РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 10 март 2011 година
за разрешаване на засилено сътрудничество в областта на създаването на единна патентна защита
(2011/167/ЕС)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 329, параграф 1 от него,
като взе предвид исканията, отправени от Кралство Белгия, Република България, Чешката република, Кралство Дания, Федерална република Германия, Република Естония, Ирландия, Република Гърция, Френската република, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Великото херцогство Люксембург, Република Унгария, Малта, Кралство Нидерландия, Република Австрия, Република Полша, Португалската република, Румъния, Република Словения, Словашката република, Република Финландия, Кралство Швеция и Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като взе предвид одобрението на Европейския парламент,
като има предвид, че:
(1)
В съответствие с член 3, параграф 3 от Договора за Европейския съюз (ДЕС) Съюзът установява вътрешен пазар, работи за устойчивото развитие на Европа, основаващо се на балансиран икономически растеж, и насърчава научния и техническия прогрес. Създаването на правни условия, даващи възможност на предприятията да приспособят дейностите си по производство и дистрибуция на продукти отвъд националните граници и осигуряващи на дружествата по-широк избор и възможности, допринася за постигането на тази цел. Единният патент, еднакво валиден в целия Съюз, следва да бъде сред правните инструменти, които предприятията имат на свое разположение.
(2)
Съгласно член 118 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) и в рамките на установяването и функционирането на вътрешния пазар мерките следва да включват създаването на единна патентна защита в целия Съюз и въвеждането на централизирани режими за издаване на разрешения, координация и контрол.
(3)
На 5 юли 2000 г. Комисията прие предложение за регламент на Съвета относно патент на Общността за създаването на единен патент, осигуряващ единна патентна защита в целия Съюз. На 30 юни 2010 г. Комисията прие предложение за регламент на Съвета относно разпоредбите за превод за патента на Европейския съюз (наричано по-долу „предложението за регламент относно разпоредбите за превод“), уреждащ разпоредбите относно превода, приложими към патента на Европейския съюз.
(4)
На заседанието на Съвета от 10 ноември 2010 г. бе отчетено, че липсва единодушие за продължаване на работата по предложения регламент относно разпоредбите за превод. На 10 декември 2010 г. бе потвърдено, че съществуват непреодолими трудности, които правят постигането на единодушие невъзможно в този момент и в близко бъдеще. Тъй като за постигане на окончателно споразумение относно единната патентна защита в Съюза е необходимо съгласие по предложението за регламент относно разпоредбите за превод, бе установено, че целта за създаване на единна патентна защита в Съюза не би могла да бъде постигната в разумен срок при прилагане на съответните разпоредби на Договорите.
(5)
При тези обстоятелства дванадесет държави-членки, а именно Дания, Германия, Естония, Франция, Литва, Люксембург, Нидерландия, Полша, Словения, Финландия, Швеция и Обединеното кралство, отправиха официални искания към Комисията с писма от 7, 8 и 13 декември 2010 г., посочвайки, че желаят да установят засилено сътрудничество помежду си в областта на създаването на единна патентна защита въз основа на съществуващите предложения, подкрепени от тези държави-членки по време на преговорите, и че Комисията следва да представи предложение до Съвета за тази цел. Исканията бяха потвърдени на заседанието на Съвета от 10 декември 2010 г. Междувременно още тринадесет държави-членки, а именно Белгия, България, Чешката република, Ирландия, Гърция, Кипър, Латвия, Унгария, Малта, Австрия, Португалия, Румъния и Словакия отправиха писма до Комисията, като посочиха, че и те желаят да участват в предвижданото засилено сътрудничество. Общо двадесет и пет държави-членки поискаха засилено сътрудничество.
(6)
Засиленото сътрудничество следва да осигури необходимата правна рамка за създаването на единна патентна защита в участващите държави-членки и да осигури на предприятията в целия Съюз възможност да повишат своята конкурентоспособност, като получат избор да търсят единна патентна защита в участващите държави-членки, като допринася същевременно за научния и техническия прогрес.
(7)
Засиленото сътрудничество следва да има за цел създаване на единен патент, осигуряващ единна патентна защита на териториите на участващите държави-членки, който ще се издава по отношение на всички тези държави-членки от Европейското патентно ведомство (ЕПВ). Като необходима част от единния патент, приложимите разпоредби относно превода следва да бъдат прости и икономически ефективни и да отговарят на предвидените в предложението за регламент на Съвета относно разпоредбите за превод за патента на Европейския съюз, представено от Комисията на 30 юни 2010 г., в съчетание с компромисните елементи, предложени от председателството през ноември 2010 г., които получиха широка подкрепа в Съвета. Разпоредбите относно превода ще запазят възможността за подаване в ЕПВ на патентни заявки на всеки от езиците на Съюза и ще осигурят възстановяване на разходите, свързани с превода на заявките, подадени на езици, които не са официални за ЕПВ. Еднакво валидният патент следва да се издава само на един от официалните езици на ЕПВ, както е предвидено в Конвенцията за издаване на европейски патенти (Европейската патентна конвенция). Допълнителни преводи няма да се изискват, без да се засягат преходните разпоредби, които ще бъдат пропорционални и ще изискват допълнителни преводи на временна основа, без правна стойност и само за информационни цели. Във всички случаи преходните разпоредби ще прекратят действието си, когато се появи възможност за висококачествени машинни преводи след обективна оценка на качеството им. В случай на спор за патентопритежателя следва да се приложи задължението за осигуряване на необходимия превод.
(8)
Условията, установени в член 20 ДЕС и в членове 326 и 329 ДФЕС, са изпълнени.
(9)
Областта, в която ще се извършва засиленото сътрудничество, а именно установяването на мерки за създаване на единен патент, осигуряващ патентна защита в целия Съюз, и въвеждането на централизирани режими за издаване на разрешения, координация и контрол на равнището на Съюза, е определена от член 118 ДФЕС като една от областите, попадащи в обхвата на Договорите.
(10)
На заседанието на Съвета от 10 ноември 2010 г. бе отчетено и на 10 декември 2010 г. - потвърдено, че целта за създаване на единна патентна защита в целия Съюз не може да бъде постигната в разумен срок от Съюза като цяло, с което бе изпълнено изискването по член 20, параграф 2 ДЕС, че засиленото сътрудничество се приема само като крайна мярка.
(11)
Засиленото сътрудничество в областта на създаването на единна патентна защита има за цел насърчаване на научния и техническия прогрес и функционирането на вътрешния пазар. Създаването на единна патентна защита за група държави-членки ще подобри равнището на патентна защита, като предостави възможност за получаване на единна патентна защита на териториите на участващите държави-членки и премахне разходите и усложненията по отношение на тези територии. Така то благоприятства осъществяването на целите на Съюза, защитава неговите интереси и засилва процеса на интеграция в съответствие с член 20, параграф 1 ДЕС.
(12)
Създаването на единна патентна защита не е включено в списъка с областите на изключителна компетентност на Съюза, установен в член 3, параграф 1 ДФЕС. Правното основание за създаването на европейски права на интелектуална собственост е член 118 от ДФЕС, който спада към дял VII (Общи правила относно конкуренцията, данъчното облагане и сближаването на законодателствата), глава 3 (Сближаване на законодателствата), и в него изрично се прави позоваване на установяването и функционирането на вътрешния пазар, което е част от споделената компетентност на Съюза съгласно член 4 ДФЕС. Създаването на единна патентна защита, включително приложимите разпоредби относно превода, попада следователно в области, които не са от изключителната компетентност на Съюза.
(13)
Засиленото сътрудничество в областта на създаването на единна патентна защита е в съответствие с Договорите и с правото на Съюза и не засяга вътрешния пазар, нито икономическото, социалното или териториалното сближаване. То не представлява пречка, нито дискриминация при търговията между държавите-членки и не нарушава конкуренцията между тях.
(14)
Засиленото сътрудничество в областта на създаването на единна патентна защита зачита компетентността, правата и задълженията на държавите-членки, които не участват в него. Възможността за получаване на единна патентна защита на териториите на участващите държави-членки не засяга достъпа или условията за патентна защита на териториите на неучастващите държави-членки. Нещо повече, предприятията от неучастващите държави-членки следва да разполагат с възможността да получат единна патентна защита на териториите на участващите държави-членки при същите условия като предприятията от участващите държави-членки. Съществуващите правила на неучастващите държави-членки, определящи условията за получаване на патентна защита на тяхна територия, остават незасегнати.
(15)
По-специално засиленото сътрудничество в областта на създаването на единна патентна защита ще бъде в съответствие с правото на Съюза относно патентите, тъй като засиленото сътрудничество ще зачита съществуващите достижения на правото на Съюза.
(16)
При зачитане на евентуалните условия за участие, определени в настоящото решение, засиленото сътрудничество в областта на създаването на единна патентна защита е отворено по всяко време за всички държави-членки, готови да зачитат вече приетите в тази насока актове, в съответствие с член 328 от ДФЕС,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Разрешава се на Кралство Белгия, Република България, Чешката република, Кралство Дания, Федерална република Германия, Република Естония, Ирландия, Република Гърция, Френската република, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Великото херцогство Люксембург, Република Унгария, Малта, Кралство Нидерландия, Република Австрия, Република Полша, Португалската република, Румъния, Република Словения, Словашката република, Република Финландия, Кралство Швеция и Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия да установят засилено сътрудничество помежду си в областта на създаването на единна патентна защита чрез прилагане на съответните разпоредби на Договорите.
Член 2
Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.
Съставено в Брюксел на 10 март 2011 година.
NÕUKOGU OTSUS,
10. märts 2011,
millega antakse luba tõhustatud koostööks ühtse patendikaitse loomise valdkonnas
(2011/167/EL)
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 329 lõiget 1,
võttes arvesse Belgia Kuningriigi, Bulgaaria Vabariigi, Tšehhi Vabariigi, Taani Kuningriigi, Saksamaa Liitvabariigi, Eesti Vabariigi, Iirimaa, Kreeka Vabariigi, Prantsuse Vabariigi, Küprose Vabariigi, Läti Vabariigi, Leedu Vabariigi, Luksemburgi Suurhertsogiriigi, Ungari Vabariigi, Malta, Madalmaade Kuningriigi, Austria Vabariigi, Poola Vabariigi, Portugali Vabariigi, Rumeenia, Sloveenia Vabariigi, Slovaki Vabariigi, Soome Vabariigi, Rootsi Kuningriigi ning Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi esitatud taotlust,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi nõusolekut
ning arvestades järgmist:
(1)
Vastavalt Euroopa Liidu lepingu (ELi leping) artikli 3 lõikele 3 rajab liit siseturu, taotleb Euroopa säästvat arengut, mis põhineb tasakaalustatud majanduskasvul, ning edendab teaduse ja tehnoloogia arengut. Selle eesmärgi saavutamisele aitab kaasa selliste õiguslike tingimuste loomine, mis võimaldavad ettevõtjatel kohandada oma tegevust toodete tootmiseks ja turustamiseks riigipiirideüleselt ning pakuvad ettevõtjatele rohkem valikuid ja võimalusi. Ettevõtjatele kättesaadavate õiguslike vahendite hulgas peaks olema ühtne patent, millel on ühetaoline toime kogu liidu ulatuses.
(2)
Vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu (ELi toimimise leping) artiklile 118 ning siseturu rajamise ja selle toimimise raames peaks meetmete hulka kuuluma ühetaolise patendikaitse loomine kogu liidus ning kogu liitu hõlmava tsentraliseeritud loaandmise, koordineerimise ja järelevalve korra kehtestamine.
(3)
5. juulil 2000 võttis komisjon vastu ettepaneku nõukogu määruse vastuvõtmiseks ühenduse patendi kohta, et luua ühtne patent, mis pakuks ühetaolist kaitset kogu liidus. 30. juunil 2010 võttis komisjon vastu ettepaneku nõukogu määruse vastuvõtmiseks Euroopa Liidu patendi tõlkimise korra kohta (edaspidi „tõlkimise korda käsitleva määruse ettepanek”), milles sätestatakse Euroopa Liidu patendi suhtes kohaldatava tõlkimise kord.
(4)
Nõukogu 10. novembri 2010. aasta istungil protokolliti, et puudub ühehäälne toetus tõlkimise korda käsitleva määruse ettepanekule. 10. detsembril 2010. aastal kinnitati ületamatute raskuste olemasolu, mis muudavad ühehäälsuse saavutamise võimatuks nii praegu kui ka lähitulevikus. Kuna lõplikuks kokkuleppeks ühtse patendikaitse suhtes liidus on vaja kokkulepet tõlkimise korda käsitleva määruse ettepaneku osas, on tehtud kindlaks, et aluslepingute asjakohaseid sätteid kohaldades ei ole võimalik mõistliku aja jooksul saavutada eesmärki luua kogu liidus ühtne patendikaitse.
(5)
Sellises olukorras esitasid 12 liikmesriiki, nimelt Taani, Saksamaa, Eesti, Prantsusmaa, Leedu, Luksemburg, Madalmaad, Poola, Sloveenia, Soome, Rootsi ja Ühendkuningriik, komisjonile oma 7., 8. ja 13. detsembri 2010. aasta kirjades taotluse, milles märgitakse, et nad soovivad alustada olemasolevate, läbirääkimiste ajal nende liikmesriikide poolt toetatud ettepanekute alusel ühtse patendikaitse loomise valdkonnas omavahelist tõhustatud koostööd ning selleks peaks komisjon esitama nõukogule vastava ettepaneku. Neid taotlusi kinnitati nõukogu 10. detsembri 2010. aasta istungil. Vahepeal on veel 13 liikmesriiki, nimelt Belgia, Bulgaaria, Tšehhi Vabariik, Iirimaa, Kreeka, Küpros, Läti, Ungari, Malta, Austria, Portugal, Rumeenia ja Slovakkia, kirjutanud komisjonile, et nad soovivad samuti osaleda kavandatavas tõhustatud koostöös. Tõhustatud koostööd on taotlenud kokku 25 liikmesriiki.
(6)
Tõhustatud koostöö peaks looma vajaliku õigusliku raamistiku ühtse patendikaitse loomiseks osalevates liikmesriikides ja tagama kogu liidu ettevõtjatele võimaluse parandada oma konkurentsivõimet, kui neil on võimalik taotleda osalevates liikmesriikides ühtset patendikaitset, ning samuti peaks tõhustatud koostöö aitama kaasa teaduse ja tehnoloogia arengule.
(7)
Tõhustatud koostöö eesmärgiks peaks olema luua ühtne patent, mis pakuks ühetaolist kaitset kõigi osalevate liikmesriikide territooriumil ning mille väljastaks kõigi nende liikmesriikide jaoks Euroopa Patendiamet (EPA). Ühtse patendi vajaliku eeldusena peaks kohaldatav tõlkimise kord olema lihtne ja kulutõhus ning vastama sellele, mis on ettenähtud ettepanekus nõukogu määruse vastuvõtmiseks Euroopa Liidu patendi tõlkimise korra kohta, mille komisjon esitas 30. juunil 2010, ning sisaldama ka 2010. aasta novembris eesistujariigi poolt välja pakutud kompromisspunkte, mis pälvisid nõukogus laialdase toetuse. Tõlkimise korras säiliks võimalus esitada patendiavaldus EPA-le liidu mis tahes keeles ning selles oleks tagatud muudes keeltes kui mõni EPA ametlik keel esitatud avalduste tõlkimise kulude kompenseerimine. Ühtse mõjuga patent tuleks väljastada ainult ühes EPA ametlikus keeles, nagu on sätestatud Euroopa patentide väljaandmise konventsioonis (Euroopa patendikonventsioon). Täiendavad tõlked ei oleks nõutavad, ilma et see piiraks üleminekukorra kohaldamist, mis peaks olema proportsionaalne ja sätestama lisatõlgete nõude ainult ajutiselt, kusjuures neil tõlgetel ei oleks õigusjõudu ja need teeniksid ainult teabe pakkumise eesmärki. Üleminekukorra kohaldamine lõpetataks igal juhul kohe, kui kvaliteetne masintõlge on muutunud kättesaadavaks, lähtudes kvaliteedi objektiivsest hindamisest. Vaidluse korral kohaldataks patendi omaniku suhtes tõlke esitamise kohustust.
(8)
ELi lepingu artiklis 20 ning ELi toimimise lepingu artiklites 326 ja 329 sätestatud tingimused on täidetud.
(9)
Valdkond, milles tõhustatud koostöö toimuks - meetmete võtmine kogu liidus kaitset pakkuva ühtse patendi loomiseks ning kogu liitu hõlmava tsentraliseeritud loaandmise, koordineerimise ja järelevalve korra kehtestamine - on määratletud ELi toimimise lepingu artiklis 118, kui üks aluslepingutega hõlmatud valdkondadest.
(10)
Nõukogu 10. novembri 2010. aasta istungil protokolliti ja 10. detsembril 2010 kinnitati, et eesmärki luua liidus ühtne patendikaitse ei ole võimalik liidus tervikuna mõistliku aja jooksul saavutada, mille tõttu on täidetud ELi lepingu artikli 20 lõikes 2 sätestatud nõue, et tõhustatud koostööd võib rakendada vaid viimase abinõuna.
(11)
Ühtse patendikaitse loomise valdkonnas rakendatava tõhustatud koostöö eesmärgiks on edendada teaduse ja tehnoloogia arengut ning siseturu toimimist. Ühtse patendikaitse loomine liikmesriikide rühmale tõstaks patendikaitse taset, andes võimaluse hankida ühtne patendikaitse kõigi osalevate liikmesriikide territooriumil ning kõrvaldades neil territooriumidel patendikaitsega seonduvad kulud ja keerukuse. Seega edendab see liidu eesmärke, kaitseb tema huve ja tugevdab tema integratsiooniprotsessi vastavalt ELi lepingu artikli 20 lõikele 1.
(12)
Ühtse patendikaitse loomine ei sisaldu ELi toimimise lepingu artikli 3 lõikes 1 sätestatud liidu ainupädevuse valdkondade loetelus. Euroopa intellektuaalomandi õiguste loomise õiguslik alus on sätestatud ELi toimimise lepingu artiklis 118, mis kuulub VII jaotise „Konkurentsi, maksustamise ja õigusaktide ühtlustamise üldeeskirjad” 3. peatüki „Õigusaktide ühtlustamine” alla ning milles osutatakse konkreetselt siseturu rajamisele ja toimimisele, mis on ELi toimimise lepingu artikli 4 kohaselt üks liidu jagatud pädevuse valdkondadest. Seega ei kuulu ühtse patendikaitse loomine koos kohaldatava tõlkimise korraga liidu ainupädevuse valdkonda.
(13)
Tõhustatud koostöö ühtse patendikaitse loomise valdkonnas on kooskõlas aluslepingute ja liidu õigustikuga ning ei ohusta siseturgu ega majanduslikku, sotsiaalset või territoriaalset ühtekuuluvust. See ei ole takistuseks ega diskrimineerivaks teguriks liikmesriikidevahelises kaubanduses ega moonuta nendevahelist konkurentsi.
(14)
Tõhustatud koostöö ühtse patendikaitse loomise valdkonnas austab mitteosalevate liikmesriikide pädevusi, õigusi ja kohustusi. Võimalus hankida ühtne patendikaitse osalevate liikmesriikide territooriumil ei mõjuta patendikaitse kättesaadavust ega tingimusi mitteosalevate liikmesriikide territooriumil. Lisaks peaks mitteosalevate liikmesriikide ettevõtjatel olema võimalus hankida ühtne patendikaitse osalevate liikmesriikide territooriumil samadel tingimustel kui osalevate liikmesriikide ettevõtjatel. Praegused eeskirjad, mille kohaselt mitteosalevad liikmesriigid määravad oma territooriumil kehtiva patendikaitse hankimise tingimused, ei muutu.
(15)
Tõhustatud koostöö ühtse patendikaitse loomise valdkonnas oleks eelkõige kooskõlas patente käsitlevate liidu õigusaktidega, kuna tõhustatud koostöö lähtuks olemasolevast õigustikust.
(16)
Tõhustatud koostöö ühtse patendikaitse loomise valdkonnas on vastavalt ELi toimimise lepingu artiklile 328 edaspidi igal ajal avatud kõigile liikmesriikidele, kes on valmis täitma koostöö raames juba vastuvõetud õigusaktide nõudeid, eeldusel et nad vastavad käesolevas otsuses sätestatud osalemistingimustele,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Käesolevaga antakse Belgia Kuningriigile, Bulgaaria Vabariigile, Tšehhi Vabariigile, Taani Kuningriigile, Saksamaa Liitvabariigile, Eesti Vabariigile, Iirimaale, Kreeka Vabariigile, Prantsuse Vabariigile, Küprose Vabariigile, Läti Vabariigile, Leedu Vabariigile, Luksemburgi Suurhertsogiriigile, Ungari Vabariigile, Maltale, Madalmaade Kuningriigile, Austria Vabariigile, Poola Vabariigile, Portugali Vabariigile, Rumeeniale, Sloveenia Vabariigile, Slovaki Vabariigile, Soome Vabariigile, Rootsi Kuningriigile ning Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigile luba seada sisse omavaheline tõhustatud koostöö ühtse patendikaitse loomise valdkonnas, tingimusel et kohaldatakse asjakohaseid aluslepingute sätteid.
Artikkel 2
Käesolev otsus jõustub selle vastuvõtmise päeval.
Brüssel, 10. märts 2011