РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 13 юли 2011 година
относно вноските в полза на Interbev
(нотифицирано под номер C(2011) 4923)
(само текстът на френски език е автентичен)
(2012/131/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него (1),
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с член 108, параграф 2, първа алинея от ДФЕС и като взе предвид тези мнения,
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
(1)
След информацията, получена относно въпросната мярка, с писмо от 2 октомври 2001 г. Европейската комисия зададе въпроси на френските власти във връзка с нея. Постоянното представителство на Франция при Европейския съюз отговори на Комисията с писмо от 9 ноември 2001 г.
(2)
Тъй като е приведена в действие без предварително разрешение на Комисията, мярката е вписана в регистъра на помощите, за които не е постъпило уведомление, под номер NN 39/03.
(3)
Комисията откри процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от ДФЕС, относно въпросната помощ с писмо № C(2003) 2057 окончателен от 9 юли 2003 г.
(4)
Решението за откриване на процедурата бе публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (2). Комисията прикани другите държави-членки и заинтересованите трети страни да представят своите мнения относно въпросната помощ. Комисията не получи мнения от заинтересованите страни. Френските власти изпратиха своите мнения с писма от 8 и 10 октомври 2003 г., от 13 септември и от 29 ноември 2005 г.
(5)
На 25 февруари 2011 г. на Франция бе изпратено искане за допълнителна информация; на 29 март 2011 г. бе проведена среща.
(6)
Френските власти отговориха с писмо от 24 май 2011 г.
II. ОПИСАНИЕ НА МЯРКАТА
1. ВНОСКИ В ПОЛЗА НА INTERBEV
1.1. МЕЖДУБРАНШОВИТЕ ОРГАНИЗАЦИИ (МБО) И СИСТЕМАТА ОТ ДОБРОВОЛНИ ВНОСКИ, НА КОИТО Е ПРИДАДЕН ЗАДЪЛЖИТЕЛЕН ХАРАКТЕР
(7)
Междубраншовите организации (МБО) представляват групи по сектори на различни най-представителни браншове на селскостопанското производство и, в зависимост от случая, на преработката, пускането на пазара и разпространението, които са признати като междубраншови организации от компетентния административен орган. Тяхното съществуване, както и задачите и функционирането им, са регламентирани от член L.631-1 и следващите от Селскостопанския кодекс (code rural). За да бъде такава група призната, компетентните органи трябва да проверят дали са изпълнени различните критерии, и по-специално дали уставът им е законосъобразен (член L.632-1 от Селскостопанския кодекс) и дали организациите, влизащи в състава на МБО, са представителни.
(8)
МБО си поставят за цел да развиват дейности в интерес на всички звена в съответния сектор и могат да сключват споразумения с такава насоченост. На тези споразумения и събирането на доброволните вноски, предназначени за финансиране на дейностите, предвидени от споразуменията, може впоследствие да бъде придаден задължителен характер („да бъдат разширени“) с междуведомствено постановление за всички оператори от сектора, независимо дали са част от професионална организация, която е член на МБО, стига да съответстват на целите, определени от закона. Тези споразумения са насочени главно към по-добро опознаване на пазара, засилване на връзките между браншовете, подобряване на качеството и реклама на продуктите. Селскостопанският кодекс разрешава споразуменията да бъдат разширени само ако са насочени към „общ интерес“ чрез действия, „съответстващи на общия интерес и съвместими с правилата на Общата селскостопанска политика“ (вж. член L.632-3 от Селскостопанския кодекс).
(9)
Правилата за събиране и разпределяне на доброволните вноски, на които е придаден задължителен характер, са регламентирани поотделно от всяко споразумение на МБО.
1.2. РОЛЯТА НА ДЪРЖАВАТА
(10)
Въпреки че МБО са частни юридически лица и че финансирането им е осигурено чрез вноски от съответния сектор, функционирането на системата на доброволни задължителни вноски изисква намесата на държавата, по-специално по следните правила:
а)
преди всяко искане за разширение МБО трябва да бъде призната от държавните органи и да бъде в съответствие с целите на националната селскостопанска политика и на Общата селскостопанска политика (вж. съображения 7 и 8);
б)
след като бъдат признати, МБО могат да поискат от държавата да придаде на споразуменията им задължителен характер с междуведомствено постановление за разширение. По този начин всеки оператор от съответната област на производство дължи доброволната задължителна вноска, събирана от представителна МБО (вж. съображение 8);
в)
в съответствие с член L.632-8-1 от Селскостопанския кодекс компетентните органи са адресати на отчетите за дейността на всяка МБО и за прилагането на всяко от разширените споразумения.
2. ЦЕЛ НА ПОМОЩТА
(11)
Целта на въпросната помощ е насърчаване на изследователската и развойната дейност, техническата помощ и рекламата в полза на животновъдния сектор.
2.1. ВНОСКИ, ВЪВЕДЕНИ ОТ INTERBEV
(12)
Предмет на настоящото решение са два вида междубраншови вноски, на които е придаден задължителен характер от държавните органи. Става въпрос, от една страна, за вноски за месо и карантия, предназначени за консумация от човека, от едър рогат добитък и от овце, и за живи животни от рода на едрия рогат добитък и от рода на овцете, изпращани в държавите от ЕС или изнасяни („вноска за месото“), и, от друга страна, за вноска в полза на Националния фонд за животновъдство („вноска за НФЖ“).
(13)
Междубраншовите споразумения за въвеждане на вноските в полза на Interbev, предмет на настоящото решение, са, както следва:
Вноски за месото
Вноски в полза на Националния фонд за животновъдство (НФЖ)
Споразумения МБО
Постановление за разширение
Споразумения МБО
Постановление за разширение
25.7.1995 г.
18.12.1995 г.
15.6.1994 г.
18.12.1995 г.
12.6.2001 г.
19.9.2001 г.
19.4.2001 г.
(14)
Националното междубраншово сдружение за живи животни и месо (Interbev) е френската междубраншова организация за сектора на живите животни и месото. Тя е учредена на 9 октомври 1979 г. по инициатива на организациите, представляващи отрасъла на живите животни и месото в секторите говеда, овце и коне, и е призната с наредбата от 18 ноември 1980 г. (3) Нейната задача е да защитава и да развива общите интереси на животновъдството и на промишлените, занаятчийските и търговските дейности на сектора. Interbev бе призната през 1980 г. като междубраншова организация за сектора на живите животни и месото. В състава ѝ влизат 13 национални браншови организации, представляващи различните професии в стопанския сектор на живите животни и месото: животновъди, търговци на живи животни, касапи, търговци на едро, индустриалци, дистрибутори.
(15)
Двете ѝ основни задачи са сключването на междубраншови споразумения и взаимната комуникация. Към това се добавят програми за изследвания в сектора на месото. Междубраншовите споразумения, подписани в сдружението, определят правилата за дейността на сектора. Тези споразумения могат да бъдат представени на държавните органи в рамките на процедурата по разширение. След узаконяването на разширението със съвместно постановление на министрите на земеделието и на икономиката, мерките, предвидени от междубраншово споразумение, придобиват задължителен характер за всички оператори в сектора.
2.2. ВНОСКА ЗА МЕСОТО
(16)
С междубраншово споразумение от 25 юли 1995 г., което бе разширено с постановление от 18 декември 1995 г. (4), Interbev въведе вноска за месото и карантията, предназначени за консумация от човека, от рода на едрия рогат добитък и от рода на овцете, както и върху живи животни от рода на едрия рогат добитък и от рода на овцете, изпращани в държавите от ЕС или изнасяни
(17)
Вноската бе наложена върху три категории месо и/или животни, определени както следва:
а)
вноска за месото и карантията, предназначени за консумация от човека, от животни, заклани във Франция: опредена в размер на 0,084 френски франка (FRF) (5) на 1 kg кланичен труп и заплащана от физическото или юридическото лице, което е собственик или съсобственик на животното към момента на клането му;
б)
вноска за месото, вкарано или внесено за консумация във Франция: опредена в размер на 0,042 FRF/kg и заплащана от физическото или юридическото лице, което е първи собственик или съсобственик на месото на територията на страната;
в)
вноска върху живите животни от рода на едрия рогат добитък и от рода на овцете, изпращани за държава от ЕС или изнасяни: опредена в размер на 7 FRF/kg и заплащана от физическото или юридическото лице, което е последен собственик или съсобственик на животните на територията на страната.
(18)
Междубраншовото споразумение от 25 юли 1995 г. бе заменено от друго междубраншово споразумение от 12 юни 2001 г., което бе разширено с постановление от 19 септември 2001 г. (6) В член 1 от постановлението се определя, че споразумението е разширено за период, който завършва три години след датата на публикуване на това постановление, т.е. на 30 септември 2004 г.
(19)
Междубраншовото споразумение от 12 юни 2001 г. предвиждаше продължаване на предишното положение относно категорията на съответните меса и/или животни при увеличаване на размера на вноската: 0,1574 FRF (0,024 EUR) за месото и карантията, предназначени за консумация от човека, от животни, заклани във Франция; 0,0656 FRF (0,010 EUR) за месото, вкарано или внесено за консумация във Франция; 11,15 FRF (1,7 EUR) за живите животни от рода на едрия рогат добитък и от рода на овцете, изпращани в държава от ЕС или изнасяни.
(20)
Споразумението от 12 юни 2001 г. предвиждаше също възможност за частично възстановяване на вноската за месото в момента на изпращането му в държава от ЕС или на износа му в трети държави. Ставката на възстановяване беше 0,0656 FRF/kg (0,010 EUR).
(21)
Разширенията, извършени през 1995 г. и 2001 г., изключиха от механизма вноската за месото, вкарано или внесено за консумация във Франция. Следователно за тези продукти не се заплаща задължителната вноска за месото.
2.3. ВНОСКА ЗА НФЖ
(22)
С междубраншово споразумение от 15 юни 1994 г., разширено с постановление от 18 декември 1995 г. (7) и постановление от 19 септември 2001 г. (8), Interbev въведе вноска в полза на Националния фонд за животновъдство. Последното постановление определя, че споразумението е разширено за период, който завършва три години след датата на публикуване на това постановление, т.е. на 30 септември 2004 г.
(23)
Този браншови фонд, управляван в рамките на Националната конфедерация по животновъдство (НКЖ), е създаден за постигането на следните две основни цели: от една страна, да насърчи преструктурирането на организациите за услуги и да им помогне да се приспособят към бъдещите потребности на все по-малобройните животновъди, принудени да прилагат политиките на Общността за управление на производството, и, от друга страна, да допринесе за запазване на съвместните инструменти за генетично подобряване и приложни изследвания, които ще останат занапред ключови фактори за конкурентоспособността на животновъдството.
(24)
Вноска, предназначена за финансирането на този фонд, се събира от физическите или юридическите лица, които са собственици или съсобственици на животни от рода на едрия рогат добитък и от рода на овцете, заклани във Франция. Съгласно последните данни, предоставени от френските власти, тази вноска е била определена в размер на 0,02 FRF/kg (0,003 EUR) за нето тегло на заклано животно (или на 7 FRF/глава за говеда, 2,40 FRF/глава за телета и 0,36 FRF/глава за овце - съответно 1,05, 0,36 и 0,054 EUR).
(25)
Според френските власти приходите от тази вноска се използват за генетичното подобряване, генетичната информационна система, биотехнологията и икономическите проучвания.
2.4. ДЕЙНОСТИ, ФИНАНСИРАНИ ОТ ТЕЗИ ВНОСКИ
(26)
Ресурсите на Interbev, постъпващи от вноските за месото, се използват за три вида дейности, а именно:
а)
комуникация и реклама в полза на сектора;
б)
техническа помощ;
в)
изследвания и експерименти.
(27)
Що се отнася до комуникацията и рекламата, става въпрос по-специално за финансиране на кампании по различни теми, свързани с качествените месни продукти, като по-общи кампании по телевизията и радиото за говеждото месо, както и дейности за връзки с обществеността. Финансират се също рекламни дейности на външните пазари, като участие в търговски изложения и реклама.
(28)
Дейностите за техническа помощ са свързани по-специално със сертифицирането и категоризирането на животновъдните стопанства, с оглед премахване на ограниченията пред операторите, участващи в тези дейности. Interbev изготвя освен това общи спецификации в полза на отраслите и участва в разпространението и въвеждането на харта на добрите практики на животновъдство и на кодекс за добри работни практики в сектора на месото, като взема накрая участие и в изясняване на трансакциите в целия сектор.
(29)
Изследователските и експерименталните дейности са най-подходящи за нуждите на отрасъла, тъй като са насочени по-специално към безопасността на храните, управлението на качеството и благосъстоянието на животните.
(30)
Ресурсите на Interbev, постъпващи от вноските за НФЖ, се използват за следните дейности:
а)
съвместни дейности за генетично подобряване;
б)
компютризирана система за управление на информационните системи за животновъдните стопанства;
в)
приложни изследвания;
г)
икономически проучвания;
д)
разни дейности.
3. ПРОДЪЛЖИТЕЛНОСТ НА РАЗСЛЕДВАНАТА МЯРКА
(31)
Настоящото решение се отнася до периода 1996 г.-2004 г. - годината на изтичане на валидността на последното междубраншово споразумение, което е предмет на настоящата процедура.
4. ПОЛУЧАТЕЛИ
(32)
Получатели на разглежданата мярка за помощ са животновъдите на говеда и овце.
(33)
Основните крайни получатели на разглежданата мярка за помощ са производителите, преработвателите и дистрибуторите на селскостопански продукти. Предвидено е някои от дейности да могат да бъдат извършвани за сметка на последните от частни предприятия.
(34)
Настоящото решение не засяга становището на Комисията относно съвместимостта на процедурата по подбора на доставчиците на услуги, на които е възложено изпълнението на дейностите на Interbev, с правилата за възлагане на обществени поръчки.
5. ПРИЧИНИ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ПРОЦЕДУРАТА (9)
(35)
Що се отнася преди всичко до характера на конкретните вноски, Комисията отбеляза, че на тях им е придаден задължителен характер от френското правителство в рамките на процедура по разширение на междубраншовите споразумения. Разширението на споразуменията е направено чрез приемане на постановление, публикувано в Официалния вестник на Френската република. Оттук следва, че за тези вноски е бил необходим акт на държавен орган, за да имат пълен ефект. Поради това при откриването на процедурата по разследване Комисията счете, че става въпрос за един вид парафискални вноски, т.е. за публични ресурси, и че тази помощ е неправомерна, тъй като за нея не е постъпило уведомление.
(36)
В съответствие с точка 194 от Насоките на Общността за държавната помощ в земеделието и горското стопанство през 2007-2013 г. (10) (наричани по-долу „Насоките за земеделието“) всяка неправомерна помощ следва да се оценява в съответствие с правилата и насоките, действащи към момента, когато помощта е предоставена. Тези Насоки за земеделието се прилагат от 1 януари 2007 г. Предходните насоки, Насоки на Общността относно държавната помощ за земеделието през 2000-2006 г. (11), се прилагаха от 1 януари 2000 г. Следователно всяка помощ, предоставена след тази дата, следва да бъде оценявана в контекста на насоките от 2000 г. От друга страна, помощите, предоставени преди тази дата, следва да бъдат оценявани в контекста на разпоредбите и на установената съдебна практика, приложими преди 1 януари 2000 г. Разследваната помощ е предоставяна от 1996 г. нататък.
(37)
По отношение на държавната помощ, финансирана чрез парафискална вноска, финансираните с помощта дейности, както и финансирането на самата помощ следва да бъдат разследвани от Комисията.
5.1. ПОМОЩТА
5.1.1. Рекламни дейности
(38)
Комисията припомни, че съвместимостта на помощта, предоставена до 1 януари 2002 г., трябва да бъде проверена в контекста на Рамката за националните помощи за реклама на селскостопанските продукти и някои продукти, които не са изброени в приложение II към Договора за ЕИО (12), и че съвместимостта на помощта, предоставена след тази дата, трябва да бъде проверена в контекста на Насоките на Общността, приложими към държавните помощи за реклама на продуктите, изброени в приложение I от Договора за ЕО, и за някои продукти, които не са изброени в приложение I (13). Двата текста се основават по същество на едни и същи принципи, като предвиждат по-специално отрицателни и положителни критерии, които следва да бъдат спазвани. Що се отнася до тавана на помощта, тези дейности следва да бъдат финансирани от сектора в размер на не по-малко от 50 % от разходите. В конкретния случай мерките са били финансирани изцяло чрез парафискални вноски и финансовият принос на операторите достига по определение това равнище. Ето защо на етапа на откриване на процедура по разследване Комисията счете, че приложимите условия са изпълнени.
5.1.2. Дейности за осигуряване на техническа помощ
(39)
Комисията припомни, че съвместимостта на помощта, предоставена до 1 януари 2000 г., трябва да бъде проверена в контекста на практиката на Комисията, основана на предложението за полезни мерки във връзка с помощта, предоставена от държавите-членки в сектора на животновъдството и на продуктите от животновъдството (14), и че съвместимостта на помощта, предоставена след тази дата, трябва да бъде проверена в контекста на Насоките за земеделието. Практиката на Комисията, приложима до 2000 г., и Насоките за земеделието се основават по същество на едни и същи принципи. Следователно помощта, предоставена в размер на 100 % от допустимите разходи, е разрешена за този вид помощи. Освен това помощта следва да бъде достъпна за всички оператори, които са потенциално заинтересовани. Ето защо на етапа на откриване на процедура по разследване Комисията счете, че приложимите условия са изпълнени.
5.1.3. Изследователски и експериментални дейности
(40)
Комисията припомни, че съвместимостта на помощта трябва да бъде проверена в контекста на Рамката на Общността за държавните помощи за изследователска и развойна дейност (15) и на Съобщението на Комисията за изменение на тази рамка (16). Следователно съвместим с вътрешния пазар е размер на помощта, достигащ до 100 %, при условие че са изпълнени следните четири условия: помощта представлява общ интерес за сектора; информацията се публикува в подходящи всекидневници; резултатите от дейностите се представят по еднакъв начин - изразени както в стойност, така и в разход на време; помощта отговаря на международните търговски критерии, възприети от ЕС. Ето защо на етапа на откриване на процедура по разследване Комисията счете, че приложимите условия са изпълнени.
5.1.4. Дейности, финансирани от вноската за НФЖ
(41)
Комисията искаше да си изясни точния характер на дейностите, финансирани от вноската за НФЖ, чиято цел е да насърчи преструктурирането на организациите за услуги и да им помогне да се приспособят към бъдещите потребности на животновъдите, както и да допринесе за запазване на общите инструменти за подобряване на генетичния материал и за приложни изследвания. Приходите от тази вноска се използват според френските власти за генетичното подобряване, генетичната информационна система, биотехнологията и икономическите проучвания. Тези данни бяха недостатъчни, за да може Комисията да установи съвместимостта на въпросните действия с приложимите разпоредби на Общността. На етапа на откриване на процедура по разследване Комисията не можа следователно да достигне до заключението, че дейностите, финансирани от вноската за НФЖ, са съвместими с Договора за ЕО (17).
5.2. ФИНАНСИРАНЕ НА ПОМОЩТА
5.2.1. Вноска за месото
(42)
От 1 януари 1996 г. нататък вноската се налага, наред с другото, върху живи животни от рода на едрия рогат добитък и от рода на овцете, изпратени в други държави-членки, както и върху продукти от тяхното месо, изпращани в други държави-членки, въпреки че за последните през 2001 г. е въведено частично възстановяване на тази вноска. Съгласно решение на Съда на Европейския съюз (наричан по-долу „Съдът на ЕС“) (18) дадена такса следва да се разглежда като представляваща нарушение на забраната срещу дискриминация, установена в член 110 от ДФЕС, ако предимствата, свързани с насочването на постъпленията, са в полза на онези от облаганите национални продукти, които се преработват или пускат на националния пазар, като се компенсира частично понасяната от тези продукти тежест и така се поставят в по-неизгодно положение изнасяните национални продукти.
(43)
На етапа на процедурата по разследване Комисията счете, че постъпленията от таксата върху продуктите и живите животни, изпращани в други държави-членки, предназначена за финансиране на дейностите по реклама, техническа помощ, изследвания и експерименти, извършвани от Interbev, могат да представляват финансиране на помощ, несъвместимо с вътрешния пазар съгласно Договора и по-специално член 107 от него, и че следователно финансираната по този начин държавна помощ би била несъвместима с посочения договор. В действителност вноската би могла да постави в по-неблагоприятно положение производството на животни с оглед на износа им в други държави-членки, тъй като предназначението на приходите може по своята същност да постави в по-благоприятно положение националната продукция, пускана на пазара във Франция, за сметка на изнасяната национална продукция, и размерът на вноската не е съобразен с различните печалби, реализирани от националните продукти при пускането им в продажба във Франция или извън Франция.
5.2.2. Вноска за НФЖ
(44)
Въз основа на информацията, получена при откриването на официална процедура по разследване, Комисията не разполагаше при самата процедура по разследване с данни, сочещи, че тази вноска е била наложена за вносни животни или за животни, изпращани в други държави-членки.
6. СЪВМЕСТИМОСТ НА ДОБРОВОЛНИТЕ ЗАДЪЛЖИТЕЛНИ ВНОСКИ СЪС СИСТЕМАТА НА ОБЩАТА ОРГАНИЗАЦИЯ НА ПАЗАРА
(45)
По въпроса за съвместимостта на доброволните задължителни вноски със системата на общата организация на пазара (наричана по-долу „ООП“) в контекста на решението от 22 май 2003 г. по дело Freskot (19), Комисията счита, че в конкретния случай доброволните задължителни вноски не засягат, пряко или косвено, цените на въпросните крайни продукти, защото те не влияят върху цените на продуктите, които се определят от свободния пазар. Така тежестта върху месните продукти и отглежданите животни се неутрализира от предимството, предоставяно от финансираните дейности. Следователно може да се приеме, че въздействието на вноските върху цените е много ограничено или изобщо няма такова.
III. МНЕНИЯ НА ФРАНЦИЯ
(46)
С писма от 8 и 10 октомври 2003 г. френските власти представиха своите мнения относно решението на Комисията за откриване на процедурата, предвидена по член 108, параграф 2 от ДФЕС, по отношение на разглежданата тук мярка за помощ.
(47)
С писма от 13 септември и 29 ноември 2005 г. френските власти представиха други мнения в отговор на исканията за допълнителна информация, изпратени от Комисията.
(48)
В резултат на искането за допълнителна информация, изпратено от Комисията на 25 февруари 2011 г., и на срещата на 29 март 2011 г. френските власти представиха други мнения с писмо от 24 май 2011 г.
(49)
Френските власти отбелязват, че според Комисията ресурсите, постъпващи от такива междубраншови вноски, на които е придаден по този начин задължителен характер, могат да бъдат приравнени с парафискални такси, които могат да предизвикат нарушаване на конкуренцията на вътрешния пазар. Френските власти отбелязват също така, че за мерките е трябвало да бъде представено уведомление. По-нататък те изтъкват следните съображения:
1. ОБХВАТ НА РАЗСЛЕДВАНЕТО НА КОМИСИЯТА СЪГЛАСНО ФРЕНСКИТЕ ВЛАСТИ
(50)
Що се отнася до вноските, събрани по силата на междубраншовите споразумения от 15 юни 1994 г. в полза на фонда за животновъдство и от 18 декември 1995 г. в полза на Interbev, френските власти считат, че Комисията е започнала тяхното разследване с писма от 16 януари 1995 г. (помощ NN 34/95) и от 18 март1996 г., и го е приключила с писмо (SG (96) D/6396) от 15 юли 1996 г. със заключението, че „въпросните мерки попадат изключително в обхвата на Регламент (ЕИО) № 2328/91 на Съвета и следва да бъдат разследвани съгласно цитирания регламент. Всъщност член 35, параграф 2 от този регламент изключва прилагането на членове 92 и 93 от Договора“.
(51)
В отговор на Комисията, която изтъкна, че навремето не се е произнесла по другите мерки, осъществени от Interbev (тъй като досие NN 34/95 се е отнасяло само до инвестициите, насочени към преструктуриране на стопанствата за отглеждане на говеда с бозаещи малки), френските власти заявиха, че в отговор на писмо на Комисията от 18 март 1996 г. те са се произнесли, както следва: „Националният фонд за животновъдство има действително за цел […] да подобри селекцията в животновъдството и да подпомогне изследванията, и по-специално генетичните. […]“ (писмо от 13 септември 2005 г.).
(52)
Френските власти следователно считат, че Комисията е била много добре информирана относно наличието на дейности по комуникация, реклама, изследвания и експерименти, финансирани от Interbev, и е имала възможност в рамките на това досие да отправи към френските власти искания за допълнителна информация. Тъй като Комисията не е реагирала на това съобщение, френските власти са достигнали до заключението, че изпратената информация е била достатъчна за Комисията.
(53)
В по-късен отговор на Комисията, в който е изпратено искане за допълнителна информация (30 май 1996 г.) във връзка с горепосоченото писмо, френските власти, от една страна, твърдят, че така и не са получили искания за допълнителна информация, а, от друга страна, считат, че бездействието на Комисията между 30 май 1996 г. и 2 октомври 2001 г. представлява мълчаливо приемане на съвместимостта на мерките, за които е била уведомена.
(54)
Освен това френските власти заявяват, че Комисията е била уведомена за дейностите по комуникация, осъществени от Interbev в рамките на дело C 18/95, във връзка с мерките в полза на сектора на овцете.
(55)
Следователно, тъй като оттогава Комисията не е проучвала тези споразумения, според френските власти те правомерно са приели, че Комисията не се противопоставя на прилагането им.
(56)
При тези условия френските власти считат, че настоящата процедура се отнася само до междубраншовото споразумение от 12 юни 2001 г.
(57)
В писмото си от 24 май 2011 г. и при срещата на 29 март 2011 г. френските власти най-после представиха на Комисията данни относно целия разглеждан период.
2. ПРИЧИНИ, ОБОСНОВАВАЩИ НЕПРЕДСТАВЯНЕТО НА УВЕДОМЛЕНИЕ ЗА ПОМОЩТА СПОРЕД ФРЕНСКИТЕ ВЛАСТИ
(58)
Що се отнася до дейностите, осъществени благодарение на ресурсите от събраните вноски по силата на новите междубраншови споразумения от 12 юни 2001 г. в полза на Interbev и НФЖ, френските власти не са счели за необходимо да представят уведомление за тях, тъй като те са финансирани изключително от частни ресурси, получени от съответния сектор.
3. ДЕЙНОСТИ, ОСЪЩЕСТВЕНИ ОТ INTERBEV
(59)
Що се отнася до дейностите, осъществени от Interbev, френските власти отбелязват, че в резултат на анализа на представената им информация с писмо от 9 ноември Комисията счита, че те са съвместими с Насоките на Общността за държавната помощ в земеделието през 2000-2006 г. и с Насоките на Общността, приложими към държавните помощи за реклама на селскостопанските продукти и на някои продукти, които не са изброени в приложение I. Френските власти потвърждават, че през периода, към който се отнася настоящото решение, Interbev е финансирал тези дейности по реклама, техническа помощ, изследвания и експерименти при същите условия, каквито са изложените в писмото от 9 ноември 2001 г.
4. ДЕЙНОСТИ ЗА ИЗСЛЕДВАНИЯ И ЕКСПЕРИМЕНТИ, ОСЪЩЕСТВЕНИ ЧРЕЗ НФЖ
(60)
Що се отнася до НФЖ, с писмо в отговор на решението за откриване на процедура (8 и 10 октомври 2003 г.) френските власти представиха следните обяснения.
(61)
Дейностите, осъществени благодарение на ресурсите на НФЖ, са дейности за техническа помощ и приложни изследвания. Френските власти потвърдиха, че те са разработени в съответствие с точки 14 и 17 от Насоките на Общността за държавната помощ в земеделието през 2000-2006 г.
(62)
Прави се преди всичко уточнението, че ресурсите, събрани от НФЖ, са използвани за следните дейности:
а)
съвместни дейности за генетично подобряване;
б)
компютризирана система за управление и информационна система за животновъдните стопанства;
в)
приложни изследвания;
г)
икономически проучвания;
д)
разни дейности.
4.1. ДЕЙНОСТИ В ОБЛАСТТА НА ГЕНЕТИКАТА
(63)
В областта на генетиката участието на НФЖ е строго ограничено до участие в някои съвместни дейности, осъществявани в рамката на Националната система за генетично подобряване и определени от Националната комисия за генетично подобряване (CNAG), в която участват представители на държавата, на бранша, на изследователската дейност и на образователните институции.
(64)
Финансовите средства, предоставени от НФЖ, са предназначени основно за участие в дейностите на отдела по генетика на Института за животновъдство, чиито главни задачи са: подпомагане на организациите, които на място съдействат за генетичното подобрение на преживните животни; изготвяне, поддържане и актуализиране на спецификациите, определящи процедурите на място; контрол на процедурите по оползотворяване и регистриране на общите информационни системи за данните, необходими за генетична оценка на разплодните животни; адаптиране на процедурите за индексация в партньорство с INRA; въвеждане на процедури за обмен на данни на международно равнище и разпространение на официалния указател.
4.2. ОБНОВЯВАНЕ И РАЗВИТИЕ НА ИНФОРМАЦИОННИТЕ СИСТЕМИ В ЖИВОТНОВЪДСТВОТО
(65)
В рамките на дейността си по обновяване и развитие на информационните системи в животновъдството, НФЖ дава своя принос за обновяването на генетичната информационна система (ГИС). Започнало през 1995 г., това обновяване се наложи като начин за модернизиране на общата информационна система, въведена преди повече от 20 години, и нейното унифициране, с оглед да се осигури по-ефективно управление на генетичните данни, като се даде същевременно възможност за включване на новите функционалности, необходими за индексацията, и да се намалят разходите.
(66)
От друга страна, НФЖ взе участие в проучването на икономическата, техническата и правната целесъобразност на един проект за браншова информационна система в животновъдството (SPIE), чиято цел е да се осигури браншовото и междубраншовото оползотворяване на официалните данни за идентификация и на другите данни, които могат да се вземат.
4.3. УЧАСТИЕ В ОБЛАСТТА НА ПРИЛОЖНИТЕ ИЗСЛЕДВАНИЯ
(67)
Редица програми за приложни изследвания бяха подпомогнати от НФЖ, чиято задача е да продължи участието си в проучвания, насочени към теми от общ интерес за сектора на животновъдството, като например помощта за програмата за приложни изследвания и трансфер на биотехнологиите за репродукция (прехвърляне на ембриони, определяне на пола, оплождане ин витро). Тези работи се отнасят до новите техники в ембриологията, които са особено интересни с оглед бъдещото използване на молекулярните маркери и на дейностите по селекция, подпомогната от маркери. Програмата по-конкретно включва значително повишаване на резултатността при класическото прехвърляне на ембриони, разработване и оптимизиране на френския метод за определяне на пола на ембрионите, разработване на метода за овоцитна пункция при използване на ехограф, подобряване на техниката на оплождане ин витро.
(68)
НФЖ взе също участие в пилотния проект за изследвания на хомоложната рекомбинация. Проектът, управляван от INRA и използващ метода на трансгенезата, се отнасяше до контролирана модификация на генома на животните и бе насочен към включването на трансген на предварително избрано място в ДНК. Тази процедура имаше за цел да открие пътя за заместване на един ген с друг, без да се използват генетично модифицирани организми.
(69)
Освен това НФЖ взе участие в програмата IDEA за електронната идентификация на едрия рогат добитък и овцете. Той даде също принос за финансирането на националните проекти, одобрени в рамките на програмата на Общността IDEA, насочена към подобряване на надеждността на идентификацията на животните чрез използване на нови техники и електроника.
4.4. ИКОНОМИЧЕСКИ ПРОУЧВАНИЯ
(70)
НФЖ трябваше да участва във финансирането на икономически проучвания, необходими на животновъдните организации, по-специално за да се отговори на въпросите, поставяни от последователните реформи на ОСП, разширяването на Европа, кризите от последните години и развитието в международен контекст.
(71)
Всички тези проучвания са извършени под ръководството на група, наречена „Икономическа група за животновъдство“ (ИГЖ), под егидата на Института за животновъдство, който осигурява съгласуваността между различните изследвания, поискани от бранша, и взаимното им допълване с извършваните на други места изследвания.
(72)
Извършените проучвания се състоят от мониторинг на конюнктурата в секторите за мляко и за месо във Франция и в Европа, ежемесечни финансови справки със задълбочен анализ на икономическите аспекти на производството на животни във Франция, в Европа и в целия свят, специфични изследвания, като мониторинг на цените, на производствените разходи, на преговорите в Общността и в СТО.
(73)
Икономическата обсерватория, създадена в рамките на ИГЖ, обединява конкретните данни за функционирането на животновъдните стопанства, събрани чрез мрежите за животновъдство, и осигурява полезното взаимодействие между макроикономическия и микроикономическия подход.
4.5. РАЗНИ ДЕЙНОСТИ
(74)
НФЖ е призван, от друга страна, да подкрепя стриктно започването на новите обединителни проекти, имащи за цел да насърчат адаптирането на животновъдството към социално-икономическите промени, като например създаване на харта на добрите практики в животновъдството, които се налагат като най-важният общ подход от този вид в Европа, и започването на проекта за комуникация относно професията на животновъда след втората криза със СЕГ, за да се възстанови разбирателството между животновъди и граждани.
4.6. РАМКА НА ОБЩНОСТТА
(75)
Френските власти подчертаха, че всички финансирани дейности са наистина от общ интерес за всички говедовъди и овцевъди; никога не е ставало въпрос за дейности, ползата от които би се ограничила до единични оператори или до отделни групи оператори.
(76)
Финансовото участие на НФЖ е най-често под 50 % от разходите за тези работи и изследвания. То може да бъде над 50 % в някои единични проекти, но размерът на помощта не надвишава в никакъв случай 100 %.
4.6.1. Техническа помощ
(77)
Икономическите проучвания се финансират, като се спазва, от една страна, ограничението от 100 000 EUR на животновъд за период от три години и, от друга страна, правилото за достъп на всички животновъди до техните резултати.
4.6.2. Приложни изследвания
(78)
Френските власти потвърдиха, че данните от всяко икономическо проучване, както и събраните след завършването на всяка изследователска програма, когато са окончателни, получават широко разпространение. Систематично се публикуват и разпространяват резултатите от всички дейности, подпомогнати от фонда, за да могат животновъдите и техните организации по места да се възползват от тях и да имат достъп без никаква дискриминация.
(79)
Използват се два големи канала за разпространение: каналът на браншовите животновъдни организации и този на Института по животновъдство с помощта на технически и икономически публикации, разпространявани широко сред животновъдите и техниците.
(80)
Като се има предвид, че тези работи представляват общ интерес, не се предвижда употребата на резултатите за търговски цели. Същинската полза от тези дейности е за всички говедовъди и овцевъди, до които се разпространяват теоретичните и практическите резултати от тях.
(81)
За финансираните изследвания не се допуска пряко заплащане на производителите и преработвателите.
5. ВНОСКИ ЗА ВНОСА НА ЖИВОТНИ И МЕСО
5.1. ЗА ВНОСКИТЕ В ПОЛЗА НА INTERBEV
(82)
Относно таксуването на вкараното във Франция месо от животновъдни стопанства в други държави-членки или от трети държави, съгласно данните, изпратени на няколко пъти от френските власти, Комисията можа да установи, че междуведомствените постановления за разширение на междубраншовите споразумения от 1995 г. и 2001 г. винаги са изключвали от обхвата си вноските за вносното месо.
5.2. ЗА ВНОСКИТЕ В ПОЛЗА НА НФЖ
(83)
Комисията освен това установи, че вноската, събирана в полза на НФЖ, би могла да бъде приложена към животни, отгледани извън националната територия, но вкарани във Франция, за да бъдат заклани там.
(84)
В писмото си от 6 октомври 2003 г. френските власти признаха уместността на това възражение въз основа на принципите на правото на Общността. Затова те поеха задължението да изменят текста на споразумението, с оглед да се изключи каквато и да било вноска за животните, отгледани извън националната територия, но вкарани във Франция, за да бъдат заклани там. Френските власти предложиха да предоставят новия текст на Комисията, когато новото споразумение бъде окончателно договорено и подписано.
(85)
Те добавиха, че на практика вносът на живи животни е така или иначе много ограничен и не създава опасност от нарушаване на конкуренцията. По данни на митническите органи внесените „възрастни угоени говеда“ са били съответно 24 933 глави през 2001 г. и 22 250 глави през 2002 г. Общо в страната се колят от порядъка на 4 милиона глави, така че живият внос е само 0,58 % от общия брой на закланите животни. От друга страна, над 70 % от този внос е на животни с висок клас по конформация и висока цена, предназначени за потребителска ниша, характерна за Северна Франция. Като се имат предвид средните цени на вноса на тези животни (по данни на митниците 1,50 EUR/kg живо тегло или 2,5 EUR/kg нето), събраната вноска в полза на НФЖ за тези животни е била от порядъка на една хилядна от стойността на животното.
(86)
Според френските власти събраните доброволни задължителни вноски са, от една страна, минимални, тъй като неплащането им за вносните животни е било често явление, което после е станало систематично, а, от друга страна, размерът на въпросната доброволна задължителна вноска, отнесен към стойността на животните, е толкова малък, че не би могъл да доведе до нарушаване на конкуренцията. В своето писмо от 24 май 2011 г. френските власти представиха примерни изчисления на вноските и изявления на предприятия, доказващи, че практиката на възстановяване може да се прилага в някои случаи, без обаче да е задължителна.
(87)
С писма от 13 септември 2005 г. и 24 май 2011 г. френските власти потвърдиха, че от 2003 г. нататък вноската за НФЖ се събира само за животните, отгледани и заклани във Франция (20).
6. ВНОСКИ ЗА ЖИВОТНИТЕ И МЕСОТО, ИЗПРАЩАНИ В ДРУГИ ДЪРЖАВИ-ЧЛЕНКИ
6.1. ЗА ВНОСКИТЕ В ПОЛЗА НА INTERBEV
(88)
Относно вноската за месото, изпращано в други държави-членки, Комисията обърна внимание върху възможен риск от дискриминация, свързан със система на вноски, която не взема под внимание изпращането извън националната територия на някои продукти, подлежащи на заплащане на вноски, и изрази опасения, че подобна мярка поставя в по-благоприятно положение националните продукти, пуснати на пазара във Франция.
(89)
Както е изложено в съображение 16 и следващите, за месото, изпращано в други държави-членки, се заплаща доброволна задължителна вноска от 0,0126 EUR/kg, а след междубраншовото споразумение от 12 юни 2001 г. - доброволна задължителна вноска от 0,024 EUR/kg. Освен това след посоченото споразумение бе предвидена система за възстановяване в размер на 0,010 EUR/kg.
(90)
Що се отнася до доброволните задължителни вноски, събирани за животните, изпращани в други държави-членки, в своето писмо от 24 май 2011 г. френските власти представиха обяснения, доказващи, че посочените доброволни задължителни вноски са пропорционални на печалбите от дейностите, финансирани от тези вноски.
(91)
Френските власти обясниха, че изпращаните живи животни са били неугоени отбити животни от рода на едрия рогат добитък. Както бе посочено в съображение 17 и следващите, за тези животни се е заплащала доброволна задължителна вноска, изчислявана на глава, а не на килограм месо.
(92)
Френските власти представиха тогава изчисление, което дава възможност да се прецени съответствието между вноската на глава и на килограм. В действителност в междубраншовото споразумение от 25 юли 1995 г. се посочва, че доброволната задължителна вноска е 0,084 FRF/kg от кланичен труп и че доброволната задължителна вноска при изпращане на живи животни е 7 FRF на глава възрастно говедо (член 4). От друга страна, едно неугоено отбито животно тежи от порядъка на 250 до 280 kg живо тегло, от което се получава средно 163 kg месо (коефициент 65 %). По този начин вноската от 7 FRF на глава съответства на вноска от 0,042 FRF/kg, което е около половината от вноската, дължима за месото.
(93)
Междубраншовото споразумение от 12 юни 2001 г. продължи действието на този механизъм при запазване на същото съответствие. Сумите (в евро) бяха, както следва: доброволна задължителна вноска (ДЗВ) при клане от 0,024 EUR/kg от кланичен труп (член 2) и ДЗВ при изпращане на живи животни от 1,7 EUR/глава възрастно говедо (член 4). По този начин вноската от 1,7 FRF на глава съответства на вноска от 0,0104 FRF/kg, което е около половината от вноската, дължима за месото.
(94)
Според френските власти общите постъпления (38 136 670 EUR) от доброволната задължителна вноска, получена от продуктите, изпращани в други държави-членки (живи животни и месо), представлява 15 % от общата сума на постъпленията от всички доброволни задължителни вноски, получени от Interbev през периода 1995-2004 г. (252 855 282 EUR). Следвайки общ подход за периода 1995-2004 г., френските власти считат, че посочените постъпления са определени правилно и в съответствие с дейностите, от които биха се облагодетелствали продуктите, изпращани в други държави-членки.
(95)
Освен това френските власти посочват, че животните и месото, изпращани извън Франция, са се облагодетелствали, от една страна, от действия, извършвани извън националната територия, в размер на 21 490 848 EUR, а, от друга страна, от дейностите, които са били от полза за всички животни и продукти, за където и да са били предназначени те. Френските власти смятат, че е правилно от тази сума от действия, полезни за всички животни и продукти и възлизаща на 91 231 075 EUR, да се счита, че само 28 280 000 EUR са финансирали дейности, осъществени извън националната територия.
(96)
Дейностите, отнасящи се конкретно до изнесените животни и продукти, са били по-специално рекламни операции (като например: международни изложения, дейности за браншова информация и връзки с обществеността, зелена седмица в Берлин, курсове за обучение по разфасовка в чужбина). Дейностите, отнасящи се до всички животни и продукти, за които и пазари да са били предназначени във Франция и извън Франция, са били по-специално рекламни дейности, като кампании за „качествено европейско говеждо“, карантията, „породите за месо“, и някои изследвания по безопасност на храните, благосъстояние на животните, управление на качеството, характеризиране на продукта, сертифициране или проследяване на говеждо и телешко месо, резултатите от които са широко разпространени както във Франция, така и извън Франция.
(97)
Френските власти считат, че продуктите, изпращани извън Франция, са спечелили от междубраншовите дейности общо сумата от 49 770 000 EUR. Тази сума следва да се съпостави с доброволните задължителни вноски, които те е трябвало за изплатят, в размер на 38 136 670 EUR. Частта от доброволните задължителни вноски, изплатена от изнесената френска продукция през периода 1995-2004 г., е сравнима с печалбите, които тя е получила от дейностите, финансирани от Interbev.
6.2. ЗА ВНОСКИТЕ В ПОЛЗА НА НФЖ
(98)
В писмото си от 13 септември 2005 г. френските власти потвърдиха, че за самите изпращани продукти не са се дължали вноски в полза на НФЖ.
IV. ОЦЕНКА НА ПОМОЩТА
(99)
Членове 107 и 108 от ДФЕС се прилагат към всички селскостопански продукти от приложение I към него, обхванати от правилата на общата организация на пазара (всички селскостопански продукти, с изключение на конското месо, пчелния мед, кафето, алкохола от селскостопански произход, оцета, получен от алкохол, и корка), в съответствие с различните регламенти, уреждащи общата организация на съответните пазари.
1. НАЛИЧИЕ НА ПОМОЩ ПО СМИСЪЛА НА ЧЛЕН 107, ПАРАГРАФ 1 ОТ ДФЕС
(100)
В съответствие с член 107, параграф 1 от ДФЕС, освен изключенията, предвидени от посочения Договор, всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар.
(101)
Членове 107-109 от ДФЕС се прилагаха през разглеждания период в сектора на говеждото и телешкото месо в съответствие с член 40 от Регламент (ЕО) № 1254/1999 на Съвета (21) относно общата организация на пазара за тези продукти. До приемането на последния те се прилагаха в същия сектор в съответствие с член 24 от Регламент (ЕИО) № 805/68 на Съвета от 27 юни 1968 г. относно общата организация на пазара на говеждо и телешко месо (22). Същите членове се прилагаха в секторите на овчето и козето месо в съответствие с член 23 от Регламент (ЕО) № 2529/2001 на Съвета от 19 декември 2001 г. относно общата организация на пазара на овче и козе месо (23). До приемането на последния те се прилагаха в същия сектор в съответствие с член 22 от Регламент (ЕО) № 2467/98 на Съвета от 3 ноември 1998 г. относно общата организация на пазара на овче и козе месо (24), а до неговото приемане, в съответствие с член 27 от Регламент (ЕИО) № 3013/89 на Съвета от 25 септември 1989 г. относно общата организация на пазара на овче и козе месо (25).
(102)
Членове 107-109 от ДФЕС са приложими днес за двата сектора, посочени в съображение 32 и следващите от настоящото решение, в съответствие с член 180 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 г. за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти (наречен „Общ регламент за ООП“) (26) (27).
1.1. НАЛИЧИЕ НА СЕЛЕКТИВНО ПРЕДИМСТВО
(103)
Според Съда на ЕС за държавни помощи се считат намесите, които под каквато и да било форма са в състояние пряко или непряко да поставят определени предприятия в по-благоприятно положение или които трябва да се считат за икономическо предимство, което предприятието бенефициер не би получило в нормални пазарни условия (28). В конкретния случай предоставената подкрепа поставя в по-благоприятно положение предприятията, действащи в сектора на говедовъдството или овцевъдството, чрез осъществяването на мерки, които могат да бъдат от полза за производителите или за секторите, представлявани от Interbev.
(104)
Освен това, пак съгласно съдебната практика на Съда на ЕС, за помощи се считат намеси, облекчаващи под различна форма тежестите, които обичайно натоварват бюджета на едно предприятие и които, без да са субсидии в строгия смисъл на думата, имат същото естество и последици (29).
(105)
Що се отнася до наличието на предимство, последното следва да бъде определено на равнището на потенциално облагодетелстваните от дейностите в полза на сектора на месото, както и от въпросните междубраншови вноски и тяхното финансиране. В конкретния случай предоставената подкрепа е поставила в по-благоприятно положение предприятията, действащи в сектора на говедовъдството или овцевъдството, чрез осъществяването на мерки, които могат да бъдат от полза за производителите от сектора.
1.2. ПОМОЩ, ПРЕДОСТАВЕНА ОТ ДЪРЖАВАТА ИЛИ ПОСРЕДСТВОМ ДЪРЖАВНИ РЕСУРСИ
(106)
Съгласно съдебната практика на Съда на ЕС, за да може едно предимство да бъде определено като държавна помощ, трябва, на първо място, то да бъде предоставено пряко или непряко посредством използването на държавни ресурси и, на второ място, да може да бъде приписано на държавата (30).
(107)
Що се отнася до характера на конкретните вноски (доброволни задължителни вноски), Комисията счита, че става въпрос за парафискални такси, т.е. за държавни ресурси. Комисията основава своята оценка на следните съображения.
(108)
Преди всичко трябва да се подчертае, че в съгласно съдебната практика, и по-специално точка 139 от решението по дело Salvat (31), разликата между частни и публични организации не е „определящ елемент за прилагането на Договора към държавните помощи“. В допълнение решението по дело Ladbroke (32) потвърждава по много ясен начин, че член 107, параграф 1 от ДФЕС „обхваща всички парични средства, които могат да бъдат използвани ефективно от публичния сектор за поддържането на предприятия, без значение дали тези средства трайно принадлежат или не на наследството на посочения сектор. Поради това макар сумите (…) да не са постоянно във владение на държавната хазна, фактът, че остават трайно под публичен контрол и следователно на разположение на компетентните национални органи, е достатъчен те да бъдат квалифицирани като ресурси на държавата и посочената мярка да попадне в обхвата на член 107, параграф 1 от Договора“.
(109)
На първо място, в контекста на тази съдебна практика Комисията счита, че фактът, че въпросните доброволни задължителни вноски се състоят от вноски на частния сектор и че не са на постоянно разположение на държавата, не е достатъчен, за да се достигне до заключението, че те остават извън обхвата на член 107, параграф 1 от Договора. За тази цел Комисията следва да разследва и степента на контрол, упражняван от държавата по отношение на постъпленията от въпросните доброволни задължителни вноски, и правомощията на държавата да насочва използването на ресурсите за финансиране на мерките за помощ.
(110)
В разследвания случай Комисията отбелязва, че одобрението на правителството чрез признаването на Interbev представлява предварително условие за въвеждането на доброволните задължителни вноски. Поради това, макар Interbev да е административна единица от частното право, възможността му да въвежда доброволни задължителни вноски в своя сектор на дейност зависи от одобрението на държавата за неговото функциониране и целите му (вж. съображение 14 от настоящото решение).
(111)
Селскостопанският кодекс определя също, че на вноските се придава задължителен характер за всички членове на заинтересования бранш, когато тези вноски бъдат разширени с междуведомствено постановление (вж. съображение 10 от настоящото решение). Оттук следва, че за този вид вноски е необходим акт на държавен орган, за да имат пълно действие (33).
(112)
Въз основа на тези факти Комисията отбелязва, че разследваните ДЗВ могат да бъдат разглеждани като намиращи се под държавен контрол и като представляващи държавни ресурси.
(113)
Второ, използването на приходите от ДЗВ се определя от целите и рамката на функциониране на междубраншовите организации съгласно определенията в Селскостопанския кодекс (вж. съображения 7-10). Следователно държавата има правомощия да насочи използването на приходите от доброволните задължителни вноски за финансиране на мерките за помощ, осъществявани от Interbev. Предимствата, предоставени от Interbev, могат поради това да бъдат приписани на държавата.
(114)
Освен това следва да се припомни, че по дело C-345/02 Pearle (34) Съдът на ЕС посочи някои показатели, които дават възможност да се определи дали парафискалните такси трябва да бъдат разглеждани като държавни ресурси, които могат да бъдат приписани на държавата, когато те се събират в основната си част от междубраншова организация в полза на нейните членове.
(115)
Съгласно критерия, предложен от Съда на ЕС по това дело, задължителните вноски, събирани от посредник, представляващ предприятията от някои стопански сектори, не се разглеждат като държавни ресурси, ако са изпълнени всички следни условия:
а)
въпросната мярка е въведена от браншови орган, който представлява предприятията и работниците в сектора и не служи като инструмент за провеждане на политики, определени от държавата;
б)
целите на въпросната мярка са финансирани изцяло чрез вноски на предприятия от сектора;
в)
начините на финансиране и процентът/размерът на вноските се определят в рамките на браншовия орган от представителите на работодателите и работниците, без държавна намеса;
г)
вноските се използват задължително за финансирането на мярката, без възможност за държавна намеса.
(116)
Става ясно обаче, че разглежданата мярка не отговаря на всички условия на решението по дело Pearle. На първо място, съществуването, задачите и функционирането на Interbev са уредени от националното законодателство (вж. съображения 10 и 14) и финансирането му чрез доброволната задължителна вноска изисква намесата на държавата (вж. съображение 10). Освен това член 632-2-1 от Селскостопанския кодекс определя, че междубраншовите организации допринасят за осъществяването на национални икономически политики и икономически политики на Европейския съюз и могат да се ползват с приоритети при предоставяне на държавни помощи. Interbev може следователно да бъде разглеждан като инструмент за провеждане на подкрепяна от държавата политика, осъществяващ дейности от общ интерес за междубраншовата организация (вж. съображения 40, 61 и следващите). Освен това, както е определено в устава на Interbev, бюджетите на междубраншовата организация могат да се захранват с пряка държавна субсидия. Накрая, с оглед на общия интерес на финансираните изследователски дейности (вж. съображение 10), в конкретния случай не може да бъде установено със сигурност, че получателите на помощта са винаги субектите, задължени да плащат вноските.
(117)
Като има предвид гореизложените съображения, Комисията достига до заключението, че разглежданите мерки могат да бъдат приписани на държавата и са финансирани посредством държавни ресурси.
1.3. ЗАСЯГАНЕ НА ТЪРГОВИЯТА И НАРУШАВАНЕ НА КОНКУРЕНЦИЯТА
(118)
За да попаднат в обхвата на член 107, параграф 1 от ДФЕС, помощите трябва освен това да засягат конкуренцията и търговията между държавите-членки. Този критерий предполага, че получателите на помощите осъществяват икономическа дейност.
(119)
За да се установи дали тази помощ попада в обхвата на член 107, параграф 1 от ДФЕС, като последна стъпка трябва да се провери дали въпросната помощ може за засегне търговията между държавите-членки и да предизвика нарушаване на конкуренцията.
(120)
Съдът на ЕС констатира, че когато дадено предимство, осигурено от държава-членка, укрепва позицията на една категория предприятия спрямо други конкурентни предприятия във вътреобщностната търговия, последните следва да се считат засегнати от това предимство (35), което е достатъчно доказателство за наличието на нарушаване на конкуренцията.
(121)
Достатъчно доказателство за факта, че има търговия между държавите-членки в сектора на месото, е съществуването на обща организация на пазарите в този сектор (36). Така например вътрешнообщностната търговия на месни продукти във Франция е представлявала около 15 % от общата търговия на Съюза за тези продукти (37).
(122)
Предоставената помощ може следователно да засегне търговията между държавите-членки, доколкото тя поставя в по-благоприятно положение националните продукти за сметка на продуктите на другите държави-членки. Всъщност секторът на месото е бил по времето на фактите, разглеждани в настоящото решение, изключително отворен за конкуренцията на общностно равнище и следователно много чувствителен към всяка мярка в полза на продуктите на една или друга държава-членка.
1.4. ЗАКЛЮЧЕНИЯ ОТНОСНО ХАРАКТЕРА НА „ПОМОЩТА“ ПО СМИСЪЛА НА ЧЛЕН 107, ПАРАГРАФ 1 ОТ ДФЕС
(123)
В контекста на изложените съображения Комисията счита, че мерките, въведени в конкретния случай в полза на получателите, им предоставя предимство, от каквото други оператори не могат да се ползват, и нарушават или заплашват да нарушат конкуренцията, като поставят в по-благоприятно положение някои предприятия и някои продукти поради това, че биха могли да засегнат търговията между държавите-членки.
(124)
На тези основания Комисията достига до заключението, че въпросната мярка попада в обхвата на член 107, параграф 1 от ДФЕС и представлява държавна помощ.
2. РАЗСЛЕДВАНЕ НА СЪВМЕСТИМОСТТА НА ПОМОЩТА
2.1. ОБХВАТ НА РЕШЕНИЕТО
(125)
Френските власти считат, че въпросното решение следва да се отнася само до междубраншовото споразумение от 12 юни 2001 г., както е обяснено по-горе (вж. съображение 56).
(126)
В рамките на помощ NN 34/95 Комисията не разполагаше с данни относно вноските за НФЖ, нито за системата на финансиране на помощта от това досие (38). Освен това нейната позиция се отнасяше само до инвестициите в полза на някои животновъди, по-специално с оглед на първата покупка на животни. Комисията нямаше становище и по отношение на системата за доброволни задължителни вноски, нито за помощта за генетично подобряване, генетичната информационна система, биотехнологията и икономическите проучвания, нито пък за рекламните дейности, дейностите за техническа помощ, изследвания и експерименти, финансирани от вноските в полза на Interbev, които не подлежаха на уведомление по смисъла на член 108, параграф 3 от ДФЕС.
(127)
Тези дейности бяха посочени от Франция в нейното писмо от 29 април 1996 г. в рамките на досие NN 49/96, но само онези от тях, свързани с НФЖ.
(128)
В отговор на това писмо Комисията поиска все пак допълнителна информация с писмо от 30 май 1996 г. (VI/021559), с цел да разбере характера и обхвата на финансовите инструменти за подпомагане на организациите за животновъдство, участващи в идентификацията и селекцията на животните, както и развойните дейности. Комисията поиска също така да бъде попълнен описателен документ. Въпреки това френските власти оставиха това писмо без отговор и Комисията така и не се произнесе относно съвместимостта на въпросните дейности с вътрешния пазар. Комисията откри процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от ДФЕС относно въпросната помощ, с писмо от 9 юли 2003 г. (39)
(129)
Междубраншовите споразумения от 15 юни 1994 г. в полза на фонда за животновъдство и от 18 декември 1995 г. в полза на Interbev, както и държавната помощ, финансирана по силата на тези споразумения, трябваше също да бъдат разследвани с оглед на правилата за държавните помощи, тъй като те не са били представени за одобрение от Комисията.
(130)
Следователно настоящото решение се отнася също до споразуменията от 15 юни 1994 г. в полза на НФЖ и от 18 декември 1995 г. в полза на Interbev. При анализа на тези споразумения Комисията не се произнесе по дейностите, финансирани от въпросните междубраншови вноски.
(131)
Както е посочено в съображение 57, френските власти приеха мълчаливо това тълкуване.
2.2. ПРИЛАГАНЕ НА ЧЛЕН 107, ПАРАГРАФ 3 ОТ ДФЕС
(132)
Член 107 от ДФЕС предвижда изключения от общия принцип на несъвместимостта на държавните помощи с ДФЕС, въпреки че някои от тях са определено неприложими, по-специално предвидените в параграф 2 от същия член. Френските власти също не се позоваха на тези изключения.
(133)
Що се отнася до изключенията, посочени в член 107, параграф 3, те следва да бъдат тълкувани стриктно при разследването на всяка програма за помощ за даден регион или сектор, както и във всеки отделен случай на прилагане на общи схеми за помощ. Такива помощи могат всъщност да бъдат предоставени само ако Комисията може да установи, че помощта е необходима за постигане на една от посочените цели. Признаването на право на посочените изключения за помощ, при която това условие не е изпълнено, би означавало да се допусне засягане на търговията между държавите-членки и нарушаване на конкуренцията, лишени от основание с оглед на интереса на Общността, и съответно предимства за операторите на някои държави-членки.
(134)
Комисията счита, че въпросната помощ не е предназначена за насърчаване на икономическото развитие на регион, където жизненото равнище е необичайно ниско или където има високо равнище на непълна заетост, по смисъла на член 107, параграф 3, буква а). Тази помощ не е предназначена и за насърчаване изпълнението на важен проект от общоевропейски интерес или за преодоляването на сериозни затруднения в икономиката на държавата-членка по смисъла на член 107, параграф 3, буква б). Помощта не е предназначена и за насърчаване на културата и опазване на наследството по смисъла на член 107, параграф 3, буква г).
(135)
В член 107, параграф 3, буква в) обаче се предвижда, че за съвместима с вътрешния пазар може да се приеме помощта, която има за цел да улесни развитието на някои икономически дейности или на някои икономически региони, доколкото тази помощ не засяга по неблагоприятен начин условията на търговия до степен, която да противоречи на общия интерес. За да може да се възползва от изключението, посочено в цитирания член, помощта трябва да допринася за развитието на въпросния сектор.
2.3. ОПРЕДЕЛЯНЕ НА НАСОКИТЕ, ПРИЛОЖИМИ КЪМ МЕРКИТЕ, ЗА КОИТО НЕ Е ПОСТЪПИЛО УВЕДОМЛЕНИЕ
(136)
В съответствие с точка 194 от Насоките на Общността за държавната помощ в земеделието и горското стопанство през периода 2000-2006 г. (наричани по-долу: „Насоките за земеделието 2000-2006 г.“) и на Съобщението на Комисията за определяне на приложимите правила при оценка на неправомерната държавна помощ (40), всяка неправомерна помощ по смисъла на член 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета (41) трябва да се оценява в съответствие с правилата и насоките, действащи към момента, в който помощта е предоставена (42).
(137)
Специфичните насоки за земеделския сектор се прилагат от 1 януари 2000 г. Поради това всяка помощ, предоставена след тази дата, следва да бъде оценена в контекста на насоките, приложими през съответния период. От 1 януари 2000 г. до 31 декември 2006 г. бяха приложими Насоките на Общността за държавната помощ в земеделието. От 1 януари 2007 г. се прилагат Насоките на Общността за държавната помощ в земеделието и горското стопанство през периода 2007-2013 г.
(138)
От друга страна, помощите, предоставени преди тази дата, следва при необходимост да бъдат оценявани в контекста на разпоредбите и на установената съдебна практика, приложими преди 1 януари 2000 г.
2.4. СЪВМЕСТИМОСТ НА ДОБРОВОЛНИТЕ ЗАДЪЛЖИТЕЛНИ ВНОСКИ СЪС СИСТЕМАТА НА ОБЩАТА ОРГАНИЗАЦИЯ НА ПАЗАРА (ООП)
(139)
По въпроса за съвместимостта на доброволните задължителни вноски със системата на ООП в контекста на решението по дело Freskot от 22 май 2003 г. (43), Комисията счита, че в конкретния случай доброволните задължителни вноски не засягат пряко или косвено цените на въпросните крайни продукти, защото те не влияят върху цените на продуктите, които се определят от свободния пазар. Така тежестта върху месните продукти и отглежданите животни се неутрализира от предимството, предоставяно от финансираните дейности. Следователно може да се приеме, че въздействието на вноските върху цените е много ограничено.
(140)
В контекста на предоставената информация по финансирането на тази схема няма възражения.
2.5. АНАЛИЗ НА ДЕЙНОСТИТЕ В КОНТЕКСТА НА ПРИЛОЖИМИТЕ РАЗПОРЕДБИ
2.5.1. Дейности, осъществени чрез вноските за месото
2.5.1.1. Реклама
(141)
Що се отнася до помощта за рекламна дейност, съвместимостта на помощта, предоставена до 1 януари 2002 г., трябва да бъде проверена в контекста на Рамката за националните помощи за реклама на селскостопанските продукти и някои продукти, които не са включени в приложение II към Договора за ЕИО (44), а съвместимостта на помощта, предоставена след тази дата, трябва да бъде проверена в контекста на Насоките на общността, приложими към държавните помощи за реклама на продуктите, включени в приложение I от Договора за ЕО, и за някои продукти, които не са включени в приложение I (45).
(142)
Рамката от 1987 г. и Насоките от 2002 г. се основават по същество на едни и същи принципи. Те предвиждат отрицателни и положителни критерии, които следва да бъдат спазвани от всички национални схеми за помощ. Така например не трябва да става въпрос за рекламни дейности в противоречие с член 34 от ДФЕС или с вторичното право на Общността, нито за дейности, насочени към определени предприятия. Според данните, изпратени от френските власти, възможно е да се достигне до заключението, че тези мерки ще имат цели, съответстващи на редица положителни критерии, изложени в рамката и насоките, посочени по-горе, тъй като някои от тях ще се впишат в целта за намаляване на свръхпроизводството на земеделски продукти, а други - в целта за разработване на продукти с високо качество за здравословно хранене.
(143)
Френските власти обясниха освен това, че посланията, отправени чрез рекламните дейности, няма да имат за цел да разубеждават потребителите да купуват продукти на други държави-членки, нито да омаловажават тези продукти, и че няма да донесат полза на дадена марка на конкретно предприятие или на отделен производител.
(144)
Що се отнася до тавана на помощта, рекламните дейности могат да бъдат финансирани в размер на 50 % от държавни ресурси, като разликата се поема от браншовите и междубраншовите организации, получаващи помощта, било чрез доброволни вноски, било чрез събиране на парафискални такси или задължителни вноски. В конкретния случай мерките са финансирани изцяло чрез парафискални вноски и финансовият принос на операторите в тези кампании достига по определение размер от 50 % от техните разходи.
(145)
Комисията счита, че държавната помощ, предоставена за финансиране на рекламни дейности, е спазила в конкретния случай критериите, установени в законодателството на Общността, приложимо в тази област.
2.5.1.2. Техническа помощ
(146)
Съвместимостта на мярката за техническа помощ, предоставена до 1 януари 2000 г., следва да бъде проверена в контекста на практиката на Комисията, основана на предложението за полезни мерки във връзка с помощта, предоставена от държавите-членки в сектора на животновъдството и на продуктите от животновъдството (46), а за помощта, предоставена след тази дата, в контекста на Насоките за земеделието (47).
(147)
Практиката на Комисията, приложима до 2000 г., и Насоките за земеделието, приети през 2000 г., се основават по същество на едни и същи принципи. По този начин помощта, предоставена в размер на 100 % от допустимите разходи, е разрешена във връзка, по-специално, с мерките за техническа помощ чрез информация и счетоводно съдействие, дейностите за популяризиране на нови техники, както и за обучение на земеделски работници.
(148)
С приемането на насоките през 2000 г. бе добавено ново условие в смисъл, че помощта следва да бъде достъпна за всички отговарящи на условията лица, които осъществяват дейност в съответната зона при обективно определени условия, и че общият размер на помощта не може да надвишава 100 000 EUR на получател за период от три години, или за МСП - 50 % от допустимите разходи, като се прилага по-голямата сума. Френските власти поясниха, че критерият за достъп до осъществените дейности за всички оператори, които са потенциално заинтересовани, е изцяло изпълнен. Въз основа на информацията, предоставена от френските власти, и по-специално за твърде високия брой на получателите, Комисията счита, че критерият относно тавана на помощта е изпълнен.
(149)
Комисията счита, че държавната помощ, предоставена за финансиране на дейностите за техническа помощ, е спазила в конкретния случай критериите, установени от правилата на Общността, приложими в тази област.
2.5.1.3. Изследвания и експерименти
(150)
Що се отнася до дейностите за изследвания и експерименти, съвместимостта на помощта, предоставена до 1 януари 2000 г., трябва да бъде проверена в контекста на Рамката на Общността за държавна помощ за научноизследователска и развойна дейност и на Съобщението на Комисията за изменение на тази рамка, а за помощта, предоставена след тази дата, в контекста на Насоките за земеделието, които в точка 17 се позовават на посочената рамка.
(151)
В рамката на Общността се уточнява, че съвместим с вътрешния пазар е размер на помощта, който може да достигне до 100 %, дори когато научноизследователската и развойната дейност се осъществява от предприятия, стига във всички случаи да бъдат изпълнени следните четири условия:
а)
помощта да представлява общ интерес за конкретния сектор, без да причинява нежелано нарушаване на конкуренцията в други сектори;
б)
информацията се публикува в подходящи всекидневници с национално разпространение, неограничено до членовете на една организация, за да има гаранция, че всеки оператор, който е потенциално заинтересован от тази дейност, може лесно да се информира, че тя се осъществява или е била осъществена и че резултатите са или ще бъдат предоставени при поискване на всяка заинтересована страна. Тази информация ще бъде публикувана на не по-късна дата от всяка информация, която може да бъде предоставена на членовете на дадена организация;
в)
резултатите от дейностите се представят за ползване на всички заинтересовани страни, включително на получателя на помощта, по еднакъв начин - изразени както в стойност, така и в разход на време;
г)
помощта отговаря на условията, изложени в приложение 2, „Вътрешна помощ: основания за освобождаване от задълженията за намаляване“ към Споразумението за селското стопанство, сключено в рамките на многостранните търговски преговори от Уругвайския кръг (48).
(152)
Френските власти обясниха в тази връзка, че дейностите за технически изследвания и експерименти на Interbev се осъществяват в полза на всички оператори от отрасъла. Освен това сдружението разпространява придобитите знания и техническите препоръки, като провежда учебни курсове и разпространява информационни документи, листовки, резюмета и диплянки, както и на електронни носители. Всеки животновъд, касапин, месар, преработвател или търговец в сектора на едрия рогат добитък и овцете може да бъде информиран за резултатите и да получи достъп до основните резултати от изследванията без дискриминация, едновременно с всички останали и след обикновено поискване. Накрая френските власти уверяват, че въпросните дейности не са свързани с пряко заплащане на производителите, нито на преработвателите, и че отговарят на международните търговски критерии, възприети от Европейския съюз.
(153)
Комисията счита, че държавната помощ, предоставена за финансиране на дейностите за изследвания и експерименти, е спазила в конкретния случай критериите, установени от правилата на Общността, приложими в тази област.
2.5.2. Дейности, осъществени от НФЖ
2.5.2.1. Техническа помощ
(154)
Що се отнася до мярката за техническа помощ, съвместимостта на помощта, предоставена до 1 януари 2000 г., трябва да бъде проверена в контекста на практиката на Комисията, основана на предложението за полезни мерки във връзка с помощта, предоставена от държавите-членки в сектора на животновъдството и на продуктите от животновъдството (49), а за помощта, предоставена след тази дата, в контекста на Насоките за земеделието (50).
(155)
Практиката на Комисията, приложима до 2000 г., и Насоките за земеделието, приети през 2000 г., се основават по същество на едни и същи принципи. По този начин помощта, предоставена в размер на 100 % от допустимите разходи, е разрешена във връзка, по-специално, с мерките за техническа помощ чрез информация и счетоводно съдействие, дейностите за популяризиране на нови техники, както и за обучение на земеделски работници.
(156)
С приемането на насоките през 2000 г. бе добавено ново условие в смисъл, че помощта следва да бъде достъпна за всички отговарящи на условията лица, които осъществяват дейност в съответната зона при обективно определени условия, и че общият размер на помощта не може да надвишава 100 000 EUR на получател за период от три години, или за МСП - 50 % от допустимите разходи, като се прилага по-голямата сума.
(157)
Френските власти подчертаха, че всички финансирани дейности са наистина от общ интерес за всички говедовъди и овцевъди; никога не е ставало въпрос за дейности, ползата от които би се ограничила до индивидуални оператори или до отделни групи оператори.
(158)
Финансовото участие на НФЖ е най-често под 50 % от разходите за тези работи и изследвания. То може да бъде над 50 % по някои единични проекти, но размерът на помощта не надвишава в никакъв случай 100 %.
(159)
Икономическите проучвания се финансират, като се спазва, от една страна, ограничението от 100 000 EUR на животновъд за период от три години и, от друга страна, правилото за достъп на всички животновъди до техните резултати.
(160)
Комисията счита, че държавната помощ, предоставена за финансиране на дейностите за техническа помощ, е спазила в конкретния случай критериите, установени от правилата на Общността, приложими в тази област.
2.5.2.2. Изследвания и експерименти
(161)
Що се отнася до дейностите за изследвания и експерименти, съвместимостта на помощта, предоставена до 1 януари 2000 г., трябва да бъде проверена в контекста на Рамката на Общността за държавна помощ за научноизследователска и развойна дейност и на съобщението на Комисията за изменение на тази рамка, а за помощта, предоставена след тази дата, в контекста на Насоките за земеделието, които в точка 17 се позовават на посочената рамка.
(162)
В рамката на Общността се уточнява, че съвместим с вътрешния пазар е размер на помощта, който може да достигне до 100 %, дори когато научноизследователската и развойната дейност се осъществява от предприятия, стига във всички случаи да бъдат изпълнени следните четири условия:
а)
помощта да представлява общ интерес за конкретния сектор, без да причинява нежелано нарушаване на конкуренцията в други сектори;
б)
информацията се публикува в подходящи всекидневници с национално разпространение, неограничено до членовете на една организация, за да има гаранция, че всеки оператор, който е потенциално заинтересован от тази дейност, може лесно да се информира, че тя се осъществява или е била осъществена и че резултатите са или ще бъдат предоставени при поискване на всяка заинтересована страна. Тази информация ще бъде публикувана на не по-късна дата от всяка информация, която може да бъде предоставена на членовете на дадена организация;
в)
резултатите от дейностите се представят за ползване на всички заинтересовани страни, включително на получателя на помощта, по еднакъв начин - изразени както в стойност, така и в разход на време;
г)
помощта отговаря на условията, изложени в приложение 2, „Вътрешна помощ: основания за освобождаване от задълженията за намаляване“ към Споразумението за селското стопанство, сключено в рамките на многостранните търговски преговори от Уругвайския кръг.
(163)
В конкретния случай данните от всяко икономическо проучване, както и събраните след завършването на всяка изследователска програма, когато са окончателни, получават широко разпространение. Резултатите от всички дейности, подпомогнати от фонда, действително се публикуват и разпространяват систематично, за да могат животновъдите и техните организации по места да се възползват от тях и да имат достъп без никаква дискриминация.
(164)
Използват се два големи канала за разпространение: каналът на браншовите животновъдни организации и този на Института по животновъдство с помощта на технически и икономически публикации, разпространявани широко сред животновъдите и техниците.
(165)
Като се има предвид, че тези работи представляват общ интерес, не се предвижда употребата на резултатите за търговски цели. Въпросът за разходите за отстъпване на правото на ползване или за условията за получаване на право на ползване не се поставя изобщо. Същинската полза от тези дейности е за всички говедовъди и овцевъди, до които се разпространяват теоретичните и практическите резултати от тях.
(166)
За финансираните изследвания не се допуска директно заплащане на производителите и преработвателите. Те отговарят на общите и специфичните критерии, посочени в приложение 2, „Вътрешна помощ: основания за освобождаване от задълженията за намаляване“ към Споразумението за селското стопанство, сключено в Маракеш в рамките на многостранните търговски преговори от Уругвайския кръг.
(167)
Комисията счита, че държавната помощ, предоставена за финансиране на дейностите за изследвания и експерименти, е спазила в конкретния случай критериите, установени от правилата на Общността, приложими в тази област.
2.6. ФИНАНСИРАНЕ НА ПОМОЩТА
(168)
Като се има предвид, че държавната помощ е финансирана чрез парафискална такса (доброволните задължителни вноски), Комисията трябва да разследва едновременно финансираните мерки, т.е. помощта, и начина, по който те са финансирани. Съгласно Съда на ЕС (51), ако начинът на финансиране на помощта, по-специално когато става въпрос за задължителни вноски, е съставна част от мярката за помощ, Комисията следва да има предвид този начин на финансиране, когато разследва помощта.
(169)
Редица елементи са от значение, за да се определи дали начинът на финансиране е съставна част от мярката за помощ: приходът от таксата трябва да бъде запазен за финансирането на помощта и да бъде задължително отпуснат за финансирането на помощта (52), таксата трябва да бъде предоставена на мярката за помощ при спазване на съответните национални разпоредби (53) и размерът на таксата трябва има пряко въздействие върху размера на държавната помощ (54).
(170)
Прилагането на тези критерии към въпросните мерки даде повод на Комисията да отбележи следните елементи. Първо, правното основание на разглежданите мерки, а именно междубраншовите споразумения, разширени с постановление, определят задължителните вноски. Това означава, че всяка вноска се събира изключително в полза на съответния фонд, без да бъде внасяна в общия бюджет на Interbev или в държавния бюджет. Вноската трябва следователно да се разглежда като запазена за финансирането на помощта и отпусната за финансирането на помощта въз основа на действащите национални разпоредби. Второ, мерките за помощ се финансират изключително чрез браншовите вноски. Interbev не прибягва по никакъв начин до другите си източници на финансиране, за да допълва финансирането на предвидените дейности. Може следователно да се достигне до заключението, че размерът на таксата има пряко въздействие върху размера на държавната помощ.
(171)
Въз основа на тези елементи Комисията достига до заключението, че начинът на финансиране на помощта, в конкретния случай чрез доброволните задължителни вноски, е съставна част от мярката за помощ и следователно трябва да се има предвид при разследване на съвместимостта на помощта. Тъй като този начин на финансиране може да е в противоречие с член 110 от ДФЕС, Комисията не може да твърди, че схемата за помощ е съвместима, ако тя установява дискриминация между вносните и националните продукти (55) или между изнасяните и националните продукти (56).
(172)
В конкретния случай вноската е събирана за националните продукти, както и за износа на месо и животни (в рамката на доброволните задължителни вноски за месото) и вноса на месо и животни (в рамката на доброволните задължителни вноски, събирани от НФЖ).
(173)
Разследването на Комисията се отнася до няколко аспекта, свързани с вноските за месото и вноската в полза на НФЖ, доколкото вътреобщностната търговия би могла да бъде засегната от посочените вноски.
2.6.1. Вноски за месото (вноски в полза на Interbev)
2.6.1.1. Вносно месо
(174)
Както е посочено в съображение 82, в периода 1996-2004 г. на вноската за вносното месо не е бил придаден задължителен характер от френското законодателство. Следователно тя е изключена от обхвата на настоящото решение, тъй като не съставлява, сама по себе си, държавна помощ. Липсва всъщност един от определящите елементи, посочени в съображение 10, т.е. задължителният характер. Поради това и въз основа на гореизложеното, мерките, финансирани от таксата, наложена върху вносните продукти, не съставляват държавна помощ и затова не са предмет на настоящото решение.
2.6.1.2. Изнасяни продукти
(175)
Както е посочено в съображение 16 и следващите (57), считано от 1 януари 1996 г., вноската бе наложена върху продукти, изпращани в други държави-членки, въпреки че през 2001 г. бе въведено частично възстановяване на тази вноска. Според съдебната практика на Съда на ЕС тази вноска би могла да доведе до дискриминация спрямо износителите, ако дейностите, финансирани от вноската, не са предназначени за тях и не компенсират понасяната от тези износители тежест (58). Необходимо е следователно да се докаже, че предназначението на приходите от тази вноска не е поставила в по-благоприятно положение националните продукти, пускани на пазара във Франция, за сметка на изнасяните национални продукти.
(176)
Действията, отнасящи се конкретно до изнасяните животни и продукти, са били по-специално рекламни операции (като например: международни изложения, дейности за браншова информация и връзки с обществеността, зелена седмица в Берлин, курсове за обучение по разфасовка в чужбина).
(177)
Дейностите, отнасящи се до всички животни и продукти, за които и пазари да са били предназначени във Франция и извън Франция, са били по-специално рекламни дейности, като кампании за „качественото европейско говеждо“, карантията, „породите за месо“, и някои изследвания във връзка с безопасността на храните, благосъстоянието на животните, управлението на качеството, характеризирането на продукта, сертифицирането или проследяването на говеждото и телешкото месо, резултатите от които са широко разпространени както във Франция, така и извън Франция.
i) Месо и животни, изпращани в други държави-членки
(178)
Според френските власти дейностите, от които са се възползвали продуктите и животните, изпращани в други държави-членки, изключително или съвместно с националните продукти, не са обхващали всички дейности, финансирани от доброволните задължителни вноски.
(179)
Целесъобразно е да се установи по години и общо дали продуктите, изпращани в други държави-членки, са се облагодетелствали от дейностите на междубраншовата организация.
(180)
В следващата таблица е показано разпределението на приходите в евро, постъпващи от доброволните задължителни вноски, между различните дейности на Interbev, разбити по години, както и процентът на дейностите, предназначени изключително за изнасяните меса и животни или заедно с националните продукти и животни.
Година
Дейности в полза на всички продукти
Дейности в полза само на продуктите във Франция
Дейности в полза само на изнасяните продукти
Общо за дейностите през годината
В % от всички финансирани дейности
(закръглено)
1996 г.
5 517 088,95
13 308 769,70
2 101 111,35
20 926 970,00
36
1997 г.
9 244 861,43
8 723 278,25
2 104 379,32
20 072 518,99
56
1998 г.
8 995 703,14
11 214 605,23
927 146,63
21 137 455,00
46
1999 г.
9 780 064,41
10 308 559,00
1 058 778,36
21 447 401,76
50
2000 г.
8 245 970,18
10 126 453,50
991 754,32
19 264 178,00
47
2001 г.
9 447 359,23
15 115 169,26
1 720 267,50
26 282 796,00
42
2002 г.
10 553 240,96
24 553 282,92
4 326 569,12
39 433 093,00
37
2003 г.
12 626 096,22
21 010 195,68
3 761 566,70
37 398 458,60
43
2004 г.
11 288 281,00
20 527 149,24
4 045 129,24
35 860 559,48
42
(181)
От таблицата излиза, че за целия разглеждан период в полза на изнасяните продукти са били около 44 % от всички дейности, финансирани от доброволните задължителни вноски. Следва да се уточни, че според данни на френските власти за същия период общите приходи от събраните вноски за изнасяните продукти са били 15 % (59). Освен това френските власти посочиха, че делът от 15 % е средна стойност и предоставиха числени данни за всяка година, от които се вижда, че размерът на вноските, събрани за изнасяните продукти, не е бил никога над 18 %.
ii) Съвместимост с член 110 от ДФЕС
(182)
Като взе предвид последиците от решението на Съда на ЕС по дело Nygard (60), както и факта, че мерките, финансирани от таксата, представляват държавна помощ по смисъла на член 107 от ДФЕС и че таксата няма дискриминационен характер в противоречие с член 110 от ДФЕС, тъй като е била наложена също върху изнасяните продукти и животни, които са се възползвали пропорционално от свързаните с нея предимства, Комисията счита, че приходите от таксата върху изнасяните продукти, предназначена за финансиране на дейностите на Interbev, представляват финансиране на помощта, съвместимо с разпоредбите на ДФЕС, и по-специално на член 107 от него, и че следователно финансираната по този начин държавна помощ е съвместима с посочения договор.
2.6.2. Вноските в полза на НФЖ
2.6.2.1. Внасяни животни
(183)
Според френските власти до 2003 г. вноските, събирани в полза на НФЖ, са можели да бъдат приложени и към животни, отгледани извън националната френска територия, но вкарани във Франция, за да бъдат заклани там.
(184)
В отговор на изразените от Комисията съмнения френските власти заявиха, че са изменили текста на междубраншовото споразумение, с оглед да бъде изключена всяка вноска за вносните или вкараните във Франция животни. Според френските власти тези вноски се прилагат само за животните, които са отгледани и заклани във Франция.
(185)
Комисията не бе уведомена за измененията на това междубраншово споразумение. Представено бе само указанието с циркулярно писмо от 2 февруари 2005 г. (вж. съображение 87), в което се посочва, че вноските в полза на НФЖ се прилагат само за всяко месо от животни, заклани на националната територия и отгледани във Франция.
(186)
Следователно през периода от 1 януари 1996 г. и 30 септември 2004 г. вноската за месото е била налагана и за месото от животни, заклани във Франция, но отгледани извън националната територия.
(187)
Френските власти не можаха да докажат, че дейностите, финансирани от тези вноски, са били от полза за животновъдите, които са осъществявали своята дейност извън националната територия. Всъщност задължените да заплащат доброволната задължителна вноска, които са изнасяли продуктите си, не са се ползвали от никакво възстановяване или намаление, въпреки че не са получавали всички облаги от съответните дейности. Що се отнася до изследователските и развойните дейности, както и за техническата помощ, те могат по принцип да бъдат от полза само за националните продукти (месо и животни, отгледани и заклани във Франция).
(188)
Фактът, че вносът на живи животни е бил по онова време много ограничен (61) и че на практика вносителите на живи животни са имали възможността, ако искат, да декларират тонажа на внесените животни, за да намалят основата за начисляване на вноската и да подадат заявление за възстановяване, няма преки последици за оценката на Комисията по същество. Освен това всяка дискриминация, дори и най-малката, попада в обхвата на член 110 от ДФЕС.
(189)
Като взе предвид последиците от решението на Съда на ЕС по дело Nygard (62), както и факта, че мерките, финансирани от таксата, представляват държавна помощ по смисъла на член 107 от ДФЕС и че таксата има дискриминационен характер в противоречие с член 110 от ДФЕС, тъй като е била прилагана за продукти от другите държави-членки, които обаче не са се възползвали изцяло от свързаните с нея предимства, Комисията счита, че приходите от таксата върху изнасяните продукти, предназначена за финансиране на дейностите на Interbev, представляват финансиране на помощта, несъвместимо с вътрешния пазар съгласно Договора, и по-специално член 107 от него, и че следователно финансираната по този начин държавна помощ е несъвместима с посочения договор.
2.6.2.2. Изнасяни животни
(190)
Тъй като вноските в полза на НФЖ се прилагат за животните, отгледани и заклани във Франция, Комисията може да достигне до заключението, че изпращаните продукти не подлежат сами по себе си на вноска в полза на НФЖ и следователно се изключват от обхвата на настоящото решение.
3. НЕПРАВОМЕРНОСТ НА ПОМОЩТА
(191)
Комисията подчертава, както бе вече посочено в решението за откриване на процедура, че не е била уведомена от Франция в съответствие с член 108, параграф 3 от ДФЕС относно постановленията за разширение, придали задължителен характер на доброволните вноски, и за дейностите, които те финансират, преди тяхното прилагане (вж. съображение 2 от настоящото решение).
(192)
Член 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 659/1999 определя точно понятието „неправомерна помощ“ като нова помощ, която е приведена в действие в нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС. Задължението за уведомяване на Комисията за държавна помощ е установено в член 2 от цитирания регламент.
(193)
Що се отнася преди всичко до характера на разследваните тук вноски, Комисията отбелязва, че те изискват акт на държавен орган, за да имат пълно въздействие. Поради това Комисията счита, че в конкретния случай става въпрос за парафискални такси, т.е. за държавни ресурси.
(194)
Доколкото доброволните задължителни вноски са държавни ресурси (както е посочено в съображение 106 и следващите), представляващи съставна част от схема за помощ (съображение 171 и следващите), и са били използвани за финансиране на предимства в полза на предприятията от сектора на месото, уведомяването на Комисията за тях представлява задължение по силата на член 108, параграф 3 от Договора.
(195)
Както е посочено в съображения 123 и 124, тъй като мерките, приведени в действие от Франция, съдържат елементи на държавна помощ, следва, че става въпрос за нова помощ, за която Комисията не е уведомена, и поради това тя е неправомерна по смисъла на Договора.
(196)
Съгласно Съобщението на Комисията за определяне на приложимите правила при оценка на неправомерната държавна помощ (63), всяка неправомерна помощ по смисъла на член 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 659/1999 трябва да се оценява в съответствие с правилата и насоките, действащи към момента, в който помощта е предоставена.
V. ЗАКЛЮЧЕНИЯ
(197)
В контекста на гореизложеното Комисията счита, че финансирането на тази схема чрез доброволни задължителни вноски не поражда възражения, доколкото те се прилагат за националните продукти и за изнасяните продукти и животни (в конкретния случай „вноските за месото“ през периода 1996-2004 г.).
(198)
Тъй като вноски се събират и за вносните животни (в конкретния случай за животните в полза на НФЖ през периода 1996-2004 г.), от гореизложените съображения следва, че системата на доброволни задължителни вноски е несъвместима с вътрешния пазар поради неспазване на член 110 от ДФЕС, защото Франция не можа да докаже, че и вносните продукти са се възползвали от помощта по същия начин, както националните продукти.
(199)
Освен това за разследваната тук помощ не е била уведомена Комисията по смисъла на член 108, параграф 3 от ДФЕС и поради това тя съставлява неправомерна помощ по смисъла на член 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 659/1999.
(200)
Комисията изразява съжаление, че Френската република е привела в действие посочената помощ в нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС.
(201)
Тъй като става въпрос за привеждане в действие на помощ, без да се изчака окончателното решение на Комисията, уместно е да се напомни, че поради задължителния характер на процедурните правила, изложени в член 108, параграф 3 от ДФЕС - правила, чието пряко действие Съдът на Европейския съюз е признал в редица решения (64), неправомерността на въпросната помощ не може да бъде коригирана с обратна сила (65).
(202)
Съдът на ЕС припомни, че когато една мярка за помощ, чийто начин на финансиране е съставна част от нея, се прилага, без да се изпълни задължението за уведомяване, националните съдилища са длъжни по принцип да разпоредят възстановяването на таксите или вноските, събрани специално за финансирането на тази помощ. Той припомня също, че националните съдилища са тези, които трябва да защитават правата на лицата, които могат да бъдат подведени под съдебна отговорност, срещу евентуално незачитане от страна на националните власти на забраната за привеждане в действие на помощи, която е посочена в член 108, параграф 3, последно изречение от ДФЕС, и има пряк ефект. Подобно незачитане, съобщено от страна на лицата, които могат да бъдат подведени под съдебна отговорност, на което те могат да се позоват и което е установено от националните съдилища, следва да води до това последните да носят всички последствия от него съгласно своето национално право, що се отнася както до валидността на актовете, включващи привеждането в действие на въпросните мерки за помощ, така и до възстановяването на предоставеното финансово подпомагане (66).
(203)
Комисията счита за уместно в конкретния случай да приеме условно решение, като използва възможността, предоставена от член 7, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 659/1999, според който Комисията може да прибави към решението си условия, съгласно които дадена помощ може да се счита за съвместима с вътрешния пазар, и може да определи задължения, които да ѝ позволят да контролира спазването на своето решение.
(204)
С цел да коригира нарушението на член 110 от ДФЕС и по този начин да премахне дискриминацията със задна дата, Франция трябва да възстанови частта от таксата, събрана за вносните продукти (вноски за животните в полза на НФЖ през периода 1996-2004 г.), пропорционално на предимствата от помощта, които те не са получили. Коригирането на това нарушение ще направи въпросната помощ съвместима с член 107 от ДФЕС.
(205)
Комисията определя условията, които трябва да бъдат спазени при горепосоченото възстановяване. Франция трябва да възстанови на задължените лица частта от таксата за горепосочените продукти, внесени през периода от въвеждането на таксата до 30 септември 2004 г., при пълно спазване на следните условия:
а)
ако могат да представят доказателство, че доброволните задължителни вноски са били събирани за вносните продукти, задължените с тази такса лица могат да изискат да им бъде възстановена пропорционална част от приходите от таксата, предназначена за финансиране на дейностите, извършени в полза изключително на националните продукти, в срок, определен в съответствие с националното право, но в никакъв случай не по-малко от шест месеца, считано от публикуването на настоящото решение;
б)
Франция ще установи степента на евентуалната дискриминация, на която са подложени вносните продукти. За тази цел Франция ще провери за референтния период паричната равностойност между общо събраните суми от разглежданата такса за националните продукти и предимствата, от които се ползват изключително тези продукти;
в)
възстановяването трябва да стане в срок от максимум шест месеца, считано от датата на подаване на молбата;
г)
възстановените суми следва да бъдат актуализирани, като се вземат предвид лихвите, считано от датата на събирането на тези суми до датата на тяхното действително възстановяване. Лихвите се изчисляват на базата на референтния лихвен процент на Комисията, предвиден по метода на определяне на референтните и сконтовите лихвени проценти;
д)
френските власти трябва да приемат всякакви разумни доказателства от страна на задължените лица, които доказват сумата, платена от тях за таксата върху продукти, произхождащи от други държави-членки;
е)
правото на възстановяване не може да бъде предмет на други условия, по-специално на условието таксата да не е била прехвърляна;
ж)
когато задълженото лице още не е платило таксата, френските власти категорично трябва да откажат плащането на пропорционалната част от нея, наложена върху продуктите, внесени от други държави-членки, за която е доказано, че е предназначена за финансиране на част от помощта, която е в полза изключително на националните продукти. Те трябва да откажат плащането и на свързаните с нея евентуални лихви за забава;
з)
при поискване от страна на Комисията, Франция се задължава да представи пълен отчет, доказващ правилното изпълнение на мярката за възстановяване;
и)
ако в друга държава-членка е била наложена сходна такса върху същите продукти, които са били облагани с таксата във Франция, френските власти поемат задължението да върнат на задължените лица частта от таксата върху продуктите, произхождащи от тази друга държава-членка;
й)
Франция поема задължението да сведе настоящото решение до знанието на всички потенциално задължени с тази такса лица,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. Държавната помощ за насърчаване, реклама, техническа помощ, изследователска и развойна дейност, приведена неправомерно в действие от Франция в нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС, и финансирана чрез парафискална такса (доброволна задължителна вноска за месото и живите животни, изпращани в други държави-членки през периода 1996-2004 г., и за живите животни, внасяни през периода 1996-2004 г.), е държавна помощ, съвместима с вътрешния пазар в съответствие с член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС, що се отнася до периода от датата на влизане в сила на таксата до 30 септември 2004 г., при условие че Франция спазва условията, изложени в параграф 2 на настоящия член.
2. Франция трябва да възстанови на задължените лица частта от таксата за горепосочените продукти, внесени през периода от въвеждането на таксата до 30 септември 2004 г., при пълно спазване на следните условия:
а)
ако могат да представят доказателство, че доброволните задължителни вноски са били събирани за вносните продукти, задължените с тази такса лица могат да изискат да им бъде възстановена пропорционална част от приходите от таксата, предназначена за финансиране на дейностите, извършени в полза изключително на националните продукти, в срок, определен в съответствие с националното право, но в никакъв случай не по-малко от шест месеца, считано от публикуването на настоящото решение;
б)
Франция ще установи степента на евентуалната дискриминация, на която са подложени вносните продукти. За тази цел Франция ще провери за референтния период паричната равностойност между общо събраните суми от разглежданата такса за националните продукти и предимствата, от които се ползват изключително тези продукти;
в)
възстановяването трябва да стане в срок от максимум шест месеца, считано от датата на подаване на молбата;
г)
възстановените суми следва да бъдат актуализирани, като се вземат предвид лихвите, считано от датата на събирането на тези суми до датата на тяхното действително възстановяване. Лихвите се изчисляват на базата на референтния лихвен процент на Комисията, предвиден по метода на определяне на референтните и сконтовите лихвени проценти;
д)
френските власти трябва да приемат всякакви разумни доказателства от страна на задължените лица, които доказват сумата, платена от тях за таксата върху продукти, произхождащи от други държави-членки;
е)
правото на възстановяване не може да бъде предмет на други условия, по-специално на условието таксата да не е била прехвърляна;
ж)
когато задълженото лице още не е платило таксата, френските власти категорично трябва да откажат плащането на пропорционалната част от нея, наложена върху продуктите, внесени от други държави-членки, за която е доказано, че е предназначена за финансиране на част от помощта, която е в полза изключително на националните продукти. Те трябва да откажат плащането и на свързаните с нея евентуални лихви за забава;
з)
при поискване от страна на Комисията Франция се задължава да представи пълен отчет, доказващ правилното изпълнение на мярката за възстановяване;
и)
ако в друга държава-членка е била наложена сходна такса върху същите продукти, които са били облагани с таксата във Франция, френските власти поемат задължението да върнат на задължените лица частта от таксата върху продуктите, произхождащи от тази друга държава-членка;
й)
Франция поема задължението да сведе настоящото решение до знанието на всички потенциално задължени с тази такса лица.
Член 2
Франция уведомява Комисията в срок от два месеца от датата на уведомлението за настоящото решение за мерките, предприети от нея за неговото спазване.
Член 3
Адресат на настоящото решение е Френската република.
Съставено в Брюксел на 13 юли 2011 година.
KOMISJONI OTSUS,
13. juuli 2011,
Interbevile makstavate maksude kohta
(teatavaks tehtud numbri C(2011) 4923 all)
(Ainult prantsuskeelne tekst on autentne)
(2012/131/EL)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 108 lõike 2 esimest lõiku (1),
olles palunud huvitatud isikutel vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 108 lõike 2 esimesele lõigule esitada oma märkused ja võttes neid märkusi arvesse,
ning arvestades järgmist:
I. MENETLUS
(1)
Kõnealuse meetme kohta saadud teabe alusel esitas Euroopa Komisjon 2. oktoobri 2001. aasta kirjas Prantsusmaa ametiasutustele selle kohta küsimusi. Prantsusmaa alaline esindus Euroopa Liidu juures vastas komisjonile 9. novembri 2001. aasta kirjas.
(2)
Et meede viidi ellu ilma komisjoni eelneva loata, kanti see numbri NN 39/03 all teatamata abimeetmete registrisse.
(3)
9. juuli 2003. aasta kirjaga nr K(2003) 2057 (lõplik) alustas komisjon kõnealuse abi suhtes ELi toimimise lepingu artikli 108 lõikes 2 sätestatud menetlust.
(4)
Komisjoni otsus menetluse alustamise kohta avaldati Euroopa Liidu Teatajas (2). Komisjon kutsus muid liikmesriike ja kolmandaid huvitatud isikuid üles esitama kõnealuste abimeetmete kohta oma märkusi. Komisjonile ei laekunud kolmandate isikute märkusi. Prantsusmaa ametiasutused edastasid oma kommentaarid 2003. aasta 8. ja 10. oktoobri ning 2005. aasta 13. septembri ja 29. novembri kirjades.
(5)
25. veebruaril 2011. aastal edastati Prantsusmaale lisateabe esitamise nõue ja 29. märtsil 2011. aastal toimus asjakohane koosolek.
(6)
Prantsusmaa ametiasutused vastasid 24. mai 2011. aasta kirjas.
II. KÕNEALUSTE MEETMETE KIRJELDUS
1. INTERBEVILE MAKSTAVAD MAKSUD
1.1. TOOTMISHARUDEVAHELISED ORGANISATSIOONID JA KOHUSTUSLIKUKS MUUDETUD VABATAHTLIKE MAKSUDE SÜSTEEM
(7)
Tootmisharudevahelised organisatsioonid on ühendused, mis koondavad tootmisharude kaupa põllumajandustootmise eri valdkondi, mis on kõige arvukamalt esindatud; need võivad sõltuvalt konkreetsest juhust hõlmata töötlemist, turustamist või jaotusvõrku ning pädevad haldusasutused on neid tootmisharudevahelise organisatsioonina tunnustanud. Kõnealuste organisatsioonide loomist, ülesandeid ja tegevust reguleerivad põllumajandusseadustiku artikkel L.631-1 ja sellele järgnevad artiklid. Sellise organisatsiooni tunnustamiseks peavad pädevad ametiasutused kontrollima mitmesuguste kriteeriumide täitmist, eeskätt seda, kas organisatsiooni põhikiri on seadusega kooskõlas (põllumajandusseadustiku artikkel L.632-1) ning kas tootmisharudevahelise organisatsiooni juhtorganitel on piisav esindusõigus.
(8)
Tootmisharudevaheliste organisatsioonide ülesanne on tegutseda teatava valdkonna kõikide lülide huvides ning neil on õigus sõlmida selleks kokkuleppeid. Sellised kokkulepped ja nendega ette nähtud tegevuse rahastamiseks kehtestatud vabatahtlikud maksud võib seejärel muuta ministeeriumidevahelise korraldusega kohustuslikuks (toimub kokkulepete „laiendamine”) tootmisharu kõikidele ettevõtetele, mille tegevus vastab seaduse alusel koostatud nimekirjas toodud eesmärkidele, sõltumata sellest, kas need ettevõtted on tootmisharudevahelisse organisatsiooni kuuluva kutseühenduse liikmed või mitte. Kõnealuste kokkulepete põhiline eesmärk on soodustada turu tundmaõppimist, kutseala esindajate vahelist suhtlemist, toodangu kvaliteedi parandamist ja toodete tutvustamist. Põllumajandusseadustik võimaldab kokkuleppeid laiendada vaid juhul, kui tegemist on „ühise huviga”, mis põhineb tegevusel, mis „vastab üldisele ja ühise põllumajanduspoliitika eeskirjadega kooskõlas olevale huvile” (vt põllumajandusseadustiku artikkel L.632-3).
(9)
Kohustuslikuks muudetud vabatahtlike maksude kogumise ja tulu kasutamise kord määratakse kindlaks iga konkreetse tootmisharudevahelise organisatsiooni puhul sõlmitud kokkuleppega.
1.2. RIIGI ROLL
(10)
Kuigi tootmisharudevahelised organisatsioonid on eraõiguslikud juriidilised isikud ning neid rahastatakse asjaomase sektori tasutavate maksude abil, eeldab kohustuslikuks muudetud vabatahtlike maksude süsteemi toimimine ka riigi sekkumist, eeskätt järgmises ulatuses:
a)
enne laiendamistaotluse esitamist peab tootmisharudevaheline organisatsioon saama riiklike ametiasutuste tunnustuse ning tema tegevuse eesmärgid peavad vastama riikliku põllumajanduspoliitika ja ühise põllumajanduspoliitika eesmärkidele (vt põhjendused 7 ja 8);
b)
pärast tunnustuse saamist võivad tootmisharudevahelised organisatsioonid esitada riigile taotluse, et muuta kokkulepped laienemist käsitleva ministeeriumidevahelise korraldusega kohustuslikuks. Nii muutub ettevõtteid esindava tootmisharudevahelise organisatsiooni kehtestatud vabatahtlik maks kõikide asjaomase tootmispiirkonna ettevõtjate jaoks kohustuslikuks (vt põhjendus 8);
c)
põllumajandusseadustiku artikli L.632-8-1 kohaselt peavad kõik tootmisharudevahelised organisatsioonid esitama pädevatele ametiasutustele oma tegevusaruande ja kõikide laiendatud kokkulepete rakendamise aruande.
2. ABI EESMÄRK
(11)
Kõnealuse abi eesmärk on toetada tegevust, mis on seotud teadusuuringute ja arendusega, tehnilise abi ja toodete tutvustamisega (reklaamiga) loomakasvatussektori huvides.
2.1. INTERBEVI KEHTESTATUD MAKSUD
(12)
Käesolev otsus hõlmab kaht liiki tootmisharudevahelisi makse, mille riiklikud ametiasutused on kohustuslikuks muutnud. Esiteks on tegemist maksuga, mida võetakse inimtoiduks mõeldud veise- ja lambaliikide liha ja rupsi ning Euroopa Liitu suunatavate või eksporditavate elusate veiste ja lammaste pealt („liha pealt võetav maks”), ja teiseks Riikliku Loomakasvatusfondi (FNE) jaoks võetava maksuga („FNE maks”).
(13)
Käesoleva otsusega hõlmatavad tootmisharudevahelised kokkulepped, millega on kehtestatud Interbevile makstavad maksud, on järgmised:
Liha pealt võetavad maksud
Riikliku Loomakasvatusfondi (FNE) maksud
Tootmisharudevaheline kokkulepe
Laiendamiskorraldus
Tootmisharudevaheline kokkulepe
Laiendamiskorraldus
25.7.1995
18.12.1995
15.6.1994
18.12.1995
12.6.2001
19.9.2001
19.4.2001
(14)
Riiklik Tootmisharudevaheline Kariloomade ja Liha Ühing (Association Nationale Interprofessionnelle du Bétail et des Viandes, Interbev) on karilooma- ja lihasektoris tegutsev Prantsusmaa tootmisharudevaheline organisatsioon. See asutati 9. oktoobril 1979 kariloomade, veise- ja vasikaliha ning lamba- ja hobuseliha sektori esindusorganisatsioonide algatusel ning organisatsioon sai riikliku tunnustuse 18. novembri 1980. aasta korraldusega (3). Organisatsiooni ülesanne on kaitsta ja väärtustada loomakasvatuse ühiseid huve ja kõnealuse tegevusvaldkonnaga seotud tööstuslikke, käsitöönduslikke ja kaubanduslikke huve. 1980. aastal tunnustati Interbevi karilooma- ja lihasektori tootmisharudevahelise organisatsioonina. Sellesse kuulub kolmteist Prantsusmaa kutseorganisatsiooni, mis esindavad kariloomade ja lihaga tegeleva majandussektori eri valdkondi - loomakasvatajaid, elusloomadega kauplejaid, tapakeskusi, hulgikaupmehi, tööstusettevõtteid ja jaekaubandusettevõtteid.
(15)
Organisatsiooni tegevuse kaks peaeesmärki on tootmisharudevaheliste kokkulepete sõlmimine ja ühise teabe levitamine. Sellele lisanduvad lihasektoris ellu viidavad teadusuuringute programmid. Organisatsiooni tegevuse raames sõlmitud tootmisharudevaheliste kokkulepetega määratakse kindlaks tootmisharus rakendatavad tegevuseeskirjad. Kõnealuseid kokkuleppeid võib esitada laiendamismenetluse käigus riiklikele ametiasutustele. Pärast laiendamise kinnitamist põllumajandusministeeriumi ja majandusministeeriumi ühiskorraldusega muutuvad tootmisharudevahelise kokkuleppega ette nähtud meetmed kõikide kõnealuse tootmisvaldkonna ettevõtjate jaoks kohustuslikuks.
2.2. LIHA PEALT VÕETAV MAKS
(16)
25. juuli 1995. aasta tootmisharudevahelise kokkuleppega, mida laiendati 18. detsembri 1995. aasta korraldusega, (4) kehtestas Interbev maksu, mida võetakse inimtoiduks mõeldud veise ja lambaliikide liha ja rupsi ning Euroopa Liitu suunatavate või eksporditavate elusate veiste ja lammaste pealt.
(17)
Maks kehtestati kolme liiki liha ja/või elusloomade suhtes ning selle suurus määrati kindlaks järgmiselt:
a)
Prantsusmaal tapetud loomadelt pärineva ning inimtoiduks mõeldud liha ja rupsi pealt võetav maks - 0,084 Prantsuse franki (FRF) (5) rümba ühe kilogrammi kohta; selle maksab füüsiline või juriidiline isik, kes on looma omanik või kaasomanik looma tapmise hetkel;
b)
sissetoodud või imporditud ja Prantsusmaal tarbimiseks mõeldud liha - 0,042 FRF/kg; selle maksab füüsiline või juriidiline isik, kes on liha esimene omanik või kaasomanik Prantsusmaa territooriumil;
c)
Euroopa Liidu liikmesriiki suunatud või eksporditud elusad veised ja lambad - 7 FRF ühe looma kohta; selle maksab füüsiline või juriidiline isik, kes on looma viimane omanik või kaasomanik Prantsusmaa territooriumil.
(18)
25. juuli 1995. aasta tootmisharudevaheline kokkulepe asendati uue, 12. juuni 2001. aasta tootmisharudevahelise kokkuleppega, mida laiendati 19. septembri 2001. aasta korraldusega (6). Kõnealuse korralduse artiklis 1 on sätestatud, et kokkulepet laiendatakse ajavahemikuks, mis lõpeb kolm aastat pärast korralduse avaldamise kuupäeva, st 30. septembril 2004.
(19)
12. juuni 2001. aasta tootmisharudevahelise kokkuleppega nähti asjaomast liiki liha ja elusloomade jaoks ette varasema olukorra jätkumine, kuid suurendati maksude määra - 0,1574 FRF (0,024 eurot) Prantsusmaal tapetud loomadelt pärineva ja inimtoiduks mõeldud liha ja rupsi pealt, 0,0656 FRF (0,010 eurot) sissetoodud või imporditud ja Prantsusmaal tarbimiseks mõeldud liha pealt, 11,15 FRF (1,7 eurot) Euroopa Liidu liikmesriiki suunatavate või eksporditavate elusate veiste ja lammaste pealt.
(20)
12. juuni 2001. aasta kokkuleppega nähti ette ka võimalus liha pealt võetav maks Euroopa Liidu liikmesriiki suunamise või kolmandasse riiki eksportimise hetkel osaliselt hüvitada. Hüvitamise määr oli 0,0656 FRF/kg (0,010 eurot).
(21)
1995. ja 2001. aasta laiendamiskorraldused ei hõlmanud enam Prantsusmaal tarbimiseks mõeldud või imporditava liha pealt võetavat maksu. Seega ei kohaldatud selliste toodete suhtes liha pealt võetavat kohustuslikku maksu.
2.3. RIIKLIKU LOOMAKASVATUSFONDI (FNE) MAKS
(22)
15. juuni 1994. aasta tootmisharudevahelise kokkuleppega, mida laiendati 18. detsembri 1995. aasta korraldusega (7) ja 19. septembri 2001. aasta korraldusega, (8) kehtestas Interbev Riikliku Loomakasvatusfondi jaoks võetava maksu. Osutatud korralduses on sätestatud, et kokkulepet laiendatakse ajavahemikuks, mis lõpeb kolm aastat pärast korralduse avaldamise kuupäeva, st 30. septembril 2004.
(23)
Kõnealune kutsefond, mida haldab Riiklik Loomakasvatuse Konföderatsioon (Confédération Nationale de l’Élevage, CNE), rajati kahel peamisel eesmärgil - esmalt selleks, et aidata kaasa teenindavate organisatsioonide ümberstruktureerimisele, toetada nende kohanemist järjest väiksemaarvuliste ja ühenduse tootmishaldusstrateegiatega kokku puutuvate loomakasvatajate tulevaste vajadustega, ning teiseks selleks, et soodustada geneetika arengu ja rakendusuuringute valdkonnas loodud ühisvahendite kindlustamist, sest need jäävad tulevikus loomakasvatuse konkurentsivõime võtmeteguriteks.
(24)
Kõnealuse fondi rahastamiseks kehtestatud maksu tasuvad füüsilised ja juriidilised isikud, kes on Prantsusmaal tapetud veiste ja lammaste omanikud või kaasomanikud. Prantsusmaa ametiasutuste edastatud viimaste andmete kohaselt määrati selle maksu suuruseks 0,02 FRF/kg (0,003 eurot) liha netotapakaalust (või 7 FRF ühe suurveise, 2,40 FRF ühe vasika ja 0,36 FRF ühe lamba pealt - vastavalt 1,05, 0,36 ja 0,054 eurot).
(25)
Prantsusmaa ametiasutuste teatel kasutati sellest maksust saadavat tulu geneetilise tõuaretuse, geeniinfosüsteemi, biotehnoloogia ja majandusuuringute vajadusteks.
2.4. MAKSUDE ABIL RAHASTATAVAD MEETMED
(26)
Vahendeid, mida Interbevi poolt liha pealt võetavate maksude abil saadakse, kasutatakse kolme liiki meetmete rahastamiseks:
a)
teavitamine ja reklaam majandussektori vajadusteks,
b)
tehniline abi,
c)
teadusuuringud ja katsed.
(27)
Teavitamise ja reklaami puhul on tegemist eeskätt kvaliteetlihatoodetega seotud eri valdkondade kampaaniatega, sealhulgas härjaliha hõlmavate üldisema suunitlusega tele- ja raadiokampaaniate ning avalike suhete alase tegevusega. Rahastatakse ka reklaamitegevust välisturgudel, sealhulgas osalemist kutseala messidel ja reklaamiüritustel.
(28)
Tehnilise abi meetmed on seotud eeskätt loomakasvatusettevõtete sertifitseerimise ja kvalifitseerimisega ning need on suunatud eelkõige sellele, et kõrvaldada ettevõtjate ees selles valdkonnas esinevad piirangud. Interbev töötab sektori jaoks välja ka ühisspetsifikaate, osaleb heade loomakasvatustavade ja heade töötavade koonddokumentide levitamises ja rakendamises ning kogu tootmisprotsessi tehingute läbipaistvuse suurendamises.
(29)
Teadusuuringute ja katsetega seotud meetmete puhul on tegemist kõnealuse toomisharu vajadustele kõige paremini kohandatud meetmetega, mis on seotud eeskätt toiduohutuse, kvaliteedijuhtimise ja loomade heaoluga.
(30)
FNE maksudest saadavaid Interbevi vahendeid kasutatakse järgmiste meetmete rahastamiseks:
a)
geneetilise tõuaretusega seotud ühismeetmed;
b)
haldusinfosüsteem ja loomakasvatuse infosüsteem;
c)
rakendusuuringutega seotud tööd;
d)
majandusuuringud;
e)
muud meetmed.
3. KÕNEALUSE MEETME KESTUS
(31)
Otsus hõlmab ajavahemikku 1996. aastast 2004. aastani, mil lõpeb viimane käesoleva menetlusega hõlmatav tootmisharudevaheline kokkulepe.
4. ABISAAJAD
(32)
Kõnealuse abimeetme puhul on abisaajateks veise- ja lambakasvatajad.
(33)
Abimeetme peamised sihtrühmad on põllumajandustoodete tootjad, töötlejad ja turustajad. Abi puhul on ette nähtud, et teatavaid meetmeid võivad osutatud sihtrühmade huvides ellu viia eraettevõtjad.
(34)
Käesolev otsus ei piira komisjoni seisukohta selle suhtes, mis puudutab Interbevi meetmete elluviimisega tegelevate teenusepakkujate valikumenetluse kokkusobivust riigihangete korraldamise eeskirjadega.
5. MENETLUSE ALUSTAMISE PÕHJUSED (9)
(35)
Kõnealuste maksude olemuse kohta märkis komisjon esmalt, et need maksud on muutnud kohustuslikuks Prantsusmaa valitsus tootmisharudevaheliste kokkulepete laiendamise menetluse käigus. Kokkuleppeid laiendati vastuvõetud korraldusega, mis avaldati Prantsuse Vabariigi Teatajas. Sellest järeldub, et kõnealuste maksude kogu mõju avaldumise eeldus oli see, et nende kohta tuli vastu võtta riikliku ametiasutuse dokument. Sellest lähtuvalt oli komisjon uurimismenetluse alustamise hetkel seisukohal, et antud juhul on tegemist maksutaoliste lõivudega, see tähendab riigi ressurssidega, ning kuna abist ei olnud teatatud, oli tegemist ebaseadusliku abiga.
(36)
Ühenduse suuniste (riigiabi kohta põllumajandus- ja metsandussektoris aastateks 2007-2013, edaspidi „põllumajandussuunised”) (10) punkti 194 alusel tuleb kõiki ebaseaduslikke abimeetmeid hinnata vastavalt abi andmise hetkel kehtivatele eeskirjadele ja suunistele. Põllumajandussuuniseid on kohaldatud alates 1. jaanuarist 2007. Eelmisi suuniseid (ühenduse suunised riigiabi kohta põllumajandussektoris (2000-2006)) (11) kohaldati alates 1. jaanuarist 2000. Seetõttu tuleb kõiki pärast seda kuupäeva võetud abimeetmeid hinnata vastavalt 2000. aasta suunistele. Seevastu kõiki abimeetmeid, mida võeti enne osutatud kuupäeva, tuleb hinnata enne 1. jaanuari 2000 kohaldatud õigussätete ja menetluskorra kohaselt. Kõnealuseid abimeetmeid võeti alates 1996. aastast.
(37)
Et tegemist on maksutaolise lõivu kaudu rahastatava riigiabiga, peab komisjon uurima nii rahastatavat tegevust kui ka abi rahastamise mehhanismi ennast.
5.1. ABIMEETMED
5.1.1. Tutvustamistegevus
(38)
Komisjon meenutas, et enne 1. jaanuari 2002 antud abi kokkusobivust tuleb hinnata vastavalt põllumajandustoodete ja teatavate EMÜ asutamislepingu II lisas loetlemata toodete reklaamimiseks antava riigiabi raamistikule (12) ning pärast kõnealust kuupäeva antud abi kokkusobivust tuleb hinnata vastavalt ühenduse suunistele EÜ asutamislepingu I lisas loetletud ja teatavate I lisas loetlemata toodete reklaamimiseks antava riigiabi kohta (13). Osutatud kaks õigusakti lähtuvad üldjoontes samadest põhimõtetest, sätestades eeskätt positiivsed ja negatiivsed kriteeriumid, millele abi peab vastama. Abi ülempiiri kohta on sätestatud, et sektoripoolne rahastamine peab ulatuma vähemalt 50 protsendini kuludest. Antud juhul rahastati meetmeid täies ulatuses maksutaoliste lõivude abil ning kutseala esindajate rahaline osalus ületas seetõttu selle taseme põhimõtteliselt. Seetõttu leidis komisjon, et uurimismenetluse alustamise hetkel olid vajalikud kohaldatavad tingimused täidetud.
5.1.2. Tehniline abi
(39)
Komisjon meenutas, et enne 1. jaanuari 2000 antud abi kokkusobivust tuleb hinnata vastavalt komisjoni menetluskorrale, mis põhineb ettepanekul loomakasvatuse ja loomakasvatussaaduste sektoris liikmesriikide antava riigiabiga seotud vajalike meetmete kohta, (14) ning pärast kõnealust kuupäeva antud abi kokkusobivust tuleb hinnata vastavalt põllumajandussuunistele. Enne 2000. aastat kohaldatud komisjoni menetluskord ja põllumajandussuunised lähtuvad põhiosas samadest põhimõtetest. Nii on selle abiliigi korral lubatud abi, mis ulatub kuni 100 protsendini halduskuludest. Lisaks peavad abimeetmed olema kättesaadavad kõikidele võimalikele kutseala huvitatud esindajatele. Seetõttu leidis komisjon, et uurimismenetluse alustamise hetkel olid vajalikud kohaldatavad tingimused täidetud.
5.1.3. Teadusuuringud ja katsed
(40)
Komisjon meenutas, et nende abimeetmete kokkusobivust tuleb hinnata lähtuvalt ühenduse raamistikust teadus- ja arendustegevuseks antava riigiabi kohta (15) ning komisjoni teatisest kõnealuse raamistiku muutmise kohta (16). Sellest tulenevalt võib pidada ühisturuga kokkusobivaks abi, mille osatähtsus ulatub 100 protsendini, kui seejuures on täidetud neli tingimust: abi pakub sektorile üldist huvi; teave avaldatakse asjakohastes ajakirjades; meetmete võtmise tulemused jagatakse võrdsetel alustel nii rahalises kui ka ajalises plaanis; abi vastab ELi allkirjastatud rahvusvahelistele kaubandustingimustele. Seetõttu leidis komisjon, et uurimismenetluse alustamise hetkel olid vajalikud kohaldatavad tingimused täidetud.
5.1.4. FNE maksu abil rahastatavad meetmed
(41)
Komisjon tundis huvi, millist konkreetset laadi on FNE maksu abil rahastatavad meetmed, mille peamine eesmärk oli aidata kaasa teenindavate organisatsioonide ümberstruktureerimisele, toetada nende kohanemist loomakasvatajate tulevaste vajadustega ning ühtlasi soodustada geneetika arengu ja rakendusuuringute valdkonnas loodud ühisvahendite kindlustamist. Prantsusmaa ametiasutuste väitel kasutati sellest maksust saadud tulu geneetilise tõuaretuse, geeniinfosüsteemi, biotehnoloogia ja majandusuuringute vajadusteks. Saadud teabest ei piisanud komisjonile selleks, et tuvastada kõnealuste meetmete kokkusobivust võimalike kohaldatavate ühenduse õigusaktide sätetega. Seetõttu ei olnud komisjonil võimalik uurimismenetluse alustamise hetkel järeldada, et FNE maksu abil rahastatavad meetmed on EÜ asutamislepinguga kooskõlas (17).
5.2. ABIMEETMETE RAHASTAMINE
5.2.1. Liha pealt võetav maks
(42)
Alates 1. jaanuarist 1996 on maksu võetud muu hulgas teistesse liikmesriikidesse suunatud veiste ja lammaste pealt ning teistesse liikmesriikidesse suunatud veise- ja lambaliha pealt, kuigi liha pealt võetava maksu jaoks kehtestati 2001. aastal osalise hüvitamise võimalus. Vastavalt Euroopa Liidu Kohtu (edaspidi „Euroopa Kohus”) otsusele (18) tuleb makse pidada ELi toimimise lepingu artiklis 110 sätestatud diskrimineerimiskeelu rikkumiseks, kui maksutulu lõppkasutusest tulenevad eelised tulevad kasuks spetsiaalselt nendele maksustatud omamaistele toodetele, mida töödeldakse või turustatakse riigisisesel turul, kompenseerides osaliselt nendele toodetele määratud maksukoormust ja seades halvemasse olukorda eksporditavad omamaised tooted.
(43)
Uurimismenetluse läbiviimise ajal oli komisjon seisukohal, et teistesse liikmesriikidesse suunatavate toodete ja elusloomade pealt võetav lõiv, mille abil rahastatakse Interbevi võetavaid reklaami-, tehnilise abi ning teadusuuringu- ja katsemeetmeid, võib kujutada endast niisugust abimeetme rahastamist, mis on asutamislepinguga ja eeskätt selle artikliga 107 kokkusobimatu, ning et seetõttu on ka kõnealune riigiabi asutamislepinguga kokkusobimatu. Kõnealune lõiv võis kahjustada osutatud loomade kasvatamist teistesse liikmesriikidesse eksportimise eesmärgil, kuivõrd lõivust saadava tulu kasutamine võis põhimõtteliselt anda eelise Prantsusmaal turustatud riiklikule toodangule eksporditud riikliku toodangu arvel, sest lõivumäära kohaldamisel ei võetud arvesse riikliku toodangu pealt saadavat erinevat kasumit, mis sõltus sellest, kas turustamine toimus Prantsusmaal või väljaspool Prantsusmaad.
5.2.2. FNE maks
(44)
Uurimismenetluse alustamise hetkel komisjoni valduses olnud teabe põhjal ei olnud võimalik uurimismenetluse käigus kindlaks teha, kas kõnealust maksu kohaldati imporditavate või teistesse liikmesriikidesse suunatavate loomade suhtes.
6. KOHUSTUSLIKUKS MUUDETUD VABATAHTLIKE MAKSUDE KOKKUSOBIVUS ÜHISE TURUKORRALDUSEGA
(45)
Kohustuslikuks muudetud vabatahtlike maksude ühise turukorraldusega kokkusobivuse kohta leidis komisjon, pidades silmas 22. mai 2003. aasta otsust Freskot’ kohtuasjas C-355/00, (19) et kõnealusel juhul ei mõjutanud kohustuslikuks muudetud vabatahtlikud maksud otseselt või kaudselt asjaomaste lõpptoodete hindu, sest hinnad määratakse kindlaks vabaturu tingimustes ja maksud toodete hinda ei mõjuta. Lihatoodete ja elusloomadega seotud suuremad kulud tasakaalustatakse rahastatavate meetmete abil saadavate eelistega. Seetõttu võib järeldada, et maksude mõju hindadele on ülimalt piiratud või puudub täiesti.
III. PRANTSUSMAA MÄRKUSED
(46)
8. ja 10. oktoobri 2003. aasta kirjades esitasid Prantsusmaa ametiasutused oma märkused komisjoni otsuse kohta alustada kõnealuse abimeetme suhtes ELi toimimise lepingu artikli 108 lõikes 2 sätestatud menetlust.
(47)
13. septembri ja 29. novembri 2005. aasta kirjades esitasid Prantsusmaa ametiasutused komisjoni saadetud lisateabenõude kohta oma täiendavad märkused.
(48)
Vastuseks 25. veebruaril 2011 saadetud komisjoni lisateabenõudele ja 29. märtsi 2011. aasta koosolekul esitatud nõudele edastasid Prantsusmaa ametiasutused 24. mai 2011. aasta kirjas veel märkusi.
(49)
Prantsusmaa ametiasutused märkisid ära komisjoni seisukoha, et vaadeldavatest tootmisharudevahelistest ja kohustuslikuks muudetud maksudest pärinevaid rahalisi vahendeid tuleb käsitada maksutaoliste lõivudena, mis võivad moonutada konkurentsi siseturul. Samuti märkisid Prantsusmaa ametiasutused, et kõnealustest meetmetest oleks tulnud teatada. Ametiasutused tõid välja järgmised asjaolud.
1. KOMISJONI UURIMISE ULATUS PRANTSUSMAA AMETIASUTUSTE HINNANGUL
(50)
15. juuni 1994. aasta tootmisharudevahelise kokkuleppe alusel loomakasvatusfondile ja 18. detsembri 1995. aasta tootmisharudevahelise kokkuleppe alusel Interbevile makstud maksude kohta ütlevad Prantsuse ametiasutused, et komisjon alustas uurimist 16. jaanuari 1995. aasta (abimeede NN 34/95) ja 18. märtsi 1996. aasta kirjadega ning lõpetas uurimise 15. juuli 1996. aasta kirjaga (SG (96) D/6396), jõudes järeldusele, et „kõnealused meetmed kuuluvad täiel määral nõukogu määruse (EMÜ) nr 2328/91 kohaldamisalasse ja nende suhtes tuleb viia läbi kõnealuses määruses sätestatud uurimismenetlus. Määruse artikli 35 lõikes 2 on ette nähtud, et asutamislepingu artikleid 92 ja 93 ei kohaldata.”
(51)
Vastuseks komisjoni väitele, et sel ajajärgul ei esitanud komisjon seisukohta muude Interbevi elluviidavate meetmete kohta (sest uurimine NN 34/95 hõlmas üksnes piimalehmamajandite ümberstruktureerimiseks tehtavaid investeeringuid), kinnitasid Prantsusmaa ametiasutused, et komisjoni 18. märtsi 1996. aasta kirjale olid nad vastanud järgmiselt: „riikliku loomakasvatusfondi tegevuse eesmärk […] on arendada loomakasvatuses tõuaretust ja toetada teadusuuringuid eeskätt geneetika valdkonnas. […]” (13. septembri 2005. aasta kiri).
(52)
Prantsusmaa ametiasutused olid seega seisukohal, et komisjon oli Interbevi rahastatavatest teavitus-, reklaami- ning teadusuuringu- ja katsemeetmetest teadlik ning oleks võinud kõnealuse menetluse raames pöörduda lisateabe nõuetega Prantsusmaa ametiasutuste poole. Et komisjon mingeid lisanõudmisi ei esitanud, eeldasid ametiasutused, et edastatud teave oli komisjoni jaoks piisav.
(53)
Hilisemas vastuses komisjoni (30. mai 1996. aasta) kirjale, milles korrati lisateabe saatmise nõuet, kinnitasid Prantsusmaa ametiasutused, et nad ei ole lisateabe esitamise nõuet saanud ning et komisjoni reaktsiooni puudumist ajavahemikul 30. maist 1996 kuni 2. oktoobrini 2001 võis pidada vaikivaks nõusolekuks komisjonile teada olevate meetmete kokkusobivusega.
(54)
Lisaks väidavad Prantsusmaa ametiasutused, et komisjon oli teadlik Interbevi teavitusmeetmetest seoses uurimismenetlusega C 18/95, mis käsitles lambalihasektori heaks võetavaid meetmeid.
(55)
Kuna komisjon ei alustanud kõnealuste kokkulepetega seotud uurimist, leiavad Prantsusmaa ametiasutused, et neil oli õiguspärane alus eeldada, et komisjon ei ole kõnealuste meetmete võtmise vastu.
(56)
Seda silmas pidades on Prantsusmaa ametiasutused seisukohal, et kõnealune menetlus hõlmab üksnes 12. juuni 2001. aasta tootmisharudevahelist kokkulepet.
(57)
Prantsusmaa ametiasutused esitasid 24. mai 2011. aasta kirjas ja 29. märtsil 2011 toimunud koosoleku käigus komisjonile lõpuks kõik vaadeldavat ajavahemikku hõlmavad andmed.
2. PRANTSUSMAA AMETIASUTUSTE ESITATUD PÕHJENDUS MEETMETEST TEATAMATA JÄTMISE KOHTA
(58)
Meetmetest, mida rahastati uute, 12. juuni 2001. aasta tootmisharudevaheliste kokkulepete alusel Interbevile ja FNE-le makstavate maksude abil, ei pidanud Prantsusmaa ametiasutused vajalikuks teatada, sest neid meetmeid rahastati üksnes tootmisharu esindajatelt võetavate eraõiguslike ressursside abil.
3. INTERBEVI POOLT ELLU VIIDAVAD MEETMED
(59)
Seoses Interbevi poolt ellu viidavate meetmetega märgivad Prantsusmaa ametiasutused, et komisjon on talle 9. novembri 2001. aasta kirjas saadetud teabe analüüsimise tulemusel jõudnud seisukohale, et need meetmed on kooskõlas ühenduse suunistega põllumajandussektoris antava riigiabi kohta (2000-2006) ning ühenduse suunistega põllumajandustoodete ja teatavate I lisas loetlemata toodete reklaamimiseks antava riigiabi kohta. Ametiasutused kinnitavad, et käesoleva otsusega hõlmatud ajavahemikul rahastas Interbev oma reklaami-, tehnilise abi ning teadusuuringu- ja katsemeetmeid samadel alustel kui meetmeid, millele osutati varem 9. novembri 2001. aasta kirjas.
4. FNE KAUDU ELLU VIIDAVAD TEADUSUURINGUTE JA TEHNILISE ABI MEETMED
(60)
FNE meetmete kohta andsid Prantsusmaa ametiasutused menetluse alustamise kirjale vastuseks saadetud kirjas (8. ja 10. oktoobri 2003. aasta kirjad) järgmised selgitused.
(61)
FNE vahendite abil rahastatavate meetmete puhul on tegemist tehnilist abi ja rakendusuuringuid hõlmavate meetmetega. Prantsusmaa ametiasutused kinnitasid, et need meetmed olid vastavuses ühenduse suuniste (riigiabi kohta põllumajandussektoris) (2000-2006) punktidega 14 ja 17.
(62)
Esmalt täpsustati, et FNE vahendusel kogutud rahalisi vahendeid kasutati järgmiste meetmete rahastamiseks:
a)
geneetilise tõuaretusega seotud ühismeetmed;
b)
haldusinfosüsteem ja loomakasvatuse infosüsteem;
c)
rakendusuuringutega seotud tööd;
d)
majandusuuringud;
e)
muud meetmed.
4.1. GENEETIKA VALDKOND
(63)
Geneetika valdkonnas on FNE osalus rangelt piiratud teatavate geneetilise tõuaretuse riikliku meetme raamesse kuuluvate, riiklike ametiasutuste, kutseala ning teadus- ja haridussüsteemi esindajatest koosneva Riikliku Geneetilise Tõuaretuse Komisjoni (CNAG) poolt kindlaks määratud ühismeetmete toetamisega.
(64)
FNE rahastatavate meetmetega toetati eeskätt Loomakasvatusinstituudi geneetikaosakonna tegevust, mille peamised eesmärgid on mäletsejate geneetilise aretusega tegelevate kohalike organisatsioonide toetamine, kohalike toodete tootmise meetodeid piiritlevate spetsifikaatide väljatöötamine, haldus- ja arendustöö, järelevalve tõuloomade geneetiliseks tõuaretuseks vajalike andmete töötlemise ja ühisandmekogumites salvestamise menetluse üle, koostöös Riikliku Põllumajandusuuringute Instituudiga indekseerimismenetluste kohandamine, rahvusvaheliste andmevahetusmenetluste täitmine ja ametlike registrite Prantsusmaal levitamine.
4.2. LOOMAKASVATUSE INFOSÜSTEEMIDE UUENDAMINE JA ARENDUS
(65)
Loomakasvatuse infosüsteemide uuendamise ja arendusega seotud meetmete raames osaleb FNE geeniinfosüsteemi (SIG) uuendamises. Kõnealune uuendamine algas 1995. aastal ja selle tingis vajadus ajakohastada ja ühtlustada enam kui 20 aastat tagasi loodud ühist infosüsteemi, et tagada geeniinfo tõhusam haldus, võimaldada indekseerimiseks vajalike uute funktsioonide rakendamist ja vähendada süsteemiga seotud kulusid.
(66)
Lisaks osales FNE loomakasvatuse kutseala infosüsteemi (SPIE) kava tehniliste, õiguslike ja majanduslike tasuvusuuringute läbiviimises; kõnealuse süsteemi eesmärk on tagada ametlike registreerimisandmete ja muude kogutavate andmete levitamine kogu kutseala ulatuses ja tootmisharude vahel.
4.3. RAKENDUSUURINGUTE VALDKONNAS VÕETAVAD MEETMED
(67)
FNE eesmärk on osaleda uuringutes, mille valdkonnaks on kogu loomakasvatussektori üldised huvid; seetõttu on fond toetanud mitmeid rakendusuuringuprogramme, näiteks andnud abi paljunemise biotehnoloogiaga seotud siirdamiste ja rakendusuuringute programmile (embrüo siirdamine, soo määramine, in vitro viljastamine, kloonimine). Need tööd hõlmavad uusi embrüoloogias rakendatavaid meetodeid, mis on eriti huvipakkuvad märgistatud molekulide võimaliku tulevase kasutamise seisukohast, ja märgistatud molekulide abil tehtava selektsiooni meetodeid. Programmi tulemusena paranes märkimisväärselt tavapärase embrüosiirdamise tulemuslikkus, kujundati välja Prantsusmaal kasutusel olev embrüote soo valimise meetod ja optimeeriti seda, töötati välja meetod munaraku punkteerimiseks ultraheli all, täiustati in vitro viljastamise metoodikat.
(68)
FNE osales ka katseprojektis, kus uuriti homoloogset rekombinatsiooni. Selles INRA juhtimisel ellu viidud projektis kasutati transgeneesi meetodit, projekt seisnes loomade genoomi juhitud muundamisel ja selle eesmärk oli transgeeni viimine soovitud kohta DNA ahelas. Sellise eesmärgipüstituse kaudu kavatsetakse jõuda ühe geeni asendamiseni teisega geneetiliselt muundatud organisme kasutamata.
(69)
Samuti osales FNE programmis IDEA, mille eesmärk on veiste ja lammaste elektrooniline identifitseerimine. Peale selle osales ta ühenduse programmi IDEA raames ellu viidud riiklike projektide rahastamises; nendes projektides keskendutakse uusi elektroonilisi vahendeid hõlmavate meetoditega loomade identifitseerimise täiustamisele.
4.4. MAJANDUSUURINGUTEGA SEOTUD TÖÖD
(70)
FNE eesmärk oli osaleda selliste majandusuuringutega seotud tööde rahastamises, mida tehti loomakasvatusorganisatsioonide vajaduste rahuldamiseks, eeskätt selleks, et pakkuda lahendusi ühise põllumajanduspoliitika järjestikuste reformide, Euroopa Liidu laienemise, viimaste aastate kriiside ja rahvusvaheliste sündmustega seotud probleemidele.
(71)
Kõiki neid töid tehti Loomakasvatusinstituudi hallatava töörühma - loomakasvatuse majandusrühma (GEB) - juhtimisel, millega tagati loomakasvatussektori vajadustele vastavate eri meetmete sidusus ja täiendavus mujal tehtavate uuringutega.
(72)
Töödes keskenduti Prantsusmaa, Euroopa ja kogu maailma loomakasvatussaaduste tootmise majandusküsimusi põhjalikult analüüsivate majandusväljaannete alusel piima- ja lihatootmise konjunktuuri jälgimisele Prantsusmaal ja kogu Euroopas ning need hõlmasid ka mitmeid spetsiifilisi meetmeid, nagu hindade ja tootmiskulude seire ning ühenduse ja WTO läbirääkimiste jälgimine.
(73)
GEB tegevuse käigus rajatud majandusseirekeskus kogub kokku loomakasvatusvõrgustiku kaudu levitatavad konkreetsed andmed põllumajandusettevõtete tegevuse kohta ning võimaldab saada makro- ja mikroökonoomika meetodite rakendamisest maksimaalset kasu.
4.5. MUUD MEETMED
(74)
FNE tegevuse eesmärk on muu hulgas toetada konkreetseid uusi ühisprojekte, mis hõlbustavad põllumajandusettevõtete kohanemist sotsiaal-majanduslike olude muutumisega; see hõlmab näiteks heade loomakasvatustavade koonddokumendi koostamist, mis on kõige olulisem selle valdkonna ühisprojekt Euroopas, ning loomakasvataja elukutset käsitleva teavitusprogrammi alustamist eesmärgiga taastada loomakasvatajate ja ülejäänud kodanike vastastikune mõistmine pärast teist veiste spongioosse entsefalopaatia kriisi.
4.6. ÜHENDUSE RAAMISTIK
(75)
Prantsusmaa ametiasutused rõhutasid, et kõikide rahastatavate meetmete mõte oli kaitsta kõikide veise- või lambakasvatajate üldisi huve ning et ühelgi juhul ei olnud tegemist meetmetega, millest saadav kasu oleks piiratud konkreetsete ettevõtjate või konkreetsete ettevõtjarühmadega.
(76)
FNE rahalise abi osatähtsus jäi tavaliselt alla 50 % tööde ja uuringute maksumusest. Abi osatähtsus võis üksikute projektide puhul tõusta üle 50 %, kuid see ei ületanud ühelgi juhul 100 %.
4.6.1. Tehniline abi
(77)
Majandusuuringute rahastamisel jälgiti ühelt poolt 100 000 euro piiri ühe loomakasvataja kohta kolme aasta jooksul ning teiselt poolt seda, et peetaks kinni nõudest abi kättesaadavuse kohta kõikidele loomakasvatajatele.
4.6.2. Rakendusuuringud
(78)
Prantsusmaa ametiasutused kinnitasid, et kõikide majandusuuringute lõplikke tulemusi, nagu ka uurimisprogrammide elluviimisel kogutud andmeid, levitati laialdaselt. Kõik fondi rahastatud tööde tulemusena saadud andmed avaldati ja neid levitati süsteemselt, et loomakasvatajad ja nende piirkondlikud organisatsioonid saaksid neid kasutada ja nendega võrdsetel alustel tutvuda.
(79)
Saadud tulemuste laialdaseks levitamiseks loomakasvatajate ja tehniliste töötajate seas kasutati kaht peamist kanalit - loomakasvatajate kutseorganisatsioonide ja Loomakasvatusinstituudi tehnika- ja majandusväljaandeid.
(80)
Võttes arvesse tööde seotust üldiste huvidega, ei nähtud kõnealuste andmete jaoks ette mingeid ärilisi rakendusi. Nende meetmete puhul olid tegelikud abisaajad kõik veise- ja lambakasvatajad, kellele edastati tehtud tööde teoreetilised ja praktilised tulemused.
(81)
Rahastatud uuringutega seoses ei nähtud ette mingeid tootjatele või töötlejatele tehtavaid otsemakseid.
5. IMPORDITAVATE ELUSLOOMADE JA LIHA PEALT VÕETAVAD MAKSUD
5.1. INTERBEVI MAKSUD
(82)
Teiste liikmesriikide või kolmandate riikide põllumajandusettevõtetest pärineva Prantsusmaale imporditud liha maksustamise puhul võis komisjon Prantsusmaa ametiasutuste poolt mitmel korral edastatud teabe põhjal järeldada, et imporditava liha pealt võetavad maksud jäid 1995. ja 2001. aasta tootmisharudevaheliste kokkulepete kohta tehtud ministeeriumidevaheliste korralduste kohaldamisalast välja.
5.2. FNE MAKSUD
(83)
Komisjon jõudis lõpuks järeldusele, et FNE-le makstavat maksu oli võimalik kohaldada elusloomade suhtes, kes kasvatati väljaspool Prantsusmaa territooriumi, kuid kes toodi tapmiseks Prantsusmaale.
(84)
Prantsusmaa ametiasutused võtsid 6. oktoobri 2003. aasta kirjas teadmiseks, et ühenduse õigusest lähtudes on see väide põhjendatud. Sellest tulenevalt muudeti kokkuleppe teksti, et vältida maksu kohaldamist elusloomadele, keda kasvatati väljaspool Prantsusmaa territooriumi, kuid kes toodi tapmiseks Prantsusmaale. Prantsusmaa ametiasutused lubasid edastada kokkuleppe uue teksti komisjonile kohe pärast uue kokkuleppe koostamist ja allkirjastamist.
(85)
Seejuures märkisid ametiasutused, et tegelikkuses oli imporditud elusloomade arv marginaalne ega saanud põhjustada konkurentsi moonutamist. Tolliameti andmete põhjal oli imporditud suurte lihaveiste arv 2001. aastal 24 933 ja 2002. aastal 22 250. Prantsusmaal tapetud veiste arv oli ligikaudu neli miljonit, seega moodustas elusloomade import vaid 0,58 % tapetud veiste arvust. Lisaks moodustasid enam kui 70 % osutatud impordist suure lihakusega ja kõrge hinnaga loomad, kes imporditi Prantsusmaa põhjaosa spetsiifilise tarbimisniši vajadusteks. Arvestades nende loomade keskmist impordihinda (tolliameti andmete kohaselt 1,50 eurot/kg looma eluskaalu kohta, mis vastab netohinnale 2,5 eurot/kg), võib eeldada, et nende loomade pealt tasutav FNE maks ulatub vaid tuhandikuni looma koguväärtusest.
(86)
Prantsusmaa ametiasutuste väitel oli sel puhul tegemist väga väikeste kohustuslikuks muudetud vabatahtlike maksudega, sest ühelt poolt jäeti imporditavate elusloomade pealt tihtipeale maksud tasumata ja hiljem muutus selline mittemaksmine üldiseks, teiselt poolt aga oli maksu osatähtsus looma väärtusega võrreldes nii väike, et ei saanud põhjustada konkurentsi moonutamist. Prantsusmaa ametiasutused esitasid 24. mai 2011. aasta kirjas näiteid maksude arvestamise kohta ning ettevõtjate deklaratsioone, millest ilmnes, et teatavatel juhtudel võis esineda maksude hüvitamist, kuid tegemist ei olnud kohustusliku hüvitamisega.
(87)
Prantsusmaa ametiasutused kinnitasid 13. septembri 2005. aasta ja 24. mai 2011. aasta kirjades, et alates 2003. aastast kohaldati FNE maksu vaid Prantsusmaal kasvatatud ja tapetud loomade suhtes (20).
6. TEISTESSE LIIKMESRIIKIDESSE SUUNATAVATE ELUSLOOMADE JA LIHA PEALT VÕETAVAD MAKSUD
6.1. INTERBEVI MAKSUD
(88)
Teistesse liikmesriikidesse suunatava liha pealt võetava maksu puhul tõi komisjon välja ohu, et maksusüsteem võib olla diskrimineeriv, sest ei võeta arvesse asjaolu, et teatavad maksustatavad tooted saadetakse Prantsusmaalt välja, ning komisjon avaldas kahtlust, et selline meede seab Prantsusmaal turustatavad tooted ebasoodsamasse olukorda.
(89)
Nagu põhjenduses 16 ja sellele järgnevates põhjendustes on osutatud, kohaldati teistesse liikmesriikidesse suunatava liha suhtes kohustuslikuks muudetud vabatahtlikku maksu 0,0126 eurot/kg ja alates 12. juuni 2001. aasta tootmisharudevahelisest kokkuleppest kohustuslikuks muudetud vabatahtlikku maksu 0,024 eurot/kg. Lisaks nähti alates viimati nimetatud lepingu sõlmimisest ette hüvitussüsteem, kus sätestati summaks 0,010 eurot/kg.
(90)
Teistesse liikmesriikidesse suunatavate elusloomade pealt võetava kohustuslikuks muudetud vabatahtliku maksu kohta esitasid Prantsusmaa ametiasutused 24. mai 2011. aasta kirjas selgitusi, tõendamaks, et kõnealused kohustuslikuks muudetud vabatahtlikud maksud olid proportsionaalsed hüvedega, mida nende abil rahastatavate meetmete võtmisega saadi.
(91)
Prantsusmaa ametiasutused selgitasid, et teistesse liikmesriikidesse suunatud elusloomad olid veisemullikad. Põhjenduses 17 ja sellele järgnevates põhjendustes on näidatud, et selliste loomade pealt tasutavat kohustuslikuks muudetud vabatahtlikku maksu arvestati loomade arvu, mitte liha kilogrammide järgi.
(92)
Prantsusmaa ametiasutused esitasid arvestuse, mis võimaldas hinnata loomade arvu järgi ja liha kilogrammi järgi makstava maksu vastavust. 25. juuli 1995. aasta tootmisharudevahelises kokkuleppes on sätestatud, et looma tapmisel tasutav kohustuslikuks muudetud vabatahtlik maks on 0,084 FRF rümba kilogrammi kohta ning teistesse liikmesriikidesse suunatavate elusloomade pealt tasutav kohustuslikuks muudetud vabatahtlik maks on 7 FRF ühe suurlooma kohta (artikkel 4). Mullika eluskaal on ligikaudu 250-280 kg, mis annab teisendatuna liha keskmiseks kaaluks (suhtarv 65 %) 163 kg. Seega vastab maks, mille suurus on 7 FRF, maksule 0,042 FRF/kg, mis on ligikaudu pool liha pealt makstavast maksust.
(93)
12. juuni 2001. aasta tootmisharudevahelisse kokkuleppesse võeti kõnealune säte üle sama proportsiooniga. Maksude suurus eurodes oli järgmine: tapmisel makstav kohustuslikuks muudetud vabatahtlik maks 0,024 eurot rümba kilogrammi kohta (artikkel 2) ja teise liikmesriiki suunatava eluslooma pealt tasutav maks 1,7 eurot ühe suurlooma kohta (artikkel 4). Maks, mille suurus on 1,7 eurot, vastab maksule 0,0104 eurot ühe kilogrammi kohta, mis on ligikaudu pool liha pealt makstavast maksust.
(94)
Prantsusmaa ametiasutuste hinnangul moodustab ajavahemikul 1995-2004 teistesse liikmesriikidesse suunatud toodete (liha ja elusloomade) pealt võetud kohustuslikuks muudetud vabatahtlikest maksudest saadud kogutulu (38 136 670 eurot) ligikaudu 15 % kõikidest Interbevile sel ajavahemikul makstud kohustuslikuks muudetud vabatahtlikest maksudest (kokku 252 855 282 eurot). Üldises plaanis leiavad Prantsusmaa ametiasutused ajavahemiku 1995-2004 kohta, et kõnealustest maksudest saadava tulu suurus oli kindlaks määratud proportsionaalsena nende meetmetega, mis võeti teistesse liikmesriikidesse suunatud toodete toetamiseks.
(95)
Lisaks märgivad Prantsusmaa ametiasutused, et väljapoole Prantsusmaad suunatud elusloomade ja liha tootmist toetasid ühelt poolt väljaspool Prantsusmaad võetud meetmed, mis ulatusid kokku 21 490 848 euroni, ja teiselt poolt kõikide elusloomade kasvatamise ja kogu lihatootmise toetamiseks võetud meetmed sõltumata tarbimise sihtriigist. Prantsusmaa ametiasutused leiavad, et pidades silmas elusloomade kasvatamise ja lihatootmise toetuseks võetud meetmete kogusummat 91 231 075 eurot, tuleb märkida, et vaid 28 280 000 euro ulatuses rahastati väljaspool Prantsusmaad võetavaid meetmeid.
(96)
Eksporditavaid elusloomi ja eksporditavat liha hõlmavateks konkreetseteks meetmeteks olid eeskätt reklaamiüritused (näiteks rahvusvahelised messid, kutsealase teabe levitamise ja avalike suhete alased meetmed, Berliini Roheline Nädal, välismaal toimunud lihatükeldamiskoolitus). Elusloomi ja liha hõlmavateks üldise ulatusega ja lihaturust sõltumata meetmeteks olid nii Prantsusmaal kui ka väljaspool Prantsusmaad toimunud reklaamiüritused, näiteks kampaaniad, mis olid seotud Euroopa kvaliteetveisega, tapakeskustega ja „lihatõugudega”, ning teatavad uuringud toiduohutuse, loomade heaolu, kvaliteedijuhtimise, toodete kirjeldamise, sertifitseerimise ning veise- ja vasikaliha päritolu jälgitavuse valdkonnas, mille tulemusi levitati laialdaselt nii Prantsusmaal kui ka väljaspool Prantsusmaad.
(97)
Prantsusmaa ametiasutuste hinnangul võeti väljapoole Prantsusmaad suunatud toodete toetuseks tootmisharudevahelisi meetmeid kokku 49 770 000 euro ulatuses. See summa on samas suurusjärgus kohustuslikuks muudetud vabatahtlike maksude kogusummaga 38 136 670 eurot, mis maksti samade toodete pealt. Prantsusmaalt ajavahemikul 1995-2004 eksporditud toodangu pealt võetud kohustuslikuks muudetud vabatahtlikke makse tasakaalustasid toetusmeetmed, mida rahastati Interbevi kaudu.
6.2. FNE MAKSUD
(98)
Prantsusmaa ametiasutused kinnitasid 13. septembri 2005. aasta kirjas, et riigist välja suunatud toodete kui selliste suhtes FNE maksu ei kohaldatud.
IV. HINNANG ABIMEETMETELE
(99)
Põllumajandustoodete turgude ühist korraldust reguleerivate eri eeskirjade järgi kohaldatakse ELi toimimise lepingu artikleid 107 ja 108 kõikide selle lepingu I lisas nimetatud põllumajandustoodete suhtes, mida hõlmab ühine turukorraldus (kõik põllumajandustooted, välja arvatud hobuseliha, mesi, kohv, põllumajandusliku päritoluga alkohol, alkoholipõhine äädikas ja korgitamme koor).
1. RIIGIABI OLEMASOLU ELI TOIMIMISE LEPINGU ARTIKLI 107 LÕIKE 1 TÄHENDUSES
(100)
ELi toimimise lepingu artikli 107 lõikes 1 on öeldud, et kui aluslepingutes ei ole sätestatud teisiti, on igasugune liikmesriigi poolt või riigi ressurssidest ükskõik missugusel kujul antav abi, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, soodustades teatud ettevõtjaid või teatud kaupade tootmist, siseturuga kokkusobimatu niivõrd, kuivõrd see kahjustab liikmesriikidevahelist kaubandust.
(101)
Vaadeldaval ajajärgul kohaldati ELi toimimise lepingu artikleid 107-109 veise- ja vasikalihasektoris nõukogu määruse (EÜ) nr 1254/99 (veise- ja vasikalihaturu ühise korralduse kohta) (21) artikliga 40. Enne viimati nimetatud määruse vastuvõtmist kohaldati neid artikleid kõnealuses sektoris nõukogu 27. juuni 1968. aasta määruse (EMÜ) nr 805/68 (veise- ja vasikalihaturu ühise korralduse kohta) (22) artikliga 24. Lamba- ja kitselihasektoris kohaldati kõnealuseid artikleid nõukogu 19. detsembri 2001. aasta määruse (EÜ) nr 2529/2001 (lamba- ja kitselihaturu ühise korralduse kohta) (23) artikliga 23. Enne viimati nimetatud määruse vastuvõtmist kohaldati neid artikleid selles sektoris nõukogu 3. novembri 1998. aasta määruse (EÜ) nr 2467/98 (lamba- ja kitselihaturu ühise korralduse kohta) (24) artikliga 22 ja enne selle määruse vastuvõtmist nõukogu 25. septembri 1989. aasta määruse (EMÜ) nr 3013/89 (lamba- ja kitselihaturu ühise korralduse kohta) (25) artikliga 27.
(102)
ELi toimimise lepingu artikleid 107-109 kohaldatakse praegu käesoleva otsuse põhjenduses 32 ja sellele järgnevates põhjendustes nimetatud kahes sektoris nõukogu 22. oktoobri 2007. aasta määruse (EÜ) nr 1234/2007 (millega kehtestatakse põllumajandusturgude ühine korraldus ning mis käsitleb teatavate põllumajandustoodete erisätteid (ühise turukorralduse ühtne määrus)) (26) artikliga 180 (27).
1.1. VALIKULISE EELISE OLEMASOLU
(103)
Euroopa Kohtu kohtupraktika kohaselt loetakse riigiabiks selline sekkumine, mis oma vormist sõltumata võib otseselt või kaudselt ettevõtjaid soodustada või mida tuleb käsitada majandusliku eelisena, mida abisaajast ettevõtja tavalistes turutingimustes ei oleks saanud (28). Käesoleval juhul soodustas antud abi teatavaid veise- või lambakasvatussektoris tegutsevaid ettevõtjaid sellega, et rakendati meetmeid, millest võisid kasu saada Interbevi esindatud tootmisharud või neis tegutsevad ettevõtjad.
(104)
Lisaks käsitatakse Euroopa Kohtu kohtupraktika kohaselt abina ka meetmeid, mis eri viisil kergendavad ettevõtjal tavaliselt lasuvat maksukoormust ja mis seetõttu, ehkki tegemist ei ole otseses mõttes subsiidiumidega, on samalaadsed ja samasuguse mõjuga (29).
(105)
Eelise olemasolu tuleb kindlaks määrata lihatööstuse toetuseks võetavatest meetmetest kasu saavate isikute puhul ning kõnealuste tootmisharudevaheliste maksude ja meetmete rahastamise tasandil. Käesoleval juhul soodustas antud abi teatavaid veise- või lambakasvatussektoris tegutsevaid ettevõtjaid sellega, et rakendati meetmeid, millest võisid kasu saada kõnealustes tootmisharudes tegutsevad tootjad.
1.2. RIIGI POOLT VÕI RIIGI RESSURSSIDEST ANTAV ABI
(106)
Euroopa Kohtu kohtupraktika kohaselt peab selleks, et abi saaks käsitada riigiabina, see esiteks olema otseselt või kaudselt antud riigi ressurssidest ning teiseks peab selle abi andjaks olema riik (30).
(107)
Kõnealuste maksude (kohustuslikuks muudetud vabatahtlike maksude) puhul on komisjon seisukohal, et tegemist on maksutaoliste lõivudega, st riigi ressurssidega. Komisjoni hinnang põhineb järgmistel asjaoludel.
(108)
Esmalt tuleb rõhutada, et Euroopa Kohtu väljakujunenud kohtupraktika kohaselt ja eeskätt Salvat’ kohtuasjas tehtud otsuse (31) punkti 139 järgi ei ole eraõiguslike ja avalik-õiguslike isikute eristamine „riigiabi käsitlevate asutamislepingu normide kohaldamisel määrava tähtsusega”. Lisaks on Ladbroke’i kohtuasjas tehtud otsuses (32) sõnaselgelt väljendatud, et ELi toimimise lepingu artikli 107 lõige 1 „hõlmab kõiki rahalisi vahendeid, mida avalik sektor võib reaalselt ettevõtjate toetamiseks kasutada, ilma et oleks oluline, kas need vahendid kuuluvad või ei kuulu püsivalt selle sektori omandisse. Sellest tuleneb, et isegi juhul, kui […] summad ei ole alaliselt avaliku sektori käsutuses, piisab asjaolust, et need on pidevalt avaliku kontrolli all ja seega pädevatele riigiasutustele kättesaadavad, et need kvalifitseerida riigi ressurssideks ning kohaldada nende suhtes asutamislepingu artikli 107 lõike 1 sätteid.”.
(109)
Esiteks leiab komisjon osutatud kohtupraktika alusel, et asjaolu, et kõnealuste kohustuslikuks muudetud vabatahtlike maksude puhul on tegemist eraõiguslike maksudega ning need ei ole pidevalt riigi käsutuses, ei ole piisav järeldamiseks, et nende suhtes ei kohaldata ELi toimimise lepingu artikli 107 lõiget 1. Sellega seoses peab komisjon uurima ka seda, millisel tasemel tegi riik kontrolli kõnealustest kohustuslikuks muudetud vabatahtlikest maksudest saadava tulu üle ja millises ulatuses sai riik suunata neid ressursse abimeetmete rahastamiseks.
(110)
Vaadeldaval juhul märgib komisjon, et nõusolek, mida valitsus Interbevile antud tunnustuse kaudu avaldas, on kohustuslikuks muudetud vabatahtlike maksude kehtestamise eeltingimus. Niisiis eeldab see, et Interbev saab kohustuslikuks muudetud vabatahtlike maksude kehtestamise õigust oma tegevusvaldkonnas rakendada, selle organisatsiooni tegevuse ja eesmärkide tunnustamist riigiasutuste poolt, vaatamata sellele, et tegemist on eraõigusliku üksusega (vt käesoleva otsuse põhjendus 14).
(111)
Põllumajandusseadustikus on samuti sätestatud, et maksud muudetakse kõikide asjaomase valdkonna osaliste jaoks kohustuslikuks ministeeriumidevahelise maksude laiendamise korraldusega (vt käesoleva otsuse põhjendus 10). Sellest ilmneb, et selliste maksude täieliku õigusliku mõju aluseks on riikliku ametiasutuse akti vastuvõtmine (33).
(112)
Neist asjaoludest lähtuvalt leiab komisjon, et vaadeldavaid kohustuslikuks muudetud vabatahtlikke makse võib käsitada riigi kontrolli all olevatena ja riigi ressursside hulka kuuluvatena.
(113)
Teiseks tuleb märkida, et kohustuslikuks muudetud vabatahtlikest maksudest saadava tulu kasutamine on kindlaks määratud põllumajandusseadustiku alusel tootmisharudevaheliste raamide ja eesmärkide põhjal (vt põhjendused 7-10). Seega on riigil võimalik suunata kohustuslikuks muudetud vabatahtlikest maksudest saadav tulu Interbevi võetavate abimeetmete rahastamiseks. Niisiis võib Interbevi antavat abi käsitada riigi antava abina.
(114)
Lisaks tuleb meenutada, et Pearle’i kohtuasjas C-345/02 (34) tehtud otsuses määras Euroopa Kohus kindlaks teatavad parameetrid, mis võimaldavad otsustada, kas maksutaoliste lõivude puhul on tegemist riigi poolt ja riigi ressurssidest antava abiga, juhul kui neid lõivusid kogub eeskätt tootmisharudevaheline organisatsioon ja neid kasutatakse kõnealuse organisatsiooni liikmete hüvanguks.
(115)
Kõnealuses kohtuasjas Euroopa Kohtu poolt tehtud kontrollimise põhjal ei käsitata teatava majandussektori esindajaid koondava tootmisharudevahelise organisatsiooni võetavaid kohustuslikke makse riigi ressurssidena, kui seejuures on täidetud kõik järgmised tingimused:
a)
kõnealuse meetme on kehtestanud kutseorganisatsioon, mis esindab teatava majandussektori ettevõtjaid ja töövõtjaid, ning see meede ei kujuta endast riikliku poliitika elluviimise vahendit;
b)
kõnealuse meetme eesmärkide täitmist rahastatakse täies ulatuses selle majandussektori ettevõtjatelt võetavate maksudega;
c)
rahastamise korra ja maksude määra/summad määrab kindlaks tööandjate ja töövõtjate esindajaid hõlmav kutseorganisatsioon, ilma et riik sekkuks;
d)
maksudest saadud vahendeid kasutatakse ainult kõnealuse meetme rahastamiseks, ilma et riik võiks sekkuda.
(116)
Seejuures on ilmselge, et kõnealune meede ei vasta kõikidele Pearle’i kohtuasjas tehtud otsuses toodud tingimustele. Esiteks reguleerivad Interbevi loomist, ülesandeid ja tegevust riiklikud õigusaktid (vt põhjendused 10 ja 14) ning organisatsiooni tegevuse rahastamine kohustuslikuks muudetud vabatahtlike maksude abil eeldab riigi sekkumist (vt põhjendus 10). Lisaks on põllumajandusseadustiku artiklis 632-2-1 sätestatud, et tootmisharudevahelised organisatsioonid toetavad riiklike ja Euroopa Liidu põllumajandusstrateegiate elluviimist ning võivad saada eeliseid riigiabi andmise korral. Seega võib Interbevi vaadelda riigi toetatava poliitika elluviimise vahendina, mille tegevust saab seostada mitme tootmisharu üldiste huvidega (vt põhjendused 40 ning 61 ja sellele järgnevad põhjendused). Samuti võib Interbevi põhikirja kohaselt tootmisharudevahelise organisatsiooni eelarvesse maksta riiklikke otsetoetusi. Ja lõpuks, pidades silmas rahastatud teadusuuringute alase tegevuse eesmärke, mis on seotud üldiste huvidega (vt põhjendus 10), ei ole võimalik kindlalt väita, et käesoleval juhul on abisaajateks üksnes maksukohustuslased.
(117)
Neist kaalutlustest lähtuvalt leiab komisjon, et kõnealuse abi puhul on tegemist riigi antava abiga ja et abi rahastatakse riigi ressurssidest.
1.3. KAUBANDUSE MÕJUTAMINE JA KONKURENTSI MOONUTAMINE
(118)
Et abi suhtes kohaldataks ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 sätteid, peab abi lisaks muule mõjutama konkurentsi ja liikmesriikidevahelist kaubandust. Selle kriteeriumi puhul eeldatakse, et abisaaja tegeleb majandustegevusega.
(119)
Et otsustada, kas kõnealuse abi suhtes kohaldatakse ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 sätteid, tuleb lõpuks kindlaks määrata, kas kõnealune abi võib mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust ja moonutada konkurentsi.
(120)
Euroopa Kohus on sedastanud, et kui teatav liikmesriigi antav eelis parandab teatava ettevõtete kategooria positsiooni teiste, antud ettevõttega ühendusesisese kaubanduse alal konkureerivate ettevõtete suhtes, tuleb viimaseid käsitada kõnealusest eelisest mõjutatavatena, (35) millest piisab selleks, et tuvastada konkurentsi moonutamise olemasolu.
(121)
Seda, et lihasektoris toimub liikmesriikidevaheline kaubandus, tõendab piisavalt asjaolu, et kõnealuses sektoris on kehtestatud ühine turukorraldus (36). Näitena võib märkida, et Prantsusmaa lihatoodete osa ühendusesisesest kaubandusest moodustas ligikaudu 15 % kõnealuste toodete kaubandusest kogu Euroopa Liidus (37).
(122)
Seega võivad vaatlusalused meetmed mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust, kuivõrd need soodustavad omamaist tootmist teistest liikmesriikidest pärinevate toodete arvel. Lihasektor oli käesoleva otsusega hõlmataval ajajärgul ühenduse tasandil konkurentsile äärmiselt avatud sektor, olles seega väga tundlik igasuguse meetme suhtes, millega soositi ühe või teise liikmesriigi toodangut.
1.4. OTSUS ELI TOIMIMISE LEPINGU ARTIKLI 107 LÕIKE 1 TÄHENDUSES RIIGIABI LAADI KOHTA
(123)
Eelnenud kaalutlustest lähtuvalt leiab komisjon, et käesoleval juhul on abisaajatele suunatud meetmete tulemusena neile antud eeliseid, mida teistel ettevõtjatel ei ole, ning et kõnealused meetmed kahjustavad või ähvardavad kahjustada konkurentsi, soodustades teatud ettevõtjaid või teatud kaupade tootmist, kuivõrd need võivad kahjustada liikmesriikidevahelist kaubandust.
(124)
Seetõttu järeldab komisjon, et kõnealuse meetme suhtes kohaldatakse ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 sätteid ning tegemist on riigiabiga.
2. ABI KOKKUSOBIVUSE UURIMINE
2.1. OTSUSE KOHALDAMISALA
(125)
Nagu eespool selgitatud, on Prantsusmaa ametiasutused seisukohal, et kõnealune otsus peaks hõlmama üksnes 12. juuni 2001. aasta tootmisharudevahelist kokkulepet (vt põhjendus 56).
(126)
Abimeetme NN 34/95 (38) käsitlemise raames ei olnud komisjonil teavet FNE maksude või nendega seotud meetmete rahastamise süsteemi kohta. Lisaks hõlmas komisjoni seisukoht üksnes teatavate loomakasvatajate investeeringutoetusi, eeskätt oli tegemist nende esimeste loomade hankimisega. Komisjon ei võtnud seisukohta ka kohustuslikuks muudetud vabatahtlike maksude ega geneetilise tõuaretuse, geeniinfosüsteemi, biotehnoloogia ja majandusuuringute jaoks antava abi kohta, samuti Interbevi maksude abil rahastatavate reklaamikampaaniate, tehnilise abi meetmete, teadusuuringute ja katsete kohta, millest komisjonile ELi toimimise lepingu artikli 108 lõike 3 kohaselt ei teatatud.
(127)
Kõnealustele meetmetele osutasid Prantsusmaa ametiasutused 29. aprilli 1996. aasta kirjas seoses menetlusega NN 49/96, kuid selles toodi välja vaid FNEga seotud meetmed.
(128)
Vastuseks nimetatud kirjale küsis komisjon 30. mai 1996. aasta kirjas (VI/021559) siiski lisateavet, et saada aru, milline laad ja ulatus on loomade identifitseerimise ja valiku menetluste täiustamise ja arendustegevuse teel oma tegevust ümber struktureerivate loomakasvatusettevõtete toetuseks võetavatel finantsmeetmetel. Ühtlasi palus komisjon täita kõnealuseid meetmeid kirjeldava küsimustiku. Prantsusmaa ametiasutused ei vastanud sellele kirjale ning komisjon ei ole väljendanud oma seisukohta kõnealuste meetmete kokkusobivuse suhtes ühisturuga. Komisjon alustas 9. juuli 2003. aasta kirjas (39) kõnealuse abi suhtes ELi toimimise lepingu artikli 108 lõikes 2 sätestatud menetlust.
(129)
Põllumajandusfondi makse hõlmavat 15. juuni 1994. aasta tootmisharudevahelist kokkulepet ja Interbevi makse hõlmavat 18. detsembri 1995. aasta tootmisharudevahelist kokkulepet ning kõnealuste kokkulepete alusel rahastatavat riigiabi tuleb vaadelda riigiabi kohta kehtestatud eeskirjade põhjal niivõrd, kuivõrd sellise abi kohta puudub komisjoni kinnitus.
(130)
Sellest tulenevalt käsitleb käesolev otsus samaväärselt nii FNE makse hõlmavat 15. juuni 1994. aasta kokkulepet kui ka Interbevi makse hõlmavat 18. detsembri 1995. aasta kokkulepet. Nende kokkulepete analüüsi käigus ei võtnud komisjon niinimetatud tootmisharudevaheliste maksudega rahastatavate meetmete suhtes seisukohta.
(131)
Nagu nähtub põhjendusest 57, nõustusid Prantsusmaa ametiasutused sellise tõlgendusega vaikides.
2.2. ELI TOIMIMISE LEPINGU ARTIKLI 107 LÕIKE 3 KOHALDAMINE
(132)
ELi toimimise lepingu artikkel 107 hõlmab erandeid riigiabi ELi toimimise lepinguga kokkusobimatuse üldpõhimõttest, kuigi mõnda neist eranditest, nagu eeskätt kõnealuse artikli lõikes 2 nimetatud erandeid, ei saa ilmselgelt käesoleval juhul kohaldada. Neid erandeid ei nimetanud ka Prantsusmaa ametiasutused.
(133)
ELi toimimise lepingu artikli 107 lõikes 3 sätestatud erandeid tuleb tõlgendada üksnes teatava piirkondliku või sektoripõhise abiprogrammi uurimise käigus või üldise abi kavade konkreetse kohaldamise korral. Neid erandeid on võimalik kohaldada vaid juhul, kui komisjon jõuab järeldusele, et abi on vajalik mõne asjakohase eesmärgi täitmiseks. Selliste erandite kohaldamine abimeetmete korral, mis ei vasta niisugusele määratlusele, häiriks ühenduse huvide seisukohalt põhjendamatult liikmesriikidevahelist kaubandust ja võiks moonutada konkurentsi ning seaks teatud liikmesriikide ettevõtjad ebaõiglaselt eelisolukorda.
(134)
Komisjon on seisukohal, et kõnealuse abi eesmärk ei ole edendada majandusarengut piirkondades, kus elatustase on erakordselt madal või kus valitseb tõsine tööpuudus, nagu on sätestatud artikli 107 lõike 3 punktis a. Samuti ei ole tegemist abiga üleeuroopalist huvi pakkuva tähtsa projekti elluviimiseks või mõne liikmesriigi majanduses tõsise häire kõrvaldamiseks artikli 107 lõike 3 punkti b tähenduses. Ka ei ole kõnealuse abi puhul tegemist abiga kultuuri edendamiseks ja kultuuripärandi säilitamiseks artikli 107 lõike 3 punkti d tähenduses.
(135)
Artikli 107 lõike 3 punktiga c on aga ette nähtud, et siseturuga võib kokkusobivaks pidada abi teatud majandustegevuse või teatud majanduspiirkondade arengu soodustamiseks, kui niisugune abi ei mõjuta ebasoovitavalt kaubandustingimusi määral, mis oleks vastuolus ühiste huvidega. Et kõnealuses artiklis sätestatud erandit oleks võimalik kohaldada, peab abi aitama kaasa kõnealuse sektori arengule.
2.3. TEATAMATA MEETMETE SUHTES KOHALDATAVATE SUUNISTE KINDLAKSMÄÄRAMINE
(136)
Ühenduse suuniste (riigiabi kohta põllumajandus- ja metsandussektoris) punkti 194 ja komisjoni teatise (kohaldatavate eeskirjade kindlaksmääramise kohta õigusvastase riigiabi hindamiseks) (40) alusel tuleb kõiki nõukogu määruse (EÜ) nr 659/1999 (41) artikli 1 punkti f kohaselt ebaseaduslikke abimeetmeid hinnata vastavalt abi andmise hetkel kehtivatele eeskirjadele ja suunistele (42).
(137)
Erisuuniseid põllumajandussektori jaoks on kohaldatud alates 1. jaanuarist 2000. Seega tuleb igasugust pärast seda kuupäeva antud abi hinnata asjaomasel ajal kohaldatud suuniste alusel. Ajavahemikul 1. jaanuarist 2000 kuni 31. detsembrini 2006 kohaldati ühenduse suuniseid põllumajandussektoris antava riigiabi kohta. Alates 1. jaanuarist 2007 on kohaldatud ühenduse suuniseid riigiabi kohta põllumajandus- ja metsandussektoris aastateks 2007-2013.
(138)
Seevastu enne osutatud kuupäeva antud abi tuleb käesoleval juhul hinnata enne 1. jaanuari 2000 kohaldatud õigussätete ja menetluskorra alusel.
2.4. KOHUSTUSLIKUKS MUUDETUD VABATAHTLIKE MAKSUDE KOKKUSOBIVUS ÜHISE TURUKORRALDUSEGA
(139)
Kohustuslikuks muudetud vabatahtlike maksude ühise turukorraldusega kokkusobivuse kohta leidis komisjon, pidades silmas 22. mai 2003. aasta otsust Freskot’ kohtuasjas, (43) et kõnealusel juhul ei mõjutanud kohustuslikuks muudetud vabatahtlikud maksud otseselt või kaudselt asjaomaste lõpptoodete hindu, sest maksud ei mõjuta toodete hinda, vaid hinnad määratakse kindlaks vabaturu tingimustes. Lihatoodete ja elusloomadega seotud suuremad kulud tasakaalustatakse rahastatavate meetmete abil saadavate eelistega. Seetõttu võib järeldada, et maksude mõju hindadele on ülimalt piiratud või puudub täiesti.
(140)
Esitatud teabe põhjal ei ole komisjonil vastuväiteid kõnealuse abikava rahastamise suhtes.
2.5. MEETMETE ANALÜÜS KOHALDATAVATE ÕIGUSAKTIDE ALUSEL
2.5.1. Liha pealt võetavate maksude abil ellu viidud meetmed
2.5.1.1. Reklaam
(141)
Reklaamimeetmete elluviimiseks antava abi puhul tuleb enne 1. jaanuari 2002 antud abi kokkusobivust hinnata vastavalt põllumajandustoodete ja teatavate EMÜ asutamislepingu II lisas loetlemata toodete reklaamimiseks antava riigiabi raamistikule (44) ja pärast kõnealust kuupäeva antud abi kokkusobivust tuleb hinnata vastavalt ühenduse suunistele EÜ asutamislepingu I lisas loetletud ja teatavate I lisas loetlemata toodete reklaamimiseks antava riigiabi kohta (45).
(142)
1987. aasta raamistik ja 2002. aasta suunised lähtuvad põhiosas samadest põhimõtetest. Neis nähakse ette positiivsed ja negatiivsed kriteeriumid, mida tuleb järgida kõikides riigiabikavades. Seega ei saa olla tegemist reklaamimeetmetega, mis on vastuolus ELi toimimise lepingu artikliga 34 või teisese ühenduse õigusega, ega selliste meetmetega, mis on suunatud konkreetsetele ettevõtjatele. Prantsusmaa ametiasutuste esitatud teabe alusel võib järeldada, et kõnealused meetmed vastavad mitmele osutatud raamistiku ja suuniste positiivsele kriteeriumile, kuivõrd need on kindlalt seotud põllumajandustoodangu ülejäägi realiseerimisega ning teiselt poolt kvaliteetsete toodete ja tervisliku toitumise arendamisega.
(143)
Prantsusmaa ametiasutused selgitasid lisaks, et reklaamimeetmete käigus edastatud sõnumite eesmärk ei olnud kallutada tarbijaid mitte ostma teiste liikmesriikide tooteid või neid tooteid halvustada ning et reklaamiks ei kasutatud konkreetse ettevõtja või üksiktootja tooteid.
(144)
Seoses abi maksimaalse määraga toodi esile asjaolu, et reklaamimeetmete puhul võib riikliku rahastamise osatähtsus ulatuda 50 protsendini, ülejäänu peavad eraldama kutseorganisatsioonid ja abisaajatest tootmisharudevahelised organisatsioonid vabatahtlike maksude, maksutaoliste lõivude või kohustuslike maksude kogumise teel. Käesoleval juhul rahastatakse meetmeid täies ulatuses maksutaolise lõivu vahenditega, kusjuures kampaaniates osalevate kutseala esindajate rahaline panus ulatub 50 protsendini nende kuludest.
(145)
Komisjon on seisukohal, et käesoleval juhul on reklaamimeetmete rahastamiseks kasutatavad riigiabimeetmed kehtestatud kooskõlas ühenduse kohaldatavate õigusaktidega.
2.5.1.2. Tehnilise abi meetmed
(146)
Enne 1. jaanuari 2000 antud abi kokkusobivust tuleb hinnata vastavalt komisjoni menetluskorrale, mis põhineb ettepanekul loomakasvatuse ja loomakasvatussaaduste sektoris liikmesriikide antava riigiabiga seotud vajalike meetmete kohta, (46) ning pärast kõnealust kuupäeva antava abi kokkusobivust tuleb hinnata vastavalt põllumajandussuunistele (47).
(147)
Enne 2000. aastat kohaldatud komisjoni menetluskord ja 2000. aastal vastu võetud põllumajandussuunised lähtuvad põhiosas samadest põhimõtetest. Nii on abimeetmed, mille osatähtsus ulatub kuni 100 protsendini abikõlblikest kuludest, lubatud vaid teavitamisega seotud tehnilise abi, raamatupidamisabi ja tehnikauudiste tutvustamise meetmete ning põllumajandustöötajate koolituse puhul.
(148)
Seoses suuniste vastuvõtmisega 2000. aastal lisandus uus tingimus, mille kohaselt abimeetmed peavad olema kättesaadavad kõikidele asjaomastele isikutele, kes tegutsevad kõnealuses piirkonnas ning vastavad objektiivselt määratletud kriteeriumidele, ning mille kohaselt antava abi kogusumma ei või ületada 100 000 eurot ühe abisaaja kohta kolmeaastase ajavahemiku kestel või VKE puhul 50 % abikõlblikest kuludest, kusjuures kohaldatakse suuremat osutatud summadest. Prantsusmaa ametiasutused selgitasid, et tingimus meetmete tulemuste kättesaadavuse kohta kõikidele võimalikele kutseala huvitatud esindajatele on täies ulatuses täidetud. Komisjon leidis Prantsusmaa ametiasutuste esitatud andmete alusel ning võttes arvesse abisaajate väga suurt arvu, et maksimaalse abisumma tingimus on täidetud.
(149)
Komisjon on seisukohal, et käesoleval juhul on tehnilise abi meetmete rahastamiseks kasutatavad riigiabimeetmed kehtestatud kooskõlas ühenduse kohaldatavate õigusaktidega.
2.5.1.3. Teadusuuringud ja katsed
(150)
Teadusuuringute ja katsetega seotud meetmete puhul tuleb enne 1. jaanuari 2000 antud abi kokkusobivust hinnata vastavalt ühenduse raamistikule teadus- ja arendustegevuseks antava riigiabi kohta ning komisjoni teatisele, millega muudeti kõnealust raamistikku, ning pärast osutatud kuupäeva antud abi kokkusobivust hinnata vastavalt põllumajandussuunistele, mille punktis 17 on osutatud kõnealusele raamistikule.
(151)
Ühenduse raamistikus on sätestatud, et siseturuga kokkusobivaks võib lugeda kuni 100 protsendini ulatuvat abi isegi juhul, kui teadusuuringute ja arendustegevusega tegeleb ettevõtja, kui seejuures on igal juhul täidetud neli tingimust:
a)
abi peab hõlmama asjaomase sektori üldist huvi ega tohi tekitada konkurentsimoonutusi teistes sektorites;
b)
teavet tuleb anda vähemalt üleriigilise levikuga asjakohastes väljaannetes, mitte piirduda üksnes erialaorganisatsioonide liikmetega; eesmärk on tagada, et kõik asjast tõenäoliselt huvitatud ettevõtjad saaksid uurimistegevuse alustamisest või elluviimisest kiiresti teada ja tulemused oleksid kõikidele huvitatud isikutele nõudmise korral kättesaadavad. Selline teave tuleb avaldada samal ajal koos muu erialaorganisatsioonide liikmetele antava teabega;
c)
töö tulemused tuleb teha kasutamiseks kättesaadavaks kõikidele asjaomastele isikutele, sealhulgas abisaajatele, võrdsetel hinna- ja ajatingimustel;
d)
abi peab vastama mitmepoolsete kaubandusläbirääkimiste Uruguay voorus sõlmitud põllumajanduskokkuleppe II lisas „Sisetoetused: vähendamiskohustusest vabastamise alus” (48) sätestatud tingimustele.
(152)
Prantsusmaa ametiasutused selgitasid seoses sellega, et Interbevi teadusuuringute ja tehniliste katsetega seotud meetmeid võeti kõikide kõnealuses valdkonnas tegutsevate isikute huvides. Lisaks jagas organisatsioon saadud tehnilisi teadmisi ja soovitusi, korraldades koolitusi ja levitades dokumente, teatisi, kokkuvõtteid, infovoldikuid ja elektroonilisi teavikuid. Kõik veise- ja lambalihasektori loomakasvatajad, tapakeskuste käitajad, töötlejad või turustajad võisid teistega samal ajal ja lihtsa sooviavalduse alusel ilma diskrimineerimata kasutada uuringute tulemusi ja kokkuvõtteid. Prantsusmaa ametiasutused teatasid samuti, et kõnealuste meetmetega seoses ei antud tootjatele või töötlejatele mingeid otsetoetusi ning et kõnealused meetmed vastavad Euroopa Liidu sõlmitud rahvusvahelistele kaubanduskokkulepetele.
(153)
Komisjon on seisukohal, et kõnealune teadusuuringute ja katsetega seotud meetmete rahastamiseks kasutatav riigiabi on kehtestatud kooskõlas ühenduse kohaldatavate õigusaktidega.
2.5.2. FNE võetud meetmed
2.5.2.1. Tehnilise abi meetmed
(154)
Tehnilise abi meetmete puhul tuleb enne 1. jaanuari 2000 antud abi kokkusobivust hinnata vastavalt komisjoni menetluskorrale, mis põhineb ettepanekul loomakasvatuse ja loomakasvatussaaduste sektoris liikmesriikide antava riigiabiga seotud vajalike meetmete kohta, (49) ning pärast kõnealust kuupäeva antava abi kokkusobivust tuleb hinnata vastavalt põllumajandussuunistele (50).
(155)
Enne 2000. aastat kohaldatud komisjoni menetluskord ja 2000. aastal vastu võetud põllumajandussuunised lähtuvad põhiosas samadest põhimõtetest. Nii on abimeetmed, mille osatähtsus ulatub kuni 100 protsendini abikõlblikest kuludest, lubatud vaid teavitamisega seotud tehnilise abi, raamatupidamisabi ja tehnikauudiste tutvustamise meetmete ning põllumajandustöötajate koolituse puhul.
(156)
Seoses suuniste vastuvõtmisega 2000. aastal lisandus uus tingimus, mille kohaselt abimeetmed peavad olema kättesaadavad kõikidele asjaomastele isikutele, kes tegutsevad kõnealuses piirkonnas ning vastavad objektiivselt määratletud kriteeriumidele, ning mille kohaselt antava abi kogusumma ei või ületada 100 000 eurot ühe abisaaja kohta kolmeaastase ajavahemiku kestel või VKE puhul 50 % abikõlblikest kuludest, kusjuures kohaldatakse suuremat osutatud summadest.
(157)
Prantsusmaa ametiasutused rõhutasid, et kõikide rahastatavate meetmete mõte oli kaitsta kõikide veise- või lambakasvatajate üldisi huve ning ühelgi juhul ei olnud tegemist selliste meetmetega, millest saadav kasu oleks piiratud konkreetsete ettevõtjate või konkreetsete ettevõtjarühmadega.
(158)
FNE rahalise abi osatähtsus jäi tavaliselt alla 50 % tööde ja uuringute maksumusest. Abi osatähtsus võis üksikute projektide puhul tõusta üle 50 %, kuid see ei ületanud ühelgi juhul 100 %.
(159)
Majandusuuringute rahastamisel jälgiti ühelt poolt 100 000 euro piiri ühe loomakasvataja kohta kolme aasta jooksul ning teiselt poolt seda, et peetaks kinni nõudest abi kättesaadavuse kohta kõikidele loomakasvatajatele.
(160)
Komisjon on seisukohal, et käesoleval juhul on tehnilise abi meetmete rahastamiseks kasutatavad riigiabimeetmed kehtestatud kooskõlas ühenduse kohaldatavate õigusaktidega.
2.5.2.2. Teadusuuringud ja katsed
(161)
Teadusuuringute ja katsetega seotud meetmete puhul tuleb enne 1. jaanuari 2000 antud abi kokkusobivust hinnata vastavalt ühenduse raamistikule teadus- ja arendustegevuseks antava riigiabi kohta ning komisjoni teatisele, millega muudeti kõnealust raamistikku, ning pärast osutatud kuupäeva antud abi kokkusobivust hinnata vastavalt põllumajandussuunistele, mille punktis 17 on osutatud kõnealusele raamistikule.
(162)
Ühenduse raamistikus on sätestatud, et siseturuga kokkusobivaks võib lugeda kuni 100 protsendini ulatuvat abi isegi juhul, kui teadusuuringute ja arendustegevusega tegeleb ettevõtja, kui seejuures on igal juhul täidetud neli tingimust:
a)
abi peab hõlmama asjaomase sektori üldist huvi ega tohi tekitada konkurentsimoonutusi teistes sektorites;
b)
teavet tuleb anda vähemalt üleriigilise levikuga asjakohastes väljaannetes, mitte piirduda üksnes erialaorganisatsioonide liikmetega; eesmärk on tagada, et kõik asjast tõenäoliselt huvitatud ettevõtjad saaksid uurimistegevuse alustamisest või elluviimisest kiiresti teada ja tulemused oleksid kõikidele huvitatud isikutele nõudmise korral kättesaadavad. Selline teave tuleb avaldada samal ajal koos muu erialaorganisatsioonide liikmetele antava teabega;
c)
töö tulemused tuleb teha kasutamiseks kättesaadavaks kõikidele asjaomastele isikutele, sealhulgas abisaajatele, võrdsetel hinna- ja ajatingimustel;
d)
abi peab vastama mitmepoolsete kaubandusläbirääkimiste Uruguay voorus sõlmitud põllumajanduskokkuleppe II lisas „Sisetoetused: vähendamiskohustusest vabastamise alus” sätestatud tingimustele.
(163)
Käesoleval juhul levitati kõikide majandusuuringute lõplikke tulemusi ja uurimisprogrammide elluviimise käigus kogutud andmeid laialdaselt. Kõik fondi rahastatud tööde tulemusena saadud andmed avaldati ja neid levitati süsteemselt, et loomakasvatajad ja nende piirkondlikud organisatsioonid saaksid neid kasutada ja nendega võrdsetel alustel tutvuda.
(164)
Saadud tulemuste laialdaseks levitamiseks loomakasvatajate ja tehniliste töötajate seas kasutati kaht peamist kanalit - loomakasvatajate kutseorganisatsioonide ja Loomakasvatusinstituudi tehnika- ja majandusväljaandeid.
(165)
Võttes arvesse tööde seotust üldiste huvidega, ei nähtud kõnealuste andmete jaoks ette mingeid ärilisi rakendusi. Seega ei teki küsimust kasutuslõivudega seotud kulude või kasutusõiguse saamise kohta. Nende meetmete puhul olid tegelikud abisaajad kõik veise- ja lambakasvatajad, kellele edastati tehtud tööde teoreetilised ja praktilised tulemused.
(166)
Rahastatud uuringutega seoses ei nähtud ette mingeid tootjatele või töötlejatele tehtavaid otsemakseid. Meetmed vastavad mitmepoolsete kaubandusläbirääkimiste Uruguay voorus sõlmitud põllumajanduskokkuleppe II lisas „Sisetoetused: vähendamiskohustusest vabastamise alus” sätestatud tingimustele.
(167)
Komisjon on seisukohal, et kõnealune teadusuuringute ja katsetega seotud meetmete rahastamiseks kasutatav riigiabi on kehtestatud kooskõlas ühenduse kohaldatavate õigusaktidega.
2.6. ABIMEETMETE RAHASTAMINE
(168)
Et abimeetmeid rahastatakse maksutaolise lõivu (kohustuslikuks muudetud vabatahtlike maksude) abil, peab komisjon vaatlema korraga nii rahastatavaid meetmeid, st antavat abi, kui ka selle abi rahastamise korda. Euroopa Kohtu kohtupraktikas (51) on sätestatud, et kui abimeetmete rahastamise viis - eeskätt kohustuslike maksude puhul - on abimeetme lahutamatu osa, peab komisjon abimeetme uurimisel võtma arvesse ka abi rahastamise viisi.
(169)
Kui rahastamisviis on abimeetme lahutamatu osa, tuleb silmas pidada mitmeid kriteeriume: maksutulu võib kasutada üksnes abi rahastamiseks ning see tuleb selleks ära kasutada, (52) maks peab olema abimeetmega seotud viisil, mis on kooskõlas asjaomase siseriikliku õigusega, (53) ning maksu suurus peab mõjutama otseselt antava riigiabi suurust (54).
(170)
Nimetatud kriteeriumide kohaldamise tulemusena tõi komisjon esile järgmised asjaolud. Esiteks märkis komisjon, et kohustuslikud maksud määratakse kindlaks asjaomaste meetmete õigusliku alusega, st korralduse alusel laiendatud tootmisharudevaheliste kokkulepetega. See tähendab, et kõik maksud tasutakse otse asjaomasesse fondi ning need ei kajastu Interbevi üldeelarves või riigieelarves. Seega tuleb maksusummasid käsitada abimeetmete rahastamiseks reserveeritutena ja kasutada neid kehtiva siseriikliku õiguse kohaselt abimeetme rahastamiseks. Teiseks märkis komisjon, et abimeetmeid rahastati üksnes asjaomasest sektorist pärinevate maksude abil. Interbevil puuduvad muud rahastamisallikad ettenähtud meetmete täiendavaks rahastamiseks. Sellest tulenevalt võib väita, et lõivusumma mõjutab antava riigiabi suurust otseselt.
(171)
Osutatud asjaoludest lähtuvalt jõudis komisjon järeldusele, et abi rahastamise viis, käesoleval juhul kohustuslikuks muudetud vabatahtlikud maksud, on abimeetme lahutamatu osa ning seega tuleb seda abi kokkusobivuse uurimisel arvesse võtta. Kuna kõnealune rahastamisviis võib olla vastuolus ELi toimimise lepingu artikliga 110, ei ole komisjonil võimalik kinnitada abikava kooskõla aluslepinguga, kui ta tuvastab diskrimineeriva olukorra imporditavate toodete ja omamaiste toodete vahel (55) või eksporditavate toodete ja omamaiste toodete vahel (56).
(172)
Antud juhul võetakse maksu nii omamaiste toodete, eksporditava liha ja eksporditavate elusloomade pealt (liha pealt võetavad kohustuslikuks muudetud vabatahtlikud maksud) kui ka imporditavate toodete pealt (FNE kohustuslikuks muudetud vabatahtlikud maksud).
(173)
Komisjon uurib teatavaid liha pealt võetavate maksudega ja FNE maksudega seotud asjaolusid niivõrd, kuivõrd need maksud võivad kahjustada liikmesriikidevahelist kaubandust.
2.6.1. Liha pealt võetavad maksud (Interbevi maksud)
2.6.1.1. Imporditav liha
(174)
Nagu põhjenduses 82 osutatud, ei olnud ajavahemikul 1996-2004 imporditava liha pealt maksu tasumine Prantsusmaa õigusaktide järgi kohustuslik. Seega jääb selline liha käesoleva otsuse kohaldamisalast välja, kuna tegemist ei ole riigiabi kui sellisega. Puudub üks põhjenduses 10 nimetatud nõutavatest tingimustest, st maksude tasumise kohustus. Sellest ja varem nimetatud asjaoludest tingituna ei ole imporditavatelt toodetelt võetava lõivu abil rahastatavate meetmete puhul tegemist riigiabiga ning seetõttu käesolev otsus nende kohta ei kehti.
2.6.1.2. Eksporditavad tooted
(175)
Nagu põhjenduses 16 ja sellele järgnevates põhjendustes (57) osutatud, on alates 1. jaanuarist 1996 maksu võetud teistesse liikmesriikidesse suunatavate toodete pealt, kuigi alates 2001. aastast on rakendatud kõnealuse maksu osalist hüvitamist. Selline maks võib Euroopa Kohtu kohtupraktikast lähtuvalt põhjustada diskrimineerivat suhtumist eksportijatesse, kui maksu abil rahastatavad meetmed neile ei laiene ega tasakaalusta eksportijate kantavat lisakoormust (58). Seega tuleb näidata, et kõnealusest maksust saadava tulu kasutamisega ei eelistatud Prantsusmaal turustatud omamaist toodangut eksporditud omamaise toodangu arvel.
(176)
Eksporditavaid elusloomi ja eksporditavat liha hõlmavateks konkreetseteks meetmeteks olid eeskätt reklaamiüritused (näiteks rahvusvahelised messid, kutsealase teabe levitamise ja avalike suhete alased meetmed, Berliini Roheline Nädal, välismaal toimunud lihatükeldamiskoolitus).
(177)
Elusloomi ja liha hõlmavateks üldise ulatusega meetmeteks sihtturust sõltumata olid nii Prantsusmaal kui ka väljaspool Prantsusmaad toimunud reklaamiüritused, näiteks kampaaniad, mis olid seotud Euroopa kvaliteetveisega, tapakeskustega ja „lihatõugudega”, ning teatavad uuringud toiduohutuse, loomade heaolu, kvaliteedijuhtimise, toodete kirjeldamise, sertifitseerimise ning veiseliha päritolu jälgitavuse valdkonnas, mille tulemusi levitati laialdaselt nii Prantsusmaal kui ka väljaspool Prantsusmaad.
i) Teistesse liikmesriikidesse suunatud liha ja elusloomad
(178)
Prantsusmaa ametiasutuste väitel ei hõlmanud meetmed, mille eesmärk oli toetada liha ja elusloomade viimist teistesse liikmesriikidesse, ei eraldi ega koos omamaiste toodetega kõiki kohustuslikuks muudetud vabatahtlike maksude abil rahastatavaid meetmeid.
(179)
Seetõttu tuleks aastate kaupa ja kokkuvõtlikult vaadelda, kas tootmisharudevahelisi meetmeid kohaldati teistesse liikmesriikidesse suunatud toodete suhtes.
(180)
Järgnevas tabelis on eurodes väljendatuna aastate kaupa toodud kohustuslikuks muudetud vabatahtlikest maksudest saadud tulu jagunemine Interbevi eri meetmete vahel ning üksnes eksporditavatele toodetele või ühtaegu nii eksporditavatele kui ka omamaistele toodetele suunatud meetmete protsendimäär.
Aastad
Kõiki tooteid hõlmavad meetmed
Ainult Prantsusmaa tooteid hõlmavad meetmed
Ainult eksporditavaid tooteid hõlmavad meetmed
Meetmete maht aasta kohta
Protsent kõikidest rahastatavatest meetmetest
(ümardatud)
1996
5 517 088,95
13 308 769,70
2 101 111,35
20 926 970,00
36
1997
9 244 861,43
8 723 278,25
2 104 379,32
20 072 518,99
56
1998
8 995 703,14
11 214 605,23
927 146,63
21 137 455,00
46
1999
9 780 064,41
10 308 559,00
1 058 778,36
21 447 401,76
50
2000
8 245 970,18
10 126 453,50
991 754,32
19 264 178,00
47
2001
9 447 359,23
15 115 169,26
1 720 267,50
26 282 796,00
42
2002
10 553 240,96
24 553 282,92
4 326 569,12
39 433 093,00
37
2003
12 626 096,22
21 010 195,68
3 761 566,70
37 398 458,60
43
2004
11 288 281,00
20 527 149,24
4 045 129,24
35 860 559,48
42
(181)
Tabelist ilmneb, et kogu vaadeldava ajavahemiku jooksul moodustasid imporditud toodetele suunatud meetmed keskmiselt ligikaudu 44 % kõikidest kohustuslikuks muudetud vabatahtlike maksude abil rahastatavatest meetmetest. Tuleb täpsustada, et Prantsusmaa ametiasutuste väitel oli eksporditavate toodete pealt võetavatest maksudest saadava tulu osatähtsus sama ajavahemiku kestel 15 % (59). Lisaks väitsid Prantsusmaa ametiasutused, et 15 % suurune määr oli keskmine väärtus, ning edastasid arvandmed kõikide aastate kohta, millest ilmnes, et eksporditud toodete pealt võetud maksude osatähtsus ei ületanud kunagi 18 %.
ii) Kokkusobivus ELi toimimise lepingu artikliga 110
(182)
Võttes arvesse Euroopa Kohtu otsust Nygårdi kohtuasjas (60) ja asjaolu, et lõivu abil rahastatavate meetmete puhul on tegemist riigiabiga ELi toimimise lepingu artikli 107 tähenduses, ning asjaolu, et tegemist ei ole ELi toimimise lepingu artikliga 110 vastuolus oleva diskrimineerivat laadi lõivuga, sest seda kohaldati samamoodi ka eksporditavate toodete ja elusloomade suhtes, millele laienesid lõivust tulenevad eelised, on komisjon seisukohal, et eksporditavate toodete pealt võetavast ja Interbevi meetmete rahastamiseks kasutatavast lõivust saadav tulu kujutab endast ELi toimimise lepingu sätetega ja eeskätt selle artikliga 107 kooskõlas oleva abi rahastamist ning et sellest tulenevalt on sel viisil rahastatav riigiabi aluslepinguga kokkusobiv.
2.6.2. FNE maksud
2.6.2.1. Imporditavad elusloomad
(183)
Prantsusmaa ametiasutuste väitel oli kuni 2003. aastani FNE-le tasutavaid makse võimalik kohaldada elusloomade suhtes, kes kasvatati väljaspool Prantsusmaa territooriumi, kuid kes toodi tapmiseks Prantsusmaale.
(184)
Pärast komisjoni avaldatud kahtlusi kinnitasid Prantsusmaa ametiasutused, et nad on muutnud tootmisharudevahelise kokkuleppe teksti, välistades imporditavate või Prantsusmaale sissetoodavate elusloomade pealt võetava maksu. Prantsusmaa ametiasutuste väitel võeti kõnealuseid makse ainult Prantsusmaal kasvatatud ja tapetud loomade pealt.
(185)
Tootmisharudevahelise kokkuleppe muudatustest komisjonile ei teatatud. Edastati üksnes 2. veebruari 2005. aasta korraldus (vt põhjendus 87), milles täpsustatakse, et FNE makse võetakse ainult liha pealt, mis pärineb Prantsusmaal kasvatatud loomadelt, kes on tapetud Prantsuse emamaal.
(186)
Seega hõlmas ajavahemikul 1. jaanuarist 1996 kuni 30. septembrini 2004 liha pealt võetud maks ka Prantsusmaal tapetud, kuid väljaspool Prantsusmaa territooriumi kasvatatud loomi.
(187)
Prantsusmaa ametiasutused ei suutnud tõendada, et väljaspool Prantsusmaad tegutsevad loomakasvatajad oleksid kõnealuste maksude abil saadava tuluga rahastatud meetmetest kasu saanud. Maksukohustuslaste suhtes, kes tasusid kohustuslikuks muudetud vabatahtlikku maksu ja eksportisid oma toodangut, ei kohaldatud mingit hüvitist ega maksusoodustust ning nad ei saanud ka asjaomaste abimeetmetega võimaldatavaid eeliseid. Mis puutub uurimis- ja arendustegevuse ning tehnilise abiga seotud meetmetesse, siis nendest võisid põhimõtteliselt kasu saada üksnes Prantsusmaa tootjad (Prantsusmaal kasvatatud ja tapetud veistelt pärineva liha tootjad).
(188)
Asjaolu, et elusloomade import oli kõnealusel ajavahemikul vaid marginaalse tähtsusega (61) ning et tegelikkuses oli elusloomade importijatel soovi korral võimalus imporditavate elusloomade kaal deklareerida ja maksu aluseks olevast kaalust maha arvata ning taotleda maksusummade hüvitamist, ei mõjuta komisjoni põhimõttelist otsust. Liiatigi kohaldatakse ELi toimimise lepingu artiklit 110 igasuguse, sealhulgas väikese ulatusega diskrimineerimise korral.
(189)
Võttes arvesse Euroopa Kohtu otsust Nygårdi kohtuasjas (62) ja asjaolu, et lõivu abil rahastatavate meetmete puhul on tegemist riigiabiga ELi toimimise lepingu artikli 107 tähenduses, ning asjaolu, et tegemist on ELi toimimise lepingu artikliga 110 vastuolus oleva diskrimineerivat laadi lõivuga, sest seda kohaldati samamoodi ka teistest liikmesriikidest pärinevate toodete suhtes, millele ei laienenud lõivust tulenevad eelised, on komisjon seisukohal, et teistest liikmesriikidest imporditavate elusloomade pealt võetavast ja FNE meetmete rahastamiseks kasutatavast lõivust saadav tulu kujutab endast ELi toimimise lepingu sätetega ja eeskätt selle artikliga 107 vastuolus olevat abi rahastamist ning et sellest tulenevalt ei ole sel viisil rahastatav riigiabi aluslepinguga kokkusobiv.
2.6.2.2. Eksporditavad elusloomad
(190)
Kuna FNE makse kohaldati vaid Prantsusmaal kasvatatud või tapetud loomade suhtes, järeldas komisjon, et riigist välja suunatud toodete kui selliste pealt FNE maksu ei võetud, ning need jäävad käesoleva otsuse kohaldamisalast välja.
3. ABI EBASEADUSLIKKUS
(191)
Nagu menetluse alustamise otsuses on osutatud, rõhutab komisjon, et Prantsusmaa ei ole talle ELi toimimise lepingu artikli 108 lõike 3 kohaselt enne kõnealuste meetmete rakendamist teatanud laiendamiskorraldustest, millega muudeti vabatahtlikud maksud kohustuslikuks, ega meetmetest, mida nende maksude abil rahastati (vt käesoleva otsuse põhjendus 2).
(192)
Määruse (EÜ) nr 659/1999 artikli 1 punktis f on ebaseaduslik abi täpselt määratletud kui uus abi, mis on kehtestatud vastuolus ELi toimimise lepingu artikli 108 lõikega 3. Kohustus uuest riigiabist teatada on sätestatud kõnealuse määruse artiklis 2.
(193)
Komisjon märgib kõigepealt kõnealuste maksude olemuse kohta, et nende täiemahuline kehtestamine eeldab maksu kinnitava akti vastuvõtmist riigiasutuse poolt. Seda silmas pidades leiab komisjon, et antud juhul on tegemist maksutaolise lõivuga, see tähendab riigi ressurssidega.
(194)
Et kohustuslikuks muudetud vabatahtlike maksude puhul on tegemist riigi ressurssidega (nagu on näidatud põhjenduses 106 ja sellele järgnevates põhjendustes), mis kuuluvad lahutamatult abikava juurde (põhjendus 171 ja sellele järgnevad põhjendused), ning et neid makse kasutati lihasektori ettevõtjatele teatavaid eeliseid andvate meetmete rahastamiseks, on sellistest meetmetest komisjonile teatamine asutamislepingu artikli 108 lõike 3 järgi kohustuslik.
(195)
Põhjendustes 123 ja 124 on näidatud, et kuna Prantsusmaa võetud meetmetel oli riigiabile iseloomulikke omadusi, on tegemist uue abiga, millest komisjonile ei ole teatatud, ja need on seega asutamislepingu kohaselt ebaseaduslikud.
(196)
Vastavalt komisjoni teatisele kohaldatavate eeskirjade kindlaksmääramise kohta õigusvastase riigiabi hindamiseks (63) tuleb kõiki määruse (EÜ) nr 659/1999 artikli 1 punkti f kohaselt ebaseaduslikke abimeetmeid hinnata vastavalt abi andmise hetkel kehtivatele eeskirjadele ja suunistele.
V. KOKKUVÕTE
(197)
Eeltoodu põhjal leiab komisjon, et kõnealuse abikava rahastamine kohustuslikuks muudetud vabatahtlike maksude abil ei anna alust vastuväideteks niivõrd, kuivõrd kõnealuseid makse kohaldati omamaiste toodete ning eksporditavate toodete ja elusloomade suhtes (käesoleval juhul ajavahemikul 1996-2004 liha pealt võetud maksud).
(198)
Kui makse kohaldati ka imporditavate elusloomade suhtes (käesoleval juhul ajavahemikul 1996-2004 elusloomade pealt võetud FNE maksud), tuleneb eelnevatest põhjendustest, et kohustuslikuks muudetud vabatahtlike maksude süsteem oli siseturuga vastuolus, kuivõrd sellega rikuti ELi toimimise lepingu artikli 110 sätteid, sest Prantsusmaa ei olnud suuteline tõendama, et abi kohaldati imporditud toodete suhtes samaväärselt nagu omamaiste toodete suhtes.
(199)
Lisaks ei olnud nendest abimeetmetest ELi toimimise lepingu artikli 108 lõike 3 kohaselt komisjonile teatatud; seega oli määruse (EÜ) nr 659/1999 artikli 1 punkti f alusel tegemist ebaseadusliku abiga.
(200)
Komisjon väljendab kahetsust, et Prantsuse Vabariik on asjaomase abi kehtestanud ELi toimimise lepingu artikli 108 lõike 3 sätteid rikkudes.
(201)
Kuna tegemist on abiga, mida rakendati enne komisjoni lõpliku otsuse vastuvõtmist, tuleb meenutada, et ELi toimimise lepingu artikli 108 lõike 3 sätted on korralduslikku laadi menetluseeskirjad, mille vahetut mõju on Euroopa Kohus tunnustanud mitmes kohtuotsuses, (64) seega ei ole kõnealuse abi ebaseaduslikkust võimalik heastada tagantjärele tehtava otsusega (65).
(202)
Euroopa Kohus on märkinud, et kui abimeede, mille rahastamisviis on selle lahutamatuks osaks, on ellu viidud teatamiskohustust rikkudes, peavad riiklikud kohtud põhimõtteliselt otsustama konkreetselt selle abi rahastamiseks kogutud maksude või maksete tagasimaksmise. Samuti on Euroopa Kohus märkinud, et riiklikud kohtud peavad kaitsma isikute õigusi juhul, kui riiklikud ametiasutused rikuvad abi andmise keeldu, mis on sätestatud ELi toimimise lepingu artikli 108 lõike 3 viimases lauses ja millel on vahetu õigusmõju. Kui õigustatud isikud, kes võivad nimetatud alusele tugineda, osutavad sellisele rikkumisele ning see on riikliku kohtu poolt tuvastatud, peab viimane tegema kõik asjakohased järeldused riikliku õiguse alusel, milles on käsitletud nii abi rakendusmeetmete kehtivust kui ka antud rahalise toetuse tagasinõudmist (66).
(203)
Komisjon peab kohaseks võtta käesoleval juhul vastu tingimuslik otsus, kasutades määruse (EÜ) nr 659/1999 artikli 7 lõikega 4 talle jäetud võimalust, mille järgi komisjon võib otsusele lisada tingimused, mille täitmisel võib abi lugeda siseturuga kokkusobivaks, ja sätestada kohustused, mis võimaldavad jälgida otsuse täitmist.
(204)
Et heastada ELi toimimise lepingu artikli 110 rikkumine ja kõrvaldada tagasiulatuvalt diskrimineerimine, peab Prantsusmaa tagasi maksma lõivu selle osa, mis võeti imporditud toodete pealt (ajavahemikul 1996-2004 elusloomade pealt võetud FNE maksud), proportsionaalselt abimeetmete eelistega, mis jäid maksukohustuslastel saamata. Kõnealuse rikkumise heastamine muudab asjaomased abimeetmed ELi toimimise lepingu artikliga 107 kokkusobivaks.
(205)
Komisjon määrab kindlaks tingimused, mille alusel tagasimaksmine peab toimuma. Prantsusmaa peab maksukohustuslastele tagasi maksma selle osa lõivust, mis võeti kõnealuste imporditud toodete pealt ajavahemikul lõivu kehtestamisest kuni 2004. aasta 30. septembrini, täites täieulatuslikult järgmisi tingimusi:
a)
kui maksukohustuslased on suutelised tõendama, et nende imporditud toodete pealt võeti kohustuslikuks muudetud vabatahtlikku maksu, võivad selle lõivu tasunud maksukohustuslased riiklikes õigusaktides sätestatud ajavahemiku, kuid mitte vähem kui kuue kuu jooksul alates käesolevast otsusest teatamisest nõuda üksnes omamaiste toodete heaks suunatud teenuste rahastamiseks määratud lõivust saadud tulust proportsionaalse osa tagasimaksmist;
b)
Prantsusmaa määrab kindlaks imporditud toodete suhtes rakendatud võimaliku diskrimineerimise ulatuse. Selleks kontrollib Prantsusmaa kontrollperioodi jooksul asjaomase lõivu abil kogu riigis omamaiste toodete pealt saadud vahendite suuruse ja üksnes kõnealuste toodete suhtes kohaldatavate eeliste rahalist tasakaalu;
c)
tagasimaksmine peab toimuma hiljemalt kuue kuu jooksul alates tagasimaksmistaotluse esitamisest;
d)
tagastatavad summad tuleb aktualiseerida, arvestades nende pealt intresse alates lõivu kasseerimise hetkest kuni tegeliku tagasimaksmise kuupäevani; intresside arvestamise aluseks on komisjoni poolt viite- ja diskontomäärade kehtestamise meetodi abil kinnitatud viitemäär;
e)
Prantsusmaa ametiasutused aktsepteerivad kõiki maksukohustuslaste esitatud mõistlikke tõendusmaterjale, mis tõendavad teistest liikmesriikidest pärit toodetelt makstud lõivuosa suurust;
f)
tagasimakseõigust ei saa seada sõltuvusse teistest tingimustest, eelkõige sellest, et lõivu ei ole edasi suunatud;
g)
juhul kui maksukohustuslane ei ole veel lõivu maksnud, loobuvad Prantsuse ametiasutused ametlikult lõivu sissenõudmisest proportsionaalses osas teistest liikmesriikidest pärit toodetelt võetud lõivuosaga, mille kasutamine üksnes omamaistele toodetele suunatud abi rahastamiseks on tõendatud. Ühtlasi loobutakse võimalike intresside sissenõudmisest hilinenud makse korral;
h)
kui komisjon seda nõuab, edastavad Prantsusmaa ametiasutused komisjonile täieliku aruande, mis tõendab tagasimaksemeetme nõuetekohast täideviimist;
i)
kui mõni teine liikmesriik on maksustanud samad tooted, mille pealt Prantsusmaa võttis lõivu, kohustuvad Prantsusmaa ametiasutused maksma maksukohustuslasele tagasi selle osa lõivust, mis võeti kõnealusest liikmesriigist pärit toodete pealt;
j)
Prantsusmaa kohustub teatama käesolevast otsusest kõikidele potentsiaalsetele kõnealuse lõivu maksukohustuslastele,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
1. Eeldusel, et Prantsusmaa täidab käesoleva artikli lõikes 2 sätestatud tingimused, on Prantsusmaa võetud maksutaolise lõivu (ajavahemikul 1996-2004 teistesse liikmesriikidesse suunatud liha ja elusloomade pealt ning ajavahemikul 1996-2004 imporditud elusloomade pealt võetud kohustuslikuks muudetud vabatahtliku maksu) abil rahastatud ning toodete tutvustamiseks, reklaamiks, tehniliseks abiks, uurimis- ja arendustegevuseks ELi toimimise lepingu artikli 108 lõike 3 kohaselt ebaseaduslikult antud riigiabi puhul tegemist riigiabiga, mis on alates kõnealuse maksu kehtestamisest kuni 30. septembrini 2004 siseturuga kokkusobiv ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punktis c toodud tähenduses.
2. Prantsusmaa peab maksukohustuslastele tagasi maksma selle osa lõivust, mis võeti kõnealuste imporditud toodete pealt ajavahemikul lõivu kehtestamisest kuni 2004. aasta 30. septembrini, täites täieulatuslikult järgmisi tingimusi:
a)
kui maksukohustuslased on suutelised tõendama, et nende imporditud toodete pealt võeti kohustuslikuks muudetud vabatahtlikku maksu, võivad selle lõivu tasunud maksukohustuslased riiklikes õigusaktides sätestatud ajavahemiku, kuid mitte vähem kui kuue kuu jooksul alates käesolevast otsusest teatamisest nõuda üksnes omamaiste toodete heaks suunatud teenuste rahastamiseks määratud lõivust saadud tulust proportsionaalse osa tagasimaksmist;
b)
Prantsusmaa määrab kindlaks imporditud toodete suhtes rakendatud võimaliku diskrimineerimise ulatuse. Selleks kontrollib Prantsusmaa kontrollperioodi jooksul asjaomase lõivu abil kogu riigis omamaiste toodete pealt saadud vahendite suuruse ja üksnes kõnealuste toodete suhtes kohaldatavate eeliste rahalist tasakaalu;
c)
tagasimaksmine peab toimuma hiljemalt kuue kuu jooksul alates tagasimaksmistaotluse esitamisest;
d)
tagastatavad summad tuleb aktualiseerida, arvestades nende pealt intresse alates lõivu kasseerimise hetkest kuni tegeliku tagasimaksmise kuupäevani; intresside arvestamise aluseks on komisjoni poolt viite- ja diskontomäärade kehtestamise meetodi abil kinnitatud viitemäär;
e)
Prantsusmaa ametiasutused aktsepteerivad kõiki maksukohustuslaste esitatud mõistlikke tõendusmaterjale, mis tõendavad teistest liikmesriikidest pärit toodetelt makstud lõivuosa suurust;
f)
tagasimakseõigust ei saa seada sõltuvusse teistest tingimustest, eelkõige sellest, et lõivu ei ole edasi suunatud;
g)
juhul kui maksukohustuslane ei ole veel lõivu maksnud, loobuvad Prantsuse ametiasutused ametlikult lõivu sissenõudmisest proportsionaalses osas teistest liikmesriikidest pärit toodetelt võetud lõivuosaga, mille kasutamine üksnes omamaistele toodetele suunatud abi rahastamiseks on tõendatud. Ühtlasi loobutakse võimalike intresside sissenõudmisest hilinenud makse korral;
h)
kui komisjon seda nõuab, edastavad Prantsusmaa ametiasutused komisjonile täieliku aruande, mis tõendab tagasimaksemeetme nõuetekohast täideviimist;
i)
kui mõni teine liikmesriik on maksustanud samad tooted, mille pealt Prantsusmaa võttis lõivu, kohustuvad Prantsusmaa ametiasutused maksma maksukohustuslasele tagasi selle osa lõivust, mis võeti kõnealusest liikmesriigist pärit toodete pealt;
j)
Prantsusmaa kohustub teatama käesolevast otsusest kõikidele potentsiaalsetele kõnealuse lõivu maksukohustuslastele.
Artikkel 2
Prantsusmaa teatab komisjonile kahe kuu jooksul pärast käesolevast otsusest teatamist, milliseid meetmeid selle otsusega vastavuse saavutamiseks on võetud.
Artikkel 3
Käesolev otsus on adresseeritud Prantsuse Vabariigile.
Brüssel, 13. juuli 2011