РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 11 януари 2012 година
относно държавна помощ C 21/10 (предишен E 1/10) - Финландия след неприемане на подходящите мерки за изпълнение на схемата за застраховане в областта на рибарството след приемането от Комисията на преработени Насоки за преглед на държавната помощ за рибарство и аквакултура
(нотифицирано под номер C(2011) 10065)
(само текстовете на фински и шведски език са автентични)
(текст от значение за ЕИП)
(2012/287/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз (наричан по-долу ДФЕС), и по-специално член 108, параграфи 1 и 2 от него,
като покани заинтересованите страни да внесат становищата си (1) в съответствие с посочените по-горе разпоредби,
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
През 2004 г. Комисията прие преработените Насоки за преглед на държавната помощ за рибарство и аквакултура (наричани по-долу Насоките) (2). Съгласно точка 5.2 от тези Насоки с писмо от 21 октомври 2004 г. Комисията изиска от държавите-членки, между които и Финландия, да изменят съществуващите си схеми за помощ с цел да ги приведат в съответствие с тези нови Насоки най-късно до 1 януари 2005 г. и да потвърдят писмено, че приемат предложенията за подходящи мерки, най-късно до 15 ноември 2004 г. (3)
(2)
С писма от 15 ноември 2004 г., 20 януари 2005 г. и 14 юни 2005 г. Финландия декларира, че не е съгласна да измени схемата за помощи „Схема за застраховане в областта на рибарството“ с оглед нейното привеждане в съответствие с тези нови Насоки. Комисията е уведомена за тази схема на 27 април 1995 г. в съответствие с член 144, буква а) от Договора за присъединяване на Република Финландия към Европейския съюз и след това е считана за съществуваща помощ по смисъла на член 88, параграф 1 от Договора за ЕО (сега член 108 от ДФЕС).
(3)
На 11 октомври 2005 г. беше проведена среща между Комисията и Финландия. Финландия изпрати допълнителна информация с писмо от 24 ноември 2005 г.
(4)
Насоките бяха преработени отново през 2008 г. (4) и Комисията отново изиска от държавите-членки - с писма от 15 април 2008 г. - да изменят съществуващите си схеми най-късно до 1 септември 2008 г. (5)
(5)
С писмо от 30 май 2008 г. Финландия отговори, че отново е готова да измени своята Схема за застраховане в областта на рибарството според предложеното през 2005 г., но не и в степента, която се изисква от подходящите мерки. На 6 март 2009 г. беше проведена нова среща между Комисията и Финландия.
(6)
На 1 октомври 2009 г. Комисията изпрати последното искане за предоставяне на информация, като посочи, че ако Финландия не приеме предложените подходящи мерки, Комисията ще трябва да приложи процедурата по член 19, параграф 2 и член 4, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета (6) и да открие официалната процедура по разследване, определена в член 108, параграф 2 от ДФЕС. Финландия отговори с писмо от 18 ноември 2009 г.
(7)
Тъй като Финландия не прие изцяло предложението за изменение на тази схема, Комисията реши да открие споменатата процедура. С писмо от 15 септември 2010 г. Финландия беше уведомена за това решение, което беше публикувано в Официален вестник (7).
(8)
Финландия отговори с писмо от 15 ноември 2010 г. Освен това, след публикуването на решението в Официален вестник, Комисията получи становища от три заинтересовани страни: две писма, изпратени от две асоциации, представляващи финландските професионални рибари - Suomen Ammatikalastajalitto SAKL ry (писмо от 8 ноември 2011 г.) и Kalatalouden Keskusliitto (писмо от 16 ноември 2010 г.) - и едно писмо, изпратено от шестте асоциации за застраховане в рибарството, функциониращи във Финландия (писмо от 16 ноември 2010 г.). Копия на тези писма бяха изпратени на финландските органи на 6 декември 2010 г. По-късно представители на тези асоциации пристигнаха за среща с представители на службите на Комисията на 13 януари 2011 г. и представиха допълнителни документи.
(9)
Комисията имаше нужда от определени разяснения по отношение на информацията, съдържаща се в изпратеното на 15 ноември 2010 г. писмо, и по тази причина на 4 април 2011 г. беше проведена среща с финландските органи в сградата на Комисията. Финландските органи изпратиха също така допълнителна информация със съобщения от 13 април и 13 май 2011 г.
(10)
В крайна сметка, както стана ясно въз основа на изпратената от Финландия информация, че страната е готова да измени схемата по такъв начин, че да я направи съвместима с вътрешния пазар, с писмо от 6 юли 2011 г. Комисията изиска от Финландия да потвърди своя официален ангажимент за изменение на законодателството, което представлява правната база за въпросната схема. С писмо от 19 септември 2011 г. Финландия даде своя положителен отговор.
2. ОПИСАНИЕ НА ПОМОЩТА
(11)
Въпросната схема за помощ е в съответствие със Закон № 331 от 23 юли 1958 г., последно изменен със Закон № 1236 от 29 януари 1999 г. (8) Финландия уведомява Комисията за тази схема непосредствено след присъединяването си към Европейската общност, съгласно член 144, буква а) от Договора за присъединяване на Република Финландия към Европейския съюз. Оттогава тази схема за помощ е считана за съществуваща помощ по смисъла на член 88 от Договора за ЕО (сега член 108, параграф 1 от ДФЕС).
(12)
Получатели по схемата за застраховане са рибарските предприятия, които постоянно осъществяват риболовна дейност във Финландия. Тази застраховка се предлага от шест асоциации за застраховане в областта на рибарството, които обхващат цялата територия на Финландия. Всяка асоциация покрива определен географски район.
(13)
Според член 7 от споменатия закон към дадена асоциация за застраховане в областта на рибарството се извършва годишно плащане на държавна помощ в размер на част от обезщетенията, изплатени от асоциацията по застрахователни договори, обхванати от закона. Съгласно член 2 обезщетенията могат да покриват следните щети:
-
щети по мрежи, по тралове, парагади и котви, прикачени към тях, по въжета и други спомагателни уреди,
-
щети по риболовни кораби, регистрирани във Финландия,
-
щети по транспортни и буксирни превозни средства, използвани за риболов по лед през зимата, риболовни заслони и плаващи и или дънни уреди за мрежи гъргър.
(14)
В закона са описани също така необходимите условия за разглеждане на исковете за обезщетения. Следните условия са от особена важност за оценката на Комисията: застрахованото имущество трябва да бъде достатъчно добре направено и напълно годно за експлоатация; оборудването трябва да е застраховано по предложение за цялата му стойност; щетата да бъде надлежно показана.
(15)
В писмото си от 15 ноември 2004 г. Финландия обяснява функционирането на тази схема по отношение на претърпените щети от рибарските предприятия. Първо, размерът на допустимите искове за обезщетение е свързан със самоучастие, равняващо се на 25 % - при щети до 504,56 EUR, или най-много 5 % - при щети над тази сума. Размерът на компенсацията, която се заплаща на предприятието от съответната асоциация за застраховане в областта на рибарството, се получава чрез изваждане на това самоучастие. Сумата, която държавата възстановява на асоциацията за застраховане в областта на рибарството, е равна на 40 % от заплащаната компенсация при щети до 504,56 EUR и на 90 %, когато сумата е над 504,56 EUR.
(16)
В последващото си писмо от 24 ноември 2005 г. Финландия предлага тази схема да бъде изменена по такъв начин, че държавна помощ да се плаща само за компенсиране на щети, причинени от специфичните условия във Финландия, включително условието щетата да е настъпила северно от 59-и паралел.
(17)
В писмото си от 15 ноември 2004 г. Финландия описва кои условия се считат за специфични условия във Финландия по отношение на риболовната дейност. Тези условия са свързани с климатичните условия и inter alia заледяването, което може да причини щети както на корабите, така и на уредите, а също така с ниските температури, които могат да засегнат двигателя на кораба. Тези специфични условия се влошават допълнително от фактори като морската топография на Финландия - плитки води и неравно морско дъно в разгърнат на гъсто архипелаг. При тези условия рисковете от корабокрушение, причинено от бури и течения при заледяване, е доста голям. Освен това има голяма популация на тюлени, които могат да предизвикат значителни загуби за риболовната промишленост, като повреждат уредите. Понякога и кормораните могат да предизвикат щети по уредите (хрилните мрежи).
(18)
Годишният брой събития, довели до изплащането на обезщетение, общите годишни платени обезщетения от асоциациите за застраховане в областта на рибарството и частта, която е възстановена от държавата за периода 2004-2009 г., са следните:
Година
Обхванати предприятия
Брой случаи
Изплатени обезщетения (в евро)
Възстановяване от държавата (в евро)
2009 г.
472
470
1 296 961
1 026 132
2008 г.
486
459
1 256 200
980 065
2007 г.
503
530
1 564 340
1 197 217
2006 г.
519
496
1 234 761
920 167
2005 г.
543
539
1 333 027
992 826
2004 г.
576
568
1 607 919
1 111 195
(19)
От извършените от асоциациите плащания около 50 % са свързани с уредите, 45 % - с корабите, и 5 % - с другото оборудване.
3. ОСНОВАНИЯ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ОФИЦИАЛНАТА ПРОЦЕДУРА ПО РАЗСЛЕДВАНЕ
(20)
Както е посочено по-горе (9), Комисията е уведомена за тази схема за помощ през 1995 г. в съответствие с член 144, буква а) от Договора за присъединяване на Република Финландия към Европейския съюз и след това е считана за съществуваща помощ по смисъла на член 88, параграф 1 от Договора за ЕО. Насоките, които са в сила до преразглеждането през 2004 г., съдържат специална разпоредба по отношение на помощта за застрахователни премии и именно на тази база въпросната схема за помощ е счетена за съвместима с вътрешния пазар. Тази разпоредба е премахната при преразглеждането от 2004 г.
(21)
С откриването на настоящата процедура според Комисията не може да се счита, че покриваните от схемата за застраховане в областта на рибарството щети са причинени от извънредни обстоятелства или от природни бедствия, а по-скоро от постоянно и свързано със структурата положение, а именно - постоянния и структурния контекст, в рамките на който се осъществява риболовната дейност във Финландия.
(22)
По тази причина, в съответствие с Насоките (10), Комисията счита, че тази помощ представлява оперативна помощ, която по принцип не е съвместима, тъй като резултатът от нея е повишаване на стопанската ликвидност на предприятията, които се ползват от нея, и тя е предоставена, без да се поставя каквото и да било задължение на получателя.
(23)
Комисията не е съгласна с аргументите на финландските органи, които оправдават схемата за помощ, като я квалифицират като услуга от общ икономически интерес по смисъла на член 106, параграф 2 от ДФЕС. Финландия не представи никакви конкретни аргументи, потвърждаващи, че предоставянето на застраховки на рибарските предприятия би могло да се окачестви като услуга от този вид. Следователно, предвид характеристиките на разглежданата схема, Комисията не счита, че тя може да бъде определена като такава. По-специално Комисията отбелязва, че асоциациите за застраховане в областта на рибарството предоставят застрахователни услуги само на конкретна група предприятия, чиято икономическа дейност се състои в производството на стоки, които се продават на пазара - а именно заетите в сектора на рибарството. Следователно Комисията изразява сериозни съмнения, че предоставянето на застраховка, покриваща търговски рискове, на избрана група икономически предприятия би могло да се определи като услуга от общ икономически интерес.
4. СТАНОВИЩА НА ФИНЛАНДСКИТЕ ОРГАНИ И НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИ ТРЕТИ СТРАНИ
4.1. Становища на финландските органи
(24)
Финландските органи напомнят основните характеристики на функционирането на тази застрахователна система. Те представят също така подробно описание на специфичните условия, пред които е изправена риболовната промишленост във Финландия: специфични климатични условия с лед и тъмнина през зимата, топографията на крайбрежните води с плитчини и неравно морско дъно, наличието на големи популации от тюлени.
(25)
Те представят информация също така, че частният застрахователен сектор не предлага застрахователно покритие на риболовната промишленост със същото равнище на покритие на този вид щети. В подкрепа на твърдението си те прилагат към отговора си писмо от Финландската конфедерация на финансовия сектор (Finanssialan Keskusliitto).
(26)
Освен това те отбелязват, че стойността на вноса е 6,8 пъти по-голяма от стойността на износа. През 2009 г. Финландия внася 95 046 тона риба на стойност 244,5 милиона евро, а изнася 59 905 тона на стойност 36 милиона евро. Само 30 % от консумираната риба е с произход от Финландия. През периода 2000-2009 г. годишното потребление на финландска риба е намаляло от 6,1 kg на 4,5 kg, докато потреблението на внесена риба се е увеличило от 6,6 kg на 11,2 kg. Според финландските органи това показва, че разглежданата схема за държавна помощ не може да окаже каквото и да било отрицателно въздействие върху конкуренцията.
(27)
Финландските органи напомнят, че в решението си за откриване на процедурата Комисията отбелязва, че премахването на разпоредбата, касаеща помощта за застрахователни премии, от Насоките от 2004 г. означава, че този вид държавна помощ вече не е разрешена. Финландските органи не са съгласни с тази позиция. Преди всичко тази застрахователна схема продължава да бъде напълно обоснована от специфичните климатични и географски условия във финландските води. Освен това тази схема е счетена за съвместима през 2000 г., макар че такава помощ не е включена в списъка на разрешените, които следва да се считат за съвместими с действащите по това време Насоки от 1997 г. (11), в аналогичен контекст на този от 2004 г. с Насоките от 2004 г. и от 2008 г.
(28)
В становището си обаче Финландия подчертава, че е готова да измени своята схема, както следва:
-
изключване на кораби, извършващи риболовна дейност в открито море, което на практика означава изключване на кораби с дължина над 12 метра,
-
допускане само на щети, претърпени в териториалните води на Финландия или в нейната изключителна икономическа зона,
-
покриване на щети, причинени само от специфичните условия във Финландия, т.е. причинени от неблагоприятните климатични и географски условия (лед, сняг, силни бури, подводни скали в плитчините) или от тюлените и кормораните, и претърпените от корабите и риболовните уреди, както и от транспортните и буксирните превозни средства и друго специфично оборудване за зимен риболов.
(29)
Финландия счита, че това изменение би могло да бъде извършено до 31 декември 2012 г. Две са причините, поради които това забавяне е необходимо: първо, необходимостта от изменение на текущото действащо законодателство, което представлява правната база на разглежданата схема (Закон № 331 от 23 юли 1958 г.), и второ, необходимостта от прекратяване на действащите договори по съществуващата схема. Следователно новата схема за застраховане в областта на рибарството ще може да влезе в сила на 1 януари 2013 г.
(30)
Както е посочено по-горе (12), с писмо от 19 септември 2011 г. финландските органи потвърждават своя ангажимент за изменение на законодателството, което представлява правната база за тази схема. Те отбелязват, че ако Комисията вземе своето окончателно решение в рамките на разумен период от време, те ще могат да внесат предложение в Парламента на Финландия достатъчно рано през 2012 г., за да може законът да влезе в сила на 1 януари 2013 г. Те все пак подчертават, че за въвеждането на новите правила е необходим преходен период, тъй като се налагат промени в условията на действащите застрахователни договори. Поради това те считат, че тези промени в споменатите договори биха могли да се извършат до 1 януари 2014 г. и изменените условия да се прилагат към предоставяната на застрахователите помощ от тази дата нататък.
4.2. Становища на трети страни
(31)
Две рибарски асоциации изпратиха становищата си на Комисията: Suoman Ammattikalastajaliitto и Katatalouden Keskuliitto. Подобно на финландските органи и двете асоциации акцентират върху специфичните условия за риболов във Финландия и липсата на предлагане на застраховки за покриваните щети. Едната от тях (Suoman Ammattikalastajaliitto) отбелязва, че Комисията не е представила никакви доказателства, че има вероятност тази схема за помощ да засегне конкуренцията между държавите-членки, като подчертава по-специално, че понастоящем само 7 % от консумираната в държавата риба е от професионален риболов и следователно риболовната промишленост и рибният пазар на Финландия зависят от вносна риба. По тази причина споменатата асоциация счита предварителното заключение, изразено при откриването на процедурата, за неоснователно.
(32)
Асоциациите за застраховане в областта на рибарството подкрепят така също изразената от финландските органи позиция. Те отбелязват, че риболовната промишленост във финландски води е изправена пред специфични климатични и географски условия. Асоциациите посочват, че разглежданата застрахователна система е създадена, тъй като няма предлагане от страна на частния застрахователен сектор, който не е готов да покрива такива рискове за риболовната дейност, която е без особено голямо значение. Освен това асоциациите за застраховане в областта на рибарството са задължени да застраховат всички рибари, които са установени в рамките на техния район на компетентност.
5. ОЦЕНЯВАНЕ НА ПОМОЩТА
5.1. Наличие на държавна помощ
(33)
Член 107, параграф 1 от ДФЕС гласи, че „Освен когато е предвидено друго в Договорите, всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар“.
(34)
Обезщетението, заплащано на рибарските предприятия от асоциациите за застраховане в областта на рибарството, се покрива отчасти със суми, отпускани на тези асоциации от държавата. Тези суми се изплащат от държавния бюджет. Тъй като това обезщетение предоставя финансово предимство за предприятията в риболовния сектор, то представлява секторно предимство, предоставено чрез ресурси на държавата.
(35)
Според съдебната практика на Съда самият факт, че едно предприятие е укрепило конкурентното си положение спрямо други конкурентни предприятия, като са му предоставени икономически облаги, които иначе не би получило в обичайния ход на осъществяване на своята дейност, говори за евентуално нарушаване на конкуренцията (13). Освен това помощта за предприятие, което функционира на пазар, който е отворен за търговия в рамките на Съюза, може да засегне търговията между държавите-членки (14).
(36)
Предвид значимостта на търговията с рибни продукти в рамките на Европейския съюз, разглежданата мярка укрепва позициите на тези предприятия на пазара на Съюза, а оттам и може да наруши или застрашава да наруши конкуренцията и да засегне търговията в рамките на Съюза (15). Фактът, че вносът е по-голям от износа или че по-голямата част от консумираната риба е от други държави, не е от значение. Напротив, той показва, че пазарът на продукти от риболов във Финландия всъщност е много отворен, а оттам и предполага, че помощта за финландските предприятия подпомага тяхната позиция по отношение на предприятията, установени в други държави-членки, и нарушава или заплашва да наруши конкуренцията. Дори фактът, че количеството на консумираната вносна риба може да се е увеличило в сравнение с количеството на консумираната риба, която не е от внос, не променя нищо от тази гледна точка. Той може единствено да ни наведе на мисълта, че финландските предприятия не са извършили необходимото, за да се приспособят към развитието на икономическите условия на пазара на продукти от риболов във Финландия. Във всеки случай тези предприятия се ползват от помощ, която подпомага тяхната позиция на вътрешния пазар по отношение на чуждестранните предприятия.
(37)
С оглед на изложеното по-горе може да се заключи, че са изпълнени предвидените в член 107, параграф 1 условия и че обезщетенията, които се изплащат на рибарските предприятия и идват от държавния бюджет, представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
5.2. Съвместимост с вътрешния пазар
5.2.1. Характер на разглежданата схема за помощ
(38)
Целта на схемата за застраховане в областта на рибарството е да покрива разходи, които частично се покриват от застрахователни премии. Тя не е помощ за застрахователни премии сама по себе си. Нейната цел не е да покрива част от застрахователните премии, а да покрива част от исковете за обезщетение, предявявани от предприятията към асоциациите за застраховане в областта на рибарството.
(39)
Тъй като обаче тези искове се предявяват към споменатите асоциации, които трябва да изплащат претърпените щети в допустимия размер, Комисията счита, че в резултат на помощта се понижават премиите, които рибарските предприятия биха заплатили, ако въпросните асоциации за застраховане в областта на рибарството не са очаквали да получат суми от държавата. Следователно последиците от нея са същите, както при схема за помощ за застрахователни премии. По тази причина въпросната схема може да се счита за схема за помощ за застрахователни премии.
5.2.2. Съвместимост с вътрешния пазар
(40)
Комисията не може да се съгласи със становището на финландските органи, в което заявяват, че ситуацията по отношение на Насоките от 2004 г. и от 2008 г. е съпоставима с тази от Насоките от 1997 г., като считат, че в никоя от тях не са включени разпоредби за помощ за застрахователни премии. Отпадането през 2004 г. на специфичната разпоредба за такава помощ, която преди това е била включена в Насоките от 2001 г. (16), показва, че Комисията - с преразглеждането от 2004 г. - ясно е определила, че такава помощ повече не може да се възползва от дерогация от принципа за несъвместимост на държавната помощ с вътрешния пазар и да се счита за съвместима с него, считано от датата на влизане в сила на Насоките от 2004 г. Това политическо решение е останало непроменено при следващото преразглеждане - а именно Насоките от 2008 г.
(41)
Освен това се е променила и общата рамка, в която Комисията оценява държавната помощ за застрахователни премии. През 2000 г. Комисията счита тази схема за държавна помощ за съвместима (17), що се отнася до обезщетението в резултат на „изключителните условия на финландските атмосферни условия и крайбрежни зони“. В обосновката си за вземането на това решение Комисията се позовава на ситуацията в земеделския сектор, за който също не е имало разпоредба в Насоките, която да се прилага за земеделския сектор, но при който Комисията - на база конкретен случай - има практика да взема положителни решения за мерки за помощ във връзка със застраховане срещу природни бедствия и изключителни застраховки. През 2000 г. Комисията изясни своята позиция както за земеделския, така и за риболовния сектор, като определи критерии, които трябва да се спазват при оценяването (18) на този вид помощ в съответните Насоки. Оттогава тези критерии все още фигурират в Насоките за земеделието (19), но вече са отпаднали от Насоките за рибарството. По тази причина, докато Комисията е определила точни критерии, при които помощта за застрахователни премии в земеделския сектор може да се счита за съвместима с вътрешния пазар, в Насоките за рибарството тези критерии са заличени. Следователно по отношение на риболовния сектор Комисията е задължена да се върне към общия принцип за несъвместимост на държавната помощ и да оценява съвместимостта или несъвместимостта на дадена схема от този род въз основа на разпоредбите, които могат да бъдат приложени.
(42)
Разпоредбата от настоящите Насоки, която може да бъде приложена, е параграф 4.9, според който мерките за помощ, за които няма приложими разпоредби в другите параграфи, посочващи различните категории помощ, която може да се счита за съвместима с вътрешния пазар, по принцип не могат да се считат за съвместими.
(43)
По изключение дадена схема за помощ може обаче да бъде счетена за съвместима, ако държавата-членка покаже, че въпросната схема съответства на различните принципи, които са определени в тези Насоки, и отговаря на целите на общата политика в областта на рибарството.
(44)
В своя отговор във връзка с откриването на процедурата Финландия прави конкретни предложения за изменение на тази схема в посока на ограничаване (20). Освен това Финландия обяснява продължаването ѝ с наличието на пазарен срив на застрахователния пазар за покриване на значителна част от тези щети.
(45)
В приложеното си към отговора писмо Финландската конфедерация на финансовия сектор (Finanssialan Keskusliitto) признава, че в настоящия си вид с асоциации за застраховане в областта на рибарството няма да може да покрива всички щети. Това покритие би било много ограничено, а в някои случаи - например за щети по уреди - дори не би било възможно. Застрахователните компании не могат да приемат такива рискове или, ако ги приемат, застрахователните премии биха били над разумно допустимите.
(46)
Това показва, че асоциациите за застраховане в рибарството не могат да нарушат конкуренцията по отношение на частните застрахователни компании. Това показва липсата на покритие на тези щети от частни дружества на финландския пазар.
(47)
Комисията счита, че мярката за държавна помощ, насочена към покриването на липса на определен продукт на пазара, може да се счита за съвместима с вътрешния пазар, когато изпълнява цели от общ интерес. Това отговаря на изискванията на точка 4.9 от Насоките относно спазването на заложените в Насоките принципи и на целите на общата политика в областта на рибарството.
(48)
Целите на общата политика в областта на рибарството са да се гарантира експлоатацията на живите водни ресурси, която създава условия за устойчивост както в икономически и екологичен план, така и от социална гледна точка (21). Комисията счита, че тази схема - с измененията ѝ в съответствие с описаните от Финландия промени - би могла да допринесе за осигуряването на такива условия. Освен прилагането на правилата за опазване и управление при експлоатацията на тези ресурси, тя би дала възможност за продължаване на риболова в специфичните условия на крайбрежните води на Финландия, включително щетите, нанесени на оборудването (риболовни мрежи) от тюлени, а понякога и от корморани. Това би помогнало да бъдат осигурени стабилни икономически, екологични и социални условия за рибарските предприятия, изправени пред специфичните ограничения при осъществяването на риболова в тези води. Това ще спомогне също така за поддържане на социално-икономическата структура на въпросните крайбрежни общности.
(49)
Комисията отбелязва също така, че след като бъде изменена, тази схема в никакъв случай няма да предлага пълно обезщетение за въпросните щети. Прилаганата понастоящем система - първо със самоучастие и после само с частично възстановяване на изплатеното обезщетение (22) - ще бъде запазена. Следователно се запазва и ответното действие, необходимо от страна на получателите по тази схема за помощ, което се изисква съгласно точка 3.3 от Насоките.
(50)
Накрая Комисията счита за приемлив периода, от който Финландия заявява, че се нуждае за изменение на схемата (23). Предвид необходимата законодателна процедура срокът до 1 януари 2013 г. за влизане в сила на закона за изменение на настоящата правна база за тази схема е разумен. Освен това дотогава действащите застрахователни договори между рибарските предприятия и асоциациите за застраховане в областта на рибарството ще бъдат подновявани в хода на 2012 г. съгласно прилаганите към съответния момент условия и ще изтекат през 2013 г. С основание тези договори трябва да останат в сила до изтичането си при договорените условия. След това те ще бъдат подновени през 2013 г. в съответствие с новите условия, приложими към дадения момент. Следователно крайният срок за адаптиране на тези договори до 31 декември 2013 г. и влизането им в сила на следващия ден - т.е. 1 януари 2014 г. - е разумен.
6. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(51)
С оглед на представения по-горе анализ Комисията стига до заключението, че схемата за застраховане в областта на рибарството може да се счита за съвместима с вътрешния пазар, след като бъде изменена в съответствие със следните принципи:
-
изключване на кораби, извършващи риболовна дейност в открито море, което на практика означава изключване на кораби с дължина над 12 метра,
-
допускане само на щети, претърпени в териториалните води на Финландия или в нейната изключителна икономическа зона,
-
покриване само на щети, причинени от специфичните условия във Финландия, т.е. причинени от неблагоприятните климатични или географски условия (лед, сняг, силни бури, подводни скали в плитките води) или от тюлените и кормораните, и претърпени от корабите и риболовните уреди, както и от транспортните и буксирните превозни средства и друго специфично оборудване за зимен риболов.
(52)
Комисията отчита ангажимента на финландските органи да изменят правната база за тази схема за помощ най-късно до 1 януари 2013 г., за да могат условията на застрахователните договори да бъдат променени най-късно до 1 януари 2014 г.,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. Съществуващата схема за помощ - „схема за застраховане в областта на рибарството“ - която беше обект на предложение за подходящи мерки след преразглеждането на Насоките за преглед на държавната помощ за рибарство и аквакултура, ще бъде съвместима с вътрешния пазар, след като бъде изменена в съответствие със следния ангажимент, поет от Финландия:
-
изключване на кораби, извършващи риболовна дейност в открито море, което на практика означава изключване на кораби с дължина над 12 метра,
-
допускане само на щети, претърпени в териториалните води на Финландия или в нейната изключителна икономическа зона,
-
покриване на щети, причинени само от специфичните условия във Финландия, т.е. причинени от неблагоприятните климатични и географски условия (лед, сняг, силни бури, подводни скали в плитчините) или от тюлените и кормораните, и претърпени от корабите и риболовните уреди, както и от транспортните и буксирните превозни средства и друго специфично оборудване за зимен риболов.
2. Правните разпоредби за изменение на тази схема влизат в сила най-късно до 1 януари 2013 г., а съответните застрахователни договори, сключени на база на новите разпоредби, влизат в сила най-късно до 1 януари 2014 г.
Член 2
Адресат на настоящото решение е Република Финландия.
Съставено в Брюксел на 11 януари 2012 година.
KOMISJONI OTSUS,
11. jaanuar 2012,
riigiabi C 21/10 (ex E 1/10) - Soome kalanduse kindlustusskeemi jaoks kohaste meetmete võtmisest keeldumise järel pärast komisjoni poolt riigiabi kontrollimise muudetud suuniste vastuvõtmist kalandus- ja vesiviljelussektoris
(teatavaks tehtud numbri K(2011) 10065 all)
(Ainult soome- ja rootsikeelne tekst on autentsed)
(EMPs kohaldatav tekst)
(2012/287/EL)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 108 lõikeid 1 ja 2,
olles kutsunud huvitatud isikuid üles esitama märkusi vastavalt eespool nimetatud artiklitele (1)
ning arvestades järgmist:
1. MENETLUS
(1)
2004. aastal võttis komisjon vastu riigiabi kontrollimise muudetud suunised kalandus- ja vesiviljelussektoris (edaspidi suunised) (2). Vastavalt nende suuniste punktile 5.2 palus komisjon 21. oktoobri 2004. aasta kirjaga liikmesriikidel, muu hulgas ka Soomel muuta olemasolevaid abikavasid, et viia need kõnealuste uute suunistega vastavusse hiljemalt 1. jaanuariks 2005 ja kirjalikult kinnitada, et nad kiidavad heaks ettepanekud asjakohaste meetmete kohta hiljemalt 15. novembriks 2004 (3).
(2)
Soome teatas 15. novembri 2004. aasta, 20. jaanuari ja 14. juuni 2005. aasta kirjadega, et ta ei nõustu kalanduse kindlustusskeemi abikava muutma, et seda uute suunistega vastavusse viia. Soome Vabariigi Euroopa Liiduga ühinemise lepingu artikli 144 punkti a alusel teavitati komisjoni kõnealusest kavast 27. aprillil 1995. aastal saadetud kirjaga ja seejärel käsitati seda olemasoleva abina EÜ asutamislepingu artikli 88 lõike 1 tähenduses (nüüd ELi toimimise lepingu artikkel 108).
(3)
11. oktoobril 2005 toimus komisjoni ja Soome kohtumine. Soome saatis lisateavet 24. novembri 2005. aasta kirjaga.
(4)
Suunised vaadati uuesti läbi 2008. aastal (4) ja komisjon palus samuti liikmesriikidel 15. aprilli 2008. aasta kirjadega muuta nende olemasolevaid abikavasid hiljemalt 1. septembriks 2008 (5).
(5)
Soome vastas 30. mai 2008. aasta kirjaga, et ta on küll valmis oma kalanduse kindlustusskeemi muutma, nagu kavandati 2005. aastal, aga mitte sellises ulatuses, nagu nõuti kohaste meetmetega. Komisjoni ja Soome uus kohtumine toimus 6. märtsil 2009.
(6)
Komisjon saatis 1. oktoobril 2009 viimase teabepäringu, märkides, et kui Soome kavandatud kohaste meetmete võtmisega ei nõustu, on komisjon kohustatud järgima nõukogu määruse (EÜ) nr 659/1999 (6) artikli 19 lõikes 2 ja artikli 4 lõikes 4 ettenähtud menetlust ja algatama ELi toimimise lepingu artikli 108 lõikes 2 sätestatud ametliku uurimismenetluse. Soome vastas 18. novembri 2009. aasta kirjaga.
(7)
Kuna Soome ei nõustunud selle kava muutmise ettepanekuga täies ulatuses, otsustas komisjon algatada osutatud menetluse. Otsusest teatati 15. septembri 2010. aasta kirjaga, mis avaldati Euroopa Liidu Teatajas (7).
(8)
Soome vastas 15. novembri 2010. aasta kirjaga. Lisaks sai komisjon pärast otsuse avaldamist Euroopa Liidu Teatajas selgitusi kolmelt asjassepuutuvalt isikult: kaks kirja kahelt Soome kutselisi kalureid esindavalt ühenduselt - Suomen Ammatikalastajalitto SAKL ry (8. novembri 2011. aasta kiri) ja Kalatalouden Keskusliitto (16. novembri 2010. aasta kiri) - ning kirja kuuelt Soomes tegutsevalt kalanduse kindlustusseltsilt (16. novembri 2010. aasta kiri). Nende kirjade koopiad saadeti Soome ametiasutustele 6. detsembril 2010. Hiljem tulid nimetatud ühenduste esindajad komisjoni talitustega kohtuma 13. jaanuaril 2011 ja esitasid täiendavaid dokumente.
(9)
Kuna komisjonil oli vaja selgitusi 15. novembril 2010 saadetud kirjas sisalduva teabe kohta, peeti Soome ametiasutustega kohtumine komisjoni ruumides 4. aprillil 2011. Soome ametiasutused saatsid lisateavet ka 13. aprilli ja 13. mai 2011. aasta sõnumitega.
(10)
Kuna Soome saadetud teabest tulenes, et ta on valmis muutma kava nii, et see on siseturuga kooskõlas, nõudis komisjon lõpuks 6. juuli 2011. aasta kirjaga, et Soome kinnitaks oma ametlikku lubadust muuta kõnealuse kava õiguslikuks aluseks olevaid õigusakte. Soome vastas jaatavalt 19. septembri 2011. aasta kirjaga.
2. ABI KIRJELDUS
(11)
Abikava aluseks on 23. juuli 1958. aasta seadus nr 331, mida on viimati muudetud 29. jaanuari 1999. aasta seadusega nr 1236 (8). Soome teatas kavast komisjonile kohe pärast ühinemist Euroopa Ühendusega Soome Euroopa Liiduga ühinemise lepingu artikli 144 punkti a alusel. Sellest alates on seda abikava käsitatud olemasoleva abina EÜ asutamislepingu artikli 88 tähenduses (nüüd ELi toimimise lepingu artikli 108 lõige 1).
(12)
Kõnealuse kindlustusskeemi alusel soodustatud isikud on Soomes alaliselt kalanduses tegutsevad kalapüügiettevõtjad. Kõnealust kindlustust pakuvad kuus kalandusvaldkonna kindlustusseltsi, mis ühiselt tagavad kindlustuskaitse kogu Soomes. Iga selts katab kindlaksmääratud geograafilist piirkonda.
(13)
Vastavalt osutatud seaduse artiklile 7 makstakse kalanduse kindlustusseltsile igal aastal riigiabi teatud osas kahjunõuetest, mille selts on kõnealuse seaduse kohaldamisalasse kuuluvate kindlustuslepingute alusel välja maksnud. Vastavalt artiklile 2 võib selliseid kahjunõudeid esitada järgmiste kahjude kohta:
-
kahjud võrkudele, lõheõngedele, õngejadadele ja nende külge kinnitatud ankrutele, nööridele ja muule abivarustusele;
-
kahjud Soomes registreeritud kalalaevadele;
-
kahjud talikalapüügiks jääl kasutatavatele transpordi- ja veosõidukitele, kalurihüttidele ning nootade ujuv- või traalvarustusele.
(14)
Seaduses on kirjeldatud ka kahjunõuete läbivaatamiseks nõutavaid tingimusi. Komisjoni hinnangu seisukohalt on eriti olulised järgmised tingimused: kindlustatud esemed peavad olema piisavalt hästi tehtud ja täiesti töökorras; varustus peab olema kahjunõude esitamise hetkel kindlustatud täies väärtuses; kahju tuleb usaldusväärselt tõendada.
(15)
Soome selgitas oma 15. novembri 2004. aasta kirjas, kuidas see abikava töötab kalapüügiettevõtjatele tekkinud kahjude suhtes. Esiteks on hüvitamisele kuuluva kahjunõude summaga seotud omavastutus, mis on kuni 504,56 euro suuruste kahjude korral 25 % või sellest summast suuremate kahjude korral maksimaalselt 5 %; omavastutuse mahaarvamisel saadakse hüvitisesumma, mille asjaomane kalanduse kindlustusselts maksab ettevõtjale. Kuni 504,56 euro suuruste kahjusummade korral hüvitab riik kalanduse kindlustusseltsile 40 % väljamakstud hüvitisest ja üle 504,56 euro suuruste kahjusummade korral 90 % väljamakstud hüvitisest.
(16)
Oma järgmises kirjas 24. novembril 2005 tegi Soome ettepaneku seda kava muuta nii, et riigiabi makstakse ainult nende kahjude hüvitamiseks, mis on tingitud Soomele eriomastest tingimustest, sealhulgas tingimusel, et kahju tekib 59. laiuskraadist põhja pool.
(17)
Soome kirjeldas oma 15. novembri 2004. aasta kirjas, mida ta käsitab Soomele eriomaste tingimustena kalanduses. Neid tingimusi põhjustavad ilmastikuolud, muu hulgas jäätumine, mis võib kahjustada nii laevu kui ka varustust, ja külmakraadid, mis võivad kahjustada laeva mootorit. Selliseid eriomaseid tingimusi halvendavad veelgi sellised tegurid nagu Soome merepõhja madal veetase ja rünklik reljeef tihedas saarestikus. Sellistes tingimustes on tormide ja jäiste hoovustega seotud laevahukuriskid üsna suured. Lisaks on Soomes suur hülgepopulatsioon, mis põhjustab püügivarustust kahjustades kalamajandusele märkimisväärset kahju; vahel võivad püügivarustust (nakkevõrke) kahjustada ka kormoranid.
(18)
Ajavahemikul 2004-2009 olid igal aastal hüvitatavate kindlustusjuhtumite arv, kalanduse kindlustusseltside makstud hüvitise kogusumma ja riigi poolt hüvitatav kindlustusmakse osa järgmised.
Aasta
Kindlustatud ettevõtjad
Kindlustusjuhtumite arv
Makstud kindlustushüvitised (eurodes)
Riigi poolt hüvitatud summa (eurodes)
2009
472
470
1 296 961
1 026 132
2008
486
459
1 256 200
980 065
2007
503
530
1 564 340
1 197 217
2006
519
496
1 234 761
920 167
2005
543
539
1 333 027
992 826
2004
576
568
1 607 919
1 111 195
(19)
Kindlustusseltside tehtud väljamaksetest umbes 50 % on seotud püügivarustusega, 45 % laevadega ja 5 % muu varustusega.
3. AMETLIKU UURIMISMENETLUSE ALGATAMISE PÕHJUSED
(20)
Nagu eespool märgitud, (9) teavitati komisjoni kõnealusest abikavast Soome Vabariigi Euroopa Liiduga ühinemise lepingu artikli 144 punkti a alusel ja seejärel käsitati seda olemasoleva abina EÜ asutamislepingu artikli 88 lõike 1 tähenduses. Kuni 2004. aasta läbivaatamiseni kehtinud suunised sisaldasid erisätet kindlustusmaksete tasumiseks antava abi kohta ja just selle põhjal peeti seda abikava siseturuga kokkusobivaks. Suuniste 2004. aasta läbivaatamisel jäeti see säte välja.
(21)
Komisjon arvestas käesoleva menetluse algatamisel, et kalanduse kindlustusskeemis kindlustatud kahju ei saa käsitada erakorralisest sündmusest või loodusõnnetusest tingitud kahjuna, vaid kahjuna, mis tuleneb pigem alalisest ja struktuurilisest olukorrast, see tähendab alalisest ja struktuurilisest taustast Soome vetes kalandusega tegelemisel.
(22)
Seetõttu pidas komisjon vastavalt suunistele (10) seda abi tegevusabiks, mis on põhimõtteliselt ühisturuga kokkusobimatu, sest see suurendab abi saavate ettevõtjate likviidsust ja seda anti abisaajale ühtegi kohustust seadmata.
(23)
Komisjon ei nõustunud abikava põhjenduseks Soome ametiasutuste esitatud väitega, et tegemist on ELi toimimise lepingu artikli 106 lõike 2 tähenduses üldist majandushuvi esindava teenusega. Soome ei esitanud konkreetset argumenti, mis õigustaks kalandusettevõtjate kindlustamise käsitamist seda laadi teenusena, ja komisjon ei leidnud kõnealuse abikava tunnuste põhjal, et seda võiks sellisena käsitada. Konkreetselt märkis komisjon, et kalanduse kindlustusseltsid pakuvad kindlustusteenuseid ainult kalanduses tegutsevale piiratud ettevõtjaterühmale, kelle majandustegevus seisneb turul müüdava kauba tootmises. Komisjonil oli seega tõsiseid kahtlusi, et ärikindlustuse pakkumist valitud majandusettevõtjate rühmale võiks käsitada üldist majandushuvi esindava teenusena.
4. SOOME AMETIASUTUSTE JA HUVITATUD KOLMANDATE ISIKUTE SELGITUSED
4.1. Soome ametiasutuste selgitused
(24)
Soome ametiasutused tuletasid meelde kõnealuse kindlustussüsteemi toimimise põhijooni. Nad kirjeldasid põhjalikult ka Soome kalanduses valitsevaid eritingimusi: erilised ilmastikuolud talvise jää ja pimedusega, rannikumere madal veetase ja rünklik merepõhi, suur hülgepopulatsioon.
(25)
Nad andsid samuti teavet selle kohta, et erasektori kindlustusseltsid ei paku kalandusettevõtjatele seda laadi kahjude katteks samal tasemel kindlustust. Oma seisukoha põhjendamiseks lisasid nad oma vastusele kirja Soome finantssektori keskliidult Finanssialan Keskusliitto.
(26)
Lisaks märkisid nad, et impordi väärtus on ekspordi väärtusest 6,8 korda suurem. 2009. aastal importis Soome 95 046 tonni kala 244,5 miljoni euro väärtuses, samas kui ta eksportis 59 905 tonni 36 miljoni euro väärtuses. Ainult 30 % tarbitavast kalast on pärit Soomest. Soome kala aastatarbimine on aastatel 2000-2009 vähenenud 6,1 kg-lt 4,5 kg-ni, samas kui importkala tarbimine on tõusnud 6,6 kg tasemelt 11,2 kg-ni. Soome ametiasutuste hinnangul näitab see, et sellel abikaval ei saa olla negatiivset mõju konkurentsile.
(27)
Soome ametiasutused tuletavad meelde komisjoni menetluse algatamise otsuses esitatud väidet, et seoses kindlustusmaksete tasumiseks antavat abi käsitleva sätte 2004. aasta suunistest väljajätmisega ei ole seda laadi riigiabi enam lubatud. Soome ametiasutused selle seisukohaga ei nõustu. Kõigepealt on see kindlustusskeem jätkuvalt täiesti õigustatud Soome vetes valitsevate eriliste ilmastikuolude ja geograafiliste tingimuste tõttu. Lisaks loeti seda kava ühisturuga kokkusobivaks 2000. aastal, kuigi sellist abi ei olnud tol ajal kehtinud 1997. aasta suunistes (11) loetletud abiliikide hulgas, ning olukord oli võrreldav sellega, mis tekkis pärast 2004. aastat seoses 2004. ja 2008. aasta suunistega.
(28)
Nendes selgitustes Soome siiski teatab, et ta on valmis oma kava muutma järgmiselt:
-
jätta välja avamerel kalapüügiga tegelevad laevad, mis tähendab praktikas üle 12 m pikkuste laevade väljajätmist;
-
lugeda abikõlblikuks ainult Soome territoriaalmeres või tema majandusvööndis tekkinud kahjud;
-
võtta kindlustuskatte alla ainult kahju, mis tekib laevadele ja kalapüügivarustusele, samuti transpordi- ja veosõidukitele ja talikalapüügis kasutatavatele erivahenditele Soome eritingimuste ehk ebasoodsate ilmastikuolude või geograafiliste tingimuste (jää, lumi, tugevad tormid, karid madalas vees) või hüljeste ja kormoranide tõttu.
(29)
Soome on seisukohal, et selle muudatuse saaks teha 31. detsembriks 2012. Selline viivitus on vajalik kahel põhjusel: esiteks on vaja muuta praegu kehtivaid ja kõnealuse kava õiguslikuks aluseks olevaid õigusakte (23. juuli 1958. aasta seadus nr 331) ja teiseks on vaja lõpetada praeguse kava alusel kehtivad lepingud. Uus kalanduse kindlustusskeem jõustuks siis 1. jaanuaril 2013.
(30)
Nagu eespool märgitud, (12) kinnitasid Soome ametiasutused 19. septembri 2011. aasta kirjaga oma lubadust selle kava õiguslikuks aluseks olevaid õigusakte muuta. Nad märkisid, et kui komisjon teeb lõpliku otsuse mõistliku aja jooksul, saavad nad esitada oma parlamendile ettepaneku 2012. aastal piisavalt varakult, et seadus saaks jõustuda 1. jaanuaril 2013. Nad siiski rõhutasid, et uute eeskirjade kehtestamiseks on vaja üleminekuperioodi, sest vaja on muuta kehtivate kindlustuslepingute tingimusi. Nad on seisukohal, et vajalikud muudatused saab lepingutes teha 1. jaanuariks 2014 ning muudetud tingimusi on võimalik kohaldada kindlustusettevõtjatele sellest kuupäevast alates antava abi suhtes.
4.2. Kolmandate isikute selgitused
(31)
Komisjonile saatsid selgitusi kaks kalurite ühendust: Suomen Ammattikalastajaliitto ja Katatalouden Keskuliitto. Sarnaselt Soome ametiasutustega rõhutasid mõlemad ühendused Soome eripäraseid kalapüügitingimusi ja vaatlusaluste kahjude katteks kindlustuspakkumise puudumist. Üks ühendus (Suomen Ammattikalastajaliitto) täheldas, et komisjon ei esitanud mingeid tõendeid selle kohta, kuidas see abikava võiks kahjustada liikmesriikidevahelist konkurentsi, märkides eelkõige, et kutseline kalapüük annab praegu ainult 7 % riigis tarbitavast kalast ning Soome kalatööstus ja kalaturg on seega sõltuvad kalaimpordist. Seetõttu peab see ühendus menetluse algatamisel väljendatud esialgset järeldust alusetuks.
(32)
Kalanduse kindlustusseltsid toetavad samuti Soome ametiasutuste seisukohta. Nad juhivad tähelepanu sellele, et Soome vetes valitsevad kalanduse jaoks väga erilised ilmastikuolud ja geograafilised tingimused. Nad märgivad, et kõnealune kindlustussüsteem loodi, kuna puudus pakkumine erasektori kindlustusettevõtjatelt, kes ei olnud valmis kindlustama selliseid riske kalanduses, mis on marginaalse tähtsusega tegevusala. Lisaks on kalanduse kindlustusseltsid kohustatud kindlustama kõiki nende vastutuspiirkonnas tegutsevaid kalureid.
5. ABI HINDAMINE
5.1. Riigiabi olemasolu
(33)
ELi toimimise lepingu artikli 107 lõikes 1 on sätestatud, et „Kui aluslepingutes ei ole sätestatud teisiti, on igasugune liikmesriigi poolt või riigi ressurssidest ükskõik missugusel kujul antav abi, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, soodustades teatud ettevõtjaid või teatud kaupade tootmist, siseturuga kokkusobimatu niivõrd, kuivõrd see kahjustab liikmesriikidevahelist kaubandust”.
(34)
Kalapüügiettevõtjatele kalanduse kindlustusseltside poolt makstav hüvitis tuleb osaliselt rahast, mille annab nendele seltsidele riik. See raha pärineb riigieelarvest. Kuna see hüvitis annab finantseelise kalandusettevõtjatele, on see ühele sektorile riigi ressurssidest antud eelis.
(35)
Vastavalt Euroopa Kohtu kohtupraktikale osutab konkurentsi moonutamise ohule ainuüksi asjaolu, et ettevõtja konkurentsivõime tugevneb konkureerivate ettevõtjatega võrreldes tänu majanduseelisele, mida ta ei oleks saanud oma tavalise majandustegevuse käigus (13). Lisaks võib abi, mida antakse liidusisesele kaubandusele avatud turul tegutsevale ettevõtjale, tõenäoliselt kahjustada kaubavahetust liikmesriikide vahel (14).
(36)
Arvestades, et Euroopa Liidus toimub kalandustoodetega oluline kaubavahetus, tugevdab see meede kõnealuste ettevõtjate positsiooni liidu turul ja võib seega moonutada või ähvardab moonutada konkurentsi ja kahjustada liidusisest kaubavahetust (15). Asjaolu, et import on suurem kui eksport või et enamik tarbitavast kalast tuleb teistest riikidest, ei ole oluline. See pigem näitab, et kalandustoodete turg on Soomes tõepoolest väga avatud, ja viitab sellele, et abi Soome ettevõtjatele tugevdab nende positsiooni võrreldes teistes liikmesriikides asutatud ettevõtjatega ning moonutab või ähvardab moonutada konkurentsi. Sellest aspektist ei muuda midagi isegi asjaolu, et tarbitava importkala kogus võib olla tarbitava kohaliku kala kogusega võrreldes suurenenud. See võib ainult tähendada, et Soome ettevõtjad ei ole teinud vajalikke muudatusi, et käia kaasas Soome kalandustoodete turgu mõjutavate muutuvate majandustingimustega. Igal juhul saavad need ettevõtjad abi, mis toetab nende positsiooni siseturul võrreldes välisettevõtjatega.
(37)
Eespool öeldust võib järeldada, et artikli 107 lõikes 1 sätestatud tingimused on täidetud ja et kalandusettevõtjatele makstud ja riigieelarvest pärinev hüvitis on ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses riigiabi.
5.2. Kokkusobivus siseturuga
5.2.1. Abikava olemus
(38)
Kalanduse kindlustusskeemi eesmärk on hüvitada kulusid, mille katavad osaliselt kindlustusmaksed. See ei ole iseenesest abi kindlustusmaksete tasumiseks; see ei ole mõeldud kindlustusmaksete osa maksmiseks, vaid selleks, et katta osa kahjunõuetest, mille esitavad ettevõtjad kalanduse kindlustusseltsidelt hüvitise saamiseks.
(39)
Kuna aga need kahjunõuded esitatakse osutatud seltsidele, kes peavad välja maksma abikõlbliku summa tekkinud kahjude eest, on komisjon seisukohal, et selle abi tagajärjel on kindlustusmaksed väiksemad, kui kalapüügiettevõtjad oleksid pidanud tasuma olukorras, kus asjaomased kalanduse kindlustusseltsid ei oleks võinud oodata raha riigilt. Seega on sellel sama mõju mis kindlustusmaksete jaoks mõeldud abikaval. Kõnealust kava võib seega käsitada kindlustusmaksete abikavana.
5.2.2. Kokkusobivus siseturuga
(40)
Komisjon ei saa nõustuda Soome ametiasutuste arvamusega, kui nad ütlevad, et olukord 2004. ja 2008. aasta suuniste suhtes on võrreldav olukorraga 1997. aasta suuniste suhtes, leides, et üheski suunises ei ole sätestatud eeskirju kindlustusmaksete abi kohta. Sellist abi käsitleva erisätte, mis oli kõigepealt sätestatud 2001. aasta suunistes, (16) kustutamine 2004. aasta suunistest näitab, et komisjon leidis 2004. aasta läbivaatamisel selgelt, et sellise abi suhtes ei tehta enam riigiabi siseturuga kokkusobimatuse põhimõttest erandit ja seda ei käsitata enam siseturuga kokkusobivana alates 2004. aasta suuniste jõustumisest. See poliitiline otsus jäi muutumatuks järgmisel läbivaatamisel, s.o 2008. aasta suunistes.
(41)
Pealegi on muutunud üldine raamistik, milles komisjon kindlustusmaksete jaoks antavat riigiabi hindab. Komisjon pidas seda riigiabikava 2000. aastal (17) siseturuga kokkusobivaks hüvitise tõttu, mis tulenes „Soome ilmastikule ja rannikualadele eriomastest erakorralistest tingimustest”. Komisjon viitas oma otsuse põhjenduses olukorrale põllumajandussektoris, kus ka põllumajanduses kohaldatavad suunised ei sisaldanud vastavaid sätteid, aga kus komisjonil oli tavaks teha juhupõhiseid positiivseid otsuseid abimeetmete kohta seoses kindlustusega loodusõnnetuste vastu ja erakorraliste kindlustustega. 2000. aastal selgitas komisjon oma poliitikat nii põllumajanduse kui ka kalanduse jaoks, sätestades vastavates suunistes seda laadi abi hindamise kriteeriumid (18). Sellest ajast kehtivad sellised kriteeriumid ikka veel põllumajanduse suunistes, (19) samas kui kalanduse suunistes need enam ei kehti. Seega, kui põllumajandussektoris on komisjon sätestanud kindlustusmaksete abi siseturuga kokkusobivuse hindamiseks täpsed kriteeriumid, siis kalanduse suunistest on need kriteeriumid välja jäetud. Kalandussektori puhul on komisjon seega kohustatud tagasi pöörduma riigiabi siseturuga kokkusobimatuse üldpõhimõtte juurde ja hindama seda liiki abikava kokkusobivust või kokkusobimatust kohaldatavate sätete alusel.
(42)
Praegustes suunistes võib kohaldatav säte sisalduda punktis 4.9, milles on sätestatud, et ühisturuga ei ole põhimõtteliselt kokkusobivad sellised abimeetmed, mille kohta puudub vastav säte siseturuga kokkusobivaks peetavaid abikategooriaid loetlevates teistes punktides.
(43)
Erandina võib abikava siiski pidada siseturuga kokkusobivaks, kui liikmesriik tõendab, et kava vastab mitmele suunistes sätestatud põhimõttele ja teenib ühise kalanduspoliitika eesmärke.
(44)
Oma vastuses menetluse algatamise otsusele tegi Soome konkreetsed ettepanekud kava kitsendavalt muuta (20). Lisaks põhjendas ta kava jätkamist asjaoluga, et kõnealuste kahjude märkimisväärse osa katmist takistab kindlustusturul esinev turutõrge.
(45)
Vastusele lisatud kirjas tunnistab Soome finantssektori keskliit Finanssialan Keskusliitto, et finantsasutused ei oleks võimelised kõiki kahjusid katma samal tasemel, nagu kalanduse kindlustussseltsid seda praegu teevad. Kindlustuskate oleks ainult osaline või ei oleks mõnel juhul, näiteks kalapüügivarustustele tekkinud kahju korral, üldse võimalik. Kindlustusfirmad ei saa käsitada selliseid kahjusid kindlustatavatena või, kui nad käsitaksid neid kindlustatavana, ületaksid kindlustusmaksed mõistlikku määra.
(46)
See näitab, et kalanduse kindlustusseltsidel ei ole võimalik moonutada konkurentsi erasektori kindlustusfirmade suhtes. See osutab sellele, et Soomes on turutõrge sellise kahju katmiseks eraettevõtjate poolt.
(47)
Komisjon on seisukohal, et riigiabimeedet turutõrke probleemi lahendamiseks saab pidada siseturuga kokkusobivaks, kui see täidab ühist huvi pakkuvaid eesmärke. See on kooskõlas suuniste punkti 4.9 nõuetega, milles käsitletakse vastavust suunistes sätestatud põhimõtetele ja ühise kalanduspoliitika eesmärkidele.
(48)
Ühise kalanduspoliitika eesmärk on tagada vee-elusressursside kasutamine säästvates majandus-, keskkonna- ja sotsiaalsetes tingimuses (21). Komisjon on seisukohal, et Soome kirjeldatud muudatustele vastavalt muudetud kujul võib kõnealune kava sellistele tingimustele vastata. Koos kalavarude kaitse ja majandamise eeskirjade kohaldamisega võimaldaks see kava jätkata kalapüüki Soome rannikuvetele eriomastes tingimustes, millega kaasnevad varustusele (kalavõrgud) hüljeste ja vahel ka kormoranide tekitatud kahjud. See aitaks Soomel tagada usaldusväärsed majandus-, keskkonna- ja sotsiaaltingimused kalapüügiettevõtjatele, kellel on kalapüügiga tegelemiseks nendes vetes erilised piirangud. See aitaks ka säilitada asjaomaste rannikukogukondade sotsiaalmajanduslikku struktuuri.
(49)
Komisjon märgib lisaks, et muudetud kujul ei võimalda abikava ühelgi juhul asjaomase kahju täielikku hüvitamist. Praegune süsteem jääb kehtima esiteks omavastutuse ja teiseks väljamakstava kindlustushüvitise ainult osalise hüvitamisega (22). Seega jääb alles selle abikava alusel abi saajatelt suuniste punkti 3.3 kohaselt nõutav vastutasu.
(50)
Lõpuks leiab komisjon, et ajavahemik, mida Soome peab kava muutmiseks vajalikuks, (23) on vastuvõetav. Võttes arvesse vajalikku seadusandlikku menetlust, on 1. jaanuar 2013 abikava praeguse õigusliku aluse muutmise seaduse jõustumiseks mõistlik tähtpäev. Lisaks on selleks ajaks kalapüügiettevõtjate ja kalanduse kindlustusseltside vahel kehtivad kindlustuslepingud 2012. aasta jooksul uuendatud sel ajal kehtivatel tingimustel, lõpptähtajaga 2013. aastal. Mõistlik on lasta nendel lepingutel kokkulepitud tingimustel lõppeda. Seejärel uuendatakse need 2013. aastal uuesti sel ajal kohaldatavatel uutel tingimustel. Seega on lõplik tähtpäev 31. detsember 2013 ning selliselt muudetud lepingute jõustumine järgmisel päeval, s.o 1. jaanuaril 2014, õigustatud.
6. JÄRELDUS
(51)
Esitatud analüüsi põhjal järeldab komisjon, et kalanduse kindlustusskeemi võib pidada siseturuga kokkusobivaks, kui seda muudetakse järgmistel põhimõtetel:
-
jätta välja avamerel kalapüügiga tegelevad laevad, mis tähendab praktikas üle 12 m pikkuste laevade väljajätmist;
-
lugeda abikõlblikuks ainult Soome territoriaalvetes või tema majandusvööndis tekkinud kahjud;
-
võtta kindlustuskatte alla ainult kahju, mis tekib laevadele ja kalapüügivarustusele, samuti transpordi- ja veosõidukitele ja talikalapüügis kasutatavatele erivahenditele Soome eritingimuste ehk ebasoodsate ilmastikuolude või geograafiliste tingimuste (jää, lumi, tugevad tormid, karid madalates vetes) või hüljeste ja kormoranide tegevuse tõttu.
(52)
Komisjon võtab teadmiseks Soome ametiasutuste lubaduse muuta abikava õiguslikku alust hiljemalt 1. jaanuariks 2013, nii et kindlustuslepingute tingimusi saaks muuta hiljemalt 1. jaanuariks 2014,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
1. Kehtiv abikava „Kalanduse kindlustusskeem”, mille kohta tehti ettepanek võtta kohased meetmed pärast kalandus- ja vesiviljelussektoris riigiabi kontrollimise suuniste muutmist, on siseturuga kokkusobiv, kui seda muudetakse vastavalt Soome antud järgmisele lubadusele:
-
jätta välja avamerel kalapüügiga tegelevad laevad, mis tähendab praktikas üle 12 m pikkuste laevade väljajätmist;
-
lugeda abikõlblikuks ainult Soome territoriaalvetes või tema majandusvööndis tekkinud kahjud;
-
võtta kindlustuskatte alla ainult kahju, mis tekib laevadele ja kalapüügivarustusele, samuti transpordi- ja veosõidukitele ja talikalapüügis kasutatavatele erivahenditele Soome eritingimuste ehk ebasoodsate ilmastikuolude või geograafiliste tingimuste (jää, lumi, tugevad tormid, karid madalas vees) või hüljeste ja kormoranide tegevuse tõttu.
2. Kõnealuse skeemi muutmise õigusaktid jõustuvad hiljemalt 1. jaanuaril 2013 ja nende alusel sõlmitavad asjaomased kindlustuslepingud jõustuvad hiljemalt 1. jaanuaril 2014.
Artikkel 2
Käesolev otsus on adresseeritud Soome Vabariigile.
Brüssel, 11. jaanuar 2012