РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1210/2010 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 15 декември 2010 година
относно установяване на истинността на евро монетите и обработката на негодни за употреба евро монети
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз и по-специално член 133 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
като взеха предвид становището на Европейската централна банка (1),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
С Регламент (ЕС) № 1338/2001 на Съвета от 28 юни 2001 г. за определяне на необходимите мерки за защита на еврото срещу фалшифициране (3) се изисква от кредитните институции и, в рамките на разплащателната им дейност, от доставчиците на разплащателни услуги и от всички други институции, участващи в обработката и разпространението на евро банкноти и монети, които са получили и възнамеряват да върнат в обращение, да проверят тяхната истинност и да открият фалшификатите.
(2)
С препоръка на Комисията 2005/504/ЕС от 27 май 2005 г. относно установяване на истинността на евро монетите и обработката на негодни за обращение евро монети (4) се определят препоръчителните практики за установяване на истинността на евро монетите и обработката на негодни за обращение евро монети. Липсата на задължителна обща рамка за установяване на истинността обаче води до различни практики сред държавите-членки и поради това не може да се осигури унифицирана защита на валутата в цялата еврозона.
(3)
За постигането на ефективно и уеднаквено установяване на истинността на евро монетите в евро зоната, следователно е необходимо да бъдат въведени правно обвързващи правила за прилагането на общи процедури за установяване на истинността на евро монетите в обращение и за прилагането на контролни механизми за тези процедури от страна на националните органи.
(4)
В процеса на установяване на истинността следва също да бъдат открити истински евро монети, които не са годни за обращение. Обращението на негодни монети затруднява тяхната употреба особено за машини, които работят с монети, и могат да объркат ползвателите по отношение на истинността на тези монети. Негодните монети следва да бъдат изтеглени от обращение. Поради това са необходими общи правно обвързващи правила за държавите-членки за обработката и възстановяването на стойността на негодни за обращение евро монети.
(5)
За координиране на прилагането на процедурите за установяване на истинността, подробните изисквания за изпитание и обучение за установяване на истинността на монетите, както и техническите параметри за проверката на негодните за обращение евро монети и други разпоредби за практическо прилагане следва допълнително да бъдат определени от Европейския технически и научен център (ЕТНЦ), създаден с Решение 2005/37/ЕО на Комисията (5), след консултация с експертната група по фалшифициране на монети, посочена в същото решение.
(6)
За да се даде възможност за постепенно адаптиране към разпоредбите на настоящия регламент на съществуващата система от правила и практики на държавите-членки, те следва да могат, за тригодишен преходен период до 31 декември 2014 г., да предоставят дерогации относно видовете машини за обработка на монети, които да се използват за установяване на истинността на евро монетите, както и за броя на тези машини, които да бъдат проверявани ежегодно.
(7)
Всеки национален орган, който обработва негодни за обращение евро монети, следв да има възможност да прилага такса за обработка съгласно настоящия регламент, с цел покриване на разходите, свързани с този процес. Таксите за обработка не следва да се прилагат при предаване на малки количества негодни за обращение евро монети. Държавите-членки следва да могат да предвидят освобождаване от такси за обработка на лица, които тясно сътрудничат на органите при изтеглянето от обращение на фалшиви или на негодни за обращение монети. Държавите-членки следва да могат да приемат торби и кутии със смесено съдържание от фалшиви и негодни монети, без да се прилага допълнителна такса, ако това е от обществен интерес,
(8)
Всяка държава-членка следва да въведе санкции, приложими при нарушения, с цел постигане на еквивалентност при установяване на истинността на евро монетите и обработката на негодни за обращение евро монети на територията на цялата еврозона.
(9)
Тъй като целта на настоящия регламент, а именно ефективно и уеднаквено установяване на истинността на евро монетите в евро зоната, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите-членки поради различия в техните практики и следователно може да бъде по-добре постигната на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигане на тази цел,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ПРЕДМЕТ И ОПРЕДЕЛЕНИЯ
Член 1
Предмет
С този регламент се определят процедури, необходими за установяване на истинността на евро монетите и обработката на негодни за обращение евро монети.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
„установяване на истинността на евро монетите“ означава процесът на проверка на истинността и годността за обращение на евро монетите;
б)
„негодни за обращение евро монети“ означава евро монети, които са истински, но са отхвърлени в процеса на установяване на истинността, или евро монети, чийто вид е значително променен;
в)
„определен национален орган“ означава Националният център за анализ на монети или друг орган, посочен от съответната държава-членка;
г)
„институции“ означава институциите, посочени в член 6, параграф 1, първа алинея от Регламент (ЕО) № 1338/2001, с изключение на онези, посочени в третото тире от същата разпоредба;
д)
„ЕГФМ“ (експертна група по фалшифициране на монети) означава експертната група по фалшифициране на монети, посочена в Решение 2005/37/ЕО.
ГЛАВА II
УСТАНОВЯВАНЕ НА ИСТИННОСТТА НА ЕВРО МОНЕТИТЕ
Член 3
Установяване на истинността на евро монетите
1. Институциите гарантират, че евро монетите, които са получили и които възнамеряват да върнат в обращение, са обект на процедура за установяване на тяхната истинност. Те прилагат това задължение посредством:
а)
машини за обработка на монети, включени в списъка за такива машини, посочен в член 5, параграф 2; или
б)
персонал, обучен в съответствие с условията, определени от държавите-членки.
2. В резултат от установяването на истинността на всички евро монети, за които има съмнение, че са фалшиви, както и на негодните за обращение евро монети се предоставят на определения национален орган.
3. Фалшивите евро монети, предадени на компетентните държавни органи в съответствие с член 6 от Регламент (ЕО) № 1338/2001, не могат да бъдат предмет на такси за обработка или на други такси. По отношение на негодните за обращение евро монети се прилага глава III от настоящия регламент.
Член 4
Изискване за изпитване и машини за обработка на монети
1. При прилагане на член 3, параграф 1, буква а) институциите използват единствено видовете машини за обработка, които успешно са преминали изпитване за откриване на фалшификати, проведено от страна на определения национален орган или от страна на ЕТНЦ, и които при закупуването им са включени в списъка на интернет страницата, посочена в член 5, параграф 2. Институциите гарантират тези машини редовно да бъдат настройвани, така че да запазват способността си за откриване на фалшификати, като се взимат предвид промените, въведени в списъка, посочен в член 5, параграф 2. Изпитването за откриване на фалшификати се планира така, че да гарантира, че машината за обработка на монети е способна да отхвърли познатите видове фалшиви евро монети и в рамките на процеса негодните за обращение евро монети, както и всички други предмети, наподобяващи монети, които не съответстват на характеристиките на истинските евро монети.
2. В рамките на преходен период до 31 декември 2014 г., държавите-членки могат да предвидят специфични дерогации от параграф 1, първо изречение за машини за обработка на монети, които са били в употреба към 11 януари 2011 г. и които са доказали способността си за откриване на фалшифицирани евро монети, негодни за обращение евро монети и други предмети, наподобяващи монети, които не отговарят на спецификациите на истинските евро монети, дори ако тези машини не са включени в списъка, посочен в член 5, параграф 2. Тези дерогации се приемат след консултации с ЕГФМ.
Член 5
Настройване на машините за обработка на монети
1. За да могат производителите на машини за обработка на монети да получат спецификациите, необходими за настройването на техните машини за откриването на фалшиви евро монети, в съответствие с член 4 изпитването може да бъде проведено в определения национален орган, ЕТНЦ или - след двустранно споразумение - в помещенията на производителя. След успешното преминаване на изпитването на машината за обработка на монети, на производителя на машината се издава протокол от изпитването за откриване на фалшификати с копие до ЕТНЦ.
2. На своята интернет страница Комисията публикува консолидиран списък на всички машини за обработка на монети, за които ЕТНЦ е получил или изготвил положителен и валиден протокол от изпитването за откриване на фалшификати.
Член 6
Контрол от страна на държавите-членки
1. Държавите-членки въвеждат контрола, предвиден в настоящия член.
2. Държавите-членки осъществяват ежегоден контрол на място в институциите с цел да бъде проверено, посредством изпитване за откриване на фалшификати, правилното функциониране на представителен брой използвани машини за обработка на монети. Когато персоналът на институциите следва да извършва ръчна проверка на истинността на евро монетите, които да бъдат върнати в обращение, държавите-членки получават уверение от тези институции, че техният персонал е надлежно обучен за тази цел.
3. Броят на машините з обработка на монети, които ежегодно се проверяват във всяка държава-членка, се определя така, че обемът на евро монети, обработени с тези машини през въпросната година, представлява поне 25 % от общия сборен нетен обем на евро монети, емитирани от въпросната държава-членка от въвеждането на евро монетите до края на предходната година. Броят на машините за обработка на монети, които трябва да бъдат проверени, се изчислява въз основа на обема на трите евро монети с най-високи номинални стойности, предназначени за обращение. Държавите-членки полагат усилия да осигурят проверяването на машините за обработка на монети на ротационен принцип.
4. В случай че броят на машините за обработка на монети, които подлежат на ежегодна проверка в съответствие с параграф 3, е по-голям от броя на машините, функциониращи в дадена държава-членка, всички машини за обработка на монети, функциониращи в тази държава-членка, се проверяват ежегодно.
5. В рамките на преходен период до 31 декември 2014 г., държавите-членки могат да решат, след нотифициране на Комисията, броят на машините за обработка на монети, подлежащи на ежегодна проверка, да бъде такъв, че обемът на евро монети, обработени от тези машини в продължение на същата година, да представлява най-малко 10 % от общия сборен нетен обем на монетите, емитирани от въпросната държава-членка от въвеждането на евро монетите до края на предходната година.
(6) Като част от годишния контрол държавите-членки проверяват способността на институциите да удостоверят истинността на евро монетите въз основа на:
а)
наличието на писмени директиви, в които са предвидени инструкции относно използването на автоматично оборудване за обработка на монети или относно ръчното сортиране, в зависимост от случая;
б)
разпределянето на подходящи човешки ресурси;
в)
наличието на писмен план за поддръжка на машините за обработка на монети, предназначен за запазването на необходимото равнище на ефективност;
г)
наличието на писмени процедури за предаване на фалшиви евро монети, негодни за обращение евро монети и на наподобяващи монети предмети, които не отговарят на спецификациите за истински евро монети, на определения национален орган; и
д)
наличието на процедури за вътрешен контрол, в които са описани условията и периодичността на контрола, който се осъществява от институциите, за да се гарантира, че центровете им за сортиране и техният персонал спазват инструкциите, установени в настоящия параграф.
7. Когато държава-членка констатира неспазване на настоящия регламент, съответната институция взема необходимите мерки за бързо отстраняване на неспазването.
Член 7
Технически разпоредби
Комисията гарантира, че ЕТНЦ в разумен срок и след консултация с ЕГФМ определя техническите характеристики за изпитването за откриване на фалшификати и други разпоредби за прилагане на практика, като практики на обучение, срока на валидност на протокола от изпитването за откриване на фалшификати, информацията, която следва да се включи в списъка, посочен в член 5, параграф 2, насоките за контрол, проверки и одит от страна на държавите-членки, процедурните правила за отстраняване на несъответствията, както и съответните граници за приемане на истински монети.
ГЛАВА III
ОБРАБОТКА НА НЕГОДНИ ЗА ОБРАЩЕНИЕ ЕВРО МОНЕТИ
Член 8
Изтегляне и възстановяване на стойността на негодни за обращение евро монети
1. Държавите-членки изтеглят от обращение негодните за обращение евро монети.
2. Държавите-членки възстановяват стойността или заменят евро монетите, които са станали негодни поради продължителна употреба или инцидент или са били отхвърлени в процеса на установяване на истинността им. Държавите-членки могат да откажат да възстановят стойността на негодните за обращение монети, които са били умишлено изменени или изменени по начин, за който разумно може да се очаква, че ще ги измени, независимо от възстановяването на стойността на монети, събрани от благотворителност, като например тези, които са хвърлени във фонтани.
3. Държавите-членки гарантират, че след изтеглянето им негодните за обращение евро монети се унищожават посредством постоянна физическа деформация, така че тези монети да не могат да се върнат в обращение или да бъдат предадени за възстановяване на стойността им.
Член 9
Такси за обработка
1. Такса в размер на 5 % от номиналната стойност на предадените негодни за обращение евро монети може да бъде удържана от сумата за възстановяване на стойността им или от тяхната замяна. В случай че целият сак или кутия с монети е проверен по реда на член 11, параграф 2, таксата за обработка може да бъде увеличена с още 15 % от номиналната стойност на предадените евро монети.
2. Държавите-членки могат да предвидят общи или частични освобождавания от такси за обработка в случаи, когато физически или юридически лица, които предават евро монетите, сътрудничат отблизо и редовно на определения национален орган при изтеглянето от обращение на фалшиви или на негодни за обращение евро монети или когато това освобождаване служи на обществения интерес.
3. Транспортните и свързаните с тях разходи са за сметка на физическите или юридическите лица, които предават евро монетите.
4. Без да се засяга предвиденото в параграф 2 освобождаване, за всяка година максималното количество, което се освобождава от такси за обработка, е един килограм негодни за обращение монети за всяка номинална стойност, за физическо или юридическо лице, което предава евро монетите. Ако тази граница бъде превишена, може да се налага такса за всички предадени монети.
5. Когато сред предадените монети има монети, третирани с химически или други опасни вещества до степен, че може да се счита, че представляват опасност за здравето на хората, които ги обработват, към таксите, събирани в съответствие с параграф 1, се добавя допълнителна такса, равняваща се на 20 % от номиналната стойност на предадените евро монети.
Член 10
Опаковка на негодни за обращение евро монети
1. Физическото или юридическото лице, което предава евро монети за възстановяване на стойността или за замяната им, сортира монетите по номинална стойност в стандартни сакове или кутии, както следва:
а)
саковете или кутиите съдържат:
i)
по 500 монети за всяка от номиналните стойности 2 EUR и 1 EUR;
ii)
по 1 000 монети за всяка от номиналните стойности 0,50 EUR, 0,20 EUR и 0,10 EUR;
iii)
по 2 000 монети за всяка от номиналните стойности 0,05 EUR, 0,02 EUR и 0,01 EUR.
iv)
за по-малки количества по 100 монети от всяка номинална стойност;
б)
всеки сак или кутия носи информация с данни за идентифициране на физическото или юридическото лице, което ги предава, за съдържаните сума и номинална стойност на монетите, теглото, дата на опаковка и номера на сака/кутията; физическото или юридическото лице, което ги предава, осигурява опаковъчен списък с обобщена информация за предадените сакове и кутии; когато монетите са третирани с химически или други опасни вещества, стандартните опаковки са придружени от писмена декларация, уточняваща конкретните вещества, които са използвани;
в)
Когато общото количество негодни за обращение евро монети е по-малко от изискваното в точка а), евро монетите се сортират по номинална стойност и могат да бъдат предадени в нестандартни опаковки.
2. Чрез дерогация от параграф 1 държавите-членки могат да запазят различните изисквания за опаковка, предвидени в националните им законодателства към 11 януари 2011 г.
Член 11
Контрол на негодни за обращение евро монети
1. Държавите-членки могат да контролират предадените негодни за обращение евро монети, както следва:
а)
обявеното количество се проверява чрез претегляне на всеки сак или кутия;
б)
истинността и външния вид се контролират въз основа на минимум 10 %-на извадка от предадените монети.
2. В случай че бъдат открити аномалии, вследствие на контрола, посочен в параграф 1, или бъдат установени отклонения от член 10, се проверява целият сак или кутия.
3. Когато приемането или обработката на евро монети представлява риск за здравето на лицата, които ги обработват, или предадените монети не отговарят на стандартите по отношение на опаковката и етикетирането, държавите-членки могат да откажат да приемат такива монети,.
Държавите-членки могат да предвидят приемането на мерки по отношение на физическите или юридическите лица, които са предали монетите, посочени в първа алинея.
ГЛАВА IV
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 12
Отчитане, обмен на информация и оценка
1. Държавите-членки ежегодно предават на Комисията доклади за своята дейност по установяване на истинността на евро монетите. Предадената информация включва броя на извършените съгласно член 6, параграф 2 проверки и броя на проверените машини за обработка на монети, резултатите от изпитанията, обема на обработените от тези машини монети, броя на анализираните евро монети, за които има съмнение, че са фалшиви, и броя на негодните за обращение евро монети, чиято стойност е възстановена, както и подробни условия за всички дерогации, предвидени съгласно член 4, параграф 2 или член 6, параграф 5.
2. За да могат държавите-членки да следят за изпълнението на настоящия регламент от институциите, последните предоставят най-малко веднъж годишно на държавите-членки, ако това бъде поискано, най-малко следната информация:
а)
видовете и броят на използваните машини за обработка на монети;
б)
местонахождението на всяка машина обработка на монети; и
в)
обемът на обработваните монети за всяка машина за обработка на монети за съответната година и съответната номинална стойност, най-малко за трите евро монети с най-високи номинални стойности.
3. Държавите-членки гарантират, че информацията относно органите, определени за възстановяването на стойността или за замяната на евро монетите, и относно специфичните условия като изискванията за опаковка и таксите се предоставя на подходящите интернет страници и посредством подходящи публикации.
4. След анализ на получените доклади на държавите-членки, Комисията представя годишен доклад на Икономическия и финансов комитет относно развитието и резултатите във връзка с процеса на установяване на истинността на евро монетите, както и за тези, които са негодни за обращение.
5. До 30 юни 2014 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад за функционирането и резултатите от настоящия регламент. При необходимост докладът може да бъде придружен от законодателни предложения за по-детайлно прилагане или за изменение на настоящия регламент, по-специално по отношение на членове 6 и 8.
Член 13
Санкции
Държавите-членки определят правилата относно санкциите, които се налагат за нарушения на настоящия регламент, и предприемат всички необходими мерки, за да гарантират тяхното прилагане. Предвидените санкции са ефективни, пропорционални и с възпиращ ефект.
Член 14
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 1 януари 2012 г., с изключение на Глава III, която се прилага от деня на влизането в сила на настоящия регламент.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко в държавите-членки, в съответствие с Договорите.
Съставено в Страсбург на 15 декември 2010 година.
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS (EL) nr 1210/2010,
15. detsember 2010,
euromüntide autentimise ja ringlusse kõlbmatute euromüntide käitlemise kohta
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eelkõige selle artiklit 133,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
võttes arvesse Euroopa Keskpanga arvamust (1),
toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt (2)
ning arvestades järgmist:
(1)
Nõukogu 28. juuni 2001. aasta määruse (EÜ) nr 1338/2001 (milles sätestatakse euro võltsimise takistamiseks vajalikud meetmed) (3) kohaselt peavad krediidiasutused ja niivõrd kui nad tegelevad maksetega ka muud makseteenuse pakkujad ning kõik teised pangatähtede ja müntide käsitlemisel ja jaotamisel osalevad asutused tagama nende euro pangatähtede ja müntide ehtsuse, mis nad on saanud ja mida nad kavatsevad ringlusesse tagasi saata, ning hoolitsema võltsingute avastamise eest.
(2)
Komisjoni 27. mai 2005. aasta soovitusega 2005/504/EÜ (euromüntide autentimise ja ringlusse kõlbmatute euromüntide käitlemise kohta) (4) nähakse ette euromüntide autentimise ja ringlusse kõlbmatute euromüntide käitlemise soovituslikud tavad. Müntide autentimise kohustusliku ühise raamistiku puudumise tulemuseks on liikmesriikide erinevad tavad, mistõttu ei ole võimalik tagada ühisraha ühtset kaitset kogu euroalal.
(3)
Et tagada kogu euroalal euromüntide tõhus ja ühtne autentimine, on vaja kehtestada siduvad eeskirjad ringluses olevate euromüntide ühiste autentimismeetmete ja nende meetmete kontrollimise rakendamiseks riiklike asutuste poolt.
(4)
Autentimise käigus tuleks teha kindlaks ka ringlusse kõlbmatud ehtsad euromündid. Kui sellised mündid jäävad ringlusse, on neid eelkõige müntkäitatavates automaatides raskem kasutada ja kasutajatel võib tekkida kahtlusi nende müntide autentsuses. Seega tuleks ringlusse kõlbmatud mündid ringlusest kõrvaldada. Seetõttu on vaja liikmesriikide jaoks siduvaid ühiseid eeskirju ringlusse kõlbmatute euromüntide käitlemise ja hüvitamise kohta.
(5)
Autentimismeetmete rakendamise koordineerimiseks peaks nõuded müntide autentimise katsetele ja vastavad koolitusnõuded ning ringlusse kõlbmatute euromüntide kontrollimise spetsifikaadid ning teised praktilised rakendussätted edaspidi määrama kindlaks komisjoni otsusega 2005/37/EÜ (5) asutatud Euroopa Tehnika- ja Teaduskeskus, kes teeb seda pärast konsulteerimist kõnealuses otsuses osutatud võltsitud müntide ekspertgrupiga.
(6)
Et võimaldada praeguste eeskirjade ja tavade süsteemi järk-järgulist kohandamist käesoleva määruse sätetega, peaks liikmesriikidel kuni 31. detsembrini 2014 kestva üleminekuperioodi jooksul olema võimalik kehtestada erandeid seoses euromüntide autentimisel kasutatavate mündikäsitlusmasinate tüüpidega ja igal aastal kontrollitavate masinate arvuga.
(7)
Kõik ringlusse kõlbmatute euromüntide käitlemisega tegelevad riiklikud asutused peaksid vastavalt käesolevale määrusele saama nõuda käitlustasu, et katta selle protsessi käigus tekkivad kulud. Käitlustasu ei tuleks kohaldada väikestes kogustes üleantavate ringlusse kõlbmatute euromüntide suhtes. Liikmesriigid peaksid saama vabastada käitlustasust need isikud, kes teevad asutustega tihedat koostööd võltsitud või ringlusse kõlbmatute euromüntide ringlusest kõrvaldamiseks. Liikmesriigid peaksid saama võtta vastu kotte või kaste, mis sisaldavad nii võltsitud kui ka ringlusse kõlbmatuid münte, ilma selle eest lisatasu nõudmata, kui see vastab avalikule huvile.
(8)
Rikkumiste eest kohaldatavate karistuste kehtestamine peaks kuuluma liikmesriikide pädevusse, et saavutada kogu euroalal võrdväärne euromüntide autentimine ja ringlusse kõlbmatute euromüntide käitlemine.
(9)
Kuna käesoleva määruse eesmärki, nimelt euromüntide tõhusat ja ühtset autentimist kogu euroalal, ei suuda liikmesriigid siseriiklike tavade erinevuste tõttu piisavalt saavutada ning seetõttu on seda parem saavutada liidu tasandil, võib liit võtta meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev määrus selle eesmärgi saavutamiseks vajalikust kaugemale,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
I PEATÜKK
SISU JA MÕISTED
Artikkel 1
Sisu
Käesoleva määrusega nähakse ette euromüntide autentimise ja ringlusse kõlbmatute euromüntide käitlemise meetmed.
Artikkel 2
Mõisted
Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:
a) „euromüntide autentimine”- euromüntide autentsuse ja ringlusse kõlblikkuse kontrollimine;
b) „ringlusse kõlbmatud euromündid”- ehtsad euromündid, mis on eemaldatud autentimise käigus või mille välimust on oluliselt muudetud;
c) „määratud riiklik asutus”- siseriiklik mündianalüüsikeskus või asjaomase liikmesriigi määratud muu asutus;
d) „asutused”- määruse (EÜ) nr 1338/2001 artikli 6 lõike 1 esimeses lõigus osutatud asutused, v.a asutused, millele on osutatud selle lõigu kolmandas taandes;
e) „võltsitud müntide ekspertgrupp”- eksperdid, kellele on osutatud komisjoni otsuses 2005/37/EÜ.
II PEATÜKK
EUROMÜNTIDE AUTENTIMINE
Artikkel 3
Euromüntide autentimine
1. Asutused tagavad, et autenditakse kõik euromündid, mille nad on saanud ja mille nad kavatsevad ringlusesse tagasi saata. Nad täidavad kõnealust kohustust, rakendades:
a)
mündikäsitlusmasinaid, mis on kantud artikli 5 lõikes 2 osutatud mündikäsitlusmasinate nimekirja, või
b)
töötajaid, keda on koolitatud vastavalt liikmesriikide kindlaksmääratud korrale.
2. Pärast autentimist antakse kõik arvatavalt võltsitud mündid ja ringlusse kõlbmatud euromündid üle määratud riiklikule asutusele.
3. Määratud riiklikule asutusele määruse (EÜ) nr 1338/2001 artikli 6 kohaselt üle antud võltsitud euromüntide eest ei maksta käitlus- ega muud tasu. Ringlusse kõlbmatute euromüntide suhtes kohaldatakse käesoleva määruse III peatükki.
Artikkel 4
Nõuded katsetele ja mündikäsitlusmasinad
1. Artikli 3 lõike 1 punkti a rakendamisel kasutavad asutused ainult seda tüüpi mündikäsitlusmasinaid, mis on edukalt läbinud määratud riikliku asutuse või Euroopa Tehnika- ja Teaduskeskuse läbiviidud tuvastamiskatse ja mis olid nende ostmise ajal loetletud artikli 5 lõikes 2 osutatud veebilehel. Asutused tagavad kõnealuste masinate korrapärase seadistamise, et säilitada nende tuvastamisvõime, võttes arvesse artikli 5 lõikes 2 osutatud nimekirja tehtud muudatusi. Tuvastamiskatse eesmärk on tagada, et mündikäsitlusmasin suudab eemaldada teadaolevad võltsitud euromünditüübid ja protsessi käigus ka ringlusse kõlbmatud euromündid, samuti kõik muud müntidega sarnanevad esemed, mis ei vasta ehtsa euromündi spetsifikatsioonile.
2. Liikmesriigid võivad kuni 31. detsembrini 2014 kestvaks üleminekuperioodiks kehtestada konkreetseid erandeid lõike 1 esimesest lausest mündikäsitlusmasinatele, mis olid kasutusel 11. jaanuarist 2011. ja millega on võimalik tuvastada võltsitud euromünte, ringlusse kõlbmatuid euromünte ja kõiki muid müntidega sarnanevad esemeid, mis ei vasta ehtsate euromüntide spetsifikatsioonidele, isegi kui need masinad ei kuulu artikli 5 lõikes 2 osutatud nimekirja. Sellised erandid tehakse pärast konsulteerimist võltsitud müntide ekspertgrupiga.
Artikkel 5
Mündikäsitlusmasinate seadistamine
1. Et mündikäsitlusmasinate tootjatel oleks spetsifikatsioonid, mis on vajalikud masinate seadistamiseks selliselt, et nende abil oleks võimalik avastada võltsitud euromünte, võib artikli 4 kohaseid katseid teha määratud riikliku asutuse, Euroopa Tehnika- ja Teaduskeskuse või kahepoolse kokkuleppe alusel ka tootja ruumides. Pärast mündikäsitlusmasina edukat katsetamist väljastatakse masina tootjale tuvastamiskatse koondaruanne ja selle koopia saadetakse Euroopa Tehnika- ja Teaduskeskusele.
2. Komisjon avaldab oma veebilehel kõikide selliste mündikäsitlusmasinate koondnimekirja, mille kohta on saadud või Euroopa Tehnika- ja Teaduskeskuse poolt koostatud heakskiitev ja kehtiv tuvastamiskatse koondaruanne.
Artikkel 6
Liikmesriigi korraldatavad kontrollid
1. Liikmesriigid võtavad kasutusele käesolevas artiklis sätestatud kontrollid.
2. Liikmesriigid korraldavad igal aastal asutustes kohapealseid kontrolle, et teha tuvastamiskatse abil kindlaks, kas valikrühma kuuluvad kasutatavad mündikäsitlusmasinad toimivad nõuetekohaselt. Kui kõnealuste asutuste töötajad peavad ringlusse tagasi saadetavate euromüntide ehtsust kontrollima käsitsi, võtavad liikmesriigid asutustelt kinnituse, et nende töötajad on saanud selleks vajaliku koolituse.
3. Igal aastal liikmesriigis kontrollitavate mündikäsitlusmasinate arv peab olema piisavalt suur, et asjaomasel aastal kõnealuste masinate käsitletud euromüntide hulk moodustaks vähemalt 25 % euromüntide kasutuselevõtu ja kontrollile eelneva aasta lõpu vahelisel ajal kõnealuse liikmesriigi emiteeritud müntide netokogusest. Kontrollitavate mündikäsitlusmasinate arv selgitatakse välja kolme suurima nimiväärtusega ringlusse saadetavate euromüntide hulga alusel. Liikmesriigid püüavad tagada, et mündikäsitlusmasinaid kontrollitakse rotatsiooni korras.
4. Juhul kui lõike 3 kohaselt igal aastal kontrollitavate mündikäsitlusmasinate arv on suurem asjaomases liikmesriigis töötavate mündikäsitlusmasinate arvust, kontrollitakse kõiki selles liikmesriigis töötavaid mündikäsitlusmasinaid igal aastal.
5. Liikmesriigid võivad pärast komisjonile teatamist otsustada, et kuni 31. detsembrini 2014 kestva üleminekuperioodi jooksul on iga-aastaselt kontrollitavate mündikäsitlusmasinate arv selline, et selle aasta jooksul nende masinate käsitletud euromüntide hulk moodustab vähemalt 10 % euromüntide kasutuselevõtu ja kontrollile eelneva aasta lõpu vahelisel ajal kõnealuse liikmesriigi emiteeritud müntide netokogusest.
6. Iga-aastase kontrolli käigus jälgivad liikmesriigid asutuste jõudlust euromüntide autentimisel järgmiste näitajate alusel:
a)
selliste kirjalike eeskirjade olemasolu, mis sisaldavad juhiseid automaatse mündikäsitluse seadmete kasutamise või müntide käsitsi sorteerimise kohta, nagu vastaval juhul asjakohane;
b)
sobivate töötajate olemasolu;
c)
mündikäsitlusmasinaid nõutaval toimivustasemel hoida aitava kirjaliku hoolduskava olemasolu;
d)
võltsitud euromüntide, ringlusse kõlbmatute euromüntide, ja selliste müntidega sarnanevate muude esemete, mis ei vasta ehtsate euromüntide spetsifikatsioonidele, määratud riiklikule asutusele üleandmise kirjalike eeskirjade olemasolu ning
e)
sisekontrollimenetluste olemasolu, mis kirjeldavad asutuste tehtavate kontrollide meetodeid ja sagedust, eesmärgiga tagada, et asutuste sorteerimiskeskused või töötajad järgivad käesolevas lõikes sätestatud juhiseid.
7. Kui liikmesriik avastab mittevastavuse käesolevale määrusele, võtab asjaomane asutus meetmeid, et tagada mittevastavuse kiire kõrvaldamine.
Artikkel 7
Tehnilised sätted
Komisjon kannab hoolt selle eest, et Euroopa Tehnika- ja Teaduskeskus määrab mõistliku aja jooksul ja pärast konsulteerimist võltsitud müntide ekspertgrupiga kindlaks tuvastamiskatse jaoks vajalikud tehnilised spetsifikatsioonid ja teised praktilised rakendussätted, nagu koolitusmeetmed, tuvastamiskatse koondaruande kehtivusaeg, artikli 5 lõikes 2 osutatud nimekirja kantav teave, liikmesriikide kontrolli ja auditeerimise juhised, mittevastavuse kõrvaldamise eeskirjad ning ehtsate müntide vastuvõtmise piirväärtused.
III PEATÜKK
RINGLUSSE KÕLBMATUTE EUROMÜNTIDE KÄITLEMINE
Artikkel 8
Ringlusse kõlbmatute euromüntide ringlusest kõrvaldamine ja hüvitamine
1. Liikmesriigid kõrvaldavad ringlusest ringlusse kõlbmatud euromündid.
2. Liikmesriigid hüvitavad või asendavad euromündid, mis on muutunud ringlusse kõlbmatuks, kuna on olnud kaua ringluses või on kannatada saanud või mis on autentimise käigus muul põhjusel eemaldatud. Liikmesriigid võivad keelduda hüvitamast ringlusse kõlbmatuid euromünte, mille välimust on oluliselt muudetud kas tahtlikult või sellise protsessi käigus, mille puhul oli mõistlik eeldada, et mündi välimus muutub, ilma et see piiraks heategevuslikul eesmärgil kogutud müntide, nagu purskkaevu visatud müntide, hüvitamist.
3. Liikmesriigid tagavad, et ringlusse kõlbmatutele euromüntidele tekitatakse pärast ringlusest kõrvaldamist füüsiline püsiv moonutus, mis ei võimalda neid münte enam ringlusse tagasi saata või hüvitamiseks üle anda.
Artikkel 9
Käitlustasu
1. Müntide hüvitamisel ja asendamisel võib pidada kinni käitlustasu, mis moodustab 5 % üleantud ringlusse kõlbmatute euromüntide nimiväärtusest. Käitlustasule võib lisanduda täiendav tasu 15 % ulatuses üleantud euromüntide nimiväärtusest juhul, kui kontrollitakse kogu euromündikoti või -kasti sisu, nagu sätestatud artikli 11 lõikes 2.
2. Liikmesriik võib kehtestada käitlustasust üldise või osalise erandi juhul, kui euromünte üleandev füüsiline või juriidiline isik teeb määratud riikliku asutusega võltsitud või ringlusse kõlbmatute euromüntide ringlusest kõrvaldamiseks tihedat ja korrapärast koostööd või kui selline erand teenib avalikku huvi.
3. Transpordikulud ja sellega seotud kulud tasub euromünte üleandev füüsiline või juriidiline isik.
4. Ilma et see piiraks lõikes 2 sätestatud erandi kohaldamist, vabastatakse igal aastal käitlustasust maksimaalselt üks kilogramm ringlusse kõlbmatuid sama nimiväärtusega euromünte neid üleandva füüsilise või juriidilise isiku kohta. Kui seda piirmäära ületatakse, võib üleantavate müntide käitlemise eest nõuda tasu.
5. Kui üleantavate müntide hulgas on münte, mida on töödeldud keemiliste või muude ohtlike ainetega sellises ulatuses, et need võivad osutuda käitlejate tervisele ohtlikuks, lisatakse vastavalt lõikele 1 nõutavatele tasudele lisatasu, mis võrdub 20 %ga üleantud euromüntide nimiväärtusest.
Artikkel 10
Ringlusse kõlbmatute euromüntide pakendamine
1. Euromünte hüvitamiseks või asendamiseks üleandev füüsiline või juriidiline isik sordib üleantavad mündid vastavalt nimiväärtusele standardsetesse kottidesse või kastidesse, järgides järgmisi nõudeid:
a)
kotid või kastid sisaldavad:
i)
500 münti nimiväärtusega 2 eurot ja 1 euro,
ii)
1 000 münti nimiväärtusega 50 senti, 20 senti ja 10 senti,
iii)
2 000 münti nimiväärtusega 5 senti, 2 senti ja 1 sent,
iv)
väiksema koguse puhul sada münti iga nimiväärtuse kohta;
b)
igale kotile või kastile märgitakse neid üleandva füüsilise või juriidilise isiku identifitseerimisandmed, neis olevate müntide koguväärtus ja nimiväärtus, kaal, pakendamise kuupäev ja koti või kasti number; üleandev füüsiline või juriidiline isik esitab pakendite nimekirja, mis sisaldab ülevaadet üleantavatest kottidest või kastidest; kui münte on töödeldud keemiliste või teiste ohtlike ainetega, lisatakse standardsetele mündipakkidele kirjalik teade, milles täpsustatakse kasutatud ained;
c)
juhul, kui ringlusse kõlbmatute euromüntide üldkogus on väiksem kui punktis a osutatud nõuetega ette nähtud, sorditakse euromündid nimiväärtuse järgi ja need võib üle anda ebastandardses pakendis.
2. Erandina lõikest 1 võivad liikmesriigid säilitada oma siseriiklike õigusaktidega 11. jaanuarist 2011 kehtivad pakendamisnõuded.
Artikkel 11
Ringlusse kõlbmatute euromüntide kontrollimine
1. Liikmesriigid võivad kontrollida üleantud ringlusse kõlbmatuid euromünte järgmiselt:
a)
kontrollitakse deklareeritud kogus, kaaludes iga kotti või kasti;
b)
kontrollitakse autentsust ja välimust, võttes aluseks vähemalt 10 % üleantud müntidest.
2. Kui lõikes 1 osutatud kontrolli käigus tuvastatakse kõrvalekaldeid või pakendi mittevastavust artiklis 10 sätestatule, tuleb kontrollida kogu koti või kasti sisu.
3. Liikmesriigid võivad keelduda euromüntide vastuvõtmisest, kui selliste müntide vastuvõtmine on ohtlik neid käitlevate isikute tervisele või kui müntide üleandmisel ei ole kinni peetud pakkimis-ja märgistamisstandarditest.
Liikmesriigid võivad näha ette meetmed esimeses lõigus osutatud münte üle andnud füüsiliste või juriidiliste isikute suhtes.
IV PEATÜKK
LÕPPSÄTTED
Artikkel 12
Aruandlus, teavitamine ja hindamine
1. Liikmesriik esitab komisjonile igal aastal euromüntide autentimist käsitleva aruande. Aruanne sisaldab järgmist teavet: artikli 6 lõike 2 kohaselt tehtud kontrollide arv, kontrollitud mündikäsitlusmasinate arv, katse tulemused, kõnealuste masinate käsitletud müntide hulk, analüüsitud arvatavalt võltsitud müntide arv ning selliste ringlusse kõlbmatute euromüntide arv, mille eest maksti hüvitist, samuti artikli 4 lõikes 2 ja artikli 6 lõikes 5 sätestatud erandite üksikasjad.
2. Et liikmesriikidel oleks võimalik kontrollida, kas asutused täidavad käesolevat määrust, annavad asutused vastava taotluse korral liikmesriikidele vähemalt kord aastas järgmist miinimumteavet:
a)
kasutatud mündikäsitlusmasinate tüüp ja arv;
b)
iga mündikäsitlusmasina asukoht ning
c)
iga mündikäsitlusmasina käsitletud müntide hulk aasta jooksul ja nimiväärtused, vähemalt kolme kõige kõrgema nimiväärtuse kohta.
3. Liikmesriigid tagavad, et teave asutuste kohta, kelle ülesandeks on euromüntide hüvitamine või asendamine, ja teave teatavate eeskirjade, näiteks pakendamisnõudeid ja tasusid käsitlevate eeskirjade kohta oleks kättesaadav asjakohastel veebisaitidel ja trükistes.
4. Pärast liikmesriikidelt saadud aruannete analüüsimist esitab komisjon majandus-ja rahanduskomiteele aasta-aruande euromüntide autentimist ja ringlusse kõlbmatuid euromünte käsitlevate suundumuste ja tulemuste kohta.
5. Komisjon esitab Euroopa Parlamendile ja nõukogule hiljemalt 30. juuniks 2014 aruande käesoleva määruse toimimise ja mõju kohta. Vajaduse korral võib aruandele lisada seadusandlikud ettepanekud käesoleva määruse üksikasjalikumaks rakendamiseks või muutmiseks, eriti seoses artiklitega 6 ja 8.
Artikkel 13
Karistused
Liikmesriigid kehtestavad eeskirjad käesoleva määruse rikkumise eest kohaldatavate karistuste kohta ning võtavad kõik vajalikud meetmed nende rakendamise tagamiseks. Kehtestatud karistused peavad olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad.
Artikkel 14
Jõustumine
Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Määrust kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2012, v.a III peatükk, mida kohaldatakse alates käesoleva määruse jõustumise kuupäevast.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja liikmesriikides vahetult kohaldatav kooskõlas aluslepingutega.
Strasbourg, 15. detsember 2010