищната реформа, предвидена от закон № 2008-660 от 4 юли 2008 г., не представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
Следователно привеждането в действие на мярката е разрешено.
Член втори
Адресат на настоящото решение е Република Франция.
Съставено в Брюксел на 29 юни 2011 година.
KOMISJONI OTSUS,
29. juuni 2011,
riigiabi SA.27106 (C 13/09 - ex N 614/08) kohta, mida Prantsusmaa kavatseb anda sadamasektori soodustamiseks
(teatavaks tehtud numbri K(2011) 4391 all)
(Ainult prantsuskeelne tekst on autentne)
(EMPs kohaldatav tekst)
(2011/519/EL)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 108 lõike 2 esimest lõiku,
võttes arvesse Euroopa Majanduspiirkonna lepingut (1), eriti selle artikli 62 lõike 1 punkti a,
olles kutsunud huvitatuid isikuid üles esitama märkusi (2) vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu (3) artikli 108 lõike 2 esimesele lõigule ja võttes arvesse nende märkusi
ning arvestades järgmist:
1. MENETLUS
(1)
4. detsembri 2008. aasta kirjas teatasid Prantsuse ametiasutused vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 108 lõikele 3 abikavast, mis seisneb 4. juuli 2008. aasta seadusega nr 2008-660 kehtestatud sadamareformiga kaasnevates maksumeetmetes (4). Teatis registreeriti numbri N 614/08 all.
(2)
Teatatud maksumeede pidi kaasnema sadamareformiga ettenähtud suurte meresadamate käitlemisseadmete üleandmisega eraõiguslike ettevõtjate pädevusse. Meede koosnes kahest osast: kohalike maksude arvutamise aluseks oleva väärtuse järkjärgulisest vähendamisest kuni viie aasta jooksul nende eraõiguslike ettevõtjate puhul, kes meresadamate käitlemisseadmed üle võtavad, ning meresadamaid haldavate kohalike omavalitsuste võimalusest vabastada meresadamaid käitlevad ettevõtjad kuni kuueks aastaks ettevõtlusmaksust.
(3)
Komisjon kutsus 11. detsembri 2008. aasta kirjaga Prantsuse ametiasutusi üles esitama lisateavet nii teatatud maksumeetme kui ka suurte meresadamate poolt meresadamate konkreetsete käitlemisseadmete, -varustuse ja -rajatiste võõrandamise menetluse kohta. Prantsuse ametiasutuste palvel pikendati vastamise tähtaega kuni 9. veebruarini 2009.
(4)
Prantsuse ametiasutuste ja komisjoni talituste kohtumine toimus 28. jaanuaril 2009.10. veebruari 2009. aasta kirjaga esitasid Prantsuse ametiasutused komisjonile lisateavet.
(5)
9. aprilli 2009. aasta kirjaga (D/2165) teavitas komisjon Prantsuse ametiasutusi oma 8. aprilli 2009. aasta otsusest algatada ELi toimimise lepingu artikli 108 lõike 2 kohane ametlik uurimismenetlus. Kõnealune otsus avaldati Euroopa Liidu Teatajas (5). Otsuses käsitletakse nii teatatud maksumeedet kui ka meresadamate konkreetsete käitlemisseadmete, -varustuse ja -rajatiste võõrandamise menetlust. Otsuse lõpus kutsus komisjon Prantsusmaad ja huvitatud isikuid üles esitama märkused kindlaksmääratud tähtaja jooksul.
(6)
Komisjon sai Prantsuse ametiasutuste märkused kätte 11. mail 2009 (A/18191). Ettenähtud tähtaja jooksul sai komisjon kätte märkused ka ühelt huvitatud isikult, kelleks oli Euroopa Meresadamate Organisatsioon (edaspidi „ESPO”). ESPO märkused edastati Prantsuse ametiasutustele 16. juuli 2009. aasta kirjaga (D/60307). Prantsuse ametiasutused kommenteerisid neid 27. augusti 2009. aasta kirjas (A/28446).
(7)
Prantsuse ametiasutuste ja komisjoni talituste kohtumine toimus 30. novembril 2009.25. jaanuari 2010. aasta kirjaga (A/3263) ja 24. märtsi 2010. aasta kirjaga (A/5136) esitasid Prantsuse ametiasutused komisjonile lisateavet.
(8)
Seoses Prantsusmaal toimunud ettevõtlusmaksu reformiga küsis komisjon 9. juuni 2010. aasta kirjas (D/7519) Prantsuse ametiasutustelt lisateavet. Selle kirjaga soovis komisjon selgitust, kuidas mõjutas ettevõtlusmaksu kaotamine teatatud meedet ning sellega seotud menetlust.
(9)
2. juuli 2002. aasta kirjaga taotlesid Prantsuse ametiasutused vastamise tähtaja pikendamist, mida neile võimaldati. Prantsuse ametiasutuste vastus saabus komisjoni 4. augusti 2010. aasta kirjaga (A/11533).
(10)
Selles kirjas teavitasid Prantsuse ametiasutused komisjoni, et nad tühistavad teatise selle maksumeetme osas, mis hõlmab meresadamaid haldavate kohalike omavalitsuste võimalust vabastada sadamaid käitlevad eraõiguslikud ettevõtjad kuueks aastaks ettevõtlusmaksust. Meetmega nähti ette võimalus jätta ettevõtlusmaksu arvutamisel teatavatel tingimustel 2010.-2015. aastal arvesse võtmata meresadamate konkreetsete käitlemisseadmete, -varustuse ja -rajatiste väärtus. Ettevõtlusmaks tunnistati 2010. aasta eelarveseadusega kehtetuks, mistõttu sellist võimalust enam ei eksisteeri.
(11)
Seoses teatatud maksumeetmega, mis hõlmab selle väärtuse järkjärgulist ja ajaliselt piiratud vähendamist, mille alusel arvutatakse kohalikud maksud suurte meresadamate käitlemisseadmeid, -varustust ja -rajatisi ülevõtvate eraõiguslike ettevõtjate jaoks, teatasid Prantsuse ametiasutused 2. juuli 2010. aasta kirjas, et sel viisil vähendatakse omandimaksu ka nende ettevõtjate suhtes, kes tasuvad territoriaalset ettevõtlusmaksu (6); vastav maks asendab ettevõtlusmaksu. Prantsuse ametiasutused on komisjonile juba teatavaks teinud nelja meetmest kasu saanud ettevõtja nimed (7) ning maksusoodustuse iga ettevõtja kohta.
(12)
Maksusoodustuse ajakohastatud rahaline väärtus näis kolme asjaomase ettevõtja puhul olevat madalam maksuvabastuse ülemmäärast, mis on ette nähtud komisjoni 15. detsembri 2006. aasta määrusega (EÜ) nr 1998/2006 (milles käsitletakse asutamislepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamist vähese tähtsusega abi suhtes) ning milleks on 200 000 eurot kolme eelarveaasta kohta (8). Neljanda asjaomase ettevõtja puhul see nii ei olnud.
(13)
Seoses sellega ning pärast kontakte komisjoniga otsustasid Prantsuse ametiasutused piirata kõnealust meedet kohaldavate ettevõtjate jaoks soodustust põhjenduses 11 ja määruses (EÜ) nr 1998/2006 sätestatud ülemmääraga.
(14)
Prantsuse ametiasutused teavitasid 20. jaanuari 2011. aasta kirjaga komisjoni ka 29. detsembri 2010. aasta seaduse nr 2010-1658 (2010. aasta paranduseelarve kohta) artikli 36 vastuvõtmisest (9), mille alusel kohaldatakse sadamareformiga ettenähtud järkjärgulist vähendamist vastavalt määrusele (EÜ) nr 1998/2006. Prantsuse ametiasutused teavitasid komisjoni ka oma teatise tühistamisest sadamareformi viimase maksumeetme osas.
(15)
Komisjon võtab teadmiseks selle, et Prantsuse ametiasutused tühistasid teatise kogu teatatud maksumeetme osas. Käesolev otsus hõlmab üksnes meresadamate konkreetsete käitlemisseadmete, -varustuse ja -rajatiste võõrandamise menetlust, mis oli ka komisjoni 8. aprilli 2009. aasta otsuse teemaks. Käesolevas otsuses ei käsitleta meresadamate konkreetsete käitlemisseadmete, -varustuse ja -rajatiste kasutamist enne ega pärast nende võõrandamist.
2. KÕNEALUSE MEETME KIRJELDUS
2.1. Taustteave
(16)
Kõnealune meede moodustab osa sadamareformist, mis omakorda on sätestatud sadamareformi seaduses (10). Reformi eesmärk on parandada Prantsusmaa sadamate (Dunkerque, Le Havre, Nantes Saint Nazaire, Le Rochelle, Bordeaux ja Marseille) toimimist ja konkurentsivõimet.
(17)
Seega on sadamareformi eesmärk:
-
määratleda uuesti autonoomsete sadamate ülesanded, kellest Prantsuse emamaal saavad „suured meresadamad” (11);
-
ajakohastada suurte meresadamate juhtimist;
-
kooskõlastada mitme sadama või samal transporditeljel asuva sadama koostööd;
-
lihtsustada ja ratsionaliseerida meresadamate käitlemist peamiste Euroopa sadamate eeskujul, seades terminalidesse sisse kogu käitlemistegevuse eest vastutavad ettevõtjad.
(18)
Suurte meresadamate ülesanded keskendatakse uuesti reguleerivale (julgeolek, turvalisus ja sadamapolitsei) ning sadama arendamisega seotud tegevusele. Terminali eest vastutav ettevõtja vastutab aga tegevuse tõhustamise eesmärgil kogu käitlemistegevuse eest.
(19)
Prantsuse ametiasutused täpsustasid, et praegu veel suurte meresadamate teostava sadama käitlemistegevuse üleandmine suurtes meresadamates eraõiguslikele ettevõtjatele seadmete võõrandamise menetluse teel on seotud sadamakäitlemise lihtsustamise ja ratsionaliseerimisega. Nad märkisid ka, et reformiga lähendatakse Prantsusmaa süsteem Euroopa mudelile, mille puhul on selgelt eristatud sadamavaldaja ja -käitaja ülesanded ning viimane on üldjuhul eraõiguslik ettevõtja.
2.2. Seadmete võõrandamise menetlus
(20)
Suured meresadamad lõpetavad meresadamate konkreetsete käitlemisseadmete, -varustuse ja -rajatiste kasutamise (edaspidi „käitlemisseadmed”) ning annavad need üle eraõiguslikele ettevõtjatele vastavalt sadamareformi käsitleva seaduse artiklis 9 sätestatud müügikorrale.
(21)
Vastavalt sellele sättele (12) koosneb käitlemisseadmete müügikord ja nendega seotud tegelike õiguste üleandmine mitmest etapist.
-
Esmalt peab suur meresadam läbirääkimisi käitlemisseadmete üleandmise viiside üle ettevõtjaga, kes kasutab korrapäraselt sadamateenuseid või on teinud terminali olulisi investeeringuid.
-
Kui selliseid ettevõtjaid ei ole või läbirääkimisi ei lõpetata ettenähtud kolmekuulise tähtaja jooksul, kuulutab suur meresadam välja läbipaistva ja mittediskrimineeriva hankemenetluse.
-
Kui hankemenetlus ei anna tulemusi ning kui see on suure meresadama strateegilise projektiga ette nähtud, võib sadam asutada tütarettevõtja, kellele tegevus üle antakse. Viieaastase tähtaja lõppemisel korraldatakse uus hankemenetlus. Hankemenetluse lõpus sõlmitakse terminali lepingud valitud ettevõtjatega.
(22)
Sadamareformi käsitleva seaduse artikli 9 kohaselt on sõltumatule riiklikule komisjonile, kelleks on sadamaseadmete võõrandamise riiklik hindamiskomisjon (edaspidi „riiklik hindamiskomisjon”), tehtud ülesandeks jälgida seadmete võõrandamise menetluse nõuetekohast täitmist ja läbipaistvust (13). Selle ülesanne on esitada arvamus vara hindamise kohta enne selle võõrandamist. Kõnealune komisjon peab arvesse võtma majanduslikku tasakaalu ning tegevuse arenguperspektiive. Riiklik hindamiskomisjon võib vara väärtuse hindamiseks kasutada ka eksperti.
(23)
Riiklik hindamiskomisjon koostab arvamused võõrandamise eelnõude põhjal; eelnõud tuleb vastavalt sadamareformi käsitleva seaduse artiklile 9 kindlasti lisada suurte meresadamate juhatuse presidentide edastatud toimikule. Eelnõud tuleb vastavalt sadamareformi käsitleva seaduse artiklile 9 kindlasti lisada suurte meresadamate juhatuse presidentide edastatud toimikule. Nendes eelnõudes on märgitud võõrandavate seadmete kirjeldus, müügihind ja rahastamise tingimused.
(24)
Ühtegi lõplikku dokumenti ei või allkirjastada riikliku hindamiskomisjoni eelneva arvamuseta. Tegemist on lihtsa (mittesiduva) arvamusega, mis avaldatakse nii riiklikul kui ka kohalikul tasandil.
(25)
Riiklikku hindamiskomisjoni kuulub kontrollikoja liige, kohaliku omavalitsuse esindaja ning kvalifitseeritud isik, kes on sinna valitud tema pädevuse tõttu sadamatega seotud küsimustes. Riikliku hindamiskomisjoni liige ei või tegutseda muul ametikohal suurte meresadamate juhtimise või järelevalve asutustes või käitlemisettevõtetes seoses avalike seadmete omandamisega kogu teenistusaja jooksul ning viis aasta pärast selle lõppu.
3. AMETLIKU UURIMISMENETLUSE ALGATAMISE PÕHJUSED
(26)
Oma 8. aprilli 2009. aasta otsuses oli komisjon arvamusel, et ei või välistada, et meresadamate käitlemisseadmete võõrandamine ilma hankemenetluseta kujutab endast teatavat riigiabi. Komisjon täheldas seoses sellega, et riikliku hindamiskomisjoni arvamus ei ole siduv. Siduva iseloomu puudumise tõttu on komisjonil kahtlusi, kas vara müüakse turuhinnaga. Komisjoni arvates oli küsitav ka riikliku hindamiskomisjoni liikmete sõltumatus.
(27)
Uurides seda, kas meresadamate käitlemisseadmete võõrandamise menetlus sobib kokku siseturuga, leidis komisjon, et käesoleval juhul ei ole asjakohane ükski ELi toimimise lepingu artikli 107 lõigetega 2 ja 3 ettenähtud erand.
(28)
Komisjon otsustas seetõttu alustada ametlikku uurimismenetlust, et hajutada kahtlused seoses käitlemisseadmete võõrandamise liigitamisega riigiabiks ja meetmete kokkusobivusega siseturuga.
4. PRANTSUSE AMETIASUTUSTE MÄRKUSED
(29)
Riikliku hindamiskomisjoni arvamuse tausta osas tuletavad Prantsuse ametiasutused meelde, et riiklik hindamiskomisjon koosneb neljast sõltumatust liikmest, sealhulgas president, kelle on kontrollikoja liikmete hulgast ametisse nimetanud kontrollikoja esimene president, ning et riiklik hindamiskomisjon esitab arvamuse avalike seadmete võõrandamise dokumentide kohta, mille on talle edastanud suurte meresadamate juhatuste presidendid. Need dokumendid sisaldavad hankemenetluseta toimuva võõrandamise kirjeldust, võõrandatava vara nimekirja, võõrandamislepingu eelnõud, kus on märgitud eelkõige ettenähtud müügihind ning terminali kasutamise kavandatud tingimused.
(30)
Prantsuse ametiasutused tuletavad ka meelde, et riiklikul hindamiskomisjonil on vastavalt avalik-õiguslike isikute omandi üldkoodeksi artiklile L. 3211-18 ülesanne tagada, et avalikke seadmeid ei võõrandataks „tasuta ega turuväärtusest madalama hinnaga”, mistõttu on täidetud nõue võõrandada avalik vara turuhinnaga.
(31)
Nad lisavad, et kõnealune komisjon esitab arvamuse, mis avalikustatakse, et vältida vara üleandmist turuhinnast madalama hinnaga, ning nad kohustuvad tagama, et kõnealune arvamus avaldatakse ökoloogia-, energeetika-, säästva arengu ja ruumilise plaanimise ministeeriumi ametlikus teatajas, veebilehel ning kohalikul tasandil igas suures meresadamas. Prantsuse ametiasutused kinnitavad, et nad edastavad iga suure meresadama - mille juhataja vastutab sadama huvide kaitsmise eest - juhatuse presidendile kirja, tuletades meelde riikliku hindamiskomisjoni tegevuskorda ning avaliku vara üleandmise eeskirju, millele meresadamad peavad tingimata vastama.
(32)
Prantsuse ametiasutused lisavad veel, et vastavalt finantskohtute koodeksi artiklile L. 313-6 peavad juhatuse presidendid maksma trahvi, mille summa võib olla kuni kahekordne töötasu või aasta brutopalk, mida nad said rikkumise kuupäeval mis tahes põhjendamata eelise eest, mida nad proovisid saada enda või teiste jaoks, kui see eelis oli rahaline või loonuseline ning tõi kaasa kahju riigikassale, kogukonnale või huvitatud asutusele.
(33)
Prantsuse ametiasutustel on enne vara võõrandamise akti allkirjastamist muu hulgas kohustus teatada Euroopa Komisjonile kõikidest suurte meresadamate juhatuste presidentide otsustest, millega tehakse erand riikliku hindamiskomisjoni arvamusest.
(34)
Prantsuse ametiasutused edastavad komisjonile riikliku hindamiskomisjoni liikmete pädevuse ja sõltumatuse kohta selle nelja liikme, sealhulgas presidendi elulookirjelduse ning kirjeldavad üksikasjalikult iga liikme kvalifikatsiooni seoses riikliku hindamiskomisjoni pädevusega. Prantsusmaa ametiasutuste sõnul on kõik asjaomased isikud välja pakutud tulenevalt nende teadmistest vara ülekandmise ja erastamise kohta või kogemusest sadamate valdkonnas, nagu kinnitavad nende elulookirjeldused.
(35)
Eelkõige tuletavad Prantsuse ametiasutused meelde, et kontrollikoja liikmete sõltumatus seadusandlikust ja täidesaatvast võimust on tagatud 4. oktoobri 1958. aasta põhiseadusega ja kinnitatud põhiseadusnõukogu 25. juuli 2001. aasta otsusega nr 2001-448 DC. Parlamendiliikmete sõltumatus täidesaatvast võimust on tagatud 26. augusti 1789. aasta inimese ja kodanikuõiguste deklaratsiooni artikliga 16, mis on pühendatud võimude lahususe põhimõttele ning esitatud 4. oktoobri 1958. aasta põhiseaduse preambulis.
(36)
Prantsuse ametiasutused tuletavad ka meelde, et vastavalt 9. oktoobri 2008. aasta dekreedi nr 2008-1032 (millega kohaldatakse seadust nr 2008-660) (14) artiklile 6 on tegevuse ühitamatuse eeskirjadega, mis kujutavad endast riikliku hindamiskomisjoni liikmete sõltumatuse täiendavat tagatist, keelatud kogu nende ametiajal ning viis aastat pärast selle lõppemist osaleda
-
avalikke sadama käitlemisseadmeid ostva sadamakäitlemise ettevõtte haldusnõukogu, juhatuse või järelevalve nõukogu liikme töös ning sellise ettevõtte rahastatavas tegevuses ja
-
suure meresadama järelevalve nõukogu või juhatuse liikme töös.
(37)
Lõpuks tuletatakse meelde, et riikliku hindamiskomisjoni asjatundlikkuse taset on võimalik tõsta, sest 9. oktoobri 2008. aasta dekreedi nr 2008-1032 artikliga 7 on ette nähtud eksperdi kasutamise võimalus vara väärtuse täpsemaks hindamiseks enne selle üleandmist käitlemisettevõtjale.
(38)
Eelnevat silmas pidades on Prantsuse ametiasutused seisukohal, et sadamareformi käsitleva seadusega ettenähtud võõrandamismenetluse puhul on olemas kõik piisavad tagatised sadama käitlemisseadmete ja nendega seotud tegelike õiguste üleandmiseks turuväärtusega, mistõttu ei ole tegemist riigiabiga.
5. HUVITATUD ISIKUTE MÄRKUSED JA PRANTSUSE AMETIASUTUSTE MÄRKUSED NENDE KOHTA
(39)
ESPO rõhutab Prantsuse ametiasutuste seisukohta toetades, et kõnealuse reformiga taastatakse nn landlord-mudel ning aidatakse kaasa Prantsusmaa sadamate konkurentsivõimele ning Euroopa sadamate üldisele tulemuslikkusele. Suurte meresadamate käitlemistegevuse ülekandmisega eraõiguslikele ettevõtjatele ajakohastatakse Prantsusmaa suurte meresadamate juhtimist, kohandades neid Euroopa Liidus ning mujal maailmas rohkem levinud mudelile.
(40)
Võttes arvesse sellise reformi keerukust ning sotsiaalset ja finantsmõju, märgib ESPO, et asjaomase liikmesriigi aitamine sellise ulatusega reformi puhul on sageli ainus võimalus, et muuta see vastuvõetavaks kõikidele osalistele.
(41)
Soovimata põhjalikult hinnata kõnealuse meetme liigitamist riigiabiks, väidab ESPO, et seadmete hindamise tingimustega tagatakse nende üleandmine turuhinnaga.
(42)
Prantsuse ametiasutused võtavad ESPO märkusi arvesse.
6. MEETME HINDAMINE
(43)
ELi toimimise lepingu artikli 108 lõike 2 kohaselt algatatud ametliku uurimismenetluse põhjal ning Prantsuse ametiasutuste ja huvitatud isikute väiteid arvesse võttes leiab komisjon, et kõnealune meede ei kujuta endast riigiabi ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses.
(44)
Vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 107 lõikele 1 „on igasugune liikmesriigi poolt või riigi ressurssidest ükskõik missugusel kujul antav abi, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, soodustades teatud ettevõtjaid või teatud kaupade tootmist, siseturuga kokkusobimatu niivõrd, kuivõrd see kahjustab liikmesriikidevahelist kaubandust.”
(45)
Et riiklikku meedet võiks käsitada riigiabina, peavad olema korraga täidetud järgmised tingimused: 1) kõnealune meede annab eelise riigi ressurssidest, 2) eelis on valikuline ja 3) kõnealune meede moonutab või ähvardab moonutada konkurentsi ja võib kahjustada liikmesriikidevahelist kaubandust (15).
(46)
Esmalt tuleks märkida, et igasuguse eelise välistamiseks peaks avalik vara ehk meresadama käitlemisseadmed olema kõnealusel juhul müüdud turuhinnaga.
(47)
Komisjon täheldab sellega seoses, et meresadama käitlemisseadmete müük teostatakse avaliku, läbipaistva, mittediskrimineeriva ja tingimusteta hankemenetluse kaudu siis, kui hankemenetluseta läbirääkimised juba tegutsevate ettevõtjatega ei anna tulemusi või kui sellised ettevõtjad puuduvad (vt põhjendus 21).
(48)
Sellest hoolimata täheldab komisjon, et ilma hankemenetluseta müügi korral on väljapakutud menetlusega ette nähtud võõrandatava vara hindamise riikliku komisjoni (riikliku hindamiskomisjoni) loomine. Komisjon märgib, et riiklik hindamiskomisjon peab enne võõrandamist esitama müüdava vara väärtuse kohta avaliku arvamuse.
(49)
Komisjon väitis oma 8. aprilli 2009. aasta otsuses, millega algatati ametlik uurimismenetlus, et kuna riikliku hindamiskomisjoni arvamus ei ole siduv, ei saa ta välistada vara müümist turuhinnast madalama hinnaga.
(50)
Võttes arvesse komisjoni kahtlusi, teavitasid Prantsuse ametiasutused komisjoni 20. jaanuari 2010. aasta ja 24. märtsi 2010. aasta kirjas, et veoteenuste direktori kaudu saadeti 16. märtsi 2009. aasta ja 18. jaanuari 2010. aasta kirjad kõikidele suurte meresadamate juhatuse presidentidele, selgitades läbirääkimiste raamistikku meresadama käitlemisseadmete võõrandamisel ning täpsustades võõrandamise tingimusi.
(51)
Nende kirjade lõpus on suurte meresadamate juhatuse presidente teavitatud sellest, et riiklik hindamiskomisjon nõuab korrapäraselt suurtelt meresadamatelt võõrandatava vara väärtuse kindlakstegemiseks ekspertiisi. Sellega seoses nõuti neilt ka seda, et enne hinnangu esitamist riiklikule hindamiskomisjonile tellitaks sõltumatu auditeerimisettevõte tehniline sõltumatu hindamine sadamaseadmete turuväärtuse kohta, mis esitataks riiklikule hindamiskomisjonile koos teiste dokumentidega.
(52)
Suurte meresadamate presidente teavitati ka sellest, et „isegi kui seadusega ei anta nõusolekut, on välistatud selle eiramine”, mistõttu ei või alla kirjutada ühtegi võõrandamisakti, mis ei ole kooskõlas riikliku hindamiskomisjoni arvamusega. Seega oletades, et riikliku hindamiskomisjoni arvamus on negatiivne, tuleb „alustada uuesti läbirääkimisi, kui riikliku hindamiskomisjoni poole pöördumise kuupäeva […] silmas pidades on see ajaliselt võimalik, ja esitada vajaduse korral uus toimik” või „tunnistada läbirääkimiste ebaõnnestumist ja teostada hankemenetlus.”
(53)
Samuti märgitakse, et suurte meresadamate juhatuse volinikud on järjekindlalt vastu sadama järelevalve nõukogu dekreetidele, milles eiratakse riikliku hindamiskomisjoni arvamust, ning tuletatakse suurte meresadamate juhatuse presidentidele meelde rakendatavaid sanktsioone, juhul kui nad annavad oma ametikohustuste täitmisel kellelegi põhjendamatu eelise.
(54)
Komisjon leiab, et suurte meresadamate juhatuse presidentidele esitatav nõue teostada võõrandatavate käitlemisseadmete sõltumatu hindamine ning riikliku hindamiskomisjoni arvamuse siduvus tagavad selle, et kõnealuseid seadmeid ei müüda turuhinnast madalama hinnaga.
(55)
Komisjon märgib, et sellist olukorda tugevdab asjaolu, et riikliku hindamiskomisjoni arvamuse avaldamise peavad riiklikul tasandil tagama riiklikud asutused ning kohalikul tasandil asjaomased sadamad. Selline avaldamine võimaldab vaidlustada asjaomaste käitlemisseadmete võõrandamise tingimusi.
(56)
Riikliku hindamiskomisjoni liikmete sõltumatuse ja kvalifikatsiooni kohta seoses võõrandatava vara hindamisega esitasid Prantsuse ametiasutused komisjonile nelja liikme, sealhulgas presidendi, elulookirjelduse.
(57)
Tuleks märkida, et ühe kontrollikoja liikme, kellel on otsene erialane töökogemus merendusasjades, pakkus riikliku hindamiskomisjoni juhatusse välja kontrollikoja esimene president. Prantsuse ametiasutused tuletavad meelde, et kontrollikoja liikmete sõltumatus seoses seadusandliku ja täidesaatva võimuga on tagatud 4. oktoobri 1958. aasta põhiseadusega ning kinnitatud põhiseadusnõukogu 25. juuli 2001. aasta otsusega 2001-448 DC.
(58)
Kohalikke omavalitsusi esindaval riikliku hindamiskomisjoni liikmel on põhjalikud teadmised meresadamate valdkonnas. Prantsuse ametiasutused märgivad veel kord, et parlamendiliikmete sõltumatus täidesaatvast võimust on tagatud 26. augusti 1789. aasta inim- ja kodanikuõiguste deklaratsiooni artikliga 16, mis on pühendatud võimude lahususe põhimõttele ning esitatud 4. oktoobri 1958. aasta põhiseaduse preambulis.
(59)
Kahe väljapakutud kvalifitseeritud isiku elulookirjeldusest nähtub selgelt, et üks neist on pädev sadamate ning teine avaliku vara ülekandmise valdkonnas.
(60)
Prantsuse ametiasutused märgivad veel, et vastavalt 9. oktoobri 2008. aasta dekreedi nr 2008-1032 (16) artiklile 6 kehtivad tegevuse ühitamatuse eeskirjad riikliku hindamiskomisjoni liikmete puhul kogu nende ametiajal ning viis aastat pärast selle lõppemist (vt põhjendus 36).
(61)
Komisjon märgib, et kõnealused tegevuse ühitamatuse eeskirjad kujutavad endast asjaomasel juhul riikliku hindamiskomisjoni liikmete sõltumatuse täiendavat tagatist.
(62)
Nimetatud asjaolude põhjal ning juhtumi konkreetset olukorda arvesse võttes leiab komisjon, et kuna sõltumatult auditeerimisettevõttelt tuleb tellida seadmete turuväärtuse kohta hinnang, mille võtavad riikliku hindamiskomisjoni kvalifitseeritud ja sõltumatud liikmed aluseks siduva arvamuse koostamisel, on võimalik põhimõtteliselt eeldada, et võõrandamised toimuvad turutingimuste kohaselt.
(63)
Eeldusel et jaotises 6 (Meetme hindamine) esitatud tingimused on täielikult täidetud, ei saa järeldada, et sadama käitlemisseadmete võõrandamine ilma hankemenetluseta müügi teel annab majandusliku eelise vastava materjali ostjale. Sellist järeldust ei saa teha siiski üksikute tehingute puhul, kus kõnealuseid tingimusi rangelt ei täidetud.
7. JÄRELDUS
(64)
Eelnevaid kaalutlusi arvesse võttes teeb komisjon järgmist:
-
võtab teadmiseks teatise tagasivõtmise seoses sadamareformi maksumeetme kahe kaasneva meetmega, millest on teatatud ning mida kirjeldati käesoleva otsuse põhjenduses 2;
-
leiab, et meresadamate konkreetsete käitlemisseadmete, -varustuse ja -rajatiste võõrandamismenetlus, mida käsitleti ka komisjoni 8. aprilli 2009. aasta otsuses ning kirjeldati käesoleva otsuse põhjendustes 16-25, ei kujuta endast riigiabi ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses,
ON VASTU VÕTNUD JÄRGMISE OTSUSE:
Esimene artikkel
Prantsuse ametiasutuste poolt 4. juuli 2008. aasta seaduse nr 2008-660 alusel ettenähtud sadamareformi raames kavandatud meede, mille raames antakse suurte meresadamate käitlemisseadmed üle eraõiguslike ettevõtjate pädevusse, ei kujuta endast riigiabi Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses.
Seega on abi andmine lubatud.
Teine artikkel
Käesolev otsus on adresseeritud Prantsuse Vabariigile.
Brüssel, 29. juuni 2011