РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) № 1035/2011 НА КОМИСИЯТА
от 17 октомври 2011 година
за определяне на общи изисквания при доставянето на аеронавигационни услуги и за изменение на Регламент (ЕО) № 482/2008 и Регламент (ЕС) № 691/2010
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 550/2004 на Ервопейския парламент и на Съвета от 10 март 2004 година за осигуряването на аеронавигационно обслужване в единното европейско небе (Регламент за осигуряване на обслужване) (1), и по-специално членове 4, 6 и 7 от него,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 216/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 20 февруари 2008 г. относно общи правила в областта на гражданското въздухоплаване, за създаване на Европейска агенция за авиационна безопасност и за отмяна на Директива 91/670/ЕИО на Съвета, Регламент (ЕО) № 1592/2002 и Директива 2004/36/ЕО (2), и по-специално член 8б, параграф 6 от него,
като има предвид, че:
(1)
Съгласно Регламент (ЕО) № 216/2008 Комисията, подпомагана от Европейската агенция за авиационна безопасност („Агенцията“), трябва да приеме правила за изпълнение за осигуряването на управление на въздушното движение и аеронавигационно обслужване (УВД/АНО) в целия Европейския съюз. В член 8б, параграф 6 от посочения регламент се предвижда тези правила за изпълнение да бъдат въз основа на мерките, приети съгласно член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 549/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 10 март 2004 година за определяне на рамката за създаването на Единно европейско небе (рамков регламент) (3).
(2)
Предоставянето на аеронавигационно обслужване в рамките на Съюза следва да бъде предмет на сертифициране от държавите-членки или Агенцията. Доставчици на аеронавигационно обслужване, които изпълняват общите изисквания, следва да получат сертификат в съответствие с член 7 от Регламент (ЕО) № 550/2004 и член 8б, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 216/2008.
(3)
Прилагането на общите изисквания, установени съгласно член 6 от Регламент (ЕО) № 550/2004 и член 8б от Регламент (ЕО) № 216/2008 не следва да засяга суверенитета на държавите-членки над тяхното въздушно пространство, както и изискванията на държавите-членки, свързани с обществения ред, обществената сигурност и въпросите на отбраната, както е определено в член 13 от Регламент (ЕО) № 549/2004. Общите изисквания не следва да обхващат военни операции и учения, както е предвидено в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 549/2004, както и в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 216/2008.
(4)
При дефинирането на общите изисквания за предоставянето на аеронавигационно обслужване следва да се взема предвид правният статус на доставчиците на АНО в държавите-членки. Освен това, когато една организация провежда дейности, различни от предоставянето на аеронавигационно обслужване, общите изисквания не трябва да се прилагат по отношение на такива дейности или на ресурси, разпределени за дейности извън предоставянето на аеронавигационно обслужване, освен ако не е предвидено друго.
(5)
Прилагането на общите изисквания спрямо доставчиците на аеронавигационно обслужване следва да бъде пропорционално на рисковете, свързани със специфичните характеристики на всяка дейност, като например броя и/или естеството и характеристиките на обработваните движения. В случай че определени доставчици на АНО изберат да не се възползват от възможността да предоставят трансгранични услуги в рамките на единното европейско небе, компетентен орган следва да бъде упълномощен да разреши на тези доставчици съответно да спазват в пропорционална степен определени общи изисквания за предоставянето на аеронавигационно обслужване и определени специфични изисквания за осигуряване на обслужване на въздушното движение. Поради това условията, приложени към сертификата, следва да отразяват естеството и приложното поле на дерогацията.
(6)
За да се осигури правилното функциониране на схемата за сертифициране, в своите годишни доклади държавите-членки следва да предоставят на Комисията и на Агенцията цялата съответна информация за дерогациите, разрешени от техните компетентни органи.
(7)
Различните видове аеронавигационни услуги не са непременно предмет на едни и същи изисквания. Следователно е необходимо общите изисквания да бъдат приспособени към специфичните характеристики на всеки вид дейност.
(8)
Доказването на съответствие с приложимите общи изисквания е задължение на доставчиците на аеронавигационно обслужване за срока на валидност на сертификата и за всички услуги, обхванати от него.
(9)
За да се осигури ефективно прилагане на общите изисквания, следва да се създаде система за редовен надзор и проверка на съответствието както с тези общи изисквания, така и с условията, посочени в сертификата. Компетентният орган следва да проверява годността на доставчика преди издаването на сертификат и следва ежегодно да оценява текущото съответствие на доставчика на аеронавигационно обслужване, когото е сертифицирал. Поради това компетентният орган следва да разработи и всяка година да обновява индикативна програма за инспекции, включваща всички сертифицирани от него доставчици, на базата на оценка на рисковете. Програмата следва да дава възможност за извършване на инспекция на всички съответни елементи на доставчиците на аеронавигационно обслужване в приемливи срокове. При оценяване на съответствието на определени доставчици на обслужване на въздушното движение и на метеорологично обслужване компетентният орган следва да бъде упълномощен да проверява спазването на съответните изисквания, произтичащи от международните задължения на въпросната държава-членка.
(10)
Партньорските проверки на националните надзорни органи биха могли да способстват за общ подход за надзор върху доставчиците на аеронавигационно обслужване в Съюза. Комисията, в сътрудничество с държавите-членки и Агенцията, може да организира тези партньорски проверки, които следва да бъдат координирани с дейностите, предприети в рамките на членове 24 и 54 от Регламент (ЕО) № 216/2008 и всякакви други международни програми за наблюдение и надзор. По този начин би се избегнало дублиране на работата. За да се даде възможност за обмяна на опит и най-добри практики по време на партньорските проверки, за предпочитане е експертите да са от компетентен орган.
(11)
Евроконтрол е разработил изисквания за регулиране на безопасността (ESARR), които са от приоритетно значение за безопасното обслужване на въздушното движение. Съгласно Регламент (ЕО) № 550/2004, Комисията следва да определи и приеме съответните разпоредби на ESARR в регламентите на Съюза. Инкорпорираните ESARR в Регламент (ЕО) № 2096/2005 на Комисията от 20 декември 2005 година за определяне на общи изисквания при доставянето на аеронавигационни услуги (4) представляват основата на настоящите правила за прилагане.
(12)
При приемането на Регламент (ЕО) № 2096/2005 Комисията стигна до заключение, че не е удачно да се повтарят разпоредбите на ESARR 2 за докладването и оценяването на събития при УВД, свързани с безопасността, които попадат в приложното поле на Регламент (ЕС) № 996/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 20 октомври 2010 г. относно разследването и предотвратяването на произшествия и инциденти в гражданското въздухоплаване и за отмяна на Директива 94/56/ЕО (5), както и на Директива 2003/42/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юни 2003 г. за докладване на събития в гражданското въздухоплаване (6). Следва обаче да се въведат нови разпоредби относно събитията, свързани с безопасността, за да се изисква от компетентния орган, както е определен в настоящия регламент, да проверява дали доставчиците на обслужване на въздушното движение, а също и доставчиците на услуги, свързани с комуникациите, навигацията и наблюдението, изпълняват мерките във връзка с докладването и оценяването на тези събития.
(13)
По-специално следва да се отчита, първо, че управлението на безопасността е тази функция от аеронавигационно обслужване, която гарантира, че всички свързани с безопасността рискове са идентифицирани, оценени и ограничени в задоволителна степен, и второ, че формалният и систематичен подход по отношение на управлението на безопасността и системите за управление в посока към общ системен подход ще увеличи в максимална степен ползата от безопасността по явен и проследим начин. Агенцията следва да оцени допълнително изискванията за безопасността, предвидени в настоящия регламент, и да ги интегрира в обща регулаторна структура за безопасността на гражданското въздухоплаване.
(14)
До изготвянето от страна на Агенцията на мерките за прилагане, които транспонират съответните стандарти на ИКАО в мерки за прилагане на Съюза, приемливи средства за осигуряване на съответствие, спецификации за сертифициране и материали с насоки, доставчиците на аеронавигационно обслужване следва да работят в съответствие със съответните стандарти на ИКАО. С оглед да се улесни трансграничното предоставяне на АНО и докато Агенцията приключи работата по изготвяне на съответните мерки за транспониране на стандартите на ICAO, държавите-членки, Комисията и Агенцията, като действат,когато е целесъобразно, в тясно сътрудничество с Евроконтрол, следва да работят за минимизиране на различията, съобщени от държавите-членки, по отношение на прилагането на стандартите на ICAO в областта на аеронавигационно обслужване, за да бъде постигнат общ набор от стандарти за държавите-членки в рамките на единното европейско небе.
(15)
Различните национални мерки относно отговорността, не следва да възпрепятстват доставчиците на аеронавигационно обслужване да сключват споразумения за трансгранично обслужване, след като са сключили споразумения за възстановяване на щети, възникнали вследствие на отговорност по приложимото право. Използваният метод следва да съответства на изискванията на националното право. Държавите-членки, които разрешават предоставяне на аеронавигационно обслужване в цялото или в част от въздушното пространство под тяхна отговорност без сертификат в съответствие с Регламент (ЕО) № 550/2004, следва да поемат отговорността на тези доставчици на аеронавигационно обслужване.
(16)
Агенцията следва допълнително да оцени разпоредбите на настоящия регламент, по-специално тези, които се отнасят до оценяването на безопасността на промени в предоставянето на аеронавигационно обслужване от сертифицираната организация и инженерния и техническия персонал, и да приеме становище за адаптирането им към общ системен подход, като вземе предвид включването на тези разпоредби в бъдеща обща регулаторна структура за безопасността на гражданското въздухоплаване и опита, натрупан от заинтересованите страни и компетентните органи в областта на надзора на безопасността.
(17)
Регламент (ЕО) № 551/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 10 март 2004 г. относно организацията и използването на въздушното пространство в единното европейско небе (Регламент за въздушното пространство) (7) изисква да бъдат въведени специфични функции, наречени мрежови функции, за да се осигури оптимално използване на въздушното пространство и ограничените ресурси, като същевременно се осигурява на потребителите максимален достъп до въздушното пространство, както и възможност за експлоатиране на предпочитани линии на движение. Както е предвидено в Регламент (ЕО) № 551/2004, Регламент (ЕС) № 677/2011 на Комисията от 7 юли 2011 г. за определяне на подробни правила за прилагане на мрежовите функции за управление на въздушното движение (УВД) и за изменение на Регламент (ЕС) № 691/2010 (8) определя правата, задълженията и отговорностите на субекта, участващ в предоставянето на тези функции.
(18)
За безопасното изпълнение на някои мрежови функции, участващият субект отговаря на определени изисквания. Тези изисквания имат за цел да гарантират, че субектът или организацията работи по безопасен начин, и са определени в приложение VI към Регламент (ЕС) № 677/2011. Това са изисквания за безопасност към организацията, които са много сходни с общите изисквания, но са адаптирани към отговорностите, свързани с безопасността, на мрежовите функции.
(19)
Следователно е необходимо Регламент (ЕО) № 2096/2005 да бъде отменен.
(20)
Регламент (ЕО) № 482/2008 на Комисията от 30 май 2008 г. относно изграждане на система за осигуряване безопасността на софтуера, която да бъде въведена от доставчиците на аеронавигационни услуги, и за изменение на приложение II към Регламент (ЕО) № 2096/2005 (9), и Регламент (ЕС) № 691/2010 на Комисията от 29 юли 2010 година за определяне на схема за ефективност на аеронавигационното обслужване и мрежовите функции и за изменение на Регламент (ЕО) № 2096/2005 за определяне на общи изисквания при доставянето на аеронавигационни услуги (10) следва да бъдат изменени с цел да бъдат адаптирани към настоящия регламент.
(21)
Предвидените в настоящия регламент мерки са в съответствие със становището на Комитета за единно небе, създаден съгласно член 5 от Регламент (ЕО) № 549/2004,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет и приложно поле
Настоящият регламент определя общите изисквания за предоставяне на аеронавигационно обслужване.
Въпреки това, освен ако приложение I или приложение II не съдържат разпоредби с противоположен смисъл, тези общи изисквания не се прилагат за:
а)
дейности, различни от предоставянето на аеронавигационно обслужване от доставчик на такова обслужване;
б)
ресурси, разпределени за дейности извън предоставянето на аеронавигационно обслужване.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат определенията в член 2 от Регламент (ЕО) № 549/2004 и член 3 от Регламент (ЕО) № 216/2008. Определението на „сертификат“ в член 2, точка 15 от Регламент (ЕО) № 549/2004 обаче не се прилага.
Следните определения също се прилагат:
(1)
„авиационна работа“ означава полет на въздухоплавателното средство, при който то се използва за специализирани услуги, като услугите, свързани със селското стопанство, строителството, фотографията, топографските измервания, наблюдението и патрулирането, издирването и спасяването или авиационната реклама;
(2)
„търговски въздушни превози“ означава полет на въздухоплавателно средство, който включва превоз на пътници, товари или поща срещу заплащане или наем;
(3)
„функционална система“ означава комбинация от системи, процедури и човешки ресурси, организирани за извършване на определена функция в контекста на УВД;
(4)
„въздухоплаване с общо предназначение“ означава полет на гражданско въздухоплавателно средство, различен от авиационната работа или от търговски въздушни превози;
(5)
„национален надзорен орган“ означава орган или органи, определен(и) или създаден(и) от държавите-членки като техен национален орган за надзор съгласно член 4, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 549/2004;
(6)
„опасност“ означава всяко условие, събитие или обстоятелство, което може да предизвика произшествие;
(7)
„организация“ означава субект, който предоставя аеронавигационно обслужване;
(8)
„оперативна организация“ означава организация, отговорна за предоставянето на инженерно и техническо обслужване в помощ на обслужването на въздушното движение, комуникациите, навигацията или наблюдението;
(9)
„риск“ означава комбинацията от общата вероятност или честотата на възникване на вреден ефект, породен от опасност, и степента на сериозност на такъв ефект;
(10)
„осигуряване на безопасност“ означава всички планирани и систематични действия, необходими, за да се постигне адекватна увереност, че даден продукт, услуга, организация или функционална система постига приемлива или допустима безопасност;
(11)
„цел на безопасността“ означава заявление по отношение на качеството или количеството, което определя максималната честота или вероятност, при която се очаква да възникне опасност;
(12)
„изискване за безопасност“ означава средство за ограничаване на риска, дефинирано от стратегията за намаляване на риска, с което се постига определена цел на безопасността, като включва организационни, експлоатационни, процедурни, функционални изисквания, а също и изисквания, свързани с работните показатели или оперативната съвместимост, както и екологични характеристики;
(13)
„обслужване“ означава аеронавигационно обслужване или набор от аеронавигационни услуги;
(14)
„общоевропейско аеронавигационно обслужване“ означава аеронавигационна услуга, която е предназначена и установена за потребители в повечето или във всички държави-членки и която може също да се разшири извън въздушното пространство на територията, за която се прилага Договорът.
(15)
„доставчик на аеронавигационни услуги “ означава всеки публичен или частен правен субект, който предоставя АНО за общото въздушно движение, включително организация, подала заявление за сертификат за предоставяне на такива услуги.
Член 3
Компетентен орган за сертифициране
1. За целите на настоящия регламент компетентен орган за сертифицирането на аеронавигационно обслужване е:
а)
за организациите с основно място на дейност и с регистрирано седалище, ако имат такова, намиращо се в държава-членка - националният надзорен орган, назначен или създаден от въпросната държава-членка;
б)
за организации, предоставящи аеронавигационно обслужване във въздушното пространство на територията, за която се прилага Договорът, чието основно място на дейност и регистрирано седалище, ако имат такова, се намира извън територията, предмет на разпоредбите на Договора - Агенцията;
в)
за организации, предоставящи общоевропейско аеронавигационно обслужване във въздушното пространство на територията, за която се прилага Договорът - Агенцията.
2. Компетентният орган за надзор за безопасността е органът, определен в съответствие с член 3 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 1034/2011 на Комисията (11).
Член 4
Издаване на сертификати
1. За да получат необходимия сертификат за предоставяне на аеронавигационно обслужване и без да се засяга член 7, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 550/2004, организациите трябва да отговарят на:
а)
основните изисквания за предоставяне на аеронавигационно обслужване, определени в приложение I;
б)
специфичните допълнителни изисквания, определени в приложения II - V, в съответствие с вида услуга, която предоставят.
2. Компетентен орган проверява съответствието на дадената организация с общите изисквания, преди да издаде сертификат на въпросния доставчик на обслужване.
3. Организацията трябва да бъде в съответствие с общите изисквания не по-късно от момента на издаване на сертификата съгласно:
а)
член 7 от Регламент (ЕО) № 550/2004;
б)
член 8б, параграф 2 и член 22а, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 216/2008.
Член 5
Дерогации
1. Чрез дерогация от член 4, параграф 1 някои доставчици на аеронавигационно обслужване могат да изберат да не се възползват от възможността да предоставят трансгранично обслужване и да се откажат от правото на взаимно признаване в рамките на единното европейско небе.
При тези обстоятелства те могат да подадат заявление за сертификат, който е ограничен до въздушното пространство, намиращо се под отговорността на държавата-членка, посочена в член 7, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 550/2004.
2. За да подаде заявлението, посочено в параграф 1, доставчикът на обслужване на въздушното движение трябва да предоставя или да планира предоставянето на обслужване само по една или няколко от следните категории:
а)
авиационна работа;
б)
въздухоплаване с общо предназначение;
в)
търговски въздушни превози, ограничени до въздухоплавателни средства с максимална излетна маса по-малка от 10 тона или с по-малко от 20 пътнически седалки;
г)
търговски въздушни превози с по-малко от 10 000 движения годишно, независимо от максималната излетна маса и броя на пътническите седалки, като под „движения“ се разбира сумата от излитанията и кацанията, която се изчислява като средна стойност за предходните три години.
За да подаде такова заявление, доставчикът на аеронавигационно обслужване, който е различен от доставчика на обслужване на въздушното движение, трябва да има брутен годишен оборот от 1 000 000 EUR или по-малко от услугите, които този доставчик предоставя или планира да предоставя.
В случай че поради обективни практически причини доставчикът на аеронавигационно обслужване не може да осигури доказателства, че отговаря на тези квалифициращи критерии, компетентният орган може да приеме аналогични данни или прогнозни резултати по отношение на горните граници, определени в третата и четвъртата алинеи.
Когато подава такова заявление, доставчикът на аеронавигационно обслужване представя същевременно на компетентния орган съответните доказателства относно квалифициращите критерии.
3. Компетентният орган може да предостави специфични дерогации на заявители, които изпълняват квалифициращите критерии от параграф 1, пропорционално на техния принос за УВД във въздушното пространство, което се намира под отговорността на съответната държава-членка.
Тези дерогации могат да се отнасят само за изискванията, определени в приложение I.
Въпреки това, не се предоставя дерогация за следните изисквания:
а)
техническа и оперативна компетентност и възможности (точка 1);
б)
управление на безопасността (точка 3.1);
в)
човешки ресурси (точка 5);
г)
открито и прозрачно предоставяне на аеронавигационното обслужване (точка 8.1).
4. В допълнение към дерогациите, предвидени в параграф 3, компетентният орган може да разреши дерогации на заявители, които предоставят летищно информационно обслужване на полетите и имат не повече от една редовна работна позиция на всяко летище. Той прави това в степен, пропорционална на приноса на заявителя в УВД във въздушното пространство, намиращо се под отговорността на съответната държава-членка.
Тези дерогации могат да се отнасят само до следните изисквания на приложение II, точка 3:
а)
отговорност за управление на безопасността и външни услуги и доставки (точка 3.1.2, букви б) и е);
б)
прегледи на безопасността (точка 3.1.3, буква а);
в)
изисквания за безопасност при оценяване и ограничаване на риска във връзка с промени (точка 3.2).
5. Не се разрешават дерогации от изискванията, съдържащи се в приложения III, IV или V.
6. В съответствие с приложение II от Регламент (ЕО) № 550/2004 компетентният орган:
а)
определя естеството и приложното поле на дерогацията при условията, приложени към сертификата, като посочва правното основание за нея;
б)
ограничава срока на валидност на сертификата, когато това се счита за необходимо за целите на надзора;
в)
наблюдава дали доставчиците на аеронавигационно обслужване продължават да отговарят на условията за предоставяне на дерогация.
Член 6
Демонстриране на съответствие
1. Организациите представят всички съответни доказателства, за да демонстрират съответствие с приложимите общи изисквания по искане на компетентния орган. Организациите могат да използват изцяло съществуващите данни.
2. Сертифицираната организация уведомява компетентния орган за запланувани промени в предоставянето от нейна страна на аеронавигационно обслужване, които могат да окажат влияние върху съответствието с приложимите общи изисквания или с условията, приложени към сертификата, когато има такива.
3. В случай че сертифицираната организация вече не е в съответствие с приложимите общи изисквания или, когато има такива, с условията, свързани със сертификата, компетентният орган, в срок от един месец след откриването на несъответствие, изисква от организацията да предприеме коригиращи действия.
Това решение се съобщава незабавно на съответната организация.
Преди да уведоми съответната организация за своето одобрение, компетентният орган проверява дали коригиращите действия са били извършени.
Когато компетентният орган счете, че коригиращите действия не са били правилно извършени в рамките на договорения с организацията график, той предприема съответните принудителни мерки, предвидени в член 7, параграф 7 от Регламент (ЕО) № 550/2004 и в член 10, член 22а, буква г), членове 25 и 68 от Регламент (ЕО) № 216/2008, като отчита необходимостта от осигуряване на непрекъснатост на аеронавигационно обслужване.
Член 7
Улесняване на наблюдението на съответствието
Организациите улесняват инспекциите и проучванията, извършвани от компетентен орган или от квалифициран субект, действащ от името на първия, включително посещенията на място и посещенията без предварително уведомление.
Упълномощените лица имат право да извършват следните действия:
а)
да преглеждат съответните записи, данни, процедури и всички други материали, свързани с предоставянето на аеронавигационно обслужване;
б)
да правят копия или извлечения от такива записи, данни, процедури и други материали;
в)
да изискват устни обяснения на място;
г)
да влизат в съответните помещения, терени или транспортни средства.
Такива инспекции и проучвания, когато се извършват от компетентен орган или от квалифициран субект, действащ от името на първия, се извършват в съответствие с правните разпоредби на държавата-членка, в която се предприемат.
Член 8
Текущо съответствие
На основание на наличните доказателства, с които разполага, компетентният орган проверява веднъж годишно текущото съответствие на организациите, които той е сертифицирал.
За тази цел компетентният орган въвежда и обновява ежегодно индикативна програма за инспекции, включваща всички сертифицирани от него доставчици и основаваща се на оценяване на рисковете, свързани с различните операции, които съставляват предоставяното аеронавигационно обслужване. Преди въвеждането на такава програма, ако е необходимо, той се консултира със съответната организация, както и с всякакви други съответни компетентни органи.
В програмата се указват планираните периоди за инспекциите на различните обекти.
Член 9
Регулиране на безопасността при инженерния и техническия персонал
Във връзка с предоставянето на обслужване на въздушното движение, комуникации, навигация и наблюдение, компетентният орган или всеки друг орган, определен от държавата-членка да изпълнява тази задача:
а)
издава съответни правила на безопасност за инженерния и техническия персонал, който изпълнява оперативни задачи, свързани с безопасността;
б)
осигурява адекватен и съответен надзор на безопасността по отношение на инженерния и техническия персонал, определен от всяка оперативна организация да изпълнява оперативни задачи, свързани с безопасността;
в)
при наличието на основателни причини и след надлежно разследване предприема съответни действия спрямо оперативната организация и/или нейния технически и инженерен персонал, който не удовлетворява изискванията на разпоредбите на приложение II, точка 3.3;
г)
проверява и установява, че са въведени подходящи методи, за да се гарантира, че третите страни, изпълняващи оперативни задачи, свързани с безопасността, удовлетворяват изискванията на приложение II, точка 3.3.
Член 10
Процедура за партньорски проверки
1. Комисията, в сътрудничество с държавите-членки и Агенцията, може да организира партньорски проверки на националните надзорни органи в съответствие с параграфи 2-6.
2. Партньорската проверка се извършва от екип от национални експерти и, когато е необходимо, от наблюдатели на Агенцията.
Екипът се състои от експерти от най-малко три различни държави-членки и от Агенцията.
Експертите не участват в партньорски проверки, извършвани в държавата-членка, в която те са наети на работа.
Комисията създава и поддържа база данни за национални експерти, определени от държавите-членки по всички аспекти на общите изисквания, изброени в член 6 от Регламент (ЕО) № 550/2004.
3. Комисията информира държавата-членка и националния надзорен орган за предстоящата партньорска проверка не по-късно от три месеца преди началото ѝ, като посочва датата, за която е планирана проверката, и експертите, които участват в нея.
Държавата-членка, чийто национален надзорен орган подлежи на проверка, одобрява екипа от експерти, преди те да започнат проверката.
4. В срок от три месеца от датата на проверката проверяващият екип изготвя с консенсус доклад, който може да съдържа препоръки.
Комисията свиква среща с Агенцията, експертите и националния надзорен орган за обсъждане на доклада.
5. Комисията препраща доклада до съответната държава-членка.
В срок от три месеца от датата на получаването на доклада държавата-членка може да представи своите забележки.
Тези забележки включват, при необходимост, мерките, които държавата-членка е предприела или възнамерява да предприеме, за да реагира на резултатите от проверката в рамките на определен срок.
Освен ако със съответната държава-членка не е договорено друго, докладът и последващите действия от партньорската проверка не се публикуват.
6. Комисията информира ежегодно държавите-членки чрез Комитета за единно небе за основните констатации от проведените партньорски проверки.
Член 11
Преходни разпоредби
1. За доставчици на аеронавигационно обслужване, които притежават сертификат, издаден в съответствие с Регламент (ЕО) № 2096/2005 към датата на влизане в сила на настоящия регламент, се счита, че притежават сертификат, издаден в съответствие с настоящия регламент.
2. Заявителите за сертификат за доставчик на аеронавигационно обслужване, които са подали заявлението си преди датата на влизане в сила на настоящия регламент, и на които не е бил вече издаден сертификат към тази дата, трябва да покажат съответствие с разпоредбите на настоящия регламент преди издаването на сертификата.
3. Когато организации, за които в съответствие с член 3 компетентен орган ще бъде Агенцията, са подали заявление пред национален орган за надзор на държава-членка за издаване на сертификат преди влизането в сила на настоящия регламент, националният орган за надзор трябва да завърши процеса на сертифициране при координиране с Агенцията и при издаването на сертификата да прехвърли досието на Агенцията.
Член 12
Отмяна
Регламент (ЕО) № 2096/2005 се отменя.
Член 13
Изменение на Регламент (ЕО) № 482/2008
Регламент (ЕО) № 482/2008 се изменя, както следва:
1.
в член 4, параграф 5 позоваването на „Регламент (ЕО) № 2096/2005“ се заменя с позоваване на „Регламент за изпълнение (ЕС) № 1035/2011 на Комисията (12);
2.
член 6 се заличава;
3.
в приложение I, в точки 1 и 2 позоваването на „Регламент (ЕО) № 2096/2005“ се заменя с позоваване на „Регламент за изпълнение (ЕС) № 1035/2011“.
Член 14
Изменение на Регламент (ЕС) № 691/2010
В Регламент (ЕС) № 691/2010 член 25 се заличава.
Член 15
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 17 октомври 2011 година.
KOMISJONI RAKENDUSMÄÄRUS (EL) nr 1035/2011,
17. oktoober 2011,
milles sätestatakse aeronavigatsiooniteenuste osutamise ühised nõuded ja millega muudetakse määrusi (EÜ) nr 482/2008 ja (EL) nr 691/2010
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 10. märtsi 2004. aasta määrust (EÜ) nr 550/2004 aeronavigatsiooniteenuste osutamise kohta ühtses Euroopa taevas (teenuse osutamise määrus), (1) eriti selle artikleid 4, 6 ja 7,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. veebruari 2008. aasta määrust (EÜ) nr 216/2008, mis käsitleb tsiviillennunduse valdkonna ühiseeskirju ja millega luuakse Euroopa Lennundusohutusamet ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 91/670/EMÜ, määrus (EÜ) nr 1592/2002 ning direktiiv 2004/36/EÜ, (2) eriti selle artikli 8b lõiget 6,
ning arvestades järgmist:
(1)
Määruse (EÜ) nr 216/2008 kohaselt peab komisjon, keda abistab Euroopa Lennundusohutusamet („amet”), võtma vastu rakenduseeskirjad lennuliikluse korraldamise ja aeronavigatsiooniteenuste osutamiseks kogu Liidus. Kõnealuse määruse artikli 8b lõikes 6 nõutakse, et need rakenduseeskirjad põhineksid Euroopa Parlamendi ja nõukogu 10. märtsi 2004. aasta määruse (EÜ) nr 549/2004 (millega sätestatakse raamistik ühtse Euroopa taeva loomiseks) (raammäärus)) (3) artikli 5 lõike 3 kohaselt vastu võetud määrustel.
(2)
Aeronavigatsiooniteenuste osutamine kogu ELis peaks toimuma liikmesriikide või ameti sertifitseerimise alusel. Ühistele nõuetele vastavatele aeronavigatsiooniteenuste osutajatele peaks antama sertifikaat vastavalt määruse (EÜ) nr 550/2004 artiklile 7 ja määruse (EÜ) nr 216/2008 artikli 8b lõikele 2.
(3)
Ühiseid nõudeid, mis on sätestatud vastavalt määruse (EÜ) nr 550/2004 artiklile 6 ja määruse (EÜ) nr 216/2008 artiklile 8b, tuleks kohaldada, ilma et see piiraks liikmesriikide suveräänseid õigusi nende õhuruumi üle või liikmesriikide nõudeid avaliku korra, julgeoleku ja riigikaitsega seotud küsimustes, nagu on ette nähtud määruse (EÜ) nr 549/2004 artikliga 13. Ühised nõuded ei peaks hõlmama määruse (EÜ) nr 549/2004 artikli 1 lõikes 2 ja määruse (EÜ) nr 216/2008 artikli 1 lõikes 2 sätestatud sõjalisi operatsioone ega sõjalist väljaõpet.
(4)
Aeronavigatsiooniteenuste osutamise ühiste nõuete määratluse puhul tuleks arvesse võtta aeronavigatsiooniteenuste osutajate õiguslikku seisundit liikmesriikides. Kui organisatsioon lisaks aeronavigatsiooniteenuste osutamisele tegeleb millegi muuga ja kui ei ole ette nähtud teisiti, ei tuleks ühiseid nõudeid kohaldada niisuguste muude tegevuste ega vahendite suhtes, mida aeronavigatsiooniteenuste osutamisel ei kasutata.
(5)
Ühiste nõuete kohaldamine aeronavigatsiooniteenuste osutajate suhtes peaks olema vastavuses riski suurusega, mis on seotud iga teenuse iseärasustega, nagu näiteks teostatud liikumiste arv ja/või laad ning nende iseärasused. Kui teatavate aeronavigatsiooniteenuste osutajad peaksid otsustama mitte kasutada võimalust piiriüleste teenuste pakkumiseks ühtses Euroopa taevas, peaks pädeval asutusel olema õigus lubada kohaldada vastavalt aeronavigatsiooniteenuste osutamise suhtes teatavaid üldnõudeid ja lennuliiklusteenuste osutamise suhtes teatavaid erinõudeid. Seepärast peaksid sertifikaadile lisatud tingimused näitama erandi laadi ja ulatust.
(6)
Sertifitseerimissüsteemi nõuetekohase funktsioneerimise tagamiseks peaksid liikmesriigid oma aastaaruannetes esitama oma pädevate asutuste poolt lubatud erandite kohta komisjonile ja ametile kogu asjakohase teabe.
(7)
Aeronavigatsiooniteenuste eri liikide suhtes ei kohaldata tingimata samu nõudeid. Seepärast on ühised nõuded vaja kohandada vastavaks iga teenuseliigi eripärale.
(8)
Aeronavigatsiooniteenuste osutajatel peaks lasuma kohustus tõendada kohaldatavatele ühistele nõuetele vastavust sertifikaadi kehtivusajal ja kõigi hõlmatud teenuste suhtes.
(9)
Ühiste nõuete tõhusa kohaldamise tagamiseks tuleks kehtestada süsteem, mille abil saaks teostada korrapärast järelevalvet ja kontrolli kõnealuste ühiste nõuete suhtes ning sertifikaadis määratletud tingimustele vastavuse kohta. Pädev asutus peaks kontrollima teenuseosutaja sobilikkust enne sertifikaadi väljaandmist ning kord aastas hindama juba sertifitseeritud aeronavigatsiooniteenuste osutajate jätkuvat nõuetele vastavust. Seepärast tuleks kehtestada igal aastal ajakohastatav, riskide hindamisel põhinev soovituslik kontrolliprogramm, mis hõlmaks kõiki sertifitseeritud teenuseosutajaid. Kõnealune programm peaks võimaldama kontrollida aeronavigatsiooniteenuste osutajate kõiki asjakohaseid osi mõistliku ajavahemiku jooksul. Kui pädevad asutused hindavad määratud lennuliiklus- ja meteoroloogiateenuste osutajate nõuetele vastavust, peaks neil olema õigus kontrollida ka liikmesriigi rahvusvahelistest kohustustest tulenevate asjakohaste nõuete täitmist.
(10)
Riiklike järelevalveasutuste vastastikused eksperdihinnangud võivad edendada ühist lähenemisviisi järelevalvele aeronavigatsiooniteenuste osutajate üle kogu ELis. Komisjon võib koostöös liikmesriikide ja ametiga korraldada selliseid vastastikuseid eksperdihinnanguid, mida tuleks kooskõlastada määruse (EÜ) nr 216/2008 artiklite 24 ja 54 raames toimuva tegevusega ning mis tahes muu rahvusvahelise seire- ja järelevalveprogrammiga. Sellega välditaks töö kattumist. Selleks et võimaldada vastastikuse eksperdihinnangu käigus kogemuste ja heade tavade vahetust, peaksid eksperdid olema pädeva asutuse personali hulgast.
(11)
Eurocontrol on välja töötanud ohutusnõuded (ESARR), millel on olnud eriti suur tähtsus lennuliiklusteenuste osutamise ohutuse suhtes. Vastavalt määrusele (EÜ) nr 550/2004 peaks komisjon kindlaks määrama ja ELi määrustega vastu võtma asjakohased ESARRi sätted. Komisjoni 20. detsembri 2005. aasta määrusesse (EÜ) nr 2096/2005 (milles sätestatakse aeronavigatsiooniteenuste osutamise ühised nõuded) (4) inkorporeeritud ESARR on olnud käesolevate rakenduseeskirjade alus.
(12)
Kui komisjon võttis vastu määruse (EÜ) nr 2096/2005, otsustas ta, et ei ole otstarbekas korrata ESARR 2 sätteid lennuliikluse korraldamise ohutusega seotud vahejuhtumitest teatamise ja nende hindamise kohta, mis on hõlmatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. oktoobri 2010. aasta määrusega (EL) nr 996/2010 tsiviillennunduses toimuvate lennuõnnetuste ja intsidentide uurimise ja ennetamise kohta ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 94/56/EÜ (5) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuni 2003. aasta direktiiviga 2003/42/EÜ vahejuhtumitest teatamise kohta tsiviillennunduses (6). Ohutusega seotud vahejuhtumeid käsitlevate uute sätetena tuleks siiski ette näha, et käesoleva määruse kohaselt määratletud pädevad asutused peavad kontrollima, kas lennuliiklusteenuste osutajad, samuti side-, navigeerimis- või seireteenuse osutajad järgivad ohutusega seotud vahejuhtumitest teatamisel ja nende hindamisel nõutavat korda.
(13)
Eelkõige tuleks tunnistada, et esiteks on ohutusjuhtimine aeronavigatsiooniteenuste pakkumisel niisugune ülesanne, millega tagatakse kõigi ohutusriskide tuvastamine, hindamine ja rahuldav vähendamine, ning teiseks, et ametlik ja süstemaatiline lähenemine ohutusjuhtimisele ja juhtimissüsteemidele, eesmärgiga saavutada terviklik süsteemne lähenemisviis, võib ohutusele tekkivat kasu märgatavalt ja hõlpsasti jälgitavalt suurendada. Amet peaks täiendavalt hindama käesoleva määruse ohutusnõudeid ja integreerima need tsiviillennundusohutuse ühtsesse regulatiivraamistikku.
(14)
Seni kuni amet kavandab rakendusmeetmeid asjakohaste Rahvusvahelise Tsiviillennundusorganisatsiooni (ICAO) standardite ülevõtmiseks ELi rakendusmeetmetesse, nõuete täitmise vastuvõetavaid viise, sertifitseerimistingimusi ja juhismaterjali, peaksid aeronavigatsiooniteenuse osutajad tegutsema vastavalt asjakohastele ICAO standarditele. Piiriüleste aeronavigatsiooniteenuste osutamise hõlbustamiseks ning kuni ameti ICAO standardite ülevõtmiseks vastavate meetmete väljatöötamise lõpuleviimiseni peaksid liikmesriigid, komisjon ja amet, tehes vajaduse korral tihedat koostööd Eurocontroliga, püüdlema nende erinevuste vähendamise poole, millest liikmesriigid teatasid seoses ICAO standardite kohaldamisega aeronavigatsiooniteenuste valdkonnas, et saavutada ühine liikmesriikide vaheline standardite kogum ühtse Euroopa taeva piires.
(15)
Liikmesriikide erinev kord seoses vastutusega ei tohiks takistada aeronavigatsiooniteenuste osutajatel piiriüleste teenuste lepingute sõlmimist, kui aeronavigatsiooniteenuste osutajad on võtnud meetmed kohaldatavatest õigusaktidest tuleneva kahjuvastutuse katmiseks. Kasutatav meetod peaks vastama siseriiklikele õigusnormidele. Liikmesriigid, kes lubavad aeronavigatsiooniteenuste osutamist oma vastutusalas olevas õhuruumis või selle osas ilma määrusega (EÜ) nr 550/2004 ettenähtud sertifikaadita, peaksid katma kõnealuste teenuseosutajate vastutuse.
(16)
Amet peaks täiendavalt hindama käesoleva määruse sätteid, eelkõige neid, mis on seotud sertifitseeritud organisatsiooni pakutavaid aeronavigatsiooniteenuseid ning insener-tehnilist personali käsitlevate muudatuste ohutuse hindamisega, ning esitama arvamuse, kuidas kohandada neid tervikliku süsteemse lähenemisviisiga, pidades silmas nende sätete integreerimist tulevasse tsiviillennundusohutuse ühtsesse regulatiivraamistikku ning sidusrühmade ja pädevate asutuste kogemusi ohutusjärelevalve alal.
(17)
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 10. märtsi 2004. aasta määruses (EÜ) nr 551/2004 õhuruumi korraldamise ja kasutamise kohta ühtses Euroopa taevas (õhuruumi määrus) (7) nõutakse, et loodaks võrgustiku funktsioonideks nimetatud erifunktsioonid, mis võimaldaks õhuruumi ja nappide ressursside optimaalset kasutamist, et kasutajad saaksid maksimaalse juurdepääsu õhuruumile ja opereerida eelistatud lennuliinidel. Vastavalt määruses (EÜ) nr 551/2004 toodule sätestab komisjoni 7. juuli 2011. aasta määrus (EL) nr 677/2011 (millega kehtestatakse lennuliikluse korraldamise (ATM) võrgustiku funktsioonide üksikasjalikud rakenduseeskirjad ja muudetakse määrust (EL) nr 691/2010) (8) kõnealuste funktsioonide täitmisega seotud üksuse õigused, kohustused ja vastutuse.
(18)
Teatud võrgustiku funktsioonide ohutuks täitmiseks peab asjaomane üksus vastama teatavatele nõuetele. Nende nõuetega püütakse tagada, et üksus või organisatsioon tegutseb ohutult ning need nõuded on sätestatud määruse (EL) nr 677/2011 VI lisas. Need on organisatsiooni ohutusnõuded, mis on väga sarnased käesoleva määruse I lisas sätestatud aeronavigatsiooniteenuste osutamise üldnõuetega, kuid neid on kohandatud võrgustiku funktsioonide ohutusalaste kohustustega.
(19)
Seetõttu tuleb määrus (EÜ) nr 2096/2005 tunnistada kehtetuks.
(20)
Komisjoni 30. mai 2008. aasta määrust (EÜ) nr 482/2008, millega luuakse aeronavigatsiooniteenuste osutajate rakendatav tarkvara turvalisuse tagamise süsteem ja muudetakse määruse (EÜ) nr 2096/2005 II lisa, (9) ja komisjoni 29. juuli 2010. aasta määrust (EL) 691/2010, millega kehtestatakse aeronavigatsiooniteenuste ja võrgufunktsioonide tulemuslikkuse kava ning muudetakse määrust (EÜ) nr 2096/2005, milles sätestatakse aeronavigatsiooniteenuste osutamise ühised nõuded, (10) tuleks käesoleva määrusega kohandamiseks muuta.
(21)
Käesolevas määruses sätestatud meetmed on kooskõlas määruse (EÜ) nr 549/2004 artikli 5 kohaselt asutatud ühtse taeva komitee arvamusega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Reguleerimisese ja reguleerimisala
Käesolevas määruses sätestatakse aeronavigatsiooniteenuste osutamise ühised nõuded.
Juhul kui I või II lisas ei ole sätestatud teisiti, ei kohaldata ühiseid nõudeid siiski:
a)
teenuseosutaja muule tegevusele kui aeronavigatsiooniteenuste osutamine;
b)
muuks kui aeronavigatsiooniteenuste osutamiseks eraldatud vahenditele.
Artikkel 2
Mõisted
Käesolevas määruses kohaldatakse määruse (EÜ) nr 549/2004 artiklis 2 ning määruse (EÜ) nr 216/2008 artiklis 3 sätestatud mõisteid. Määruse (EÜ) nr 549/2004 artikli 2 lõikes 15 esitatud mõistet „sertifikaat” ei kasutata.
Lisaks kohaldatakse järgmisi mõisteid:
1) „lennutööd”- õhusõiduki käitamine, mille käigus õhusõidukit kasutatakse eriteenusteks, nagu näiteks põllumajanduse, ehituse, fotograafia, uuringute, vaatluse ja patrulli, otsingu- ja päästetööde või õhureklaami vallas;
2) „äriline lennutransport”- õhusõiduki käitamine reisijate, lasti või posti vedamiseks tasu või rendi eest;
3) „funktsionaalne süsteem”- süsteemide, menetluste ja inimressursside ühendamine lennuliikluse korraldamiseks;
4) „üldlennundus”- tsiviilõhusõidukite mis tahes käitamine, välja arvatud lennutööd või äriline lennutransport;
5) „riiklik järelevalveasutus”- liikmesriikide poolt vastavalt määruse (EÜ) nr 549/2004 artikli 4 lõikele 1 riiklikuks järelevalveasutuseks nimetatud või sellena loodud organ või organid;
6) „ohutegur”- mis tahes olukord, juhtum või asjaolu, mis võib põhjustada õnnetusjuhtumi;
7) „organisatsioon”- aeronavigatsiooniteenuseid pakkuv üksus;
8) „teenusepakkuja”- organisatsioon, kes vastutab lennuliiklus-, side-, navigatsiooni- või seireteenuseid toetavate insener-tehniliste teenuste pakkumise eest;
9) „risk”- ohutegurite põhjustatud kahjuliku mõju üldise tõenäosuse või esinemissageduse ja selle mõju tõsiduse kombinatsioon;
10) „ohutuse tagamine”- kõik kavandatud ja süstemaatilised meetmed, mida on vaja andmaks piisavat kindlustunnet, et toode, teenus, organisatsioon või funktsionaalne süsteem on rahuldava või vastuvõetava ohutustasemega;
11) „ohutuseesmärk”- kvalitatiivne või kvantitatiivne avaldus, milles määratletakse ohutegurite ilmnemise maksimaalne eeldatav sagedus või tõenäosus;
12) „ohutusnõue”- riski vähendamise meetmed, mis tulenevad teatava ohutuseesmärgi saavutamiseks ettenähtud riskide vähendamise strateegiast ning milleks võivad olla korraldus-, tegevus-, menetlus-, funktsiooni-, toimivus- ja koostalitlusvõimega seotud nõuded või keskkonnatingimused;
13) „teenused”- aeronavigatsiooniteenused või selliste teenuste rühm;
14) „üleeuroopaline aeronavigatsiooniteenus”- enamiku või kõigi liikmesriikide kasutajate jaoks kavandatud ja loodud aeronavigatsiooniteenus, mis võib ulatuda ka kaugemale kui selle territooriumi õhuruum, kus aluslepingut kohaldatakse;
15) „aeronavigatsiooniteenuste osutaja”- mis tahes avalik-õiguslik või eraõiguslik isik, kes osutab aeronavigatsiooniteenust üldlennunduse jaoks, sh organisatsioon, kes taotleb sertifikaadi aeronavigatsiooniteenuste osutamiseks.
Artikkel 3
Pädev sertifitseerimisasutus
1. Käesoleva määruse tähenduses on pädev aeronavigatsiooniteenuste osutajate sertifitseerimisasutus
a)
organisatsioonide jaoks, kelle põhitegevuskoht ja olemasolu korral ka registrijärgne asukoht asub mõnes liikmesriigis: riiklik järelevalveasutus, kelle kõnealune liikmesriik on selleks nimetanud või sellena loonud;
b)
organisatsioonide jaoks, kes osutavad aeronavigatsiooniteenuseid selle territooriumi õhuruumis, mille suhtes asutamislepingut kohaldatakse, ja kelle põhitegevuskoht ja olemasolu korral ka registrijärgne asukoht asub väljaspool kõnealust territooriumi: amet;
c)
organisatsioonide jaoks, kes osutavad üleeuroopalisi aeronavigatsiooniteenuseid selle territooriumi õhuruumis, mille suhtes asutamislepingut kohaldatakse: amet.
2. Ohutusjärelevalve pädev asutus määratakse kooskõlas komisjoni rakendusmääruse (EL) nr 1034/2011 (11) artikliga 3.
Artikkel 4
Sertifikaatide andmine
1. Aeronavigatsiooniteenuste osutamiseks vajaliku sertifikaadi saamiseks peavad organisatsioonid, ilma et see piiraks määruse (EÜ) nr 550/2004 artikli 7 lõike 5 kohaldamist, vastama
a)
käesoleva määruse I lisas sätestatud aeronavigatsiooniteenuste osutamise üldnõuetele;
b)
II-V lisas sätestatud täiendavatele erinõuetele vastavalt nende poolt pakutava teenuse liigile.
2. Pädev asutus teeb enne teenuseosutajale sertifikaadi andmist kindlaks, kas organisatsioon vastab ühistele nõuetele.
3. Organisatsioon peab vastama ühistele nõuetele hiljemalt sertifikaadi väljaandmise ajaks, mis on välja antud vastavalt:
a)
määruse (EÜ) nr 550/2004 artiklile 7;
b)
määruse (EÜ) nr 216/2008 artikli 8b lõikele 2 ja artikli 22a punktidele b ja c.
Artikkel 5
Erandid
1. Erandina artikli 4 lõikest 1 võivad teatavate aeronavigatsiooniteenuste osutajad otsustada mitte kasutada võimalust piiriüleste teenuste pakkumiseks ning loobuda vastastikuse tunnustamise õigusest ühtses Euroopa taevas.
Sel juhul võivad nad taotleda määruse (EÜ) nr 550/2004 artikli 7 lõikes 2 osutatud sertifikaati, mis on piiratud liikmesriigi vastutusalas oleva õhuruumiga.
2. Esimeses lõikes osutatud taotluse esitamiseks peab lennuliiklusteenuste osutaja pakkuma või kavatsema pakkuda üksnes üht või mitut järgmise kategooria teenust:
a)
lennutöö;
b)
üldlennundus;
c)
äriline lennutransport, mis toimub üksnes õhusõidukitega, mille suurim stardimass on kuni 10 tonni või milles on kuni 20 istekohta;
d)
äriline lennutransport, mille veomaht on alla 10 000 reisi aastas; olenemata suurimast stardimassist ja istekohtade arvust; reise arvutatakse õhkutõusmiste ja maandumiste summana ning see on arvestatud viimase kolme aasta keskmisena.
Sellise taotluse esitamiseks peab muude aeronavigatsiooniteenuste kui lennuliiklusteenuste osutaja aastane käive olema teenuste puhul, mida ta pakub või kavatseb pakkuda, kuni 1 000 000 eurot.
Kui aeronavigatsiooniteenuse osutaja ei saa objektiivsetel praktilistel põhjustel esitada tõendeid nendele kvalifitseerumiskriteeriumidele vastavuse kohta, võib pädev asutus arvestada samalaadseid näitajaid või prognoose seoses esimeses ja teises lõigus esitatud ülemmääradega.
Sellise taotluse esitamisega samal ajal esitab aeronavigatsiooniteenuse osutaja pädevale asutusele asjakohased tõendid kvalifitseerumiskriteeriumide kohta.
3. Pädev asutus võib lubada konkreetseid erandeid taotlejatele, kes täidavad lõike 1 kvalifitseerumiskriteeriumeid, vastavalt nende panusele asjaomase liikmesriigi vastutusalasse kuuluva õhuruumi lennuliikluse korraldamisel.
Kõnealuseid erandeid võib kohaldada üksnes I lisas toodud nõuete suhtes.
Erandeid ei tehta siiski järgmiste nõuete suhtes:
a)
tehniline ning operatiivne pädevus ja tegutsemisvõime (punkt 1);
b)
ohutusjuhtimine (punkt 3.1);
c)
inimressursid (punkt 5);
d)
avatud ja läbipaistev aeronavigatsiooniteenuste pakkumine (punkt 8.1).
4. Lisaks lõikes 3 nimetatud eranditele võib pädev asutus teha erandeid taotlejatele, kes osutavad lennuvälja lennuinfo teenuseid, teenindades korrapäraselt mitte üle ühe tööpaiga mis tahes ühel lennuväljal. Pädev asutus teeb seda vastavalt taotlejate panusele asjaomase liikmesriigi vastutusalasse kuuluva õhuruumi lennuliikluse korraldamisel
Kõnealuseid erandeid võib kohaldada üksnes II lisa punktis 3 toodud järgmiste nõuete suhtes:
a)
ohutusjuhtimise vastutusala ning välisteenused ja -tarned (punkt 3.1.2 alapunktid b ja e);
b)
ohutuse ülevaatused (punkt 3.1.3 alapunkt a);
c)
ohutusnõuded riski hindamiseks ja vähendamiseks seoses muudatustega (punkt 3.2).
5. III, IV ja V lisas esitatud nõuete puhul erandeid ei lubata.
6. Vastavalt määruse (EÜ) nr 550/2004 II lisale peab pädev asutus:
a)
määratlema erandi laadi ja ulatuse sertifikaadile lisatud tingimustes, näidates selle õigusliku aluse;
b)
piiritlema sertifikaadi kehtivusaja, kui seda peetakse järelevalve eesmärgil vajalikuks;
c)
jälgima, kas aeronavigatsiooniteenuste osutaja vastab jätkuvalt erandi saamise nõuetele.
Artikkel 6
Nõuetele vastavuse tõendamine
1. Pädeva asutuse taotlusel esitab organisatsioon kõik asjakohased tõendid, et tõestada oma vastavust kehtivatele ühistele nõuetele. Organisatsioonid võivad täielikult kasutada olemasolevaid andmeid.
2. Sertifitseeritud organisatsioon teavitab pädevat asutust kavandatud muudatustest oma aeronavigatsiooniteenuste osutamisel, mis võivad mõjutada tema vastavust kehtivatele ühistele nõuetele või sertifikaadile lisatud tingimustele (vajaduse korral).
3. Kui sertifitseeritud organisatsioon ei vasta enam kehtivatele ühistele nõuetele või vajaduse korral sertifikaadile lisatud tingimustele, nõuab pädev asutus organisatsioonilt ühe kuu jooksul alates nõuetele mittevastavuse tuvastamisest parandusmeetmete võtmist.
Otsusest tuleb viivitamata teatada asjaomasele organisatsioonile.
Pädev asutus kontrollib parandusmeetmete rakendamist enne asjaomasele organisatsioonile oma heakskiidust teatamist.
Kui pädev asutus leiab, et parandusmeetmeid ei ole organisatsiooniga kokkulepitud tähtajaks korralikult rakendatud, võtab ta aeronavigatsiooniteenuste järjepidevuse tagamise vajadust silmas pidades asjakohased jõustamismeetmed vastavalt määruse (EÜ) nr 550/2004 artikli 7 lõikele 7 ning määruse (EÜ) nr 216/2008 artiklile 10, artikli 22a punktile d, artiklile 25 ja artiklile 68.
Artikkel 7
Nõuetele vastavuse järelevalve hõlbustamine
Organisatsioonid hõlbustavad pädeva asutuse või viimase nimel tegutseva pädeva üksuse tehtavaid kontrolle ja ülevaatusi, mille hulka kuuluvad ka kohapealsed kontrollid ja etteteatamata kontrollid.
Volitatud isikutel on õigus teha järgmisi toiminguid:
a)
kontrollida asjaomaseid dokumente, andmeid, menetluseeskirju ja kõiki muid aeronavigatsiooniteenuste osutamisega seonduvaid materjale;
b)
teha nendest dokumentidest, andmetest, menetluseeskirjadest ja muudest materjalidest koopiaid või väljavõtteid;
c)
küsida kohapeal suulisi selgitusi;
d)
siseneda vajalikesse ruumidesse, territooriumidele või transpordivahenditesse.
Sellised pädeva asutuse või tema nimel tegutseva pädeva üksuse tehtavad kontrollid ja ülevaatused toimuvad selle liikmesriigi õigusaktide kohaselt, kus neid tuleb läbi viia.
Artikkel 8
Jätkuv nõuetele vastavus
Pädev asutus kontrollib tema käsutuses olevate tõendite põhjal igal aastal, kas organisatsioonid, kelle ta on sertifitseerinud, vastavad jätkuvalt nõuetele.
Selleks kehtestab pädev asutus soovitusliku kontrolliprogrammi, mida ta igal aastal ajakohastab ja mis hõlmab kõiki tema poolt sertifitseeritud teenuseosutajaid ning põhineb pakutavaid aeronavigatsiooniteenuseid moodustavate eri toimingute riskihindamisel. Enne kõnealuse programmi kehtestamist konsulteerib ta asjaomaste organisatsioonidega ja kõigi muude asjaomaste pädevate asutustega.
Programmis on märgitud eri kohtade kontrollimise ajavahemikud.
Artikkel 9
Insener-tehnilise personali ohutuseeskirjad
Seoses lennuliiklus-, side-, navigatsiooni- või seireteenustega tegeleb pädev asutus või liikmesriigi poolt selleks otstarbeks määratud mis tahes muu asutus järgmiste ülesannetega:
a)
asjakohaste ohutuseeskirjade koostamine insener-tehnilisele personalile, kes teostab käitamisohutusega seotud ülesandeid;
b)
piisava ja asjakohase ohutusjärelevalve tagamine insener-tehnilise personali üle, kes on mis tahes tegutsevate organisatsioonide poolt määratud teostama käitamisohutusega seotud ülesandeid;
c)
asjakohaste meetmete võtmine põhjendatud arvamuse alusel ja pärast asjakohast uurimist seoses tegutsevate organisatsioonidega ja/või nende insener-tehnilise personaliga, kes ei vasta II lisa punktis 3.3 toodud nõuetele;
d)
kontrollimine, et asjakohased meetodid võimaldavad tagada käitamisohutusega seotud ülesandeid täitma määratud kolmandate osapoolte vastavuse II lisa punktis 3.3 toodud nõuetele.
Artikkel 10
Vastastikused eksperdihinnangud
1. Komisjon võib koostöös liikmesriikide ja ametiga korraldada riiklike järelevalveasutuste vastastikused eksperdihinnangud vastavalt lõigetele 2-6.
2. Vastastikused eksperdihinnangud viib läbi riiklikest ekspertidest ja vajaduse korral ameti vaatlejatest koosnev rühm.
Rühm koostatakse vähemalt kolme eri liikmesriigi ja ameti ekspertidest.
Eksperdid ei võta osa vastastikustest eksperdihinnangutest liikmesriigis, kus nad töötavad.
Komisjon koostab ja säilitab liikmesriikide poolt nimetatud riiklike ekspertide loetelu, mis hõlmab ühiste nõuete kõiki aspekte, nagu on loetletud määruse (EÜ) nr 550/2004 artiklis 6.
3. Vähemalt kolm kuud enne vastastikust eksperdihinnangut teatab komisjon asjaomasele liikmesriigile ja riiklikule järelevalveasutusele eksperdihinnangu toimumise, selle läbiviimise kavandatud kuupäeva ning osavõtvate ekspertide nimed.
Liikmesriik, mille riiklikule järelevalveasutusele hinnang antakse, kiidab hinnangut andva ekspertide rühma heaks enne eksperdihinnangu toimumist.
4. Kolme kuu jooksul pärast eksperdihinnangu toimumist koostab hinnangu andnud ekspertide rühm konsensuse alusel aruande, mis võib sisaldada soovitusi.
Komisjon kutsub aruande arutamiseks kokku istungi ameti esindajate, ekspertide ja riikliku järelevalveasutusega.
5. Komisjon edastab aruande asjaomasele liikmesriigile.
Liikmesriik võib kolme kuu jooksul pärast aruande kättesaamist esitada oma märkused.
Need märkused hõlmavad vajaduse korral meetmeid, mida liikmesriik on võtnud või mida ta kavatseb määratud tähtajaks võtta.
Aruannet ja selle tagajärgi ei avalikustata, kui asjaomase liikmesriigiga ei ole kokku lepitud teisiti.
6. Komisjon teavitab igal aastal liikmesriike ühtse õhuruumi komitee kaudu nende hinnangute peamistest tulemustest.
Artikkel 11
Üleminekusätted
1. Aeronavigatsiooniteenuse osutajaid, kellel on käesoleva määruse jõustumise päeval määruse (EÜ) nr 2096/2005 kohane sertifikaat, loetakse käesoleva määruse kohaselt väljaantud sertifikaadi omanikeks.
2. Aeronavigatsiooniteenuse osutaja sertifikaadi taotlejaid, kes esitasid oma taotlused enne käesoleva määruse jõustumist ja kellele sertifikaati ei ole veel välja antud, peavad enne sertifikaadi väljaandmist tõendama, et nad vastavad käesoleva määruse nõuetele.
3. Kui organisatsioonid, kelle jaoks pädev asutus on vastavalt artiklile 3 amet, on enne käesoleva määruse jõustumist esitanud liikmesriigi riiklikule järelevalveasutusele taotluse sertifikaadi väljaandmiseks, viib riiklik järelevalveasutus koostöös ametiga sertifitseerimisprotsessi lõpule ning sertifikaadi väljastamisel edastab toimiku ametile.
Artikkel 12
Kehtetuks tunnistamine
Määrus (EÜ) nr 2096/2005 tunnistatakse kehtetuks.
Artikkel 13
Määruse (EÜ) nr 482/2008 muutmine
Määrust (EÜ) nr 482/2008 muudetakse järgmiselt.
1)
Artikli 4 lõike 5 viide „määruse (EÜ) nr 2096/2005” asendatakse viitega „komisjoni rakendusmääruse (EL) nr 1035/2011 (12).
2)
Artikkel 6 jäetakse välja.
3)
I lisa punktide 1 ja 2 viide „määruse (EÜ) nr 2096/2005” asendatakse viitega „rakendusmääruse (EL) nr 1035/2011”.
Artikkel 14
Määruse (EL) nr 691/2010 muutmine
Määruse (EL) nr 691/2010 artikkel 25 jäetakse välja.
Artikkel 15
Jõustumine
Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel, 17. oktoober 2011