РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 13 юли 2011 година
относно държавна помощ № C 6/08 (ex NN 69/07) приведена в действие от Финландия в полза на Ålands Industrihus Ab
(нотифицирано под номер C(2011) 4905)
(само текстовете на фински и шведски език са автентични)
(текст от значение за ЕИП)
(2012/252/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като призова заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с горепосочените разпоредби (1),
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
Посредством жалба, подадена на 5 септември 2006 г., Комисията беше информирана относно редица мерки, предоставени от местното правителство на Оланд (наричано по-нататък „МП“) в полза на дружеството за недвижими имоти Ålands Industrihus Ab (наричано по-нататък „ÅI“). С писма от 25 октомври 2006 г. и 14 февруари 2007 г. Комисията поиска информация от Финландия, която беше предоставена с писма от 11 януари и 3 април 2007 г. Финландските власти предоставиха допълнителна информация на 31 май и на 12 юли 2007 г. Жалбоподателят предостави допълнителна информация през ноември 2006 г. и май 2007 г.
(2)
С писмо от 30 януари 2008 г. Комисията уведоми Финландия, че е взела решение да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз (наричан по-нататък „ДФЕС“) (2), по отношение на помощта (наричано по-нататък „решението за откриване“).
(3)
Решението на Комисията за откриване на процедура беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (3). Комисията покани заинтересованите страни да представят своите мнения относно помощта.
(4)
Комисията не получи мнения от заинтересованите страни.
(5)
В допълнение към решението за откриване Финландия подаде информация, заведена в Комисията на 6 май 2008 г., 21 януари 2010 г., 26 февруари 2010 г., 21 май 2010 г., 18 юни 2010 г., 18 април 2011 г., 27 юни 2011 г. и 28 юни 2011 г. На 4 юни 2010 г. се проведе среща между службите на Комисията, финландските власти и представители на ÅI.
2. ОПИСАНИЕ НА ПОМОЩТА
2.1. ПОЛУЧАТЕЛ
(6)
Дружеството ÅI е регистрирано в град Мариехам, столица на Оланд, архипелаг в Балтийско море, разположен между континенталните части на Финландия и Швеция, с общо население от около 28 000 души. Оланд е провинция на Финландия, но се ползва с висока степен на автономност. Основната част от ÅI е собственост на МП (84,43 %) и на град Мариехам (15,01 %). Останалите акционери (4) са други органи на местната власт в Оланд.
(7)
Стопанската дейност на ÅI е в сферата на строителството, собствеността и предоставянето под наем на помещения за ползване за промишлени и търговски цели. Според Финландия предметът на дейност на дружеството е предоставянето на сгради на дружества в Оланд с оглед допринасяне за диверсифицирана и конкурентоспособна икономика.
(8)
До 1999 г. стопанската дейност на ÅI е била в скромни мащаби (5). Трудно може да се твърди, че стойностите по счетоводния баланс на ÅI нарастват (6). При тези условия управителният съвет на ÅI решава да започне да търси нови възможности за стопанско развитие с цел разрастване. По същото време местната стопанска общност (съставена почти изключително от малки предприятия) изразява желание за „технологичен парк“, т.e. струпване на имоти за административно ползване, където местните фирми да могат да се настанят под един покрив, така че да се улесни сътрудничеството, да се генерират нови идеи и да се насърчи предприемачеството като цяло. В окончателния си вид това трябва да се превърне в офис парк „iTiden“ (kvarteret iTiden). Възникването на проекта е обяснено по-подробно в раздел 2.2.
2.2. ПРОЕКТЪТ iTiden (7)
(9)
Обсъжданията между представители на местната стопанска общност и МП относно възможността за изграждане на „технологичен парк“ започват още през 1999 г. Осъществени са съвместни посещения с познавателна цел на подобни съоръжения в Швеция.
(10)
През 2000 г. проектът е възложен на работна група, която представя предложение на МП и на град Мариехам през пролетта на 2000 г. Проектът и плановете на МП за построяването и финансирането му са посочени в бюджета на МП за 2000 г. (8) и са утвърдени в бюджета за 2001 г., в който МП е поискало и финансиране на възможни увеличения на капитала за инфраструктурни проекти, в това число и за ÅI (подобно искане е отправено и в бюджета за 2000 г.) (9).
(11)
На 12 юли 2001 г. с помощта на увеличение на капитала ÅI купува земя в района „Västra Klinten“ на Мариехам, където се предвижда построяването на iTiden. Във връзка с тази покупка ÅI осигурява и необходимите промени за проекта iTiden в градоустройствения план.
(12)
В бюджета за 2002 г. МП посочва, че ÅI ще започне строителни работи по проекта iTiden през 2002 г. и по всяка вероятност това ще изисква увеличение на капитала (за което МП отправя искане за необходимите бюджетни кредити) (10).
(13)
В началото на 2002 г. е определена работна група за изграждането на iTiden и е ангажиран архитект. Потърсени са мнения на потенциални наематели относно техния интерес за наемане на имоти в iTiden. Подготвителните работи по терена са осъществени през пролетта на 2003 г. и строителството по етап 1 (проектът е замислен в два последователни етапа на строителство) започва през лятото на 2003 г. Първите наематели се нанасят в завършената през „етап 1“ част от iTiden на 1 декември 2004 г.
(14)
Строителството по етап 2 от iTiden стартира през есента на 2006 г. и завършва през 2007 г.
2.3. МЕРКИТЕ ЗА ДЪРЖАВНА ПОМОЩ
(15)
Официалното разследване на Комисията обхваща няколко капиталови инжекции („увеличения на капитала“) и гаранции по банкови заеми (наричани по-нататък „гаранции по заеми“), предоставени от МП в полза на ÅI между 1997 г. и 2007 г. Мерките са представени в таблицата по-долу (капиталовите инжекции са под номера от C-I до C-XI, а гаранциите: от G-I до G-III).
Мярка
Дата на мярката
Увеличения на капитала
(в EUR)
Гаранции по заеми
(в EUR)
C-I (11)
18.6.1997 г.
84 094,39
C-II (11)
22.6.2000 г.
340 582,27
C-III (11)
10.10.2000 г.
114 368,37
C-IV
20.7.2001 г.
353 199,00
C-V
15.8.2002 г.
599 933,73
C-VI
13.3.2003 г.
799 911,64
G-I
9.10.2003 г.
2 600 000,00
C-VII
6.5.2004 г.
515 165,97
C-VIII
30.9.2004 г.
669 896,95
G-II
2.11.2004 г.
1 160 000,00
C-IX
16.6.2005 г.
199 977,91
C-X
16.6.2005 г.
234 961,43
G-III
13.12.2005 г.
2 600 000,00
C-XI
15.2.2007 г.
1 379 998,95
ОБЩО
5 292 090,61
6 360 000,00
(16)
В сравнение с таблицата за мерките в точка 7 от решението за откриване гаранцията по заем в размер на 2 587 500 EUR от 26 октомври 2006 г. е заличена, тъй като тя никога не е била приведена в действие (вследствие на решение на финландските съдилища). Освен това, увеличението на капитала, посочено под номер C-XI от 12 юни 2006 г. в решението за откриване, в настоящата таблица е с дата 15 февруари 2007 г., тъй като в хода на разследването проличава, че тази мярка е била приведена в действие на по-късна дата. Решението на МП да предостави това увеличение на капитала наскоро (6 април 2011 г.) е отменено от финландския Върховен административен съд (вж. съображение 114 по-долу). При все това, тъй като капиталът е изплатен на ÅI през 2007 г. и не е възстановен, Комисията счита, че решението на националния съд не поставя тази мярка извън обхвата на разследването.
(17)
Според финландските власти всички увеличения на капитала са предназначени за финансиране на проекта iTiden, със следните изключения:
C-I) капиталова инжекция от 18 юни 1997 г. (84 094,39 EUR)
C-II) капиталова инжекция от 22 юни 2000 г. (340 582,27 EUR)
C-III) капиталова инжекция от 10 октомври 2000 г. (114 368,37 EUR)
C-VIII) капиталова инжекция от 30 септември 2004 г. (669 896,95 EUR)
C-IX) капиталова инжекция от 16 юни 2005 г. (199 977,91 EUR)
(18)
Според Финландия всички гаранции по заеми са предоставени с цел финансиране на проекта iTiden. Повече подробности относно гаранциите по заеми са представени в съображения 66-86 по-долу.
3. ОСНОВАНИЯ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ПРОЦЕДУРАТА ПО ЧЛЕН 108, ПАРАГРАФ 2 ОТ ДФЕС
(19)
В решението за откриване Комисията поставя въпроса дали увеличенията на капитала и гаранциите по заеми са съвместими с вътрешния пазар на следните основания.
(20)
По отношение на наличието на държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС Комисията отбелязва, че за мерките са използвани държавни ресурси, тъй като са отпуснати от органите на местната власт, и че те имат избирателен характер, тъй като са предназначени за ÅI. По отношение на критерия дали мерките предоставят на дружеството „предимство, което не би получило при нормални пазарни условия“ поради факта, че частен инвеститор, воден от перспективата за рентабилност в дългосрочен план, не би предоставил същото подпомагане, Комисията не е убедена, че частен инвеститор би предоставил капитал по същия начин като МП предвид многократно отчетените от ÅI загуби или, в най-добрите случаи, скромни печалби. По-специално по отношение на гаранциите по заеми Комисията изразява съмнения, че ÅI би било в състояние да получи сходна финансова подкрепа на пазарите и че следователно му е предоставено предимство. Комисията също така счита, че такива предимства могат да нарушат конкуренцията и вътреобщностната търговия.
(21)
Комисията изразява съмнения, че мерките могат да бъдат разглеждани като съвместими с вътрешния пазар, ако бъдат счетени за държавна помощ.
(22)
На последно място, Комисията поставя под въпрос твърдението на Финландия, че мерките, ако действително се счете, че те представляват държавна помощ, са били предоставени в съответствие със схеми за помощ, които вече са се прилагали преди присъединяването на Финландия към ЕС и следователно са правомерни.
4. МНЕНИЯ НА ФИНЛАНДИЯ
4.1. МЕРКИТЕ НЕ ПРЕДСТАВЛЯВАТ ДЪРЖАВНА ПОМОЩ
(23)
Финландия изразява становището, че МП е действало в съответствие с принципа на частния пазарен инвеститор, т.e. че мерките са мотивирани от перспективите за възвращаемост на инвестициите на МП. Според твърденията на Финландия решенията за инвестиции са били мотивирани от програмата за нови инвестиции на дружеството и преди всичко от проекта iTiden. Следователно мерките не са били предназначени за покриване на загуби от предходни периоди, нито за подпомагане на губеща стопанска дейност. МП е получило конкретна стойност срещу своите инвестиции в нови акции на ÅI, тъй като стойността на дружеството се е покачила във връзка със записването на акции. Следователно дружеството ÅI не е получило предимство, което не би могло да получи от частен инвеститор.
(24)
Независимо от въпроса за възможни предимства, Финландия също така е изразила становище, че мерките не могат да бъдат определени като държавна помощ, тъй като не съществуват конкретни доказателства за съществено въздействие върху конкуренцията на пазара на недвижими имоти в Оланд.
4.2. АКО МЕРКИТЕ ПРЕДСТАВЛЯВАТ ДЪРЖАВНА ПОМОЩ, ТЯ Е ПРАВОМЕРНА В РАМКИТЕ НА СЪЩЕСТВУВАЩИТЕ СХЕМИ ЗА ПОМОЩ
(25)
При все това, ако се установи, че мерките съдържат елемент на държавна помощ, според Финландия би следвало помощта да се разглежда като правомерна. Според твърденията на Финландия както капиталовите инжекции, така и гаранциите са обхванати от съществуващи схеми за помощ, които са били въведени преди членството на Финландия в ЕС.
4.3. ДОРИ И АКО ДЪРЖАВНАТА ПОМОЩ Е НОВА, ТЯ ВСЕ ПАК Е СЪВМЕСТИМА С ВЪТРЕШНИЯ ПАЗАР
(26)
Дори и ако мерките представляват неправомерна държавна помощ, независимо от това те следва да се разглеждат като съвместими с вътрешния пазар съгласно член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС, тъй като са предназначени за развитието на региона и разкриването на нови работни места главно чрез допринасяне за диверсификация на икономиката в региона, която в основна степен разчита на морския сектор.
4.4. ВЪЗМОЖНО ВЪЗСТАНОВЯВАНЕ
(27)
В случай че Комисията констатира, че помощта представлява неправомерна и несъвместима помощ, която трябва да бъде възстановена, Финландия изтъква следните аргументи.
(28)
Съгласно член 14, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (12) Комисията не изисква възстановяване на помощта, ако това противоречи на общ принцип на правото на Общността. Това би било валидно в настоящия случай, тъй като Финландия има основателни причини да очаква горепосочените схеми, които са приети преди присъединяването, да са били и все още да са валидни и следователно всяка предоставена съгласно тези правила помощ би била правомерна.
(29)
Според Финландия, ако въпреки това Комисията счете, че помощта трябва да бъде възстановена, не е задължително елементът на помощ в увеличенията на капитала да се равнява на пълната номинална стойност на трансакциите, при които е налице държавна помощ. По отношение на гаранциите всяка помощ, подлежаща на възстановяване, не може да надвишава авансово получените от предприятието лихви в резултат на гаранцията (в сравнение с негарантираните заеми). По същия начин, във връзка с капиталовите инжекции, никоя помощ не може да превишава разходите на ÅI за получаване на равностоен капитал на пазара.
5. ОЦЕНКА
5.1. КВАЛИФИЦИРАНЕ КАТО ДЪРЖАВНА ПОМОЩ
(30)
Съгласно член 107, параграф 1 от ДФЕС „всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар“.
(31)
За квалифицирането на мярка като държавна помощ е необходимо да са изпълнени следните условия: a) мярката трябва да е финансирана от държава-членка или чрез държавни ресурси; б) трябва да предоставя избирателно предимство, което да облагодетелства определени предприятия или производството на някои стоки; и в) да нарушава или заплашва да наруши конкуренцията и да може потенциално да засегне търговията между държавите-членки. Тъй като тези условия са кумулативни, всички те трябва да бъдат налице преди дадена мярка да бъде охарактеризирана като държавна помощ.
5.1.1. ДЪРЖАВНИ СРЕДСТВА И ИЗБИРАТЕЛНОСТ
(32)
Тези два критерия са налице по причините (които не са оспорени от Финландия), посочени в решението за откриване. Мерките са предоставени с отделни решения на МП за усвояване на средства, които са отпуснати на дружеството в неговия годишен бюджет от областния съвет на Оланд. Оттук е видно, че мерките са финансирани от държавата и са насочени индивидуално към ÅI.
5.1.2. ПРЕДИМСТВО
(33)
Според твърденията на Финландия мерките не представляват държавна помощ, тъй като те не са предоставили на ÅI предимство, което дружеството не би могло да получи на пазарите от частен акционер или частен кредитор.
(34)
Според установен принцип на законодателството в областта на държавната помощ (обикновено посочван като принципа на инвеститор в условия на пазарна икономика, или MEIP) инвестиция на публични органи в капитала на предприятия представлява държавна помощ, освен ако при подобни обстоятелства е било възможно частен инвеститор, като взема предвид по-специално перспективите за постигане на възвращаемост, да предостави същия капитал (13). По същия начин, съгласно точка 3.1 от Известието на Комисията относно прилагането на членове 87 и 88 от Договора за ЕО по отношение на държавните помощи под формата на гаранции (14) (наричано по-нататък „известието относно гаранциите“) гаранция, предоставена от публични органи, представлява държавна помощ, освен ако не е достъпен източник на финансиране при условия, които биха били приемливи за частен оператор при нормални условия на пазарна икономика.
(35)
В решението за откриване на процедурата Комисията изрази съмнения дали по отношение на капиталовите инжекции и гаранциите принципът MEIP е спазен на основание по-специално на две констатации, свързани с ÅI:
а)
многократно отчетените от ÅI загуби или незначителни печалби през годините, в които са предоставени мерките. На практика ÅI отчита загуби през всяка година от периода 2001-2005 г. Печалбите между 1998 и 2000 г. са малки и бележат спад (респективно 38 000, 28 000 и 9 000 EUR). Също така, когато през 2006 г. ÅI в крайна сметка отчита печалба, тя достига едва 557,43 EUR. Прогнозираната печалба за 2007 и 2006 г. (т.е. печалбата, очаквана към момента на вземане на решението за предоставяне на мерките) е едва 5 868,46 EUR (15).
б)
Освен това Комисията е с впечатлението, че паричните потоци на ÅI са недостатъчни за покриване на разходите на предприятието и ситуацията е такава от 2000 г. нататък, което води до предположението, че мерките са били необходими просто за покриването на недостига на парични средства (16).
(36)
Финландия отхвърля това становище. Аргументите на Финландия ще бъдат разгледани по-долу поотделно за увеличенията на капитала и за гаранциите по заемите.
5.1.2.1. Капиталовите инжекции
(37)
На първо място, Финландия отхвърля становището, че ÅI има проблем с ликвидността. В действителност, въпреки че дейностите на дружеството са ограничени като мащаб преди проекта iTiden, резултатите от дейността и ликвидността са били и са се запазили задоволителни през целия период на разследването. Следователно мерките не са били необходими за покриване на разходите за дейността. По-скоро целта на мерките е била финансиране на разширяването на дружеството и следователно те трябва да се разглеждат като инвестиции. С оглед на условията за тези инвестиции последните са обосновани съгласно принципа на инвеститор в условия на пазарна икономика и следователно не представляват държавна помощ.
(38)
В този контекст Финландия твърди, че по-голямата част от увеличенията на капитала са използвани за финансиране на проекта iTiden, докато останалите са насочени към други проекти на ÅI (вж. съображение 17 по-горе).
(39)
Комисията прави следната оценка.
(40)
Като предварителна точка Комисията подчертава, че капиталът, който даден акционер предоставя на дадено предприятие, по дефиниция не е определен за конкретна употреба, а става част от материалните активи на дружеството. Следователно е нормално когато инвестиция е предоставена като общ капитал нейното съответствие с принципа MEIP да се оценява с оглед на общите перспективи за резултатите на предприятието като цяло. Това не изключва оценката, при наличието на съответни данни, на очакваната възвращаемост на определени планирани инвестиции, разбира се при условие че тази информация е била на разположение към момента на вземане на решение за инвестицията.
(41)
Що се отнася до общите финансови резултати на ÅI, въз основа на представените в хода на разследването доказателства Комисията приема, че резултатите от дейността на ÅI системно покриват загубите на дружеството и осигуряват неговата ликвидност. Наличните доказателства не позволяват да се направи заключение, че увеличенията на капитала (или заемите, получени чрез гаранциите) са използвани за покриване на загуби от дейността на ÅI.
(42)
При все това остава фактът, че МП е предоставило на ÅI допълнителен капитал със значителен размер, който на пръв поглед през периода 1997-2006 г. е генерирал нулеви или твърде незначителни печалби. Ето защо централният въпрос - както твърди и самата Финландия - остава дали МП е имало причина да очаква възвращаемост на своя капитал, която би била достатъчна за частен инвеститор, за да направи същата инвестиция. Това трябва да се прецени въз основа на информацията, известна на МП към момента на увеличенията на капитала.
(43)
Според твърденията на Финландия основната част от увеличенията на капитала е била предназначена за финансиране на проекта iTiden, етапи 1 и 2, докато останалите увеличения на капитала са били насочени към различни други инвестиции. От съображения за яснота увеличенията на капитала, използвани за финансиране на проекта iTiden, са разгледани на първо място в представения по-долу анализ.
(44)
Финландия твърди, че всички увеличения на капитала с изключение на номера C-I, C-II, C-III, C-VIII и C-IX са направени с оглед финансиране на iTiden, който безспорно е най-големият самостоятелен проект на ÅI. Първото увеличение на капитала, предназначено за проекта iTiden, е направеното през 2001 г. (C-IV).
(45)
По отношение на условията, при които МП е направило тези увеличения на капитала, и решаващото условие между тях - очакваната към момента на решението възвращаемост - Финландия е представила следната информация:
(46)
Решенията на МП да продължи с увеличенията на капитала, свързани с iTiden, са взети въз основа на предоставената на неофициални срещи с участието на МП и представители на ÅI информация. Финландия посочва, че не са водени протоколи на тези срещи. Независимо от това Финландия е представила на Комисията презентации, направени на такива срещи и на заседания на съвета на ÅI. В тях се съдържа сбита информация относно общите данни и основните характеристики на проекта iTiden и изчисленията на рентабилността за етапи 1 и 2 на проекта. Следователно тези доказателства позволяват на Комисията да констатира каква възвращаемост е очаквало МП към момента на отпускане на увеличенията на капитала, свързани с iTiden.
(47)
На 31 януари 2002 г. ÅI провежда неофициална среща с МП, за да си осигури одобрение за започване на строителството на iTiden през 2002 г. (след закупуване на парцела през 2001 г.). На тази среща ÅI представя изчисление на рентабилността, в което е възприето предположението, че проектът ще носи печалба в размер на 3 % от собствения капитал на ÅI.
(48)
Друга неофициална среща между ÅI и МП се провежда на 4 март 2003 г. с цел подготовка на общото събрание на ÅI на 5 март 2003 г. Общото събрание е трябвало да вземе решение за започване на строителството от етап 1 на проекта iTiden, което не се е състояло през 2002 г. Представено е актуализирано изчисление на рентабилността. Според разчетите в това изчисление етап 1 е трябвало да донесе излишък от едва 700 EUR, като не се предвижда възвращаемост от собствения капитал на ÅI.
(49)
На 2 януари 2006 г. управителният съвет на ÅI се събира, за да обсъди започването на строителството по етап 2 и обявяването на покана за увеличаване на капитала, която ще бъде открита с оглед финансиране на строителството. Според изчислението на рентабилността, представено на заседанието, проектът ще достигне прага на печалба с възвращаемост на собствения капитал в размер на 3 %. Налага се обаче това изчисление да бъде преразгледано с оглед на увеличените разходи за адаптиране на сградите към нуждите на наемателя. Така на 10 януари 2006 г. е прието преразгледано изчисление, което да послужи като основа за увеличението на капитала, за което е взето решение на общото събрание на 12 юни 2006 г. (въпреки че увеличението на капитала е изплатено едва на 15 февруари 2007 г. поради технически причини - това е увеличение на капитала под номер C-XI). В това изчисление възприетата годишна възвращаемост на собствения капитал за етап 2 от iTiden се определя на 1 %.
(50)
Финландия е представила това доказателство и посочва, че това свидетелства точно за тогавашните очаквания за възвращаемост, на базата на които МП взема решение за увеличенията на капитала за проекта iTiden, т.е. C-IV, C-V, C-VI, C-VII и C-X за етап 1 и C-XI за етап 2. Тези оценки на рентабилността се основават на очакваните приходи (т.e. наеми) от iTiden. Според твърденията на Финландия възвращаемостта на инвестицията на МП трябва да отчита също и перспективата за капиталови печалби, която се изразява в увеличаване стойността на имотите с течение на времето. Финландия обаче не е представила конкретни доказателства за това. Тези съображения не са включени в изчисленията на рентабилността, което говори, че те не са отчетени при вземането на инвестиционните решения. Въз основа на горните доказателства Комисията счита, че частен инвеститор не би направил подобни инвестиции при такава очаквана възвращаемост.
(51)
Всеки инвеститор, който влага средства по проект, който съдържа известен елемент на риск (като например строителство на недвижим имот с търговска цел), ще изисква възвращаемост, която отразява в достатъчна степен присъщия на инвестицията риск. Следователно той ще очаква „рискова премия“, която надвишава известната възвращаемост, която може да получи от алтернативен безрисков актив („безрисковия лихвен процент“). Традиционен съпоставим показател за безрисковия лихвен процент са държавните облигации с по-кратък матуритет с рейтинг AAA. За целите на настоящата оценка е използвана печалбата по двугодишните финландски държавни облигации, тъй като Финландия не е емитирала облигации с по-кратък матуритет. Съответно се получава безрисков лихвен процент в размер между 2,7 и 4,2 % през 2002 г., между 2,2 и 2,7 % през 2003 г. и между 2,8 и 3,8 % през 2006 г.
(52)
При направеното сравнение с възвращаемостта на собствения капитал, очаквана от МП към момента, когато предприятието взема решение за увеличенията на капитала, свързани с iTiden, Комисията отбелязва, че МП е можело да постигне същата или дори по-голяма възвращаемост без който и да е от рисковете, свързани с проектите за собствеността. В действителност дори при най-оптимистичното тълкуване „рисковата премия“ (т.е. възвращаемостта, надвишаваща безрисковия лихвен процент) би достигнала най-много 0,3 % за увеличения на капитала под номера C-IV и C-V (т.е. увеличенията на капитала от 2001 и 2002 г.). За увеличенията на капитала, направени в резултат на решението от 2003 г. за започване на строителството по етап 1 на iTiden (и следователно въз основа на очакваната възвращаемост, представена на неофициалната среща от 4 март 2003 г., вж. съображение 48 по-горе), т.e. C-VI, C-VII и C-X, очакваната възвращаемост е нула, което означава, че е можело да се постигне далеч по-добра възвращаемост без поемане на какъвто и да е риск. По същия начин за увеличението на капитала за етап 2, C-XI, очакваната възвращаемост от 1 % е значително по-малка от наличния към този момент безрисков лихвен процент.
(53)
Безспорно е, че частен инвеститор не би бил удовлетворен от отрицателната или твърде малка рискова премия, която МП е било готово да приеме за увеличението на капитала, посочено в съображения 47-49 по-горе. При необходимост това може да се потвърди с емпирични данни относно очакваната възвращаемост на пазара на недвижима собственост в Оланд.
(54)
Според доклад (17) на KPMG от 10 юли 2007 г., възложен от Финландия и представен на Комисията на 17 юли 2007 г., изискваната от частните инвеститори възвращаемост на инвестициите в недвижими имоти, предназначени за офиси, в Оланд е 7 % (а за индустриална собственост - 8 %). При все че този доклад е съставен по-късно от разглежданите в настоящото решение инвестиционни решения на МП, той е приложим, тъй като се основава на наблюдения на минали инвестиции и няма очевидна причина да се смята, че търсената през предходните години възвращаемост е значително по-ниска. При всички случаи в него са представени убедителни данни, че очакваната от ÅI възвращаемост не би била достатъчна за частен инвеститор.
(55)
Според твърденията на Финландия въпреки ниската или нулева очаквана възвращаемост инвестициите са съвместими с MEIP, тъй като i) преди започването на строителството ÅI се е допитало до потенциалните наематели и е било уверено, че процентът на обитаване ще достигне най-малко 80 % и ii) с оглед на действителните финансови резултати на ÅI (и оттук преди всичко на проекта iTiden) през годините от 2004 нататък и на произтичащите от тях потенциални капиталови печалби инвестицията се е оказала печеливша.
(56)
В този контекст, без да е необходимо да се оценяват финансовите резултати на ÅI през последните години, е достатъчно отново да се подчертае, че въпросът не е в това дали днес резултатите на предприятието са достатъчни, а дали на базата на известните данни и това, което е можело да се предположи към момента, когато МП е взело решение да предостави държавни ресурси на ÅI (с оглед на очакваните 80 процента обитаемост), частен инвеститор, действащ според пазарните правила, би предоставил на предприятието същия капитал. Поради изложените по-горе причини Комисията счита, че частен инвеститор не би постъпил по този начин.
(57)
Следователно Комисията счита, че с увеличенията на капитала под номера C-IV, C-V, C-VI, C-VII, C-X и C-XI на ÅI е предоставено предимство, което предприятието не би могло да получи при пазарни условия (18).
(58)
Тук Комисията ще разгледа останалите увеличения на капитала в обхвата на решението за откриване, които според Финландия не са обосновани с проекта iTiden.
(59)
Съгласно приложимите към момента на тази капиталова инжекция правила de minimis субсидии в размер под 100 000 ECU, предоставени на предприятие за период от 3 години, не представляват държавна помощ (19). Това увеличение на капитала възлиза на 84 094,39 EUR, т.е. е значително под прага de minimis от 100 000 ECU. За период от 3 години ÅI не се е ползвало от никакви други мерки (20). На това основание увеличението на капитала от 1997 г. при никакви условия не може да представлява държавна помощ, независимо от обстоятелствата, при които е осъществено.
(60)
Финландия е посочила, че мерките са предназначени за построяването на индустриална собственост в Норбьоле, за обновяването на недвижим имот в Мариехам (C-II) и за закупуване на индустриална собственост в източната част на Оланд (C-III). Следователно няма ясна връзка с проекта iTiden, който по това време все още не е ясно формулиран (това е щяло да стане през 2001 г., когато е била купена земята).
(61)
В действителност през периода 1998-2007 г. общата печалба на ÅI е скромна или отрицателна, факт е обаче, че през 2000 г. и двете предходни години дружеството реализира скромна печалба, а загубите започват през 2001 г. В хода на разследването се установява, че дружеството е покривало разходите и че ликвидността му е достатъчна. Инвестициите, които мотивират тези две увеличения на капитала, изглеждат пропорционални на мащаба и „традиционния“ модел на стопанска дейност на ÅI преди разширяването, свързано с проекта iTiden. Ето защо няма непреодолима причина да се счита, че частен инвеститор не би предприел същите увеличения на капитала и следователно няма безспорни доказателства за предимство в полза на ÅI.
(62)
До 2000 г. стопанската дейност на ÅI показва скромни, но положителни резултати (от порядъка между 9 000 и 38 000 EUR за периода 1997-2000 г.). Стопанската дейност на ÅI е в съответствие с действащия тогава план на дружеството. Съобразно с него ÅI притежава и отдава складове и офиси на територията на Оландските острови. Наличността от недвижими имоти собственост на ÅI се запазва твърде устойчива до 2000 г., с което се обясняват и стабилните финансови резултати на дружеството. Оборотът на ÅI е от порядъка на 95 000-101 000 EUR за периода 1997-2000 г. Следователно, макар и с относително малък оборот, ÅI е в състояние да извършва печеливша стопанска дейност.
(63)
Според Финландия тези увеличения на капитала са били усвоени за закупуване на индустриална собственост (C-VIII) и за изграждане на хангар на летище Jomala извън Мариехам (C-IX).
(64)
Въпреки че не са непосредствено обосновани от проекта iTiden, тези мерки са приложени при напълно различни от обстоятелствата от оказалите въздействие върху коментираните по-горе мерки C-II и C-III. Увеличения на капитала под номера C-VIII и C-IX са предприети респективно през 2004 и през 2005 г. По това време ÅI работи на загуба от 2001 г. насам. Решаващо е и обстоятелството, че тези инвестиции са направени в момент, когато МП вече е инвестирало над 2,25 млн. EUR в ÅI от 2001 г. насам с разбирането, че тази инвестиция няма да осигури възвращаемост, приемлива за пазарен инвеститор.
(65)
Недостатъчната възвращаемост по проекта iTiden неизбежно е щяла да даде отрицателно отражение върху резултатите на ÅI като цяло. Собственият капитал не е обвързан с конкретна дейност, а е заменяем и трябва да получава възвращаемост от резултатите на цялата дейност на предприятието. Следователно към момента на осъществяване на мерки C-VIII и C-IX МП трябва да е било наясно с факта, че е малко вероятно допълнително увеличение на капитала на ÅI да генерира достатъчна възвращаемост в предвидимото бъдеще. Пазарен инвеститор би бил готов да направи капиталовите инжекции, при условие че такива инвестиции ще позволят възвращаемост на пазара по отношение на резултатите от цялата дейност на предприятието (т.e. възвращаемост, която би компенсирала ниската възвращаемост на други увеличения на капитала), но нищо не предполага, че това се е очаквало в настоящия случай. Финландия не е представила конкретна информация относно тези мерки, която би могла да промени това становище. Следователно Комисията счита, че при тези обстоятелства частен инвеститор не би предоставил на ÅI допълнителен капитал. Оттук следва, че увеличения на капитала под номера C-VIII и C-IX са предоставили на ÅI предимство, което предприятието не би могло да получи на пазара.
5.1.2.2. Гаранциите по заеми
(66)
При оценката на възможно наличие на държавна помощ при гаранциите Комисията прилага принципите, установени в нейното известие за гаранциите. В раздел 3.2 от известието са определени условията, които обикновено са достатъчни за изключване на наличието на държавна помощ в гаранция, предоставена от публични органи. По отношение на гаранции под номера G-I, G-II и G-III обаче тези условия не са изпълнени (достатъчно е да се отбележи, че тези гаранции покриват 100 % от съответните заеми, вж. раздел 3.2, буква в) от известието относно гаранциите).
(67)
На първо място Комисията отбелязва, че финансовото състояние на ÅI през периода, през който са отпуснати гаранциите, е достатъчно стабилно, за да не изключва способността на предприятието да получи заеми на пазара при липса на гаранции. Предприятието не е предприятие в затруднение по смисъла на Насоките на Комисията за оздравяване и преструктуриране (21). Въз основа на наличните доказателства не може да се заключи, че ÅI е предприятие, което изобщо не би оцеляло без подкрепата на държавата. В годините, предхождащи капиталовите инжекции, т.е. преди стартирането на проекта iTiden, финансовите резултати на ÅI са стабилни и неговата стопанска дейност показва умерени положителни резултати. Причината, поради която публичните органи започват активно да инжектират капитал през 2001 г., не е оздравяването на предприятието, а финансирането на неговия растеж. При отсъствие на помощ под формата на увеличения на капитала ÅI не би изпаднало в несъстоятелност, а би останало по-малко предприятие, което при все това би имало достъп до финансовите пазари. Ето защо Комисията не може да заключи, че без гаранциите ÅI е нямало да има достъп до кредитните пазари. Тогава остава въпросът дали гаранциите са осигурили на предприятието предимство под формата на по-ниски разходи за заеми, отколкото то би плащало при пазарни условия в отсъствието на гаранции.
(68)
Въпросът, който трябва да бъде разгледан на второ място, е дали за гаранциите е наложена достатъчна премия, съпоставима с премията, която би наложил частен доставчик на гаранции. В настоящия случай Комисията не е открила частни гаранции, които позволяват пряка съпоставка. При тези обстоятелства Комисията ще сравни общия финансов разход по гарантирания заем, включително лихвения процент по заема и премията за гаранцията, с пазарната премия за подобен негарантиран заем (22).
(69)
На 9 октомври 2003 г. […] (23), търговска банка, предоставя на ÅI заем в размер на […] EUR срещу обезпечение […]. Лихвеният процент е определен на […] % годишно до 15 януари 2007 г. (24)
(70)
При все че този заем съвпада във времето с гаранция под номер G-I, Комисията не счита, че е подходящо сравнение по отношение на разхода за тази мярка. На практика между юни 2000 г. и март 2003 г. ÅI получава пет капиталови инжекции с общ размер от 2 208 595,01 EUR. Държавно подпомагане от такава величина неизбежно би повлияло на оценката на риска, проведена от […] преди отпускането на заема, и така би подобрило условията на заема, включително разходите по него, в сравнение с условията, които предприятието би могло да получи на пазарите в отсъствието на елемента на държавна помощ в увеличенията на капитала. Ето защо Комисията не може да приеме, че лихвеният процент за негарантирания заем от 2003 г. (или всички по-късни заеми) отразява коректно условията за кредитиране на ÅI в отсъствието на държавна помощ и не може да го използва като достоверен и надежден съпоставим показател за разходите по заемите, обхванати от предоставените от МП гаранции.
(71)
Комисията счита, че в отсъствието на други надеждни доказателства относно съпоставими заеми при пазарни условия Съобщението относно референтния процент (25) предлага приложим, външен за получателя, съпоставим показател за оценка дали мерки G-I, G-II и G-III са предоставени при пазарни условия. Съобщението относно референтния лихвен процент осигурява заместител за пазарния лихвен процент и за изчисляване на елемента на помощ в мерките за държавна помощ. Методиката за определяне на референтен лихвен процент се основава на следните два фактора: основния лихвен процент (в настоящия случай едногодишния EURIBOR), към който се прибавя марж на заема. Маржът на заема, който трябва да се прибави към основния лихвен процент, зависи от два фактора: рейтинга на предприятието, което получава заема, и предложеното ниво на обезпеченост за заема. В съобщението се разграничават пет рейтинг категории (силен [AAA-A], добър [BBB], задоволителен [BB], слаб [B] и лош [CCC и по-нисък]) и три нива на обезпеченост (висока, нормална и ниска) за всяка рейтинг категория.
(72)
На 18 юни 2010 г. Финландия представи на Комисията доклад от консултантското дружество […], в който е представен годишен рейтинг на ÅI за декември всяка година. Рейтингът е изготвен ретроспективно и се основава на наличните цифри към края на финансовата година (т.е. рейтингът, даден през декември 2002 г., разглежда ретроспективно жизнеспособността на дружеството през 2002 г.). Дружеството […] представя рейтинговия доклад, в който се описва общото финансово състояние и развитието на дружеството и обхваща следните сектори на оценка: растеж, рентабилност, парични потоци, ликвидност, платежоспособност и задължения. Приложената рейтингова скала има пет рейтинг категории: отличен (A + и A), добър (A- и B+), задоволителен (B и B-), достатъчен (C + и C) и лош (C- и D), като позволява директно сравнение с рейтинговата скала на съобщението относно референтния лихвен процент.
(73)
През декември 2002, 2003 и 2004 г. […] класира ÅI респективно като C+, C + и C, с което поставя дружеството в категория „достатъчен“. Тази категория съответства на рейтинг категория „слаб“ по смисъла на съобщението относно референтния лихвен процент. За дружество, класирано като „слабо“, маржовете на заемите, които следва да се добавят към основния лихвен процент съгласно съобщението относно референтния лихвен процент варират в зависимост от предложеното обезпечение от 220 базисни пункта при висока обезпеченост до 650 базисни пункта при ниска обезпеченост. През декември 2005 г. […] класира ÅI в категория B- (задоволителен), което съответства на рейтинга „задоволителен“ по смисъла на съобщението относно референтния лихвен процент.
(74)
На 27 юни 2011 г. Финландия предоставя допълнителна информация относно рейтинга и обезпечеността на заемите. Рейтингът е определен от […], банката, която е отпуснала на ÅI негарантираните заеми и двата гарантирани заема. При рейтинга на […] за годините 2000-2003 се използва буквена система, която се допълва с по едно дума за всяка категория. Рейтингът може пряко да се съпоставя с рейтинговата скала на съобщението относно референтния лихвен процент. От 2005 г. нататък рейтингът се определя от […], консултантско дружество, подобно на […]. През 2003 и 2004 г. […] класира ÅI в категория B- (задоволителен) и А (задоволителен), което съответства на рейтинга „задоволителен“ по смисъла на съобщението относно референтния лихвен процент. Това означава, че за 2003 и 2004 г. […] класира ÅI една категория по-високо от рейтинга на […]. За 2005 г. […]класира ÅI като A (задоволителен), което отговаря на рейтинга „задоволителен“ по смисъла на съобщението относно референтния лихвен процент, и следователно поставя ÅI в същата категория като определената от […].
(75)
Комисията е на мнение, че при оценяването дали гаранции под номера G-I, G-II и G-III са предоставени при пазарни условия следва да се приложи рейтингът на […]. Не трябва да се забравя, че преди отпускането на първата гаранция под номер G-I през октомври 2003 г. ÅI вече е получило пет капиталови инжекции на обща стойност 2 208 595,01 EUR, тогава съществува вероятност всеки рейтинг на дружеството през 2003 г. да е повлиян от значителното по размери държавно подпомагане. Поради това Комисията счита за уместно да приложи по-консервативния рейтинг, определен от […]. Това оказва влияние за годините 2003 и 2004, тъй като за тези две години […] е класирало ÅI една категория по-ниско от […]. Следва да се отбележи, че […] е предоставило на ÅI заеми, гарантирани от МП, като същевременно е определило и рейтинга на ÅI, което би могло да се отрази на оценката. […] не е участвало във финансовите дела и следователно е по-малко вероятно неговата оценка да е пряко повлияна от незаконни съображения, свързани с държавната помощ.
(76)
Следователно Комисията приема следните рейтинги на ÅI за целите на прилагането на съобщението относно референтния лихвен процент: слаб (B) през 2003 и 2004 г. и задоволителен (BB) през 2005 г.
(77)
Що се отнася до обезпечението, ÅI е предоставило обезпечение с номиналната стойност на гаранциите под формата на ипотеки върху недвижим имот, върху който е построен проектът iTiden. Финландия не е предоставила информация, свързана със загубата в случай на неизпълнение (Loss Given Default - LGD) съгласно бележка под линия 2 на съобщението относно референтния лихвен процент. Тази информация помага да се установи нивото на обезпеченост и маржовете на заемите, които да се прибавят към основния лихвен процент. Поради това Комисията е поискала информация относно приоритета на обещаните ипотеки и стойността на имота към момента на предоставяне на гаранциите. Финландия не разполага с оценки, които показват стойността на имота към момента на гаранционните мерки. Финландските власти обаче твърдят, че стойността на имота е нараснала във времето с развитието на проекта. Според Финландия през 2010 г. имотът се оценява на […] EUR.
(78)
Що се отнася до първостепенния ранг на обезпечението, Комисията отбелязва, че по отношение на гаранции G-I и G-II обезпечението на МП е с най-първостепенен ранг от всички предоставени ипотеки върху имота. Комисията отбелязва, че търговските банки са предоставили на ÅI негарантирани заеми и са приели като обезпечение ипотеки върху същия имот, които са с по-нисък ранг (и следователно са по-несигурно обезпечение) от обезпечението, получено от МП. Предвид този факт и при отсъствието на по-подходящи доказателства Комисията приема, че нивото на обезпеченост на гаранциите е „нормално“ за целите на прилагането на известието относно гаранциите.
(79)
Въз основа на гореизложеното референтният лихвен процент ще се оценява поотделно за всяка гаранция, която ÅI е получило от МП.
(80)
Комисията отбелязва, че премиите за всички предоставени на ÅI гаранции се формират от две части: i) периодична премия, която се плаща ежегодно и се изразява като процент от неизплатената главница по заема и ii) еднократна такса, която също се изразява като процент от размера на заема, но се плаща само веднъж при издаването на гаранцията. В представената по-долу оценка общият финансов разход по гарантираните заеми включва само периодичната премия, която се плаща всяка година. В съответствие с точка 4.2 от известието относно гаранциите елементът на помощта в гаранцията трябва да бъде изчислен като разликата между пазарната цена на гаранцията (в настоящия случай референтния лихвен процент) и реално платената цена. Реално платената от ÅI цена включва периодичната премия, заплащана ежегодно, и еднократната премия, платена само веднъж. По практически причини еднократната премия ще бъде разгледана в точка 8.2 по-долу във връзка с възстановяването, тъй като е по-лесно размерът на еднократната такса да се приспадне от сумата на помощта, подлежаща на възстановяване. При всички случаи, дори ако еднократните премии се добавят към общите финансови разходи по гарантираните заеми, заключението относно наличието на помощ не би се променило. Еднократната премия оказва влияние единствено върху сумата на помощта, предоставена на ÅI.
(81)
Гаранция под номер G-I е предоставена от МП на 9 октомври 2003 г. за покриване на заем от […] в полза на ÅI в размер на […] EUR (кредит номер […]). Като обезпечение за всякакви искове по гаранцията ÅI предоставя ипотека върху недвижим имот. Лихвеният процент по заема е определен на […] % до 15 януари 2007 г. (26) Премията по гаранцията е […] % от размера на заема годишно (27). Така общият финансов разход по гарантирания заем към момента на отпускане на заема достига […]% годишно, което трябва да се сравни с референтния лихвен процент за гаранцията, изчислен на базата на основния лихвен процент и маржа, който зависи от рейтинга на ÅI и нивото на обезпеченост на заема. Основният лихвен процент (едногодишен EURIBOR) на 9 октомври 2003 г. е 2,235 %. Към този момент рейтингът на ÅI е „слаб“ по смисъла на съобщението относно референтния лихвен процент. Съгласно определеното по-горе Комисията приема, че нивото на обезпеченост на заема е нормално, което означава, че маржът на заема, който трябва да се прибави към основния лихвен процент, е 400 базисни пункта. Следователно референтният лихвен процент за този заем възлиза на 6,235 %, което надвишава общия финансов разход по G-I от […] % годишно.
(82)
Освен това, считано от 6 септември 2004 г. МП е намалило премията по гаранцията за G-I на […] %. Съответно общият финансов разход по гарантирания заем е спаднал на […] %, т.е. […] базисни пункта под референтния лихвен процент, като по този начин е създадено съответно предимство за ÅI.
(83)
На 2 ноември 2004 г. ÅI взема заем в размер на […] EUR от […] (кредит номер […]). Този заем е осигурен с гаранция от МП, за която ÅI предоставя гаранция под формата на обезпечение върху недвижим имот. Лихвеният процент е определен на […]+[…] базисни пункта и гаранционна такса в размер на […] % от размера на заема годишно, което означава, че общия финансов разход по този гарантиран заем е бил […]% годишно (28).
(84)
Референтният лихвен процент за G-II трябва да се изчисли на база едногодишния Euribor на 2 ноември 2004 г., който е бил 2,314 %. Към този момент рейтингът на ÅI е „слаб“ по смисъла на съобщението относно референтния лихвен процент. Ако се приеме, че нивото на обезпеченост е нормално, референтният лихвен процент за този заем достига 6,314 % годишно, което е повече от общия финансов разход по G-II в размер на […]% годишно. Сравнението на разходите по този нов гарантиран заем с референтния лихвен процент показва, че общият финансов разход по заема, покрит от гаранцията G-II, е най-малко […] базисни пункта под референтния лихвен процент, с което се предоставя финансово предимство на ÅI. Според информацията, с която разполага Комисията, лихвеният процент по гарантирания заем не се е променил след издаването му.
(85)
На 13 декември 2005 г. МП издава нова гаранция в полза на ÅI. Тази гаранция е трябвало да покрие „референтния заем“, т.е. заема от 9 октомври 2003 г., който първоначално не е бил гарантиран, с което условията по този заем се променят. Лихвеният процент по заема към този момент е променен на […] % годишно. Гаранционната такса е определена на […] % от размера на заема, което означава общ финансов разход от […] % годишно (29) (приложимите от тази дата условия са еднакви с описаните по-горе приложими условия за заема, покрит от гаранция G-I, включително измененията на лихвения процент във времето.)
(86)
Референтният лихвен процент за G-III трябва да се изчисли на база едногодишния Euribor на 12 декември 2005 г., който е бил 2,769 %. Към този момент рейтингът на ÅI е „задоволителен“ по смисъла на съобщението относно референтния лихвен процент. Като се отчита нормално ниво на обезпеченост, референтният лихвен процент по този заем достига 4,969 % годишно. Това е повече от общия финансов разход по G-III в размер на […] % годишно. Следователно МП е предоставило на ÅI съответно финансово предимство от най-малко […] % годишно.
5.2. НАРУШАВАНЕ НА КОНКУРЕНЦИЯТА И ВЪЗДЕЙСТВИЕ ВЪРХУ ТЪРГОВИЯТА
(87)
Финландските власти твърдят, че въпросните мерки не се отразяват на търговията между държавите-членки и следователно не представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС. В подкрепа на този аргумент Финландия по същество твърди, че ÅI е само едно от няколко предприятия, които осъществяват дейност на пазара на недвижими имоти, и не е най-голямото сред тях. Следователно няма доказателства, че мерките, ако се счете, че те представляват държавна помощ, биха затвърдили положението на ÅI в ущърб на конкурентите.
(88)
Комисията не може да приеме това становище. Фактът, че на ÅI е предоставено финансово предимство, което не е било достъпно за неговите конкуренти (а както потвърждава Финландия на пазара на недвижими имоти в Оланд присъстват няколко други оператори), означава, че ÅI е имало възможност да направи големи инвестиции и да разшири своята дейност при финансови условия, които са били по-благоприятни от предоставените на неговите конкуренти (които биха могли да решат да направят подобни инвестиции при отсъствие на предимството, предоставено на ÅI). Не е необходимо да се доказва, че мерките са позволили на ÅI да отнеме пазарни дялове от определен конкурент.
(89)
Също така, предоставеното на ÅI предимство е можело да засегне търговията между държавите-членки. Вярно е, че Оланд представлява малък пазар, разположен на архипелаг, до който има достъп единствено по море или въздух, и че по силата на Договора за присъединяване на Финландия към ЕС там се прилагат специални ограничения върху правото на установяване. При все това остава фактът, че няма абсолютни пречки пред чуждестранните предприятия, които осъществяват дейност в Оланд, и със сигурност няма пречки за такива предприятия, които инвестират в местния пазар на недвижими имоти. Комисията отбелязва също, че Финландия не е оспорила твърдението в решението за откриване, че в миналото в Оланд са придобивани недвижими имоти от предприятия, установени в други държави-членки. Следователно всяко предимство, предоставено на ÅI чрез тези мерки, би имало най-малкото потенциала да засегне търговията между държавите-членки чрез неоправдано засилване на позицията на ÅI спрямо потенциалните чуждестранни конкуренти или инвеститори.
5.3. ЗАКЛЮЧЕНИЕ ОТНОСНО ОПРЕДЕЛЯНЕТО КАТО ДЪРЖАВНА ПОМОЩ
(90)
Поради гореизложените причини Комисията счита, че всички увеличения на капитала (с изключение на C-I, C-II и C-III) и гаранции по заеми с номера G-I, G-II и G-III представляват държавна помощ по смисъла на член 107 от ДФЕС.
6. ПРЕДПОЛАГАЕМА ПРАВОМЕРНОСТ НА МЯРКАТА
(91)
Според твърденията на Финландия както капиталовите инжекции, така и гаранциите, в случай че представляват държавна помощ, са правомерни в рамките на схемите за помощ, които са били въведени преди членството на Финландия в ЕС и надлежно внесени в Надзорния орган на ЕАСТ преди присъединяването към ЕС под референтни номера 93-074 (увеличения на капитала) и 93-079 (гаранции).
(92)
Този аргумент следва да се разгледа в контекста на разпоредбите на Регламент (ЕО) № 659/1999. Съгласно член 1, буква г) „схема за помощ“ означава „всеки акт, на базата на който и без да се изискват допълнителни мерки за прилагане, може да се предостави индивидуална помощ на предприятията, определени в акта по общ и абстрактен начин и всеки акт, на базата на който помощ, която не е свързана с конкретен проект, може да бъде предоставена на едно или няколко предприятия за неопределен период от време и/или в неопределен размер“. Освен това съгласно член 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 659/1999 „съществуваща помощ“ означава: „i) без да се засягат членове 144 и 172 от Акта за присъединяване на Австрия, Финландия и Швеция всяка помощ, която съществува в съответната държава-членка преди влизането в сила на Договора, т.е. схеми за помощ и индивидуална помощ, които са били въведени в действие преди и продължават да се прилагат след влизането в сила на Договора“.
(93)
Финландия се присъедини към Европейската общност на 1 януари 1995 г. Освен това съгласно член 172, параграф 5 от Договора за присъединяване на Австрия, Финландия и Швеция „[…] държавни помощи, отпуснати от новите държави-членки през 1994 г., за които Надзорният орган на ЕАСТ не е бил нотифициран или е бил нотифициран, но помощта е била отпусната преди решението на Надзорния орган на ЕАСТ в нарушение на Споразумението за ЕИП или условията, предвидени в него, не се разглеждат в резултат на това нарушение като съществуващи държавни помощи по смисъла на член 93, параграф 1 от Договора за създаване на ЕО […]“.
(94)
Освен това съгласно член 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 659/1999, „нова помощ“ означава всяка помощ, т.е. схеми за помощ и индивидуална помощ, които не са съществуваща помощ, включително измененията на съществуваща помощ (30).
(95)
На последно място, член 4, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 794/2004 на Комисията от 21 април 2004 година за прилагането от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета относно определянето на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за създаване на Европейската общност (31) определя изменението на съществуваща помощ като „всякакво изменение, различно от промени от чисто формален или административен характер, което не оказва влияние върху оценката на съвместимостта на мярката за помощ с общия пазар. Увеличение на първоначалния бюджет на дадена съществуваща схема за помощ до 20 % няма да се счита за промяна на съществуваща помощ.“
(96)
От горното следва, че мярка, която предхожда присъединяването и продължава схема за държавна помощ, може да бъде счетена за съществуваща помощ, ако са изпълнени две условия. Първото е схемата да е приведена в действие преди влизането в сила на Договора за ЕО, а второто е от този момент нататък естеството на схемата да не е съществено изменено.
(97)
Комисията ще оцени аргумента на Финландия относно правомерността на мярката поотделно за всяка от предполагаемите схеми.
6.1. ПРЕДПОЛАГАЕМАТА ГАРАНЦИОННА СХЕМА (93-079)
(98)
Комисията най-напред ще оцени дали тези мерки представляват държавна помощ по смисъла на член 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 659/1999.
(99)
Националното правно основание за гаранционната схема е провинциалният Закон относно провинциалните гаранции за промишлеността и някои други сектори на предприемачеството (ÅFS 1966:14) (32), който е приет през 1966 г. и е изменен с ÅFS 1979:84, 1982:37, 1988:53, 1992:9, 1994:29, 1996:56 и 2002:23. По отношение на бюджета или финансовия пакет към момента на присъединяване на Финландия към ЕС провинциалният закон от 1966 г. гласи, че „размерът на неизплатените гаранции или заеми (33) в който и да е момент не може да надвишава 20 000 000 FIM“. От друга страна въпросната мярка не предвижда каквото и да е ограничение на прилагането им във времето.
(100)
Предвид гореизложеното и разпоредбите на националния закон, на пръв поглед изглежда, че мерките отговарят на определението за схема за помощ, тъй като изглежда законът позволява помощ, която не е свързана с конкретен проект, да се предостави на едно или повече предприятия за неограничен период от време. Въпросната предполагаема схема е въведена на 1 септември 1982 г., т.е. много преди 1 януари 1994 г., и е съобщена на Надзорния орган на ЕАСТ. Следователно първото условие за съществуваща помощ изглежда е удовлетворено, тъй като първоначалната схема е въведена преди влизането в сила на Договора във Финландия и дори преди 1 януари 1994 г., което означава, че в този случай член 172, параграф 5 от Договора за присъединяване на Австрия, Финландия и Швеция не е приложим.
(101)
Комисията обаче трябва да оцени и дали мерките са претърпели някакви съществени изменения от 1 януари 1994 г.
(102)
След 1 януари 1994 г. и преди отпускането на първата гаранция на 14 август 2003 г. регионалните органи са постановили най-малко три изменения на гаранционната схема (с провинциални закони 1994:29, 1996:56 и 2002:23). Тези изменения предвиждат съществено увеличаване на бюджета по схемата (т.е. увеличаване на общата сума на гаранциите, които могат да бъдат отпуснати във всеки един момент). Тъй като настоящият случай засяга предоставянето на гаранция по заем, следва да се оцени дали измененията по отношение на бюджета по схемата, въведени преди разглежданата мярка, следва да се считат за съществени и разграничими от съществуващата схема.
(103)
Както беше описано, съгласно член 4 от Регламент (ЕО) № 794/2004 изменения на бюджета над 20 % представляват промяна на съществуваща схема за помощ. Две от гореспоменатите изменения (34) са увеличили първоначалния бюджет на схемата респективно с 50 % и 150 %. Тези увеличения на бюджета представляват съществени изменения на схемата, за които Комисията не е уведомена.
(104)
Ефектът от тези съществени изменения не може да се разглежда като разграничим от предполагаемата схема, в резултат на което схемата в нейната цялост се превръща в нова схема. Първоначалната схема за помощ е ограничена единствено по отношение на общата сума на допустимите неизплатени гаранциите във всеки един момент. При тази особена конфигурация едно много съществено увеличаване на бюджета (без каквото и да е друго изменение на схемата) оказва влияние върху самото естество на съществуващите правила.
(105)
В допълнение Комисията отбелязва, че от документацията относно гаранциите, представена от Финландия, не проличава правното основание за тези гаранции да е била предполагаемата схема за помощ.
(106)
Следователно гаранциите, обхванати от настоящото решение, трябва да се считат за нова помощ. С оглед на факта, че помощта е приведена в действие без предварителното съгласие на Комисията, изисквано съгласно член 108 от ДФЕС, тя е неправомерна.
6.2. ПРЕДПОЛАГАЕМАТА СХЕМА ЗА ЗАПИСВАНЕ НА АКЦИИ (93-079)
(107)
Националните правила относно тази предполагаема схема са обявени пред Надзорния орган на ЕАСТ като разпоредби за помощ относно записване на акции. От представените по това време документи проличава, че като национално правно основание е посочен „годишният бюджет за Оланд“. Под заглавието „максимален допустим интензитет на помощта, която (…) може да бъде получена за който и да е проект“ Финландия е посочила „30 %“. Освен това под заглавието „Бюджет/разходи“ Финландия е посочила бюджети за годините 1992-1994, но е оставила непопълнено полето под заглавието „Общ разчетен бюджет за целия планов период по схемата“.
(108)
В процеса на разследването Финландия обясни, че формалното правно основание за предполагаемата схема е Законът за автономност на Оланд (1144/1991), който е приет през 1991 г. Съгласно точка 18, параграф 22 органите на местната власт в Оланд имат „общи правомощия“ да приемат различни видове мерки, насочени към насърчаване на икономиката на Оланд. Тези правомощия се прилагат (например чрез заеми, капиталови инжекции, гаранции) чрез разпоредби в годишния общ бюджет за МП.
(109)
Комисията отбелязва следното:
(110)
Независимо от факта, че Финландия може да квалифицира правомощията на местните органи за предоставяне на такива капиталови инжекции (в рамките на предоставените им от Закона за автономността общи правомощия) като „схема“, Комисията трябва да провери дали разпоредбите на националното законодателство, установяващи тези правомощия, отговарят на определението за „схема“ съгласно член 1, буква г) от Регламент (ЕО) № 659/1999. В това отношение правно основание (точка 18, параграф 22 от Закон 1144/1991) изглежда се явяват правилата, свързани с разпределението на правомощия между различните органи в правния ред на Финландия, и изглежда те не отговарят на изискванията, за да представляват схема за помощ (която наред с останалото се определя като „… акт, на базата на който и без да се изискват допълнителни мерки за прилагане, може да се предостави индивидуална помощ …“). За всяко разпределяне на капитал за индивидуален получател първо би бил необходим бюджетен кредит в годишния бюджет на МП (гласуван по усмотрение на областния съвет на Оланд), а след това - изпълнението на решения, взети от МП. Следователно изглежда капиталовите инжекции, предоставени в рамките на тези правомощия, трябва да се разглеждат по-скоро като следствие на индивидуални решения отколкото като схема за помощ.
(111)
При всички случаи Комисията отбелязва и че предполагаемата схема се отнася единствено за годините 1992-1994, тъй като под заглавие „Бюджет/разходи“ не е посочена друга информация, въпреки че правното основание е „годишният бюджет за Оланд“.
(112)
На последно място Комисията отбелязва, че Финландия е посочила 30 % като максимален интензитет на помощта, която може „да бъде получена за който и да е проект“. При всички случаи това може да се разбира единствено в смисъл, че е предвидено капиталовите инжекции по линия на тази предполагаема схема да се използват заедно със значително частно участие (най-малко 70 %) в „проекти“, предназначени да способстват за целите на предполагаемата схема, представени като „Туризъм, промишленост, научноизследователска и развойна дейност“. Увеличенията на капитала, разглеждани в настоящото решение, не отговарят на това формално условие и следователно не могат да бъдат обхванати от националните законови разпоредби, които са представени на Надзорния орган на ЕАСТ, независимо дали тези мерки представляват същинска схема за помощ и, ако това е така, дали тя е била приложима преди 1994 г.
(113)
Следователно държавната помощ, предоставена под формата на увеличения на капитала на ÅI, представлява нова помощ. Тъй като помощта е приведена в действие без предварителното съгласие на Комисията, изисквано съгласно член 108 от ДФЕС, тя е неправомерна.
6.3. ДОПЪЛНИТЕЛЕН КОМЕНТАР ПО СКОРОШНИ РЕШЕНИЯ НА ФИНЛАНДСКИЯ ВЪРХОВЕН АДМИНИСТРАТИВЕН СЪД
(114)
Следва да се отбележи, че наскоро две мерки, предоставени от МП на ÅI, са отменени от национален финландски съд. Мерките са i) увеличение на капитала под номер C-XI, изплатено на ÅI през 2007 г. (вж. коментара в съображение 16 по-горе) и ii) гаранция по заем от 2006 г., която никога не е приведена в действие. С решение от 6 април 2011 г. Върховният административен съд се произнася дали решенията на МП са взети в съответствие с националните административни правила. В това свое решение обаче съдът оценява и дали е имало достатъчно признаци че мерките представляват държавна помощ, като има предвид, че местните органи е трябвало да уведомят Комисията за тях, преди да ги приведат в действие. Съдът установява, че на пръв поглед всички критерии за държавна помощ са изпълнени. Съдът анализира също твърдението на Финландия, че мерките - в случай че представляват държавна помощ - биха попаднали в обхвата на приложимите преди присъединяването национални правила и следователно отговарят на критериите за „съществуваща помощ“. При анализа Съдът прави задълбочена оценка на националните правила и констатира, че независимо дали тези правила постигат изискванията за същински схеми за държавна помощ, решенията на местните органи не отговарят на формалното изискване съгласно националните правила основно поради причините, представени по-горе от Комисията. Следователно заключенията на националния Върховен административен съд са в съгласие с тези на Комисията, че разследваната капиталова инжекция под номер C-XI включва нова държавна помощ. Върховният съд достига до същото заключение по отношение на гаранцията по заем от 2006 г. Тъй като гаранцията не е приведена в действие, тя не е разгледана в настоящото решение.
7. СЪВМЕСТИМОСТ
(115)
В общи линии Финландия твърди, че мерките, в случай че бъдат квалифицирани като държавна помощ, все пак са съвместими с вътрешния пазар, тъй като целта на дейността на ÅI, финансирана от помощта, е била улесняване на развитието на региона и разкриване на нови работни места.
(116)
Въпреки че по принцип е забранена, държавната помощ все пак ще бъде счетена за съвместима с вътрешния пазар при обстоятелствата, посочени в член 107, параграф 2 от ДФЕС и е възможно да бъде счетена за съвместима, ако е използвана за постигане на посочените в член 107, параграф 3 цели. Единственото основание за съвместимост, което може да се предвижда в този случай, е член 107, параграф 3, буква а) от ДФЕС, който разрешава помощ за насърчаване на икономическото развитие на региони, където жизненото равнище е необичайно ниско или където има високо равнище на непълна заетост, или член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС, който предвижда че държавна помощ може да се разреши с оглед улесняване на развитието на някои икономически региони.
(117)
Съгласно правилата за регионална помощ, приложими за Финландия към онзи момент (Карти на регионалните помощи за периода 2000-2006 г. и 2007-2013 г.), град Мариехам, на чиято територия се намира проектът iTiden, при всички случаи не отговаря на изискванията за регионална помощ. Това означава, че дори ако може да се твърди, че помощта е предназначена за този проект, тя не може да се счита за съвместима. Освен това Комисията отбелязва, че Финландия не е посочила изпълнение на което и да било от условията за съвместимост съгласно правилата за регионална помощ (например относно форма на помощта, допустими разходи или максимални интензитети на помощта).
(118)
Освен това помощта не може да бъде разглеждана като съвместима с вътрешния пазар съгласно които и да било от останалите насоки и съобщения, приети от Комисията във връзка с прилагането на член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС, нито непосредствено съгласно този член. Финландските власти не са представили конкретен аргумент или доказателство, позволяващи на Комисията да одобри тези мерки като съвместими съгласно някоя от разпоредбите на ДФЕС.
8. ВЪЗСТАНОВЯВАНЕ НА ПОМОЩТА
8.1. АРГУМЕНТИ НА ФИНЛАНДИЯ
(119)
Член 14, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 659/1999 предвижда, че „когато са взети отрицателни решения в случаи с неправомерна помощ, Комисията решава съответната държава-членка да вземе всички необходими мерки за възстановяване на помощта от получателя […]. Комисията не изисква възстановяване на помощта, ако това противоречи на общ принцип на правото на Общността.“ Следователно естественото следствие е мерките, които представляват неправомерна държавна помощ за ÅI, да бъдат възстановени.
(120)
Финландия обаче твърди, че в този случай Комисията не следва да разпореди възстановяване, тъй като Финландия има оправдани очаквания помощта да се окаже правомерна съгласно предполагаемите схеми преди присъединяването и че възстановяването би било в противоречие с даден принцип на правото на Общността. Комисията отбелязва, че официално Финландия е изтъкнала оправдани очаквания само по отношение на МП. Оправдани очаквания не са изрично изразени по отношение на получателя.
(121)
При всички случаи Комисията не може да приеме този аргумент.
(122)
По отношение на увеличенията на капитала Комисията доказва по-горе, че независимо какво има причина да счита ÅI или който и да е друг относно правния статут на предполагаемата схема за записване на акции във връзка с правилата за държавна помощ, увеличенията не отговарят дори на формалните условия на предполагаемата схема, за която е уведомен Надзорният орган на ЕАСТ. Следователно не може да се твърди, че ÅI може да се ползва от оправдано очакване за правомерност на увеличенията на капитала, тъй като те не попадат в обхвата на националните правила, във връзка с които Финландия изтъква оправдани очаквания.
(123)
По отношение на гаранциите по заеми Комисията доказва, че гаранционната схема е била съществено изменена още преди отпускането на разглежданите в настоящото решение гаранции. Тези изменения, направени от властите на Оланд, не са съобщени на Комисията. Като следствие всички гаранции, предоставени съгласно националните правила, които формират първоначалната схема, трябва да се считат за нова помощ. Добре установен факт е, че получател на помощ не може да има оправдано очакване за правомерна да се счита помощ, която е трябвало да бъде съобщена на Комисията съгласно член 108 от ДФЕС, но това не е направено (35).
(124)
Накратко, както гаранциите, така и увеличенията на капитала представляват нова държавна помощ, за която Комисията е трябвало да бъде уведомена преди нейното привеждане в действие.
(125)
Според установената съдебна практика (36) държава-членка, чиито власти са предоставили помощ в нарушение на процедурните правила, установени в член 108 от ДФЕС, не може да се обоснове с оправданите очаквания на получателите на помощта, за да оправдае неизпълнението на задължението за предприемане на необходимите стъпки за изпълнение на решение на Комисията, с което се разпорежда възстановяване на помощта. Ако националните власти могат да се обосноват със собственото си неправомерно поведение, това напълно би обезсилило членове 107 и 108 от ДФЕС и би лишило от ефективност решенията на Комисията, взети в съответствие с тези разпоредби.
(126)
Същият принцип се прилага по необходимост, когато националните власти твърдят, че самите те са имали оправдано очакване относно законосъобразността на мерките, но не са уведомили Комисията за тях, въпреки че мерките представляват нова помощ (37).
(127)
По същия начин, по отношение на оправданите очаквания на ÅI Комисията отбелязва, че в съответствие с установената съдебна практика и с оглед на задължителния характер на надзора над държавната помощ от страна на Комисията съгласно член 108 от ДФЕС, предприятията, на които е отпусната помощ, като правило не могат да имат оправдано очакване помощта да е правомерна, ако тя не е предоставена в съответствие с процедурата, постановена в този член. При нормални условия добросъвестният предприемач трябва да е в състояние да установи дали тази процедура е спазена (38).
(128)
Комисията изтъква, че ÅI е предприятието с най-добри позиции да разполага с поглед върху действията на МП във връзка с предполагаемите схеми за помощ, тъй като МП е неговият главен акционер и е представен в управителния съвет на ÅI от лица, които са също и членове на изпълнителния орган на МП. Този аргумент се потвърждава от факта, че както беше показано по-горе във връзка с увеличенията на капитала, представителите на ÅI и на МП редовно обменят информация. Следователно Комисията счита, че в настоящия случай ÅI не може да претендира за оправдано очакване независимо от факта, че Финландия не изразява изрично оправдано очакване от името на получателя на помощта.
(129)
На последно място, Комисията никога не е дала конкретни гаранции на Финландия или на получателя на помощта, че разглежданите мерки не са държавна помощ или са съвместима помощ, които биха могли да създадат очаквания в този смисъл (39).
(130)
Освен това Финландия твърди, че в случай на възстановяване на помощта, предоставена като увеличения на капитала, не е задължително елементът на помощ да представлява целия размер на предоставения капитал, а по-скоро (по аналогия с изчисляването на елемента на помощ при гаранциите) да възлиза на разходите на ÅI за намиране на алтернативни инвестиции на пазарите. В този смисъл Финландия предлага цената на такова алтернативно финансиране да се установи чрез отнасяне към очакваната възвращаемост на инвестицията за административни сгради в размер на 7 %, установена в доклада на KPMG.
(131)
Комисията не може да приеме това становище.
(132)
Със сигурност е правилно общото съждение, че в даден случай държавната помощ се изразява в разликата между предимството (под формата на финансиране), което предприятието в действителност е получило от държавните ресурси, и това, което би могло да получи на капиталовите пазари. Следователно „чрез възстановяването на помощта получателят се лишава от предимството пред конкурентите си на пазара и предходното положението се възстановява“ (40).
(133)
Всеки, който осъществява инвестиция, било чрез отпускане на кредит или чрез участие в капитала на дадено предприятие, се стреми да получи съизмерима с риска възвращаемост на инвестицията си.
(134)
Когато помощта се предоставя под формата на кредит на цена под пазарните цени (какъвто е случаят с гарантиран заем, когато общият финансов разход е по-нисък от лихвения процент на заема при пазарни условия) за предприятие, което не е изключено от пазара на заеми и следователно би могло, като алтернатива на помощта, да вземе заем при пазарен лихвен процент, е видно, че коригиращата цел на възстановяването може да се постигне чрез плащане на разликата (с начислена лихва) от предприятието, което ще го приведе в равнопоставено положение с неговите конкуренти.
(135)
Положението е различно при инвестиции в собствен капитал. Тук възвращаемостта не зависи от готовността на предприятието за плащане (какъвто е случаят при заема), а е изцяло функция на присъщата рентабилност на модела на стопанска дейност на предприятието. Ако частният инвеститор не е убеден, че стопанската дейност ще донесе достатъчна доходност за присъщия ѝ риск, той няма да направи инвестицията, а ще насочи парите си другаде. С други думи Комисията не може да приеме, че за увеличаване на своя капитал дружеството е можело да спечели същите пари на капиталовия пазар, като предложи по-висока доходност, тъй като очакваните резултати не са му позволявали да предложи по-висока доходност на инвеститора в капитал. Следователно служещото за сравнение положение, т.е. положението при отсъствие на помощ, до което трябва да доведе или да се възпроизведе от възстановяването на помощта, означава липса на каквато и да е инвестиция в капитал. Следователно помощта, подлежаща на възстановяване, е пълният размер на увеличенията на капитала.
(136)
Следователно Комисията не може да приеме становището на Финландия във връзка с елемента на помощ в увеличенията на капитала.
8.2. ПОМОЩ ЗА ВЪЗСТАНОВЯВАНЕ
(137)
В резултат на това установената от Комисията неправомерна и несъвместима помощ, която Финландия трябва да си възстанови от ÅI, е както следва:
(138)
Увеличения на капитала:
а)
Увеличение на капитала C-IV: 353 199,00 EUR. Тази помощ е предоставена на ÅI на 20 юли 2001 г.
б)
Увеличение на капитала C-V: 599 933,78 EUR. Тази помощ е предоставена на ÅI на 15 август 2002 г.
в)
Увеличение на капитала C-VI: 799 911,64 EUR. Тази помощ е предоставена на ÅI на 13 март 2003 г.
г)
Увеличение на капитала C-VII: 515 165,97 EUR. Тази помощ е предоставена на ÅI на 6 май 2004 г.
д)
Увеличение на капитала C-VIII: 669 896,95 EUR. Тази помощ е предоставена на ÅI на 30 септември 2004 г.
е)
Увеличение на капитала C-IХ: 199 977,91 EUR. Тази помощ е предоставена на ÅI на 16 юни 2005 г.
ж)
Увеличение на капитала C-Х: 234 961,43 EUR. Тази помощ е предоставена на ÅI на 16 юни 2005 г.
з)
Увеличение на капитала C-ХI: 1 379 998,95 EUR. Тази помощ е предоставена на ÅI на 15 февруари 2007 г.
(139)
Гаранции по заеми: съгласно точка 4.2 от известието относно гаранциите (подробни обяснения са дадени в съображения 66-80) елементът на помощ за всички гаранции се изчислява като разликата между референтния лихвен процент, приложен като съпоставим показател за разходи по заем, които дружество с финансово състояние, сравнимо с това на ÅI, би понесло без гаранцията, от една страна, и лихвения процент, получен чрез държавната гаранция, след приспадане на платените премии, от друга страна.
а)
По отношение на гаранция G-I елементът на помощ се формира от разликата между референтния лихвен процент за заем за предприятие от рейтингова категория „слаб (B)“ при нормална обезпеченост и общия финансов разход по заема, покрит от гаранцията (който се равнява на платените премии по гаранцията плюс лихвата по заема). Тази помощ е предоставена на ÅI на 9 октомври 2003 г. (както е пояснено в съображения 81 и 82). От тази сума трябва да се приспадне еднократната премия по гаранцията в размер на 19 500 EUR (41).
б)
По отношение на гаранция G-II елементът на помощ се формира от разликата между референтния лихвен процент за заем за предприятие от рейтингова категория „слаб (B)“ при нормална обезпеченост и общия финансов разход по заема, покрит от гаранцията (който се равнява на платените премии по гаранцията плюс лихвата по заема). Тази помощ е предоставена на ÅI на 2 ноември 2004 г. От тази сума трябва да се приспадне еднократната премия по гаранцията в размер на 2 900 EUR (42).
в)
По отношение на гаранция G-III елементът на помощ се формира от разликата между референтния лихвен процент за заем за предприятие от рейтингова категория „задоволителен (ВB)“ при нормална обезпеченост и общия финансов разход по заема, покрит от гаранцията (който се равнява на платените премии по гаранцията плюс лихвата по заема). Тази помощ е предоставена на ÅI на 13 декември 2005 г. От тази сума трябва да се приспадне еднократната премия по гаранцията в размер на 6 500 EUR (43).
(140)
Точната обща сума на помощта, подлежаща на възстановяване, ще се определи от финландските власти в сътрудничество с Комисията в рамките на процедура по възстановяване, в съответствие с методиката, описана в съображения 138-139 по-горе. Към размера на помощта, който предстои да се определи, се прибавя лихвата от датата на предоставяне на получателя до датата на възстановяване на помощта. Комисията призовава финландските власти, в съответствие със задължението им за честно сътрудничество, да съдействат при определянето на точната сума на помощта, подлежаща на възстановяване,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Увеличението на капитала в размер на 84 094,39 EUR, предоставено от Финландия в полза на Ålands Industrihus AB на 18 юни 1997 г., не представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз.
Член 2
Мерките за държавна помощ, изброени в точка 8.2 от настоящото решение, неправомерно предоставени от Финландия в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз в полза на Ålands Industrihus AB, са несъвместими с вътрешния пазар.
Член 3
1. Финландия си възстановява от получателя държавната помощ, посочена в член 2.
2. Върху сумите, подлежащи на възстановяване, се начисляват лихви от датата, на която са били предоставени на разположение на получателя, до датата на действителното възстановяване.
3. Лихвата се изчислява с натрупване в съответствие с глава V от Регламент (ЕО) № 794/2004.
4. Финландия анулира всички останали плащания на помощта, посочена в член 2, считано от датата на приемане на настоящото решение.
Член 4
1. Възстановяването на помощта, посочена в член 2, се извършва незабавно и ефективно.
2. Финландия гарантира изпълнението на настоящото решение в срок от четири месеца от датата, на която е уведомена за него.
Член 5
1. В срок от два месеца след уведомлението за настоящото решение Финландия изпраща следната информация на Комисията:
а)
общата сума (главница и лихви), подлежаща на възстановяване от получателя;
б)
подробно описание на вече предприетите или планирани мерки за спазване на настоящото решение;
в)
документи, доказващи, че на получателя е наредено да възстанови помощта.
2. Финландия информира Комисията за напредъка по националните мерки, предприети за изпълнение на настоящото решение, до пълното възстановяване на помощта, посочена в член 2. При поискване от страна на Комисията тя незабавно представя информация за вече предприетите и планираните мерки за спазване на настоящото решение. Тя предоставя също подробна информация относно сумите на помощта и лихвите, които вече са възстановени от получателя.
Член 6
Адресат на настоящото решение е Република Финландия.
Съставено в Брюксел на 13 юли 2011 година.
KOMISJONI OTSUS,
13. juuli 2011,
mis käsitleb riigiabi nr C 6/08 (ex NN 69/07), mida Soome andis ettevõtjale Ålands Industrihus Ab
(teatavaks tehtud numbri K(2011) 4905 all)
(Ainult soome- ja rootsikeelne tekst on autentsed)
(EMPs kohaldatav tekst)
(2012/252/EL)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 108 lõike 2 esimest lõiku,
võttes arvesse Euroopa Majanduspiirkonna lepingut, eriti selle artikli 62 lõike 1 punkti a,
olles kutsunud huvitatud isikuid üles esitama märkusi eespool nimetatud sätete kohaselt (1)
ning arvestades järgmist:
1. MENETLUS
(1)
Komisjoni teavitati 5. septembril 2006 esitatud kaebusega erinevatest meetmetest, mida Ahvenamaa kohalik omavalitsus (edaspidi „Ahvenamaa KOV”) on andnud kinnisvaraettevõtjale Ålands Industrihus Ab (edaspidi „ÅI”). Komisjon küsis 25. oktoobri 2006. aasta ja 14. veebruari 2007. aasta kirjadega Soomelt teavet, mis esitati 11. jaanuari 2007. aasta ja 3. aprilli 2007. aasta kirjadega. Soome ametiasutused esitasid täiendavat teavet 31. mail 2007 ja 12. juulil 2007. Kaebuse esitaja esitas lisateabe 2006. aasta novembris ja 2007. aasta mais.
(2)
Komisjon teavitas 30. jaanuari 2008. aasta kirjaga Soome ametiasutusi, et ta on otsustanud algatada abi andmise suhtes Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi toimimise leping”) artikli 108 lõikes 2 (2) sätestatud menetluse (edaspidi „menetluse algatamise otsus”).
(3)
Komisjoni otsus menetluse algatamise kohta avaldati Euroopa Liidu Teatajas (3). Komisjon kutsus huvitatud isikuid esitama abi kohta oma märkusi.
(4)
Komisjon ei saanud huvitatud isikutelt ühtegi märkust.
(5)
Pärast menetluse algatamise otsust esitasid Soome ametiasutused teabe, mis registreeriti komisjonis 6. mail 2008, 21. jaanuaril 2010, 26. veebruaril 2010, 21. mail 2010, 18. juunil 2010, 18. aprillil 2011, 27. juunil 2011 ja 28. juunil 2011. Komisjoni talituste, Soome ametiasutuste ja ettevõtja ÅI esindajad kohtusid 4. juunil 2010.
2. ABI KIRJELDUS
2.1. ABISAAJA
(6)
Ettevõtja ÅI on registreeritud Läänemeres Soome ja Rootsi maismaaosa vahele jääva Ahvenamaa saarestiku pealinnas Mariehamnis. Ahvenamaa rahvaarv on 28 000. Ahvenamaa on Soome maakond, kuid ta on väga autonoomne. Ettevõtja ÅI kuulub peamiselt Ahvenamaa KOVile (84,43 %) ja Mariehamni linnale (15,01 %). Ülejäänud aktsionärideks on teised Ahvenamaa kohalikud omavalitsused (4).
(7)
Ettevõtja ÅI tegeleb hoonete ehitamise, omamise ja rendile andmisega tööstuslikul ja ärilisel otstarbel. Soome ametiasutuste sõnul on ettevõtja tegevuse eesmärk pakkuda Ahvenamaa ettevõtjatele hooneid, et anda oma panus mitmekesisesse ja konkurentsivõimelisse majandusse.
(8)
Kuni 1999. aastani oli ettevõtja ÅI äritegevuse maht tagasihoidlik (5). Ettevõtja ÅI bilanss kasvas väga aeglaselt, kui üldse (6). Seda silmas pidades otsustas ettevõtja ÅI juhatus hakata otsima uusi ärivõimalusi laienemiseks. Samal ajal väljendas kohalik äriringkond (mis koosneb peaaegu täies ulatuses väikestest ettevõtjatest) soovi tehnoloogiapargi järele, st sellise büroohoonete klastri järele, kus kohalikud ettevõtjad võiksid paikneda sama katuse all, et hõlbustada koostööd, luua uusi ideid ning edendada ettevõtlust üldiselt. Sellest peaks lõppkokkuvõttes saama iTideni büroohoonete kvartal (kvarteret iTiden). Projekti tekkelugu on üksikasjalikumalt selgitatud punktis 2.2.
2.2. iTideni PROJEKT (7)
(9)
Kohaliku äriringkonna ja Ahvenamaa KOVi esindajate vahelised arutelud võimaluse üle ehitada tehnoloogiapark algasid juba 1999. aastal. Korraldati ühiseid õppereise Rootsi samalaadsetesse rajatistesse.
(10)
2000. aastal anti projekt töörühmale, kes esitas Ahvenamaa KOVile ja Mariehamni linnale ettepaneku 2000. aasta kevadel. Projekti ja Ahvenamaa KOVi plaani see park ehitada ja seda rahastada mainiti Ahvenamaa KOVi 2000. aasta eelarves (8) ning seda kinnitati 2001. aasta eelarves, milles KOV küsis rahalisi vahendeid ka võimalikeks kapitalisuurendamisteks seoses infrastruktuuriprojektidega, sealhulgas ettevõtja ÅI jaoks (samalaadne taotlus tehti ka 2000. aasta eelarve puhul) (9).
(11)
Kapitalisuurendamise abil ostis ettevõtja ÅI 12. juulil 2001 maa Mariehamni Västra Klinteni piirkonnas, kuhu pidi ehitatama iTideni büroohoonete kvartal. Selle ostuga seoses tagas ettevõtja ÅI ka iTideni projekti jaoks vajalikud muudatused linnaplaneerimises.
(12)
Ahvenamaa KOV teatas 2002. aasta eelarves, et ettevõtja ÅI hakkab iTideni projekti ehitama 2002. aastal ning et selleks on väga tõenäoliselt vaja kapitali suurendada (milleks Ahvenamaa KOV küsis vajalikke eelarveassigneeringuid) (10).
(13)
2002. aasta alguses loodi iTideni büroohoonete kvartali ehitamiseks töörühm ja telliti arhitekt. Uuriti potentsiaalsete rentnike huvi iTideni büroohoonete kvartalis kinnisvara rentimise vastu. Ettevalmistavad pinnaseteisaldustööd tehti 2003. aasta kevadel ning esimene ehitusetapp (projekt koosnes kahest järjestikusest ehitusetapist) algas 2003. aasta suvel. Esimesed rentnikud kolisid esimese etapi raames valminud iTideni büroohoonete kvartali ossa 1. detsembril 2004.
(14)
iTideni büroohoonete kvartali teise etapi ehitustöödega alustati 2006. aasta sügisel ning need lõpetati 2007. aastal.
2.3. RIIGIABIMEETMED
(15)
Komisjoni ametlik uurimine on hõlmanud mitmeid Ahvenamaa KOVi poolt ettevõtjale ÅI ajavahemikul 1997-2007 võimaldatud kapitalisüste (edaspidi „kapitalisuurendamised”) ja pangalaenudele antud garantiisid (edaspidi „laenugarantiid”). Meetmed on esitatud alljärgnevas tabelis (kapitalisüstid kannavad numbreid C-I kuni C-XI ning garantiid numbreid G-I kuni G-III).
Meede
Meetme kuupäev
Kapitalisuurendamised
(eurodes)
Laenugarantiid
(eurodes)
C-I (11)
18.6.1997
84 094,39
C-II (11)
22.6.2000
340 582,27
C-III (11)
10.10.2000
114 368,37
C-IV
20.7.2001
353 199,00
C-V
15.8.2002
599 933,73
C-VI
13.3.2003
799 911,64
G-I
9.10.2003
2 600 000,00
C-VII
6.5.2004
515 165,97
C-VIII
30.9.2004
669 896,95
G-II
2.11.2004
1 160 000,00
C-IX
16.6.2005
199 977,91
C-X
16.6.2005
234 961,43
G-III
13.12.2005
2 600 000,00
C-XI
15.2.2007
1 379 998,95
KOKKU
5 292 090,61
6 360 000,00
(16)
Võrreldes menetluse algatamise otsuse punktis 7 esitatud tabeliga meetmete kohta on 26. oktoobri 2006. aasta laenugarantii summas 2 587 500 eurot välja jäetud, sest seda ei kasutatud kunagi (pärast Soome kohtute tehtud otsust). Peale selle on kapitalisuurendamise C-XI kuupäevaks menetluse algatamise otsuses märgitud 12. juuni 2006. aasta asemel siin 15. veebruar 2007, sest uurimise käigus selgus, et see meede oli kasutusele võetud hilisemal kuupäeval. Soome Kõrgem Halduskohus tühistas hiljuti (6. aprillil 2011) Ahvenamaa KOVi otsuse selle kapitalisuurendamise võimaldamise kohta (vt allpool põhjendus 114). Kuid kuna 2007. aastal anti ettevõtjale ÅI kapitali ning seda ei ole tagasi makstud, leiab komisjon, et siseriikliku kohtu otsuse olemasolu ei kõrvalda seda meedet komisjoni uurimise alt.
(17)
Soome ametiasutuste sõnul võimaldati kõiki kapitalisuurendamisi selleks, et rahastada iTideni projekti, välja arvatud järgmised meetmed:
C-I) 18. juuni 1997. aasta kapitalisüst (84 094,39 eurot);
C-II) 22. juuni 2000. aasta kapitalisüst (340 582,27 eurot);
C-III) 10. oktoobri 2000. aasta kapitalisüst (114 368,37 eurot);
C-VIII) 30. septembri 2004. aasta kapitalisüst (669 896,95 eurot);
C-IX) 16. juuni 2005. aasta kapitalisüst (199 977,91 eurot).
(18)
Soome ametiasutuste sõnul anti kõik laenugarantiid iTideni projekti rahastamiseks. Laenugarantiisid käsitlev üksikasjalikum teave on esitatud allpool põhjendustes 66-86.
3. ELI TOIMIMISE LEPINGU ARTIKLI 108 LÕIKE 2 KOHASE MENETLUSE ALGATAMISE PÕHJUSED
(19)
Komisjon seadis menetluse algatamise otsuses kahtluse alla, kas kapitalisuurendamised ja laenugarantiid olid kokkusobivad siseturuga järgmistel põhjustel.
(20)
Seoses riigiabi olemasoluga ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses täheldas komisjon, et meetmed hõlmasid riigi ressursse, sest neid meetmeid võimaldas kohalik omavalitsus, ning meetmed olid valikulised, sest need olid suunatud ettevõtjale ÅI. Seoses kriteeriumiga, kas meetmetega anti eelis, mida ettevõtja ei oleks saanud tavapärastel turutingimustel, sest pikas perspektiivis kasumlikkuse väljavaatest juhinduv eraõiguslik investor ei oleks andnud samasugust toetust, kahtles komisjon, kas eraõiguslik investor oleks ettevõtja ÅI pikaajalist kahjumit või siis parimal juhul väga tagasihoidlikku kasumit arvesse võttes kapitali andnud, nagu tegi seda Ahvenamaa KOV. Konkreetselt laenugarantiidega seoses kahtles komisjon, kas ettevõtja ÅI oleks suutnud saada turgudelt võrreldavat rahalist toetust, ning leidis, et nende garantiidega anti ettevõtjale ÅI eelis. Samuti leidis komisjon, et iga selline eelis võib moonutada konkurentsi ja mõjutada ühendusesisest kaubandust.
(21)
Kui meetmeid peaks käsitatama riigiabina, siis kahtles komisjon, kas neid meetmeid saaks pidada siseturuga kokkusobivateks.
(22)
Peale selle seadis komisjon kahtluse alla Soome ametiasutuste väite, et kui meetmed tõepoolest kujutasid endast riigiabi, siis võimaldati neid kooskõlas abikavadega, mida kohaldati juba enne Soome ühinemist ELiga, ning oleksid seega seaduslikud.
4. SOOME AMETIASUTUSTE MÄRKUSED
4.1. MEETMED EI KUJUTA ENDAST RIIGIABI
(23)
Soome ametiasutused on seisukohal, et Ahvenamaa KOV on toiminud kooskõlas turumajandusliku investori põhimõttega, st et meetmete võimaldamisel juhinduti Ahvenamaa KOVi väljavaadetest saada oma investeeringult tulu. Soome ametiasutused on väitnud, et investeerimisotsused olid ajendatud ettevõtja uute investeeringute kavast, peamiselt iTideni projektist. Seega ei soovitud meetmetega katta varasemat kahjumit või toetada kahjumit teenivat äritegevust. Ahvenamaa KOV on saanud oma investeeringu eest konkreetset tasu ettevõtja ÅI uute aktsiate näol, sest ettevõtte väärtus suurenes kooskõlas aktsiate märkimisega. Seetõttu ei saanud ettevõtja ÅI mingit eelist, mida ei oleks olnud võimalik saada eraõiguslikult investorilt.
(24)
Olenemata mis tahes võimalikust eelisest on Soome ametiasutused ka seisukohal, et meetmeid ei saa liigitada riigiabiks, sest puuduvad mis tahes konkreetsed tõendid olulise mõju kohta Ahvenamaa kinnisvaraturul valitsevale konkurentsile.
4.2. KUI TEGEMIST ON RIIGIABIGA, ON SEE KEHTIVATE RIIGIABIKAVADE KOHASELT SEADUSLIK
(25)
Kui siiski leitakse, et meetmed sisaldavad riigiabi elementi, tuleks abi Soome ametiasutuste sõnul käsitada seaduslikuna. Soome ametiasutused on väitnud, et nii kapitalisüstid kui ka laenugarantiid olid hõlmatud kehtivate abikavadega, mis kehtestati enne Soome ühinemist ELiga.
4.3. KUI TEGEMIST ON UUE RIIGIABIGA, ON SEE IKKAGI KOKKUSOBIV SISETURUGA
(26)
Kui leitakse, et meetmed kujutavad endast ebaseaduslikku riigiabi, tuleks neid sellest olenemata käsitada siseturuga kokkusobivatena ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punkti c tähenduses, sest nende meetmete eesmärk on olnud piirkonna arendamine ja uute töökohtade loomine, panustades peamiselt mereveondusest sõltuva piirkonna majanduse mitmekesistamisse.
4.4. VÕIMALIK TAGASTAMINE
(27)
Selleks puhuks, kui komisjon peaks leidma, et abi on ebaseaduslik ja siseturuga kokkusobimatu ning tuleb tagastada, esitasid Soome ametiasutused järgmised väited.
(28)
Nõukogu 22. märtsi 1999. aasta määruse (EÜ) nr 659/1999 (millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad EÜ asutamislepingu artikli 93 kohaldamiseks) (12) artikli 14 lõike 1 kohaselt ei nõua komisjon abi tagastamist, kui see on vastuolus ühenduse õiguse üldpõhimõttega. Antud juhul see nii oleks, sest Soomel on õiguspärased põhjused eeldada, et eespool nimetatud ja enne ühinemist kehtestatud kavad kehtisid ja kehtivad ikka veel ning et nende eeskirjade alusel antud mis tahes abi on sellest tulenevalt seaduslik.
(29)
Selleks puhuks, kui komisjon peaks siiski leidma, et abi tuleb tagastada, väidab Soome, et abielement ei hõlma kapitalisuurendamiste puhul ilmtingimata riigiabi sisaldavate tehingute kogu nominaalväärtust. Laenugarantiide puhul ei saa mis tahes tagastatav abi olla suurem kui ettevõtja poolt garantii tulemusel saadud intressieelis (võrreldes garanteerimata laenudega). Samamoodi ei saa ka kapitalisüstide puhul olla mis tahes abi suurem kui ettevõtja ÅI kulu, mis kaasneks samaväärse kapitali turult hankimisega.
5. HINDAMINE
5.1. RIIGIABINA KVALIFITSEERIMINE
(30)
ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 kohaselt „on igasugune liikmesriigi poolt või riigi ressurssidest ükskõik missugusel kujul antav abi, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, soodustades teatud ettevõtjaid või teatud kaupade tootmist, siseturuga kokkusobimatu niivõrd, kuivõrd see kahjustab liikmesriikidevahelist kaubandust”.
(31)
Meetme kvalifitseerimiseks riigiabina peavad olema täidetud järgmised tingimused: a) meede peab olema rahastatud liikmesriigi poolt või riigi ressurssidest; b) meetmega tuleb anda valikuline eelis, millega soodustatakse teatavaid ettevõtjaid või teatavate kaupade tootmist, ning c) meede peab moonutama või ähvardama moonutada konkurentsi ning potentsiaalselt mõjutama liikmesriikidevahelist kaubandust. Kuna need tingimused on kumulatiivsed, peavad nad olema kõik täidetud, et meedet saaks pidada riigiabiks.
5.1.1. RIIGI RESSURSID JA VALIKULISUS
(32)
Menetluse algatamise otsuses esitatud põhjustel (mida Soome ametiasutused ei ole vaidlustanud) on need kaks kriteeriumit täidetud. Meetmed võimaldati individuaalsete otsustega, mille Ahvenamaa KOV tegi eesmärgiga kasutada rahalisi vahendeid, mille talle on aastaeelarves eraldanud Ahvenamaa kohalik parlament. Seega rahastab meetmeid ilmselgelt riik ja need meetmed on suunatud konkreetselt ettevõtjale ÅI.
5.1.2. EELIS
(33)
Soome ametiasutused on väitnud, et meetmed ei kujuta endast riigiabi, sest nendega ei antud ettevõtjale ÅI eelist, mida ta ei oleks turult kas siis eraõiguslikult aktsionärilt või erasektori võlausaldajalt saanud.
(34)
Riigiabi käsitlevates õigusnormides on välja kujunenud põhimõte (millele tavaliselt osutatakse kui turumajandusliku investori põhimõttele), et riigi ametiasutuste investeering ettevõtjate kapitali kujutab endast riigiabi, välja arvatud juhul, kui eraõiguslik investor oleks eelkõige tulu teenimise väljavaateid silmas pidades pakkunud sama suurt kapitali sarnastel tingimustel (13). Samamoodi on komisjoni teatise (EÜ asutamislepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamise kohta garantiidena antava riigiabi suhtes) (14) (edaspidi „garantiisid käsitlev teatis”) punktis 3.1 sätestatud, et riigi ametiasutuste pakutud garantii ei kujuta endast riigiabi, kui rahalised vahendid on tehtud kättesaadavaks tingimustel, mis on vastuvõetavad eraettevõtjale, kes tegutseb tavapärastes turumajanduslikes tingimustes.
(35)
Menetluse algatamise otsuses väljendas komisjon kahtlust, kas turumajandusliku investori põhimõte oli kapitalisüstide ja laenugarantiide puhul täidetud, võttes aluseks eelkõige kaks ettevõtjat ÅI käsitlevat tähelepanekut:
a)
ettevõtja ÅI pikaajaline kahjum või tühine kasum aastatel, mil meetmed võimaldati. Tõepoolest, ettevõtja ÅI teenis kahjumit igal aastal ajavahemikul 2001-2005. Kasum aastatel 1998-2000 oli väike ja vähenev (vastavalt 38 000 eurot, 28 000 eurot ja 9 000 eurot). Kui ettevõtja ÅI teenis 2006. aastal jälle kasumit, oli see vaid 557,43 eurot. 2006. aastal 2007. aastaks prognoositud kasum (st kasum, mida oodati, kui tehti otsus viimaste meetmete võimaldamise kohta) oli ainult 5 868,46 eurot (15);
b)
peale selle tundus komisjonile, et ettevõtja ÅI rahavoog ei olnud piisav tema kulude katmiseks ning nii oli see olnud alates 2000. aastast, mille põhjal võis järeldada, et meetmed olid olnud vajalikud lihtsalt selle raha äravoolu katmiseks (16).
(36)
Soome ametiasutused ei nõustu selle seisukohaga. Nende väiteid arutatakse allpool eraldi nii seoses kapitalisuurendamiste kui ka laenugarantiidega.
5.1.2.1. Kapitalisüstid
(37)
Kõigepealt ei nõustu Soome ametiasutused seisukohaga, et ettevõtjal ÅI oli likviidsusprobleem. Kuigi ettevõtja tegevus oli enne iTideni projekti oma mahult piiratud, olid tema tegevuse tulemus ja likviidsus olnud tegelikult rahuldavad ning püsinud sellistena kogu uurimisega hõlmatud perioodil. Seega ei olnud meetmed vajalikud tegevuskulude katmiseks. Pigem sooviti meetmetega rahastada ettevõtja laienemist ning seetõttu tuleks neid meetmeid käsitada investeeringuna. Nende investeeringute tingimusi silmas pidades olid need turumajandusliku investori põhimõtte kohaselt õigustatud ja sellest tulenevalt ei kujuta need endast riigiabi.
(38)
Sellega seoses väidavad Soome ametiasutused, et enamikul juhtudel kasutati kapitalisuurendamisi iTideni projekti rahastamiseks, samas kui ülejäänud summad olid ette nähtud ettevõtja ÅI teiste projektide jaoks (vt põhjendus 17).
(39)
Komisjon annab järgmise hinnangu.
(40)
Kõigepealt rõhutab komisjon, et kapital, mida aktsionär annab ettevõtjale, ei ole oma olemuselt ette nähtud konkreetseks otstarbeks, vaid muutub ettevõtja materiaalse vara osaks. Seetõttu on tavapärane, et kui investeering tehakse üldise omakapitali kujul, siis hinnatakse selle investeeringu kokkusobivust turumajandusliku investori põhimõttega, lähtudes ettevõtja kui terviku üldistest tegevusväljavaadetest. See ei välista, et vastavate tõendite olemasolul hinnatakse konkreetsetelt kavandatud investeeringutelt oodatavat kasu; seda muidugi tingimusel, et selline teave oli kättesaadav investeerimisotsuse tegemise ajal.
(41)
Ettevõtja ÅI üldiste majandustulemustega seoses nõustub komisjon uurimise käigus esitatud tõenditele tuginedes, et ettevõtja ÅI tegevuse tulemusel saadud tulu kattis pidevalt ettevõtja kahjumi ja tagas likviidsuse. Olemasolevad tõendid ei võimalda järeldada, et kapitalisuurendamisi (või garantiide kaudu saadud laene) kasutati ettevõtja ÅI tegevusest tuleneva kahjumi katmiseks.
(42)
Tõele vastab aga siiski see, et Ahvenamaa KOV tegi ettevõtjale ÅI kättesaadavaks olulise lisakapitali, mille tulemusel ei saadud esmapilgul ajavahemikul 1997-2006 kasumit või saadi väga väike kasum. Seega on Soome ametiasutuste arvates põhiküsimus selles, kas Ahvenamaa KOVil oli põhjust oodata oma kapitalilt sellist tulu, mis oleks olnud piisav, et eraõiguslik investor oleks samasuguse investeeringu teinud. Selle hindamisel tuleb võtta aluseks see, mida Ahvenamaa KOV teadis kapitali suurendamise ajal.
(43)
Soome ametiasutused on väitnud, et lõviosa kapitalisuurendamistest oli ette nähtud iTideni projekti esimese ja teise etapi rahastamiseks, samas kui ülejäänud kapital oli eraldatud muudeks erinevateks investeeringuteks. Selguse huvides käsitletakse iTideni projekti rahastamiseks kasutatud kapitalisuurendamisi allpool esitatud analüüsis esimesena.
(44)
Soome ametiasutused väidavad, et kõik kapitalisuurendamised, v.a meetmed C-I, C-II, C-III, C-VIII ja C-IX, olid tehtud eesmärgiga rahastada iTideni projekti, mis oli kindlasti ettevõtja ÅI suurim üksikprojekt. Kõige esimene iTideni projektiga seotud kapitalisuurendamine toimus seega 2001. aastal (C-IV).
(45)
Soome ametiasutused on andnud järgmist teavet tingimuste kohta, mille alusel Ahvenamaa KOV neid kapitalisuurendamisi pakkus, ning eeskätt otsuse tegemise ajal oodatud tulu kohta.
(46)
Ahvenamaa KOVi otsused iTideni projektiga seotud kapitalisuurendamiste võimaldamise kohta tehti teabe põhjal, mis saadi KOVi ja ettevõtja ÅI esindajate vahelistel mitteametlikel kohtumistel. Soome ametiasutused väidavad, et neid kohtumisi ei protokollitud. Sellest olenemata on Soome ametiasutused esitanud komisjonile ettekanded, mis tehti neil mitteametlikel kohtumistel või ettevõtja ÅI juhatuse koosolekutel. Need ettekanded sisaldavad iTideni projekti lühikest taustaülevaadet ja peamisi tunnusjooni ning arvutusi projekti esimese ja teise etapi kasumlikkuse kohta. Need tõendid võimaldavad komisjonil kindlaks teha, millist tulu Ahvenamaa KOV ootas sel ajal, mil ta suurendas kapitali seoses iTideni projektiga.
(47)
Ettevõtja ÅI korraldas 31. jaanuaril 2002 mitteametliku kohtumise Ahvenamaa KOViga, et tagada KOVi heakskiit iTideni büroohoonete kvartali ehitamise alustamisele 2002. aastal (pärast 2001. aastal toimunud maaostu). Sellel kohtumisel esitas ettevõtja ÅI kasumlikkuse arvutused, mille puhul eeldati, et projekt teenib aastas tulu 3 % ettevõtja ÅI omakapitalilt.
(48)
Järgmine mitteametlik kohtumine ettevõtja ÅI ja Ahvenamaa KOVi vahel toimus 4. märtsil 2003 eesmärgiga valmistada ette ettevõtja ÅI 5. märtsi 2003. aasta aktsionäride üldkoosolek. Sellel koosolekul pidi otsustatama, kas alustada nende iTideni projekti esimese etapi ehitustöödega, mida 2002. aastal ei tehtud. Esitati ajakohastatud kasumlikkuse arvutused. Neis arvutustes esitatud hinnangute kohaselt oleks esimese etapi tulemusel pidanud ülejääk olema ainult 700 eurot, mis oleks tähendanud, et ettevõtja ÅI omakapitalilt tulu ei saadud.
(49)
Ettevõtja ÅI juhatus kohtus 2. jaanuaril 2006, et arutada teise ehitusetapi alustamist ja kutset kapitali suurendamiseks, mida selle etapi rahastamiseks sooviti läbi viia. Koosolekul esitatud kasumlikkuse arvutuste kohaselt ei jääks projekt kahjumisse ja omakapitalilt saadav tootlus oleks 3 %. Kuid see arvutus tuli üle vaadata, et võtta arvesse suurenenud kulusid, mis kaasnesid ehitiste kohandamisega rentniku vajadustele. Seega koostati ülevaadatud arvutused 10. jaanuaril 2006 ning need võeti aluseks kapitali suurendamise puhul, mille kohta tehti otsus 12. juunil 2006 toimunud aktsionäride koosolekul (kuigi tehnilistel põhjustel toimus kapitali suurendamine - see on kapitalisuurendamine C-XI - alles 15. veebruaril 2007). Selle arvutuse kohaselt oli prognoositud omakapitali tootlus iTideni projekti teises etapis 1 %.
(50)
Soome ametiasutused on esitanud need tõendid ning väidavad, et see kujutab endast samaaegselt tootluse ootusi, mille alusel otsustas Ahvenamaa KOV suurendada iTideni projekti kapitali, st meetmed C-IV, C-V, C-VI, C-VII ja C-X esimese etapi puhul ning meede C-XI teise etapi puhul. Need kasumlikkuse hinnangud põhinevad iTideni projektist saadaval oodataval tulul (st rendil). Soome ametiasutused on väitnud, et Ahvenamaa KOVi investeeringult saadava tulu arvutamisel tuleks arvesse võtta kapitali kasvutulu, mis koosneb kinnisvara väärtuse kasvust aja jooksul. Kuid Soome ametiasutused ei ole selle kohta konkreetseid tõendeid esitanud. Neid kaalutlusi ei ole kasumlikkuse arvutustes arvesse võetud, ning sellest tuleneb, et neid kaalutlusi ei võetud arvesse ka investeerimisotsuste tegemisel. Eespool esitatud tõendite alusel leiab komisjon, et eraõiguslik investor ei oleks seda oodatavat tulu arvestades samasuguseid investeeringuid teinud.
(51)
Iga investor, kes paneb raha mõningat riski hõlmavasse projekti (näiteks ärikinnisvaraarendusse), soovib saada tulu, mis peegeldab adekvaatselt investeeringuga kaasnevat riski. Seega ootab ta riskipreemiat, mis on suurem kui tulu, mida ta teab saavat alternatiivselt riskivabalt varalt (edaspidi „riskivaba tulumäär”). Riskivaba tulumäära üldine viitemäär on lühema lõpptähtajaga AAA reitinguga riigivõlakirjad. Selle hindamise läbiviimiseks kasutatakse Soome valitsuse kaheaastaste võlakirjade tootlust, sest Soome ei väljastanud lühema lõpptähtajaga võlakirju. Sellest tulenevalt on riskivaba tulumäär 2002. aastal vahemikus 2,7-4,2 %, 2003. aastal vahemikus 2,2-2,7 % ja 2006. aastal vahemikus 2,8-3,8 %.
(52)
Seoses omakapitali tootlusega, mida Ahvenamaa KOV lootis saada siis, kui tehti otsus iTideni projektiga seotud kapitalisuurendamiste kohta, täheldab komisjon, et Ahvenamaa KOV oleks saanud sama või isegi suuremat tulu ilma igasuguse kinnisvaraprojektidega kaasneva riskita. Tõepoolest, isegi kõige optimistlikumate prognooside kohaselt oleks riskipreemia (st riskivaba tulumäära ületav tulu) olnud maksimaalselt 0,3 % kapitalisuurendamiste C-IV ja C-V puhul (st 2001. ja 2002. aasta kapitalisuurendamiste puhul). iTideni projekti esimese etapi ehitamise alustamist käsitleva 2003. aasta otsuse tulemusel (ja seega oodatava tulu põhjal, mida lubati 4. märtsi 2003. aasta mitteametlikul kohtumisel; vt põhjendus 48) tehtud kapitalisuurendamiste, st meetmete C-VI, C-VII ja C-X puhul oli oodatav tulu null, st riski võtmata oleks olnud võimalik saada oluliselt suuremat tulu. Samamoodi loodeti teise etapi kapitalisuurendamise puhul (meede C-XI) saada tulu 1 %, mis oli enamjaolt tähtsusetu võrreldes samal ajal võimaliku riskivaga tulumääraga.
(53)
On ilmselge, et ükski eraõiguslik investor ei oleks olnud rahul negatiivse või marginaalse riskipreemiaga, millega Ahvenamaa KOV oli valmis nõustuma põhjendustes 47-49 nimetatud kapitalisuurendamiste eest. Vajaduse korral on seda võimalik tõendada empiiriliste andmetega Ahvenamaa kinnisvaraturul oodatava tulu kohta.
(54)
Vastavalt KPMG 10. juuli 2007. aasta aruandele, (17) mille tellisid Soome ametiasutused ja mis esitati komisjonile 17. juulil 2007, on Ahvenamaal büroopindadesse investeerimise eest eraõiguslike investorite poolt soovitav tulu 7 % (ja 8 % tööstuskinnisvara puhul). Kuigi see aruanne koostati pärast käesolevas otsuses käsitletavaid Ahvenamaa KOVi investeerimisotsuseid, on see siiski asjakohane, sest kõnealune aruanne põhineb varasemaid investeeringuid käsitlevatel tähelepanekutel ning puudub ilmselge põhjus uskuda, et nõutud tulu oleks olnud eelnevatel aastatel oluliselt väiksem. Igal juhul annab see veenvalt märku sellest, et ettevõtja ÅI poolt oodatav tulu ei oleks olnud piisav eraõigusliku investori jaoks.
(55)
Soome ametiasutused on väitnud, et olenemata väikesest oodatavast tulust või sellise tulu puudumisest oleksid investeeringud kooskõlas turumajandusliku investori põhimõttega, sest i) enne ehituse alustamist oli ettevõtja ÅI võtnud ühendust võimalike rentnikega ja ta oli kindel, et ta suudab välja rentida vähemalt 80 %; ning ii) ettevõtja ÅI tegelikke majandustulemusi (ja seega põhimõtteliselt iTideni projekti) silmas pidades osutusid investeeringud ja seeläbi teenitud võimalik kapitali kasvutulu alates 2004. aastast kasumlikuks.
(56)
Sellega seoses ja ilma et oleks vaja analüüsida ettevõtja ÅI majandustulemusi hilisematel aastatel, piisab kui rõhutada, et küsimus ei seisne selles, kas ettevõtja tulemused on nüüd piisavad, vaid kas nende andmete põhjal, mis olid teada ja mida võis eeldada siis, kui Ahvenamaa KOV otsustas teha ettevõtjale ÅI kättesaadavaks riigi ressursid (pidades silmas oodatavat 80 % hõivatuse määra), oleks turutingimustel tegutsev eraõiguslik investor andnud ettevõtjale sama suurt kapitali. Eespool selgitatud põhjustel leiab komisjon, et eraõiguslik investor ei oleks seda teinud.
(57)
Sellest tulenevalt leiab komisjon, et kapitalisuurendamised C-IV, C-V, C-VI, C-VII, C-X ja C-XI on andnud ettevõtjale ÅI eelise, mida ta ei oleks saanud turutingimustel (18).
(58)
Komisjon analüüsib nüüd menetluse algatamise otsusega hõlmatud ülejäänud kapitalisuurendamisi, mis Soome ametiasutuste sõnul ei olnud seotud iTideni projektiga.
(59)
Kapitalisüstide ajal kohaldatavate vähese tähtsusega abi käsitlevate eeskirjade kohaselt ei kujuta endast riigiabi toetused, mis on väiksemad kui 100 000 eküüd ja antud ettevõtjale 3 aasta jooksul (19). Kõnealuse kapitalisüsti suurus on 84 094,39 eurot, st oluliselt alla 100 000 eküü suurust vähese tähtsusega abi ülemmäära. Ettevõtja ÅI ei saanud 3 aasta jooksul kasu ühestki teisest meetmest (20). Selle alusel ei kujutaks 1997. aasta kapitalisüst endast mingil juhul riigiabi - olenemata asjaoludest, mis valitsesid selle võimaldamise ajal.
(60)
Soome ametiasutused on märkinud, et nende meetmete eesmärk oli ehitada Norrbölesse tööstuskinnisvara, renoveerida kinnisvara Mariehamnis (meede C-II) ning osta tööstuskinnisvara Ahvenamaa idaosas (meede C-III). Seega puudub selge seos iTideni projektiga, mis ei olnud selleks ajaks veel konkreetselt väljakujunenud (see pidi juhtuma 2001. aastal, kui osteti maa).
(61)
Kuigi vastab tõele, et ettevõtja ÅI üldine kasum oli ajavahemikul 1998-2007 tagasihoidlik või teeniti hoopiski kahjumit, tuleb tunnistada, et ettevõtja teenis tagasihoidlikku kasumit 2000. aastal ja kahel sellele eelneval aastal ning kahjumisse langeti alates 2001. aastast. Uurimise käigus on ilmnenud, et ettevõtja suutis katta oma kulud ning tema likviidsuspositsioon oli piisav. Nende kahe kapitalisuurendamise aluseks olevad investeeringud tunduvad olevat proportsionaalsed ettevõtja ÅI suuruse ja tavapärase ärimudeliga, mis valitses enne iTideni projektiga seotud laienemist. Seega puudub mõjuv põhjus arvata, et eraõiguslik investor ei oleks samu kapitalisuurendamisi ette võtnud, ning seega puuduvad selged tõendid ettevõtjale ÅI antud eelise kohta.
(62)
Kuni 2000. aastani olid ettevõtja ÅI äritegevuse tulemused tagasihoidlikud, kuid siiski positiivsed (9 000 - 38 000 eurot ajavahemikul 1997-2000). Ettevõtja ÅI äritegevus oli kooskõlas ettevõtja tol hetkel kehtinud äriplaaniga. Selle kohaselt omas ettevõtja ÅI lao- ja büroohooneid Ahvenamaa saartel ning andis neid rendile. Ettevõtja ÅI kinnisvaraportfell oli kuni 2000. aastani väga stabiilne, mis selgitab ka ettevõtja stabiilseid majandustulemusi. Ajavahemikul 1997-2000 oli ettevõtja ÅI käive 95 000 - 101 000 eurot. Sellest tulenevalt suutis ettevõtja ÅI muuta oma äritegevuse kasumlikuks, kuigi käive oli suhteliselt väike.
(63)
Soome ametiasutuste sõnul kasutati neid kapitalisuurendamisi tööstuskinnisvara ostmiseks (meede C-VIII) ning Mariehamni läheduses asuval Jomala lennuväljal angaari ehitamiseks (meede C-IX).
(64)
Kuigi need meetmed ei olnud otseselt seotud iTideni projektiga, rakendati need asjaoludel, mis erinesid täiesti neist asjaoludest, mis mõjutasid eespool arutatud meetmeid C-II ja C-III. Kapitalisuurendamised C-VIII ja C-IX tehti vastavalt 2004. ja 2005. aastal. Selleks ajaks oli ettevõtja ÅI tegutsenud alates 2001. aastast kahjumiga. Olulise tähtsusega on ka see, et kõnealused investeeringud tehti ajal, mil Ahvenamaa KOV oli juba investeerinud ettevõtjasse ÅI alates 2001. aastast üle 2,25 miljoni euro, mõistes samas, et see investeering ei tooda sellist tulu, mis oleks turumajanduslikule investorile vastuvõetav.
(65)
iTideni projektiga kaasnev ebapiisav tulu avaldaks lõppkokkuvõttes negatiivset mõju ettevõtja ÅI majandustulemustele tervikuna. Tõepoolest, äriühingu omakapital ei ole sihtotstarbeline, vaid selle kasutusotstarve on muudetav, ning selle eest tuleb maksta hüvitist ettevõtte üldiste majandustulemuste põhjal. Seetõttu pidi Ahvenamaa KOVile olema meetmete C-VIII ja C-IX rakendamise ajal selge, et ettevõtja ÅI kapitali mis tahes täiendav suurendamine ei toodaks tõenäoliselt piisavat tulu lähitulevikus. Turumajanduslik investor oleks olnud valmis neid kapitalisüste tegema, kui nendelt investeeringutelt oleks olnud võimalik teenida turutootlikkust ettevõtte üldiste tulemuste alusel (st tulu, mis oleks hüvitanud teistest kapitalisuurendamistest teenitava väikese tulu), kuid miski ei luba eeldada, et oodati asjade sellist käiku. Soome ametiasutused ei ole esitanud nende meetmetega seoses mingit konkreetset teavet, mis seda seisukohta muudaks. Sellest tulenevalt leiab komisjon, et ükski eraõiguslik investor ei oleks neil asjaoludel andnud ettevõtjale ÅI lisakapitali. Seega on kapitalisuurendamistega C-VIII ja C-IX antud ettevõtjale ÅI eelis, mida ta ei oleks saanud turult.
5.1.2.2. Laenugarantiid
(66)
Garantiidega kaasneva võimaliku riigiabi hindamiseks kohaldab komisjon garantiisid käsitlevas teatisega kehtestatud põhimõtteid. Teatise punktis 3.2 nähakse ette tingimused, mille täitmisest tavaliselt piisaks riigiabi olemasolu välistamiseks riigi ametiasutuste antud garantii puhul. Kuid need tingimused ei ole täidetud garantiide G-I, G-II ja G-III puhul (piisab sellest, kui mainida, et need garantiid hõlmasid 100 % aluseks olevatest laenudest; vt garantiisid käsitleva teatise punkti 3.2 alapunkt c).
(67)
Kõigepealt märgib komisjon, et ettevõtja ÅI finantsseisund oli garantiide andmise perioodil piisavalt tugev ning seega ei ole alust arvata, nagu ei oleks ettevõtja võinud saada turult laenu garantiideta. Tegemist ei olnud raskustes oleva äriühinguga päästmiseks ja ümberkorraldamiseks antavat abi käsitlevate komisjoni suuniste (21) tähenduses. Olemasolevate tõendite alusel ei ole võimalik järeldada, et ettevõtja ÅI oli ettevõte, mis ei oleks riigi toeta mingil viisil ellu jäänud. Kapitalisüstidele eelnevatel aastatel, st enne iTideni projekti käivitamist, olid ettevõtja ÅI majandustulemused stabiilsed ning tema äritegevuse tulemusel saavutati tagasihoidlikke positiivseid tulemusi. Põhjus, miks riigi ametiasutused hakkasid 2001. aastal massiliselt kapitali süstima, ei seisnenud ettevõtte päästmises, vaid eesmärk oli rahastada tema kasvu. Kapitalisuurendamiste kujul antava abi puudumisel ei oleks ettevõtja ÅI pankrotti läinud, vaid tegemist oleks olnud väiksema ettevõttega, kellel oleks ikkagi olnud juurdepääs finantsturgudele. Sellepärast ei saa komisjon järeldada, et ettevõtjal ÅI ei oleks olnud garantiideta juurdepääsu laenuturgudele. Sellega seoses tekib küsimus, kas garantiidega anti ettevõtjale eelis - tema laenukulud olid väiksemad kuludest, mis tal oleksid turutingimustel olnud garantiide puudumisel.
(68)
Järgmisena tuleb uurida küsimust, kas garantiide eest küsitakse asjakohast preemiat võrreldes preemiaga, mida oleks küsinud eraõiguslik garantii andja. Antud juhul ei ole komisjon leidnud eragarantiisid, mis võimaldaksid selget võrdlust. Neil asjaoludel võrdleb komisjon garantiiga tagatud laenu kogu maksumust, sealhulgas laenu intressimäära ja garantiipreemiat, samasuguse garanteerimata laenu turuhinnaga (22).
(69)
Kommertspank […] (23) andis 9. oktoobril 2003 ettevõtjale ÅI laenu […] eurot […]. Intressimääraks kehtestati […] % aastas kuni 15. jaanuarini 2007 (24).
(70)
Kuigi see laen anti samaaegselt garantiiga G-I, ei pea komisjon seda sobivaks võrdlusaluseks selle meetmega kaasneva kulu puhul. Ettevõtja ÅI sai ajavahemikul 2000. aasta juunist kuni 2003. aasta märtsini tõepoolest viis kapitalisüsti kogusummas 2 208 595,01 eurot. Sellises suurusjärgus antud riigi toetus mõjutas paratamatult kommertspanga […] poolt enne laenuandmist teostatud riskihindamist ning seetõttu parandas see toetus laenutingimusi, sealhulgas laenuga kaasnevat kulu, võrreldes tingimustega, mida ettevõtja oleks turul saanud, kui kapitalisuurendamistes oleks riigiabi element puudunud. Seepärast ei saa komisjon eeldada, et 2003. aasta garanteerimata laenu (või mis tahes hilisema laenu) intressimäär peegeldab täpselt ettevõtja ÅI laenutingimusi riigiabi puudumisel, ega saa seda kasutada usutava ja usaldusväärse viitemäärana Ahvenamaa KOVi antud garantiidega hõlmatud laenudega kaasnevate kulude puhul.
(71)
Komisjon leiab, et kui puuduvad mis tahes usaldusväärsed tõendid turutingimustel antud võrreldavate laenude kohta, on viitemäärasid käsitlevas teatises (25) esitatud sobiv viitemäär, mis ei ole seotud abisaajaga, et hinnata, kas meetmed G-I, G-II ja G-III võimaldati turutingimustel. Viitemäärasid käsitlevas teatises esitatakse turumäära indikaatorid ning indikaatorid abimeetmetes esineva abielemendi arvutamiseks. Viitemäära arvutamise metoodika põhineb kahel teguril: baasmääral (antud juhul ühe aasta EURIBOR), millele lisatakse laenumarginaal. Baasmäärale lisatav laenumarginaal sõltub kahest tegurist: laenu saava ettevõtja reitingust ja laenu eest pakutava tagatise tasemest. Teatises tuuakse välja viis reitingukategooriat (kõrge [AAA-A], hea [BBB], rahuldav [BB], madal [B] ja nõrk [CCC ja madalam]) ning kolm tagatiste taset (suured, tavalised, väikesed) iga reitingukategooria kohta.
(72)
Soome ametiasutused esitasid 18. juunil 2010 komisjonile konsultatsioonifirma […] aruande, milles esitatakse ettevõtja ÅI aastareiting iga aasta detsembris. Reiting on antud tagasiulatuvalt ning põhineb majandusaasta lõpus kättesaadavatel näitajatel (st 2002. aasta detsembris antud reiting käsitleb tagasiulatuvalt ettevõtja olukorda 2002. aastal). Nimetatud konsultatsioonifirma esitas reitinguaruande, milles kirjeldati ettevõtte üldist finantsolukorda ja arengut ning mis hõlmas järgmisi hindamisvaldkondi: kasv, kasumlikkus, rahavoog, likviidsus, maksevõime ja kohustused. Kohaldatud reitinguskaalal on viis reitingukategooriat: suurepärane (A + ja A), hea (A- ja B+), rahuldav (B ja B-), piisav (C + ja C) ning kehv (C- ja D), mis võimaldavad otsest võrdlust viitemäärasid käsitlevas teatises esitatud reitinguskaalaga.
(73)
2002., 2003. ja 2004. aasta detsembris määras konsultatsioonifirma […] ettevõtja ÅI reitinguks vastavalt C+, C + ja C, mille tulemusel paigutub ettevõtja kategooriasse „piisav”. See kategooria vastab viitemäärasid käsitleva teatise tähenduses reitingukategooriale „rahuldav”. Rahuldavaks hinnatud ettevõtja puhul sõltuvad viitemäärasid käsitleva teatise kohaselt baasmäärale lisatavad laenumarginaalid pakutavast tagatisest, ulatudes 220 baaspunktist suure tagatise korral kuni 650 baaspunktini väikese tagatise korral. 2005. aasta detsembris andis […] ettevõtjale ÅI hindeks B- (rahuldav), mis vastab viitmäärasid käsitleva teatise alusel reitingule „rahuldav”.
(74)
Soome ametiasutused esitasid 27. juunil 2011 täiendavat teavet reitingute ja laenutagatiste kohta. Reitingu andis kommertspank […] - sama pank, kes andis ettevõtjale ÅI tagatiseta laenud ja kaks garantiiga tagatud laenu. Kommertspanga reitingu puhul kasutatakse aastate 2000-2003 puhul tähesüsteemi, mida täiendab ühesõnaline selgitus. Reiting on igati võrreldav viitemäärasid käsitlevas teatises esitatud reitinguskaalaga. Alates 2005. aastast on reitingu andnud konsultatsioonifirmaga […] sarnane konsultatsioonifirma […]. 2003. ja 2004. aastal andis kommertspank […] ettevõtjale ÅI hindeks B- (rahuldav) ja A (rahuldav), mis vastab viitmäärasid käsitleva teatise alusel reitingule „rahuldav”. See tähendab, et 2003. ja 2004. aasta eest andis kommertspank […] ettevõtjale ÅI ühe kategooria võrra parema hinde kui konsultatsioonifirma […]. 2005. aasta eest andis konsultatsioonifirma […] ettevõtjale ÅI reitingu A (rahuldav), mis tähendab reitingut „rahuldav” viitemäärasid käsitleva teatise kohaselt ning asetab ettevõtja ÅI samasse kategooriasse, kuhu asetas selle ettevõtja ka konsultatsioonifirma […].
(75)
Komisjon on seisukohal, et kui hinnatakse seda, kas garantiid G-I, G-II ja G-III anti turutingimustel, tuleks kasutada konsultatsioonifirma […] antud reitingut. Pidades silmas, et enne esimese garantii G-I andmist 2003. aasta oktoobris oli ettevõtja ÅI juba saanud viis kapitalisüsti kogusummas 2 208 595,01 eurot. Seega oli ettevõtja 2003. aasta igasugune reiting tõenäoliselt juba mõjutatud märkimisväärses summas antud riigi toetusest. Sellepärast peab komisjon sobivaks kohaldada konsultatsioonifirma […] esitatud konservatiivsemat reitingut. See mõjutab aastaid 2003 ja 2004, sest neil kahel aastal määras nimetatud konsultatsioonifirma ettevõtja ÅI reitingu ühe kategooria võrra madalamaks võrreldes kommertspanga […] antud reitinguga. Samuti tuleks märkida, et kommertspank […] andis ettevõtjale ÅI Ahvenamaa KOVi garantiiga kaetud laenud, määrates samal ajal ettevõtja ÅI reitingu, ning see võis hinnangut mõjutada. Konsultatsioonifirma […] ei olnud finantstehingutesse kaasatud ning seega on tõenäolisem, et nende hinnangut on otseselt vähem mõjutanud riigiabiga seotud lubamatud kaalutlused.
(76)
Sellest tulenevalt kasutab komisjon ettevõtja ÅI puhul viitemäärasid käsitleva teatise kohaldamiseks järgmisi reitinguid: madal (B) 2003. aastal ja 2004. aastal ning rahuldav (BB) 2005. aastal.
(77)
Seoses tagatisega võib öelda, et ettevõtja ÅI pakkus tagatiseks garantiide nominaalväärtuse ulatuses kinnisvarahüpoteegi, mis hõlmas kinnisvara, millele iTideni projekt ehitati. Soome ametiasutused ei ole esitanud andmeid realiseerunud makseviivitusest tingitud kahjumäära kohta viitemäärasid käsitleva teatise joonealuse märkuse nr 2 kohaselt. See teave aitab kindlaks määrata tagatise taseme ja baasmäärale lisatavad laenumarginaalid. Sellepärast küsis komisjon teavet tagatiseks antud hüpoteekide tähtsuse järjekorra kohta ja kinnisvara väärtuse kohta garantiide andmise ajal. Soome ametiasutused ei ole teostanud hindamisi, mis näitaksid kinnisvara väärtust garantiimeetmete võtmise ajal. Kuid Soome ametiasutused on siiski väitnud, et kinnisvara väärtus on aja jooksul projekti edenedes kasvanud. Nende sõnul hinnati 2010. aastal kinnisvara väärtuseks […] eurot.
(78)
Tagatise nõudeõiguse järguga seoses märgib komisjon, et garantiide G-I ja G-II puhul oli Ahvenamaa KOVi tagatisel kõrgeim nõudeõiguse järk kõikidest kinnisvarale seatud hüpoteekidest. Komisjon täheldab, et kommertspangad andsid ettevõtjale ÅI tagatiseta laene ning nõustusid võtma tagatiseks sama kinnisvara suhtes seatud hüpoteegid, mille nõudeõiguse järk on madalam (ja seega on tegemist halvema tagatisega) kui Ahvenamaa KOVi saadud tagatis. Seda silmas pidades ja paremate tõendite puudumisel oletab komisjon, et garantiide tagatise tase oli tavaline garantiisid käsitleva teatise mõistes.
(79)
Eespool toodu alusel hinnatakse viitemäära eraldi iga garantii puhul, mille ettevõtja ÅI Ahvenamaa KOVilt sai.
(80)
Komisjon märgib, et kõikide ettevõtjale ÅI antud garantiide puhul koosnesid preemiad kahest osast: i) korduv preemia, mida makstakse igal aastal ning mida väljendatakse protsendina laenu tagastamata põhisummast; ning ii) ühekordne tasu, mida samuti väljendatakse protsendina laenusummast, kuid mida makstakse ainult üks kord garantii andmisel. Allpool esitatud hinnangus hõlmab garantiiga kaetud laenude kogumaksumus ainult iga-aastast korduvat preemiat. Garantiisid käsitleva teatise punkti 4.2 kohaselt tuleks garantii abielement arvutada turuhinna (antud juhul siis viitemäära) ja tegelikult makstud hinna vahena. Ettevõtja ÅI poolt tegelikult makstud hind hõlmab igal aastal makstavat korduvat preemiat ja ainult üks kord makstavat ühekordset preemiat. Praktilistel kaalutlustel käsitletakse ühekordset preemiat allpool punktis 8.2, mis käsitleb tagastamist, sest ühekordset tasu on lihtsam maha arvata tagastatava abi summast. Igal juhul ja isegi siis, kui ühekordsed preemiad lisati garantiiga kaetud laenude kogumaksumusele, ei mõjutaks see abi olemasolu käsitlevaid järeldusi. Ühekordne preemia mõjutab ainult ettevõtjale ÅI antud abi suurust.
(81)
Ahvenamaa KOV andis garantii G-I 9. oktoobril 2003, et katta […] euro suurune laen, mille kommertspank […] andis ettevõtjale ÅI (laenuleping nr […]). Garantii alusel tekkivate mis tahes nõuete tagatiseks esitas ettevõtja ÅI kinnisvarahüpoteegi. Laenu intressimääraks kehtestati […] % kuni 15. jaanuarini 2007 (26). Garantii preemia oli […] % laenu põhisummast (27). Seega oli garantiiga kaetud laenu kogumaksumus laenu andmise ajal […] % laenu põhisummast, mida tuleks võrrelda viitemääraga, mis arvutati garantii jaoks baasmäära ja marginaali põhjal, mis sõltub ettevõtja ÅI reitingust ja laenu tagatise tasemest. 9. oktoobril 2003. aastal oli baasmäär (ühe aasta EURIBOR) 2,235 %. Samal ajal määrati ettevõtja ÅI reitinguks „madal” viitemäärasid käsitleva teatise tähenduses. Nagu eespool öeldud, oletab komisjon, et laenu tagatise tase oli tavaline, mis tähendab, et baasmäärale lisatav laenumarginaal on 400 baaspunkti. Sellepärast on kõnealuse laenu viitemäär 6,235 %, mis on kõrgem kui garantii G-I kogumaksumus, mis moodustab […] % laenu põhisummast.
(82)
Peale selle vähendas Ahvenamaa KOV 6. septembrist 2004 garantii G-I garantiipreemiat […] %-le. Sellest tulenevalt on garantiiga kaetud laenu kogumaksumus […]%, st […] baaspunkti madalam viitemäärast; sellega antakse ettevõtjale ÅI vastav eelis.
(83)
Ettevõtja ÅI võttis 2. novembril 2004 pangalt […] laenu summas […] eurot (laenuleping nr […]). Seda laenu tagati Ahvenamaa KOVi garantiiga, mille jaoks ettevõtja ÅI pakkus tagatiseks kinnisvara pandiõiguse. Intressimääraks kehtestati […] + […] baaspunkti ning garantiitasuks […] % laenu põhisummast, mis tähendab, et selle garantiiga kaetud laenu kogumaksumus oli […] % laenu põhisummast (28).
(84)
Garantii G-II viitemäär tuleb arvutada 2. novembril 2004 kehtinud ühe aasta EURIBORi alusel ning see oli 2,314 %. Samal ajal määrati ettevõtja ÅI reitinguks „madal” viitemäärasid käsitleva teatise tähenduses. Tavalise tagatise puhul on kõnealuse laenu viitemäär 6,314 % laenu põhisummast, mis on kõrgem kui garantii G-II kogumaksumus, mis moodustab […]% laenu põhisummast. Selle uue, garantiiga kaetud laenu maksumuse võrdlemine viitemääraga näitab, et garantiiga G-II hõlmatud laenu kogumaksumus oli vähemalt […] baaspunkti alla viitemäära; sellega anti ettevõtjale ÅI finantseelis. Komisjonile kättesaadava teabe kohaselt ei ole garantiiga kaetud laenu intressimäär garantii andmisest alates muutunud.
(85)
Ahvenamaa KOV andis ettevõtjale ÅI 13. detsembril 2005 uue garantii. Selle garantiiga sooviti hõlmata 9. oktoobril 2003 antud esialgu garanteerimata laen, mille tingimusi sel viisil muudeti. Samal ajal muudeti ka laenu intressimäära ning selleks sai […]% laenu põhisummast. Garantiitasuks kehtestati […]% laenusummast, mis tähendas, et kogumaksumus oli […]% laenu põhisummast (29) (sellest kuupäevast kohaldatud tingimused on identsed eespool kirjeldatud tingimustega, mida kohaldatakse garantiiga G-I hõlmatud laenu suhtes, sealhulgas aja jooksul toimunud intressimäära muutused.)
(86)
Garantii G-III viitemäär tuleb arvutada 13. detsembril 2005 kehtinud ühe aasta EURIBORi alusel ning see oli 2,769 %. Samal ajal määrati ettevõtja ÅI reitinguks „rahuldav” viitemäärasid käsitleva teatise tähenduses. Võttes arvesse tagatiste tavalist taset, on selle laenu viitemäär 4,969 % laenu põhisummast. See on kõrgem kui garantii G-III kogumaksumus, st […]% laenu põhisummast. Seetõttu on Ahvenamaa KOV andnud ettevõtjale ÅI vastava finantseelise vähemalt […]% ulatuses laenu põhisummast.
5.2. KONKURENTSI MOONUTAMINE JA MÕJU KAUBANDUSELE
(87)
Soome ametiasutused on väitnud, et kõnealused meetmed ei mõjuta liikmesriikidevahelist kaubandust ega kujuta seega endast riigiabi ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses. Selle väite toetamiseks on Soome ametiasutused põhimõtteliselt väitnud, et ettevõtja ÅI on ainult üks mitmest kinnisvaraturul tegutsevast ettevõtjast ja üldsegi mitte suurim. Seega puuduvad igasugused tõendid selle kohta, et meetmed - kui leitakse, et need peaksid endast riigiabi kujutama - oleksid tugevdanud ettevõtja ÅI positsiooni võrreldes konkurentidega.
(88)
Komisjon ei saa selle väitega nõustuda. Asjaolu, et ettevõtjale ÅI on antud finantseelis, mida ei tehtud kättesaadavaks selle ettevõtja konkurentidele (ning nagu Soome ametiasutused on kinnitanud, tegutseb Ahvenamaa kinnisvaraturul veel mitu teist ettevõtjat), tähendab, et ettevõtjal ÅI on olnud võimalik teha suuri investeeringuid ja laiendada oma tegevust finantstingimustel, mis olid soodsamad võrreldes tema konkurentidele pakutavate tingimustega (kes oleksid võib-olla otsustanud teha samasugused investeeringud, kui ettevõtjale ÅI ei oleks eelist antud). Ei ole vajalik näidata, et meetmed on võimaldanud ettevõtjal ÅI võtta ära turuosa mõnelt konkreetselt konkurendilt.
(89)
Samamoodi mõjutas ettevõtjale ÅI antud eelis liikmesriikidevahelist kaubandust. Vastab tõele, et Ahvenamaa turg on väike ning asub saarestikus, millele pääseb ligi vaid mere või õhu kaudu, ning et seal kehtivad asutamisõiguse suhtes konkreetsed piirangud, mis tulenevad Soome ELiga ühinemise lepingust. Kuid tõsiasjaks jääb see, et välismaiste ettevõtjate tegevus Ahvenamaal ei ole täielikult takistatud ning kindlasti puuduvad sellised takistused, mis ei võimaldaks neil ettevõtjatel investeerida kohalikul kinnisvaraturul. Komisjon märgib ka, et Soome ametiasutused ei ole vaidlustanud menetluse algatamise otsuses sisalduvat väidet, mille kohaselt on Ahvenamaal varem kinnisvara omandanud teistes liikmesriikides asuvad ettevõtjad. Ettevõtjale ÅI nende meetmete kaudu antud mis tahes eelisega oleks seega vähemalt võimalik mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust, tugevdades lubamatult ettevõtja ÅI positsiooni võrreldes võimalike välismaiste konkurentide või investoritega.
5.3. JÄRELDUSED RIIGIABINA KVALIFITSEERIMISE KOHTA
(90)
Eespool toodud põhjustel leiab komisjon, et kõik kapitalisuurendamised (v.a meetmed C-I, C-II ja C-III) ja laenugarantiid G-I, G-II ja G-III kujutavad endast riigiabi ELi toimimise lepingu artikli 107 tähenduses.
6. ABI VÄIDETAV SEADUSLIKKUS
(91)
Soome ametiasutused on väitnud, et nii kapitalisüstid kui ka garantiid - kui need peaksid osutuma riigiabiks - olid seaduslikud abikavade alusel, mis kehtestati enne Soome ühinemist ELiga, ning neist teavitati nõuetekohaselt EFTA järelevalveametit enne ELiga ühinemist viitenumbrite 93-074 (kapitalisuurendamised) ja 93-079 (garantiid) all.
(92)
Seda väidet tuleks vaadelda määruse (EÜ) nr 659/1999 kontekstis. Määruse artikli 1 punkti d kohaselt on abikava „mis tahes õigusakt, mille alusel võidakse ilma edasiste rakendusmeetmeteta anda individuaalset abi õigusaktis üldiselt ja abstraktselt määratletud ettevõtjatele, ja mis tahes õigusakt, mille alusel võidakse anda eriprojektiga sidumata abi ühele või mitmele ettevõtjale määramata ajaks ja/või määramata ulatuses”. Peale selle tähendab määruse (EÜ) nr 659/1999 artikli 1 punkti b kohaselt olemasolev abi järgmist: „ilma et see piiraks Austria, Soome ja Rootsi ühinemisakti artikleid 144 ja 172, igasugune abi, mis enne asutamislepingu jõustumist oli olemas vastavates liikmesriikides, see tähendab abikavad ja individuaalne abi, mis kehtisid enne ja mida kohaldatakse ka pärast asutamislepingu jõustumist”.
(93)
Soome ühines Euroopa Ühendusega 1. jaanuaril 1995. Peale selle sätestatakse Austria, Soome ja Rootsi ühinemislepingu artikli 172 lõikes 5 järgmist: „uute liikmesriikide poolt 1994. aasta jooksul antud riigiabi, millest EMP lepingu või selle alusel kehtestatud korra vastaselt kas ei ole teatatud EFTA järelevalveorganile või on teatatud EFTA järelevalveorganile, kuid mida on antud enne EFTA järelevalveorgani otsust, ei käsitleta seetõttu eksisteeriva riigiabina EÜ asutamislepingu artikli 93 lõike 1 järgi […]”.
(94)
Lisaks tähendab määruse (EÜ) nr 659/1999 artikli 1 punkti c kohaselt „uus abi” kogu abi, see tähendab abikavad ja individuaalne abi, mis ei ole olemasolev abi, sealhulgas olemasoleva abi muudatused (30).
(95)
Peale selle määratletakse komisjoni 21. aprilli 2004. aasta määruse (EÜ) nr 794/2004 (millega rakendatakse nõukogu määrust (EÜ) nr 659/1999, millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad EÜ asutamislepingu artikli 93 kohaldamiseks) (31) artikli 4 lõikes 1 olemasoleva toetuse muudatus kui „mis tahes muutus, välja arvatud puhtalt formaalsed või halduslikud muudatused, mis ei mõjuta toetusmeetme ühisturule vastavuse hindamist. Olemasoleva toetusprogrammi algse eelarve suurenemist 20 % võrra ei peeta siiski olemasoleva toetuse muutmiseks.”
(96)
Eespool esitatust järeldub, et enne ühinemist võetud meedet, mis kujutab endast riigiabikava, võib nimetada olemasolevaks abiks, kui on täidetud kaks tingimust. Esiteks peab kava olema kehtestatud enne EÜ asutamislepingu jõustumist riigis ning teiseks ei tohi selle kava sisu olla sellest ajast oluliselt muudetud.
(97)
Komisjon hindab Soome ametiasutuste väidet abikava seaduslikkuse kohta kahe väidetava kava puhul eraldi.
6.1. VÄIDETAV GARANTIIKAVA (93-079)
(98)
Kõigepealt hindab komisjon seda, kas kõnealused meetmed moodustavad abikava määruse (EÜ) nr 659/1999 artikli 1 punkti b tähenduses.
(99)
Garantiikava riiklik õiguslik alus on tööstusele ja teatavatele muudele ettevõtlusvaldkondadele antavaid piirkondlikke garantiisid käsitlev maakonnaseadus (ÅFS 1966:14), (32) mis võeti vastu 1966. aastal ning mida on muudetud õigusaktidega ÅFS 1979:84, 1982:37, 1988:53, 1992:9, 1994:29, 1996:56 ja 2002:23. Eelarve või rahastamispaketiga seoses sätestati 1966. aasta maakonnaseaduses sel ajal, kui Soome ühines EÜga, et tagasimaksmata laenude (33) või kehtivate garantiide summa ei tohi ühelgi ajahetkel olla suurem kui 20 000 000 Soome marka. Samas teiselt poolt ei kehtestata kõnealuse meetmega ühtegi ajalist piirangut nende kohaldamise kohta.
(100)
Pidades silmas eespool toodut ja riikliku õigusnormi sätteid, tundub esmapilgul, et meede vastab abikava määratlusele, sest näib, et õigusaktiga lubatakse anda konkreetse projektiga mitteseotud abi ühele või mitmele ettevõtjale määramata ajaks. Kõnealune väidetav kava kehtestati 1. septembril 1982, st kaua enne 1. jaanuari 1994, ning sellest teavitati EFTA järelevalveametit. Seega tundub, et esimene olemasoleva abi kohta kehtestatud tingimus on täidetud, sest esialgne kava kehtestati enne Soome ühinemislepingu jõustumist ja isegi enne 1. jaanuarit 1994, mis tähendab, et Austria, Soome ja Rootsi ühinemislepingu artikli 172 lõiget 5 ei saa selle juhtumi puhul kohaldada.
(101)
Kuid komisjon peab hindama ka seda, kas meetmeid on alates 1. jaanuarist 1994 mingil viisil olulisel määral muudetud.
(102)
Pärast 1. jaanuarit 1994 ja enne esimese garantii andmist 14. augustil 2003 on maakonnavalitsus garantiikava vähemalt kolm korda muutnud (piirkondlike seadustega 1994:29, 1996:56 ja 2002:23). Nende muudatustega suurendati kava eelarvet olulisel määral (st suurendati garantiide kogusummat, mida võis mis tahes ajahetkel anda). Kuna käesolev juhtum käsitleb laenugarantii andmist, tuleks hinnata, kas eelarvet hõlmavaid muudatusi, mis tehti kavasse enne kõnealuste meetmete võtmist, tuleks käsitada oluliste ja olemasolevast kavast lahutatavatena.
(103)
Nagu eespool kirjeldatud, siis määruse (EÜ) nr 794/2004 artikli 4 kohaselt peetakse eelarve suurendamist rohkem kui 20 % võrra olemasoleva abikava muutmiseks. Kahe eespool nimetatud muudatusega (34) on abikava esialgset eelarvet suurendatud vastavalt 50 % ja 150 %. Need eelarvemuudatused kujutavad endast kava olulist muutmist, millest komisjoni ei teavitatud.
(104)
Nende oluliste muudatuste mõju ei saa käsitada väidetavast kavast lahutatuna, mistõttu tuleb kogu kava käsitada uue abina. Esialgne abikava sisaldas tõepoolest ainult piiranguid mis tahes ajahetkel kehtivate garantiide kogusumma kohta. Sellisel juhul muudab eelarve olulisel määral suurendamine (isegi kava muul viisil muutmata) kehtivate eeskirjade põhiolemust.
(105)
Peale selle märgib komisjon, et Soome ametiasutuste esitatud garantiidokumentidest ei ilmne, et nende garantiide õiguslik alus on väidetav garantiikava.
(106)
Sellest tulenevalt tuleb käesoleva otsusega hõlmatud garantiisid käsitada uue abina. Arvestades, et see abi on antud komisjoni eelneva heakskiiduta, nagu on nõutud ELi toimimise lepingu artiklis 108, on abi ebaseaduslik.
6.2. VÄIDETAV AKTSIATE MÄRKIMISE KAVA (93-079)
(107)
Seda väidetavat kava käsitlevatest riiklikest eeskirjadest anti EFTA järelevalveametile teada kui aktsiate märkimiseks antavast abist. Sel ajal esitatud dokumentidest nähtub, et siseriikliku õigusliku alusena esitati Ahvenamaa aastaeelarve. Rubriigis „Ühe projekti puhul ette nähtav maksimaalne võimalik abi osatähtsus” on Soome ametiasutused märkinud „30 %”. Peale selle on Soome ametiasutused esitanud rubriigis „Eelarve/Kulutused” ajavahemiku 1992-1994 eelarved, kuid jätnud tühjaks rubriigi „Kava planeerimisperioodi eelarveprognoos kokku”.
(108)
Uurimise käigus selgitasid Soome ametiasutused, et väidetava kava ametlik õiguslik alus on 1991. aastal vastu võetud Ahvenamaa autonoomia seadus (1144/1991). Nimetatud seaduse artikli 18 lõike 22 kohaselt on Ahvenamaa kohalikul omavalitsusel üldised volitused võtta vastu erinevaid meetmeid, mis on suunatud Ahvenamaa majanduse edendamisele. Neid volitusi rakendatakse (nt laenude, kapitalisüstide, garantiide abil) Ahvenamaa KOVi iga-aastase üldeelarve sätete kaudu.
(109)
Komisjon märgib järgmist.
(110)
Olenemata asjaolust, et Soome võib anda kohalikule omavalitsusele volitused näha ette selliseid kapitalisüste (autonoomiaseadusega neile antud üldiste volituste alusel) kava kujul, peab komisjon kontrollima, kas siseriikliku õiguse sätted, millega need volitused kehtestatakse, vastavad kava määratlusele, mis on sätestatud määruse (EÜ) nr 659/1999 artikli 1 punktis d. Sellega seoses ilmneb, et õiguslik alus (seaduse nr 1144/1991 artikli 18 lõige 22) koosneb eeskirjadest, mis on seotud volituste jagamisega erinevate ametiasutuste vahel Soome õiguskorra raames; need eeskirjad ei vasta nõuetele, mis annaksid alust käsitada seda abikavana (mida muu hulgas määratletakse kui seadust, mille alusel võib anda individuaalset abi ilma täiendavate rakendusmeetmeteta). Konkreetsele abisaajale kapitali eraldamiseks oleks seega kõigepealt vaja eraldisi Ahvenamaa KOVi aastaeelarves (mille üle otsustab Ahvenamaa kohalik parlament oma äranägemise järgi) ning seejärel peab Ahvenamaa KOV võtma vastu rakendusotsused. Seega ilmneb, et nende volituste alusel tehtud kapitalisüstid on pigem tehtud individuaalsete otsuste, mitte aga abikava alusel.
(111)
Igal juhul märgib komisjon ka seda, et väidetav kava hõlmas vaid ajavahemikku 1992-1994, sest rubriigi „Eelarve/kulutused” all ei esitatud muud teavet, kuigi õigusliku alusena oli märgitud „Ahvenamaa aastaeelarve”.
(112)
Lõpetuseks märgib komisjon, et Soome on väitnud, et maksimaalne abi osatähtsus mis tahes ühe projekti puhul võib olla 30 %. Seda võib igal juhul mõista vaid nii, et selle väidetava kava kohased kapitalisüstid olid ette nähtud kasutamiseks koos olulise erapanusega (vähemalt 70 %) projektide jaoks, mille eesmärk on edendada väidetava kava eesmärke, milleks on turism, tööstus ning teadus- ja arendustegevus. Käesolevas otsuses käsitletavad kapitalisuurendamised ei vasta sellele ametlikule tingimusele ning sellepärast ei saa need olla hõlmatud siseriiklike õigusnormidega, mis esitati EFTA järelevalveametile, olenemata sellest, kas need meetmed kujutasid endast nõuetekohast abikava, ning kui ka kujutasid, siis olenemata ka sellest, kas neid kohaldati pärast 1994. aastat.
(113)
Sellest tulenevalt kujutab ettevõtjale ÅI kapitalisuurendamiste kujul antud riigiabi endast uut abi. Kuna see abi on antud komisjoni eelneva heakskiiduta, nagu on nõutud ELi toimimise lepingu artiklis 108, on abi ebaseaduslik.
6.3. TÄIENDAV MÄRKUS SOOME KÕRGEMA HALDUSKOHTU HILJUTISTE OTSUSTE KOHTA
(114)
Samuti tuleks märkida, et Soome riiklik kohus tühistas hiljuti Ahvenamaa KOVi poolt ettevõtjale ÅI võimaldatud kaks meedet. Need meetmed on i) kapitalisuurendamise meede C-XI, mis maksti ettevõtjale ÅI välja 2007. aastal (vt märkust põhjenduses 16), ning ii) 2006. aasta antud laenugarantii, mida kunagi ei rakendatud. Kõrgem Halduskohus käsitles oma 6. aprilli 2011. aasta otsuses seda, kas Ahvenamaa KOVi otsused tehti kooskõlas riiklike halduseeskirjadega. Kuid selle käigus hindas kohus ka seda, kas oli piisavalt märke selle kohta, et meetmed kujutasid endast riigiabi, st et kohalik omavalitsus oleks pidanud neist enne nende jõustamist komisjonile teatama. Kohus leidis, et esmapilgul on täidetud kõik riigiabi kriteeriumid. Samuti analüüsis kohus Soome ametiasutuste väidet, et kui meetmed peaksid endast kujutama riigiabi, siis oleksid need meetmed hõlmatud siseriiklike eeskirjadega, mida kohaldati enne ühinemist, ja sellest tulenevalt kujutaksid endast olemasolevat abi. Seda tehes hindas kohus põhjalikult siseriiklikke eeskirju ning leidis, et olenemata sellest, kas need eeskirjad kujutasid endast tõelisi riigiabikavasid või mitte, ei vastanud kohaliku omavalitsuse otsused siseriiklike eeskirjade kohasele ametlikule nõudele ning seda peamiselt eespool komisjoni poolt esitatud põhjustel. Seetõttu on riikliku Kõrgema Halduskohtu järeldused kooskõlas komisjoni järeldustega, et uuritav kapitalisüst C-XI kujutab endast uut riigiabi. Kõrgem Halduskohus jõudis 2006. aasta laenugarantiiga seoses samale järeldusele. Kuna garantiid ei võetud kunagi kasutusele, ei ole seda käesolevas otsuses hinnatud.
7. KOKKUSOBIVUS
(115)
Soome ametiasutused on üldiselt väitnud, et meetmed on ikkagi kokkusobivad siseturuga - isegi juhul, kui nad kujutavad endast uut riigiabi -, sest ettevõtja ÅI sellise tegevuse eesmärk, mida rahastati abi kaudu, oli edendada piirkonna arengut ja luua uusi töökohti.
(116)
Kuigi riigiabi on põhimõtteliselt keelatud, peetakse riigiabi kokkusobivaks siseturuga ELi toimimise lepingu artikli 107 lõikes 2 nimetatud tingimustel ning seda riigiabi võib käsitada siseturuga kokkusobivana, kui seda abi kasutatakse artikli 107 lõikes 3 nimetatud eesmärkide saavutamiseks. Ainus põhjendus, mille kohaselt abi oleks antud juhtumi puhul siseturuga kokkusobiv, on esitatud ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punktis a, mille kohaselt on lubatud anda abi majandusarengu edendamiseks niisugustes piirkondades, kus elatustase on erakordselt madal või kus valitseb tõsine tööpuudus, või sama lepingu artikli 107 lõike 3 punktis c, milles sätestatakse, et riigiabi võib anda teatava majandustegevuse arengu soodustamiseks.
(117)
Tol hetkel Soomes kohaldatud regionaalabieeskirjade kohaselt (regionaalabi kaardid 2000-2006 ja 2007-2013) ei olnud Mariehamni linn, kus iTideni projekt asub, mingil juhul sellise abi saamiseks abikõlblik. See tähendab, et isegi kui abi võib käsitada sellele projektile eraldatud abina, ei saa seda pidada kokkusobivaks siseturuga. Peale selle märgib komisjon, et Soome ametiasutused ei ole tõestanud, et oleks täidetud ükski tingimus selleks, et abi oleks kokkusobiv regionaalabieeskirjade kohaselt (nt seoses abi vormi, abikõlblike kulude või maksimaalse abi osatähtsusega).
(118)
Samuti ei saa abi käsitada kokkusobivana siseturuga mis tahes muude suuniste ja teatiste alusel, mille komisjon on vastu võtnud seoses ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punkti c kohaldamisega või otseselt selle artikli alusel. Soome ametiasutused ei ole esitanud ühtegi konkreetset väidet või tõendit, mis võimaldaks komisjonil tunnistada need meetmed ELi toimimise lepingu mis tahes sätte alusel siseturuga kokkusobivaks.
8. ABI TAGASTAMINE
8.1. SOOME AMETIASUTUSTE VÄITED
(119)
Määruse (EÜ) nr 659/1999 artikli 14 lõikes 1 sätestatakse, et „kui ebaseadusliku abi korral tehakse negatiivne otsus, nõuab komisjon, et kõnealune liikmesriik peab võtma kõik vajalikud meetmed, et abisaajalt abi tagasi saada […]. Komisjon ei nõua abi tagastamist, kui see on vastuolus ühenduse õiguse üldpõhimõttega.” Seetõttu on loomulik järeldus, et abi, mis kujutab endast ettevõtjale ÅI antud ebaseadusliku riigiabi, tuleks tagastada.
(120)
Soome ametiasutused on siiski väitnud, et komisjon peaks antud juhul hoiduma abi tagastamise nõudmisest, sest Soomel olid õiguspärased ootused, et abi on seaduslik väidetavate ühinemiseelsete kavade kohaselt ning et tagastamine oleks vastuolus ühenduse õiguse põhimõttega. Komisjon märgib, et Soome ametiasutused on ametlikult esitanud õiguspäraste ootuste olemasolu ainult Ahvenamaa KOVi puhul. Abisaaja õiguspäraseid ootusi ei ole sõnaselgelt esile tõstetud.
(121)
Igal juhul ei saa komisjon selle väitega nõustuda.
(122)
Kapitalisuurendamistega seoses on komisjon eespool näidanud, et olenemata sellest, mida oli ettevõtjal ÅI või ükskõik kellel alust uskuda seoses väidetava aktsiate märkimise kava õigusliku staatusega riigiabieeskirjade suhtes, ei järginud nad isegi EFTA järelevalveametile teatatud väidetava kava ametlikke tingimusi. Seetõttu ei ole võimalik väita, et ettevõtjal ÅI võiks olla õigus tugineda õiguspärastele ootustele kapitalisuurendamiste seaduslikkusega seoses, sest need kapitalisuurendamised ei saanud olla hõlmatud siseriiklike eeskirjadega, millega seoses on Soome ametiasutuste väitel tekkinud õiguspärased ootused.
(123)
Laenugarantiidega seoses on komisjon näidanud, et garantiikava on olulisel määral muudetud isegi enne käesolevas otsuses käsitletavate garantiide andmist. Neist Ahvenamaa ametiasutuste tehtud muudatustest ei ole komisjoni teavitatud. Tagajärg on, et mis tahes garantiisid, mis on antud esialgsesse kavva kuulunud siseriiklike eeskirjade alusel, tuleb käsitada uue abina. On juurdunud praktika, et ükski abisaaja ei saa õiguspäraselt eeldada, et abi, millest oleks pidanud teavitama komisjoni ELi toimimise lepingu artikli 108 alusel, kuid millest ei teavitatud, on seaduslik (35).
(124)
Kokkuvõttes kujutavad nii garantiid kui ka kapitalisuurendamised endast uut riigiabi, millest oleks pidanud enne rakendamist komisjonile teatama.
(125)
Kohtupraktikas (36) on sedastatud, et liikmesriik, mille ametiasutused on abi andmisel rikkunud ELi toimimise lepingu artiklis 108 ette nähtud menetluseeskirju, ei saa tugineda abisaajate õiguspärasele ootusele, et vabaneda kohustusest võtta meetmeid, mis on vajalikud, et täita komisjoni otsust, millega teda kohustati abi tagasi nõudma. Kui riiklikud ametiasutused saaksid tugineda oma ebaseaduslikule käitumisele, muudaksid nad täiesti mõttetuks ELi toimimise lepingu artiklid 107 ja 108 ning võtaksid komisjoni poolt nende sätete alusel võetud otsustelt mõjuvõimu.
(126)
Sama põhimõtet tuleb kindlasti kohaldada ka siis, kui riiklikud ametiasutused väidavad, et neil endil olid õiguspärased ootused seoses oma meetmete seaduslikkusega, kuid nad ei teavitanud neist meetmetest komisjoni, kuigi meetmed kujutasid endast uut abi (37).
(127)
Ettevõtja ÅI õiguspäraste ootustega seoses märgib komisjon samuti, et kehtiva kohtupraktika kohaselt ning pidades silmas komisjoni poolt ELi toimimise lepingu artikli 108 kohaselt riigiabi üle teostatava järelevalve kohustuslikku laadi, ei või abi saanud ettevõtjatel tekkida põhimõtteliselt õiguspärast ootust, et abi on seaduslik, välja arvatud juhul, kui see on antud kooskõlas nimetatud artiklis sätestatud menetlusega. Kohusetundlik ärimees peaks tavaliselt suutma kindlaks teha, kas seda menetlust on järgitud (38).
(128)
Komisjon rõhutab, et ühelgi teisel ettevõtjal ei olnud ettevõtjast ÅI paremat ülevaadet Ahvenamaa KOVi tegevusest seoses väidetavate abikavadega, sest Ahvenamaa KOV on ettevõtja peamine aktsionär ja esindatud ettevõtja ÅI juhatuses isikute näol, kes on ka Ahvenamaa KOVi eesotsas. Seda väidet kinnitab ka asjaolu, et nagu eespool kapitalisuurendamistega seoses näidatud, vahetasid ettevõtja ÅI esindajad ja Ahvenamaa KOV korrapäraselt teavet. Sellest tulenevalt, isegi kui Soome ametiasutused ei ole sõnaselgelt esile tõstnud abisaaja õiguspäraseid ootusi, usub komisjon, et ettevõtja ÅI ei saa antud juhul väita mis tahes õiguspärase ootuse olemasolu.
(129)
Lisaks ei ole komisjon Soome ametiasutustele ega abisaajale andnud mingit konkreetset kinnitust, et kõnealused meetmed ei kujuta endast riigiabi või oleksid siseturuga kokkusobiv riigiabi, mis võiks selliseid ootusi tekitada (39).
(130)
Peale selle on Soome ametiasutused väitnud, et kui kapitalisuurendamiste kaudu antud abi tuleks tagastada, ei hõlma abielement tingimata kogu pakutud kapitalisummat, vaid pigem (analoogselt abielemendi arvutamisega garantiide puhul) ettevõtjale ÅI turult alternatiivsete investeeringute otsimisega kaasnevat kulu. Sellega seoses on Soome ametiasutused teinud ettepaneku, et sellise alternatiivse rahastamisega kaasneva kulu saaks kindlaks määrata büroopindadesse tehtud investeeringult oodatava 7 %-lise tulu alusel, nagu on kindlaks määratud KMPG aruandes.
(131)
Komisjon ei saa selle seisukohaga nõustuda.
(132)
Üldiselt vastab kindlasti tõele, et antud juhtumi puhul käsitatakse riigiabina ettevõtja poolt faktiliselt riigi ressurssidest rahastamise kujul saadud eelise ja kapitaliturgudelt vastasel korral kättesaadava võimaliku rahastamisega kaasnevate kulude vahet. Sellest tulenevalt kaotab abisaaja abi tagastamisega eelise, mis tal oma konkurentide ees turul oli, ning abi andmisele eelnenud olukord on taastatud (40).
(133)
Igaüks, kes teeb investeeringu - kas siis laenuandmise või ettevõttes osaluse omandamise kaudu -, soovib saada oma investeeringult tulu, mis on proportsionaalne võetud riskiga.
(134)
Kui abi antakse laenu kujul turuhinnast odavamalt (nii on garantiiga kaetud laenu puhul, kui laenu kogumaksumus on väiksem kui turult saadud laenu intressimäär) ettevõtjale, kes saaks laenu ka laenuturult ning oleks seega abi kasutamise asemel saanud võtta laenu turuhinnaga, on ilmselge, et abi tagastamise hüvitav eesmärk saavutatakse siis, kui ettevõte maksab vahe tagasi (intressidega), asudes seega oma konkurentidega samaväärsele positsioonile.
(135)
Omakapitaliinvesteeringute puhul on olukord teistsugune. Siin ei sõltu tulu mitte ettevõtte soovist maksta (nagu see on laenu puhul), vaid sõltub täiel määral ettevõtte ärimudeli kasumlikkusest. Kui eraõiguslik investor ei usu, et äritegevuse kaudu suudetakse riske piisaval määral katta, siis ta investeeringut ei tee, vaid paigutab oma raha mujale. Teisisõnu ei saa komisjon nõustuda, et ettevõtja oleks suutnud oma kapitali suurendamiseks saada sama suure summa kapitaliturult, pakkudes suuremat hüvitist, sest tema prognoositud tulemused ei võimaldanud tal seda suuremat hüvitist pakkuda ühelegi omakapitali investeerijale. Vastupidises olukorras, s.o olukord, mis valitseks abi puudumisel ja mida soovitakse abi tagastamisega taastada või saavutada, ei oleks mingit kapitali üldse investeeritud. Sellepärast on tagastatavaks abiks kogu summa, mis anti kapitalisuurendamiste käigus.
(136)
Sellest tulenevalt ei saa komisjon nõustuda Soome ametiasutuste seisukohaga, mis käsitleb kapitalisuurendamiste abielementi.
8.2. TAGASTATAV ABI
(137)
Kokkuvõttes on komisjon kindlaks teinud järgmise ebaseadusliku ja siseturuga kokkusobimatu abi, mille Soome ametiasutused peavad ettevõtjalt ÅI tagasi nõudma.
(138)
Kapitalisuurendamised:
a)
kapitalisuurendamine C-IV: 353 199,00 eurot. See abi anti ettevõtjale ÅI 20. juulil 2001;
b)
kapitalisuurendamine C-V: 599 933,78 eurot. See abi anti ettevõtjale ÅI 15. augustil 2002;
c)
kapitalisuurendamine C-VI: 799 911,64 eurot. See abi anti ettevõtjale ÅI 13. märtsil 2003;
d)
kapitalisuurendamine C-VII: 515 165,97 eurot. See abi anti ettevõtjale ÅI 6. mail 2004;
e)
kapitalisuurendamine C-VIII: 669 896,95 eurot. See abi anti ettevõtjale ÅI 30. septembril 2004;
f)
kapitalisuurendamine C-IX: 199 977,91 eurot. See abi anti ettevõtjale ÅI 16. juunil 2005;
g)
kapitalisuurendamine C-X: 234 961,43 eurot. See abi anti ettevõtjale ÅI 16. juunil 2005;
h)
kapitalisuurendamine C-XI: 1 379 998,95 eurot. See abi anti ettevõtjale ÅI 15. veebruaril 2007.
(139)
Laenugarantiid: kõikide garantiide puhul arvutatakse riigiabi element ühelt poolt selle viitemäära, mida kohaldatakse ettevõtjaga ÅI majanduse seisu mõttes võrreldava ettevõtja laenumaksumuse arvutamiseks ja mida ettevõtja ÅI oleks ilma garantiita maksnud, ning teiselt poolt riigigarantii abil saadud intressimäära vahena pärast kõigi garantiimaksete arvessevõtmist, nagu on sätestatud garantiisid käsitleva teatise punktis 4.2 (ning üksikasjalikult selgitatud põhjendustes 66-80).
a)
Garantii G-I puhul koosneb abielement selle viitemäära, mida kohaldatakse laenu andmisel ettevõtjale, kelle reitingukategooria on „madal (B)” ja kelle tagatised on tavalised, ning garantiiga kaetud laenu kogumaksumuse vahest (kogumaksumuse moodustavad garantii eest makstud preemiad ja laenult makstav intress). Abi anti ettevõtjale ÅI 9. oktoobril 2003 (nagu on selgitatud põhjendustes 81 ja 82). Sellest summast arvutatakse maha ühekordne garantiipreemia summas 19 500 eurot (41).
b)
Garantii G-II puhul koosneb abielement selle viitemäära, mida kohaldatakse laenu andmisel ettevõtjale, kelle reitingukategooria on „madal (B)” ja kelle tagatised on tavalised, ning garantiiga kaetud laenu kogumaksumuse vahest (kogumaksumuse moodustavad garantii eest makstud preemiad ja laenult makstav intress). See abi anti ettevõtjale ÅI 2. novembril 2004. Sellest summast arvutatakse maha ühekordne garantiipreemia summas 2 900 eurot (42).
c)
Garantii G-III puhul koosneb abielement selle viitemäära, mida kohaldatakse laenu andmisel ettevõtjale, kelle reitingukategooria on „rahuldav (BB)” ja kelle tagatised on tavalised, ning garantiiga kaetud laenu kogumaksumuse vahest (kogumaksumuse moodustavad garantii eest makstud preemiad ja laenult makstav intress). See abi anti ettevõtjale ÅI 13. detsembril 2005. Sellest summast arvutatakse maha ühekordne garantiipreemia summas 6 500 eurot (43).
(140)
Tagastatava abi täpse kogusumma määravad kindlaks Soome ametiasutused koostöös komisjoniga sissenõudmismenetluse raames vastavalt põhjendustes 138 ja 139 kirjeldatud metoodikale. Kindlaksmääratavale abisummale lisatakse intressid, mida arvestatakse alates kuupäevast, mil abi anti abisaaja käsutusse, kuni selle abi tagastamise kuupäevani. Vastavalt Soome ametiasutuste kohustusele teha siirast koostööd kutsub komisjon neid tegema koostööd tagastatava abi täpse summa kindlaksmääramisel,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Soome ametiasutuste poolt 18. juunil 1997 ettevõtjale Ålands Industrihus AB summas 84 094,39 eurot võimaldatud kapitalisuurendamise meede ei kujuta endast riigiabi Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses.
Artikkel 2
Käesoleva otsuse punktis 8.2 loetletud riigiabimeetmed, mida Soome võimaldas ettevõtjale Ålands Industrihus AB ebaseaduslikult, rikkudes Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 108 lõiget 3, ei ole kokkusobivad siseturuga.
Artikkel 3
1. Soome nõuab abisaajalt tagasi artiklis 2 osutatud riigiabi.
2. Tagastatavatelt summadelt arvestatakse intressi alates sellest kuupäevast, mil need summad anti abisaaja käsutusse, kuni selle summa tegeliku tagasisaamiseni.
3. Intress arvutatakse liitintressina vastavalt komisjoni määruse (EÜ) nr 794/2004 V peatükile.
4. Soome tühistab kõik tegemata maksed seoses artiklis 2 osutatud abiga alates käesoleva otsuse vastuvõtmise kuupäevast.
Artikkel 4
1. Artiklis 2 nimetatud abi nõutakse sisse kohe ja kogu ulatuses.
2. Soome tagab, et käesolev otsus rakendatakse nelja kuu jooksul alates sellest teatamise kuupäevast.
Artikkel 5
1. Soome esitab kahe kuu jooksul alates käesolevast otsusest teatamise kuupäevast komisjonile järgmise teabe:
a)
abisaajalt tagasi nõutav kogusumma (põhiosa ja intressid);
b)
käesoleva otsuse täitmiseks juba võetud või kavandatud meetmete üksikasjalik kirjeldus;
c)
dokumendid, mis tõendavad, et abisaajale on antud korraldus abi tagasi maksta.
2. Soome teavitab komisjoni käesoleva otsuse täitmiseks võetud riiklike meetmetega seotud edusammudest, kuni kogu artiklis 2 osutud abi on tagasi makstud. Soome esitab komisjoni taotluse korral viivitamata teabe käesoleva otsuse täitmiseks juba võetud ja kavandatavate meetmete kohta. Ta edastab ka üksikasjaliku teabe abisaajalt juba tagasi saadud abi ja intresside kohta.
Artikkel 6
Käesolev otsus on adresseeritud Soome Vabariigile.
Brüssel, 13. juuli 2011