РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) № 1206/2011 НА КОМИСИЯТА
от 22 ноември 2011 година
за определяне на изисквания за идентификация на въздухоплавателните средства с цел наблюдение в рамките на системата Единно европейско небе
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 552/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 10 март 2004 година относно оперативната съвместимост на европейската мрежа за управление на въздушното движение (Регламент за оперативна съвместимост) (1), и по-специално член 3, параграф 5 от него,
като има предвид, че:
(1)
Комисията даде мандат на Евроконтрол съгласно член 8, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 549/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 10 март 2004 г. за определяне на рамката за създаването на единно европейско небе (Рамков регламент) (2) да разработи изисквания за функционирането и оперативната съвместимост на наблюдението в рамките на европейската мрежа за управление на въздушното движение (ЕМУВД). Настоящият регламент се основава на представения в рамките на този мандат доклад от 9 юли 2010 г.
(2)
Преди на дадено въздухоплавателно средство да бъде предоставено обслужване на въздушното движение с помощта на система за наблюдение следва да се установи неговата идентификация в съответствие с процедурите на Международната организация за гражданско въздухоплаване (ИКАО).
(3)
Непрекъснатостта на работа зависи от еднозначното и непрекъснато идентифициране на отделните въздухоплавателни средства, които оперират като общо въздушно движение съгласно правилата за полети по прибори в рамките на въздушното пространство на Единното европейско небе.
(4)
Настоящият метод за идентифициране на индивидуални въздухоплавателни средства използва дискретни кодове за транспондери на вторични обзорни РЛС („SSR кодове“), разпределени съгласно процедурите на ИКАО и аеронавигационния план за европейския регион.
(5)
Ръстът на трафика през последното десетилетие доведе до хроничен недостиг на дискретни SSR кодове, които да удовлетворят търсенето през пиковите периоди, и понастоящем идентифицирането на индивидуални въздухоплавателни средства в европейското въздушно пространство не може да бъде гарантирано.
(6)
Като начало в рамките на определена част от Единното европейско небе следва да се изгради хармонизирана възможност за ефективно използване на технологията въздух-земя за идентифициране на въздухоплавателни средства, с цел да се намали общата нужда от дискретни SSR кодове за постигането на индивидуална идентификация на въздухоплавателни средства.
(7)
С цел да се оптимизира наличността на дискретни SSR кодове, доставчиците на аеронавигационно обслужване, които няма да могат да използват технологията въздух-земя за идентифициране на въздухоплавателни средства, следва да осигурят по-добри и хармонизирани функции за автоматично предоставяне на SSR кодове на въздухоплавателни средства.
(8)
Следва да се осигури възможност за използване на технологията въздух-земя за идентифициране на въздухоплавателни средства в цялото въздушно пространство на Единното европейско небе, за да бъде задоволена нуждата от дискретни SSR кодове за идентифициране на общия въздушен трафик, опериращ по правилата за полети по прибори.
(9)
Облекчаването на изискванията за предоставяне на дискретни SSR кодове, когато се използва технологията въздух-земя за идентифициране на въздухоплавателни средства, може най-добре да бъде постигнато от интегрираната система за обработка на начални полетни планове, която идентифицира полетите, отговарящи на условията за предоставяне на съгласуван идентификационен код, и от доставчиците на аеронавигационно обслужване, които предоставят съгласувания идентификационен код на тези полети, след като идентифицирането на въздухоплавателното средство с помощта на технологията въздух-земя е извършено успешно.
(10)
Идентифицирането на въздухоплавателно средство с помощта на технологията въздух-земя може да бъде използвано само за идентифициране на дадено въздухоплавателно средство в случаите, в които доставчиците на аеронавигационно обслужване разполагат с подходящи сензори за наблюдение, функции на системата за обработка и разпространение на данните от наблюдение, функции на системата за обработка на полетни данни, комуникации въздух-земя и земя-земя, функции на дисплея на контрольора, и предвиждат процедури и обучение на личния състав.
(11)
Степента, в която един доставчик на аеронавигационно обслужване може действително да използва възможностите на технологията въздух-земя за намаляване на необходимостта от дискретни SSR кодове, зависи от нивото на оборудване на въздухоплавателното средство за използване на тази технология за идентифициране, от степента, в която маршрутите на това въздухоплавателно средство са покрити от системи, предоставящи такава функционална възможност, и от основното изискване да се осигури ефикасна и безопасна експлоатация.
(12)
Контрольорите следва да получават предупреждения за непреднамерено предоставяне на един и същ SSR код на повече от едно въздухоплавателно средство, за да се предотврати погрешното идентифициране на въздухоплавателни средства.
(13)
Еднородното прилагане на специфични процедури във въздушното пространство на Единното европейско небе е от изключително значение за постигането на оперативна съвместимост и непрекъснатост на работата.
(14)
Всички промени в съоръжения и услуги вследствие прилагането на настоящия регламент, следва да бъдат отразени от държавите-членки в Европейския план за въздухоплаване на ИКАО чрез обичайната процедура за изменения.
(15)
Настоящият регламент не следва да обхваща военните операции и учения, посочени в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 549/2004.
(16)
С оглед на поддържането или повишаването на съществуващите равнища на безопасност на операциите от държавите-членки следва да се изисква да гарантират, че заинтересованите страни извършват оценка на безопасността, включваща процеси за определяне на опасностите и за оценка и намаляване на риска. Хармонизираното прилагане на тези процеси спрямо системите, обхванати от настоящия регламент, налага определянето на конкретни изисквания за безопасност по отношение на всички изисквания за оперативна съвместимост и експлоатационни характеристики.
(17)
В съответствие с Регламент (ЕО) № 552/2004 правилата за въвеждане на оперативната съвместимост следва да описват конкретните процедури за оценка на съответствието, които се прилагат за оценка на съответствието или на годността за използване на компонентите, както и за проверка на системите.
(18)
Когато обслужването на въздушното движение се предоставя предимно на въздухоплавателни средства, опериращи като общ въздушен трафик под военно наблюдение, е възможно ограничения, свързани с възлагането на поръчки, да попречат на спазването на настоящия регламент.
(19)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета за единно небе,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет
Настоящият регламент определя изискванията относно системите, подпомагащи предоставянето на информация за наблюдение, техните компоненти и свързаните с тях процедури, с цел осигуряване на еднозначна и непрекъсната индивидуална идентификация на въздухоплавателни средства в рамките на ЕМУВД.
Член 2
Приложно поле
1. Настоящият регламент се прилага за верига за наблюдение, състояща се от:
а)
бордови компоненти на системи за наблюдение, както и свързаните с тях процедури;
б)
наземни системи за наблюдение, техните компоненти и свързаните с тях процедури;
в)
системи и процедури за обслужване на въздушното движение и по-специално системи за обработка на полетни данни, системи за обработка на данни от наблюдения и системи за взаимодействие човек-машина;
г)
комуникационни системи земя-земя, въздух-земя, техните компоненти и свързаните с тях процедури, използвани за разпространението на данните от наблюдението.
2. Настоящият регламент се прилага за всички полети, изпълнявани като общо въздушно движение съгласно правилата за полети по прибори в рамките на въздушното пространство, определено в член 1, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 551/2004 на Европейския парламент и на Съвета (3).
Член 3
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат определенията от член 2 от Регламент (ЕО) № 549/2004.
Прилагат се също и следните определения:
1.
„идентификация на въздухоплавателното средство“ означава група от букви, цифри или комбинация от тях, която или е идентична на или е кодираният еквивалент на позивната на въздухоплавателното средство, която трябва да се употребява в комуникацията въздух-земя и която се използва, за да се идентифицира въздухоплавателното средство в комуникациите земя-земя по обслужването на въздушното движение;
2.
„SSR код“ означава един от 4 096 кода за идентифициране на вторични обзорни РЛС, който може да бъде предаван от бордови компоненти на системи за наблюдение;
3.
„дискретен SSR код“ означава четирицифрен код за идентифициране на вторична обзорна РЛС, чиито две последни цифри не са „00“;
4.
„идентификация въздух-земя на въздухоплавателни средства“ означава идентификацията на въздухоплавателно средство, която се предава от бордови компоненти на системите за наблюдение посредством система за наблюдение въздух-земя;
5.
„идентификационен код“ означава индивидуален SSR код, предоставен със специално предназначение;
6.
„прелитане“ означава полет, който навлиза в даден участък от въздушното пространство, идвайки от прилежащ участък, преминава през дадения участък и го напуска, навлизайки в съседен участък;
7.
„пристигащ полет“ означава полет, който навлиза в даден участък от въздушното пространство, идвайки от прилежащ участък, преминава през дадения участък и се приземява в точка, намираща се в този участък;
8.
„заминаващ полет“ означава полет, който започва на летище в даден участък от въздушното пространство, преминава през този участък, след което или се приземява на летище в същия участък или го напуска, навлизайки в съседен участък;
9.
„оператор“ означава лице, организация или предприятие, осъществяващо или предлагащо услуги по експлоатация на въздухоплавателни средства;
10.
„списък за разпределяне на кодове“ означава документ, в който е описано общото разпределение на SSR кодовете по държави-членки и органи за обслужване на въздушното движение, които са съгласувани между държавите-членки и публикувани в аеронавигационен план на ИКАО за европейския регион.
11.
„верига за съвместно наблюдение“ означава верига на наблюдение, изискваща както наземни, така и бордови компоненти за определяне на елементите на данните от наблюдението;
12.
„интегрирана система за обработка на начални полетни планове“ означава система в Европейската мрежа за управление на въздушното движение, посредством която се предоставя централизирана услуга за полетно планиране и разпространение и която се занимава с приемане, потвърждаване и разпространение на полетни планове във въздушното пространство, попадащо в обхвата на настоящия регламент;
Член 4
Изисквания относно експлоатационните характеристики
1. Държавите-членки, отговорни за предоставяне на обслужване на въздушното движение във въздушното пространство, определено в приложение I, гарантират, че е създадена възможност за използване на индивидуална идентификация на въздухоплавателни средства с помощта на технологията за идентифициране въздух-земя при:
а)
поне 50 % от всички прелитания на определения участък от въздушното пространство на дадената държава-членка; и
б)
поне 50 % от общия брой на всички пристигащи и заминаващи полети в рамките на определения участък от въздушното пространство на дадената държава-членка.
2. Доставчиците на аеронавигационно обслужване гарантират, че най-късно до 2 януари 2020 г. съвместната верига за наблюдение ще разполага с необходимите функционални възможности, позволяващи на доставчиците да прилагат индивидуална идентификация на въздухоплавателни средства с помощта на технологията въздух-земя за идентифициране на въздухоплавателни средства.
3. Доставчиците на аеронавигационно обслужване, използващи индивидуална идентификация на въздухоплавателни средства с помощта на технологията въздух-земя за идентифициране на въздухоплавателни средства, гарантират, че спазват изискванията, определени в приложение II.
4. Доставчиците на аеронавигационно обслужване, ползващи индивидуална идентификация на въздухоплавателни средства с помощта на дискретни SSR кодове извън въздушното пространство, определено в приложение I, гарантират, че спазват изискванията, определени в приложение III.
5. Доставчиците на аеронавигационно обслужване гарантират, че:
а)
са инсталирани системите, посочени в член 2, параграф 1, букви б), в) и г), доколкото това е необходимо за спазване на изискванията, определени в параграфи 3 и 4 от настоящия член;
б)
са инсталирани системите или са въведени процедурите, посочени в член 2, параграф 1, букви б), в) и г), доколкото това е необходимо, за да бъдат информирани контрольорите, когато е налице непреднамерено повторно предоставяне на SSR кодове.
6. Държавите-членки гарантират, че:
а)
частите от въздушното пространство, посочени в точка 1 от приложение II, са декларирани пред службата за централизирано планиране на полети и разпределение, с цел подкрепа на изискванията на параграфи 1 и 2 от настоящия член и буква б) от настоящия параграф;
б)
интегрираната система за обработка на начални полетни планове информира всички заинтересовани доставчици на аеронавигационно обслужване за полетите, които отговарят на условията за ползване на идентификационния код, посочен в буква в);
в)
даден идентификационен код се съгласува между всички държави-членки и се координира с трети европейски държави с цел определянето му само на въздухоплавателни средства, при които индивидуалната идентификация се извършва с помощта на технологията въздух-земя за идентифициране на въздухоплавателни средства.
Член 5
Изисквания за безопасност
1. Държавите-членки гарантират, че всички промени в съществуващите системи, посочени в член 2, параграф 1, букви б), в) и г), или въвеждането на нови системи, се предхождат от оценка на безопасността, включително определяне на заплахите, оценка на риска и възможностите за намаляването му, извършвана от заинтересованите страни.
2. За целите на оценката на безопасността, посочена в параграф 1, се спазват най-малко изискванията, определени в приложение IV.
Член 6
Съответствие или годност за използване на компонентите
Преди издаването на декларацията на ЕО за съответствие или годност за използване, предвидена в член 5 от Регламент (ЕО) № 552/2004, производителите на компоненти за системите, посочени в член 2, параграф 1 от настоящия регламент, или техните упълномощени представители, установени в Съюза, оценяват съответствието или годността за използване на тези компоненти в съответствие с изискванията, определени в приложение V.
Въпреки това, процедурите за сертифициране, които съответстват на Регламент (ЕО) № 216/2008 на Европейския парламент и на Съвета (4), се считат също за приемливи процедури за оценката на съответствието на компонентите, ако в рамките на тези процедури се доказва съответствие с приложимите изисквания относно експлоатационните характеристики и безопасността, предвидени в настоящия регламент.
Член 7
Проверка на системите
1. Доставчиците на аеронавигационно обслужване, които могат да докажат или са доказали, че изпълняват условията, посочени в приложение VI, провеждат проверка на системите, посочени в член 2, параграф 1, букви б), в) и г), съгласно изискванията, изложени в приложение VII, част А.
2. Доставчиците на аеронавигационно обслужване, които не могат да докажат, че изпълняват условията, посочени в приложение VI, възлагат на нотифициран орган проверката на системите, посочени в член 2, параграф 1, букви б), в) и г). Тази проверка се провежда в съответствие с изискванията, изложени в приложение VII, част Б.
3. Процесите на сертифициране, отговарящи на изискванията на Регламент (ЕО) № 216/2008, се считат за приемливи процедури за проверка на системите, ако в рамките на тези процеси се доказва съответствие с приложимите изисквания относно експлоатационните характеристики и безопасността, предвидени в настоящия регламент.
Член 8
Допълнителни изисквания за доставчиците на аеронавигационно обслужване
1. Доставчиците на аеронавигационно обслужване гарантират, че всички техни ангажирани в тази област служители, са надлежно запознати с изискванията, определени в настоящия регламент и са подходящо обучени за служебните си задължения.
2. Доставчиците на аеронавигационно обслужване:
а)
изготвят и поддържат работни наръчници, съдържащи необходимите инструкции и информация, позволяващи на съответните служители да прилагат настоящия регламент;
б)
гарантират, че наръчниците, посочени в буква а), са достъпни и актуални, като актуализацията и разпространението им са обект на съответно управление на качеството и на конфигуриране на документацията;
в)
гарантират, че работните методи и оперативните процедури са в съответствие с настоящия регламент.
Член 9
Допълнителни изисквания за операторите
1. Операторите предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че персоналът, експлоатиращ и поддържащ оборудване за наблюдение, е надлежно запознат със съответните разпоредби на настоящия регламент, че е подходящо обучен за служебните си задължения, както и че в пилотската кабина са на разположение инструкции за използване на това оборудване.
2. Операторите предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че идентификация по технологията въздух-земя за идентифициране на въздухоплавателни средства е предоставена на въздухоплавателно средство, когато това се изисква оперативно, както е посочено в член 4, параграфи 1 и 2.
3. Операторите гарантират, че настройките за идентифициране на въздухоплавателното средство по технологията въздух-земя, посочена в параграф 4, са в съответствие с точка 7 „идентификация на въздухоплавателното средство“ на полетния план, посочена в точка 2 от приложението към Регламент (ЕО) № 1033/2006 на Комисията (5).
4. Операторите на въздухоплавателните средства, които могат да променят по време на полета своята идентификация по технологията въздух-земя, посочена в параграф 2, гарантират, че тази идентификация не се променя по време на полета, освен ако това не бъде изискано от доставчика на аеронавигационно обслужване.
Член 10
Допълнителни изисквания за държавите-членки
Държавите-членки гарантират спазването на настоящия регламент, включително публикуването на съответната информация в националните сборници за публикуване на аеронавигационна информация.
Член 11
Изключения
1. В специалния случай на участъци, в които обслужването на въздушното движение се извършва от военни единици или под военен надзор и когато ограничения, свързани с възлагането на поръчки, препятстват спазването на член 4, параграф 2, държавите-членки съобщават на Комисията най-късно до 31 декември 2017 г. датата за постигане на съвместимост с технологията въздух-земя за идентифициране на въздухоплавателни средства, която не може да бъде по-късно от 2 януари 2025 г.
2. След консултация с управителния орган на мрежата и не по-късно от 31 декември 2018 г., Комисията може да направи преглед на изключенията, съобщени по параграф 1, които могат да се отразят значително на ЕМУВД.
Член 12
Влизане в сила и прилагане
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 9 февруари 2012 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 22 ноември 2011 година.
KOMISJONI RAKENDUSMÄÄRUS (EL) nr 1206/2011,
22. november 2011,
millega kehtestatakse õhusõidukite identifitseerimise nõuded seoses ühtse Euroopa taeva seirega
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 10. märtsi 2004. aasta määrust (EÜ) nr 552/2004 Euroopa lennuliikluse juhtimisvõrgu koostalitlusvõime kohta (koostalitlusvõime määrus) (1), eriti selle artikli 3 lõiget 5,
ning arvestades järgmist:
(1)
Komisjon volitas Eurocontroli 10. märtsi 2004. aasta Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 549/2004, millega sätestatakse raamistik ühtse Euroopa taeva loomiseks (raammäärus) (2), artikli 8 lõike 1 alusel antud volitused töötada välja Euroopa lennuliikluse juhtimisvõrgus teostatava seire toimimist ja koostalitlusvõimet käsitlevad nõuded. Käesolev määrus põhineb kõnealuste volituste alusel 9. juulil 2010. aastal koostatud aruandel.
(2)
Enne lennuliiklusteenuse osutamist tuleb kooskõlas Rahvusvahelise Tsiviillennunduse Organisatsiooni (edaspidi „ICAO”) menetluskorraga seiresüsteemi kaudu kindlaks määrata individuaalse õhusõiduki tunnus.
(3)
Sujuva toimimise eelduseks on see, et instrumentaallennureeglite kohaselt kogu ühtse Euroopa taeva üldises lennuliikluses osalevaid individuaalseid õhusõidukeid on võimalik üheselt ja katkematult identifitseerida.
(4)
Praegu kasutatakse individuaalsete õhusõidukite identifitseerimiseks ICAO menetluskorra ja Euroopa piirkonna navigatsioonikava kohaselt määratud sekundaarradari transpondri kindlaid tunnuskoode (edaspidi „SSR-tunnuskoodid”).
(5)
Seoses lennuliikluse tihenemisega viimase kümnendi jooksul napib tipptundidel pidevalt vabu kindlaid SSR-tunnuskoode ning seega ei suudeta praegu tagada individuaalsete õhusõidukite identifitseerimist Euroopa õhuruumis.
(6)
Selleks et vähendada individuaalsete õhusõidukite identifitseerimiseks kasutatavate kindlate SSR-tunnuskoodide kogunõudlust, tuleks Euroopa taevaga piiritletud õhuruumiosas ühtselt ära kasutada esialgset operatiivvõimet identifitseerida õhusõidukeid allasaadetud õhusõidukitunnuse kaudu.
(7)
Kindlate SSR-tunnuskoodide optimaalse kasutatavuse tagamiseks peaksid aeronavigatsiooniteenuse osutajad, kellel puudub võimalus identifitseerida õhusõidukeid allasaadetud õhusõidukitunnuse abil, võtma kasutusele SSR-koodide täiustatud ja ühtlustatud automaatse määramissüsteemi.
(8)
Selleks et tagada instrumentaallennureeglite alusel toimuvas üldises lennuliikluses osalevate õhusõidukite identifitseerimiseks piisav hulk kindlaid SSR-tunnuskoode, tuleks kogu ühtses Euroopa taevas üle minna õhusõidukite identifitseerimisele allasaadetud õhusõidukitunnuse abil.
(9)
Kindlate SSR-tunnuskoodide vajaduse vähenemine allasaadetud õhusõidukitunnuse kasutamisel saavutatakse nii, kui integreeritud esmane lennuplaanide töötlemise süsteem suudab identifitseerida kokkulepitud märguandekoodi määramise nõuetele vastavaid lende, ning aeronavigatsiooniteenuse osutajatest, kes määravad kokkulepitud märguandekoode sellistele lendudele, olles eelnevalt identifitseerinud õhusõiduki allasaadetud õhusõidukitunnuse abil.
(10)
Allasaadetud õhusõidukitunnust saab üksnes kasutada identifitseerimaks individuaalseid õhusõidukeid, kui aeronavigatsiooniteenuse osutajad kasutavad asjakohaseid seireseadmeid, seireandmete töötlemise ja edastamise süsteeme, lennuandmete töötlemise süsteeme, õhk-maa-sidet ja maapealset sidet, lennujuhi kuvari funktsioone, ja näevad ette menetluskorra ja töötajate koolitamise.
(11)
See, mil määral aeronavigatsiooniteenuse osutajad suudavad tegelikult kasutada võimalust identifitseerida õhusõidukeid allasaadetud õhusõidukitunnuse abil ning vähendada nõudlust kindlate SSR-tunnuskoodide järele, sõltub allasaadetud õhusõidukitunnuse abil identifitseeritava õhusõiduki varustusest, sellest, kui mil määral katavad sellist identifitseerimisvõimalust pakkuvad seiresüsteemid kõnealuste õhusõidukite marsruudi, ning ka üldisest nõudest tagada õhusõidukite tõhus ja ohutu käitamine.
(12)
Selleks et vältida võimalikke vigu õhusõidukite identifitseerimisel, tuleks välja töötada hoiatussüsteem, mille abil lennujuhte teavitatakse juhtudest, mil rohkem kui ühele õhusõidukile on kogemata määratud üks ja sama SSR-tunnuskood.
(13)
Koostalitlusvõime ja sujuva toimimise saavutamisel on määrav tegur konkreetsete menetluste ühetaoline kohaldamine ühtse Euroopa taeva õhuruumis.
(14)
Liikmesriigid peavad kõik käesoleva määruse rakendamisest tulenevad vahendite ja teenustega seotud muudatused lisama ICAO Euroopa piirkonna navigatsioonikavale, kasutades selleks tavapärast muutmismenetlust.
(15)
Käesolev määrus ei hõlma sõjalisi operatsioone ega õppusi, nagu on osutatud määruse (EÜ) nr 549/2004 artikli 1 lõikes 2.
(16)
Praeguste ohutustasemete säilitamiseks või tõstmiseks tuleks liikmesriikidelt nõuda selle tagamist, et asjaomased isikud teostavad ohutustaseme hindamise, mis muu hulgas hõlmab ohtude tuvastamist ning riskide hindamist ja vähendamist. Selleks et ühtlustatult rakendada neid protsesse käesoleva määrusega hõlmatud süsteemide suhtes, tuleb kindlaks määrata kõigi koostalitlusvõime- ja toimivusnõuetega seotud konkreetsed ohutusnõuded.
(17)
Määruse (EÜ) nr 552/2004 kohaselt peaksid koostalitlusvõimet käsitlevad rakenduseeskirjad kirjeldama konkreetseid vastavushindamismenetlusi, mida kasutatakse komponentide vastavuse või nende kasutuskõlblikkuse hindamiseks ning süsteemide kontrollimiseks.
(18)
Kui lennuliiklusteenuseid osutatakse eelkõige üldises lennuliikluses sõjaväe järelevalve all osalevatele õhusõidukile, võivad hankepiirangud käesoleva määruse järgimist takistada.
(19)
Käesolevas määruses sätestatud meetmed on kooskõlas ühtse taeva komitee arvamusega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Reguleerimisese
Käesolevas määruses kehtestatakse seireinfo pakkumise süsteemide, süsteemi komponentide ja nendega seotud menetluste suhtes kohaldatavad nõuded, et tagada individuaalsete õhusõidukite ühene ja katkematu identifitseerimine Euroopa lennuliikluse juhtimisvõrgu piires.
Artikkel 2
Reguleerimisala
1. Käesolevat määrust kohaldatakse selliste seireahelate suhtes, mis koosnevad järgmisest:
a)
õhusõiduki pardal asuvad seiresüsteemi komponendid ja nendega seotud menetlused;
b)
maapealsed seiresüsteemid, süsteemi komponendid ja nendega seotud menetlused;
c)
lennuliiklusteenuste süsteemid ja menetlused, eelkõige lennuandmete töötlemise süsteemid, seireandmete töötlemise süsteemid ja nende süsteemide kasutajaliidesed;
d)
maapealsed sidesüsteemid ja õhk-maa-sidesüsteemid, nende komponendid ja seireandmete edastamisega seotud menetlused.
2. Käesolevat määrust kohaldatakse kõikide instrumentaallennureeglite kohaselt üldises lennuliikluses osalevate lendude suhtes Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 551/2004 (3) artikli 1 lõikes 3 kindlaksmääratud õhuruumis.
Artikkel 3
Mõisted
Käesoleva määruse kohaldamisel kasutatakse määruse (EÜ) nr 549/2004 artiklis 2 sätestatud mõisteid.
Lisaks kasutatakse järgmisi mõisteid:
1) õhusõidukitunnus- tähtede või numbrite rühm või nende kombinatsioon, mis on identne õhusõiduki kutsungiga või millest tuletatakse õhusõiduki kutsung, mida kasutatakse õhk-maa-raadiosides ja õhusõidukitunnusena lennuliiklusteeninduse maapealses sides;
2) SSR-tunnuskood- üks 4 096 sekundaarradari tunnuskoodist, mida saab edastada lennuki pardal asuva seiresüsteemi komponentide kaudu;
3) kindel SSR-tunnuskood- neljast numbrist koosnev sekundaarradari tunnuskood, mille viimased kaks numbrit ei ole 00;
4) allasaadetud õhusõidukitunnus- õhusõidukitunnus, mis edastatakse õhusõiduki pardal asuvate seiresüsteemi komponentide kaudu õhk-maa-sidekanali abil;
5) märguandekood- erieesmärgil määratud individuaalne SSR-tunnuskood;
6) ülelend- lend, mis siseneb piiritletud õhuruumi külgnevast sektorist, läbib asjaomase piiritletud õhuruumi ning väljub asjaomasest piiritletud õhuruumist väljaspool asuvasse külgnevasse sektorisse;
7) saabuv lend- lend, mis siseneb piiritletud õhuruumi külgnevast sektorist, läbib asjaomase piiritletud õhuruumi ning maandub asjaomases piiritletud õhuruumis asuvas sihtpunktis;
8) väljuv lend- lend, mis algab piiritletud õhuruumis asuvalt lennuväljalt, läbib asjaomase piiritletud õhuruumi ning kas maandub piiritletud õhuruumis asuval lennuväljal või väljub asjaomasest piiritletud õhuruumist väljaspool asuvasse külgnevasse sektorisse;
9) käitaja- õhusõidukite käitamisega tegelev või kõnealust teenust pakkuv isik, organisatsioon või ettevõtja;
10) koodiloetelu- dokument, milles on kindlaks määratud liikmesriikide vahel jagatud SSR-tunnuskoodid ja lennuliiklusteenindusüksused, mille liikmesriigid on heaks kiitnud ning mis on avaldatud ICAO Euroopa piirkonna navigatsioonikavas;
11) koostoimiv seireahel- seireahel, kus seireandmeelementide kindlaksmääramiseks kasutatakse nii maapealseid kui ka õhusõiduki pardal asuvaid seiresüsteemi komponente;
12) integreeritud esmane lennuplaanide töötlemise süsteem- Euroopa lennuliikluse juhtimisvõrku kuuluv süsteem, mille kaudu osutatakse keskse lennuplaanide töötlemise ja levitamise teenuseid lennuplaanide vastuvõtmiseks, valideerimiseks ja levitamiseks käesoleva määrusega hõlmatud õhuruumis.
Artikkel 4
Toimivusnõuded
1. Liikmesriigid, kes vastutavad lennuliiklusteenuse osutamise eest I lisas piiritletud õhuruumis, tagavad individuaalsete õhusõidukite identifitseerimise allasaadetud õhusõidukitunnuse abil järgmises mahus:
a)
vähemalt 50 % kõikidest konkreetse liikmesriigi piiritletud õhuruumis toimuvatest ülelendudest ning
b)
vähemalt 50 % konkreetse liikmesriigi piiritletud õhuruumi saabuvate ja sealt väljuvate lendude kombineeritud koguarvust.
2. Aeronavigatsiooniteenuse osutajad tagavad, et hiljemalt 2. jaanuariks 2020 on koostoimiva seireahela kaudu võimalik individuaalseid õhusõidukeid identifitseerida allasaadetud õhusõidukitunnuse abil.
3. Aeronavigatsiooniteenuse osutajad, kes kasutavad individuaalsete õhusõidukite identifitseerimiseks allasaadetud õhusõidukitunnust, tagavad kõikide II lisas sätestatud nõuete järgimise.
4. Aeronavigatsiooniteenuse osutajad, kes kasutavad individuaalse õhusõiduki identifitseerimiseks kindlaid SSR-tunnuskoode väljaspool I lisas piiritletud õhuruumi, tagavad kõikide III lisas sätestatud nõuete järgimise.
5. Aeronavigatsiooniteenuse osutajad tagavad järgmise:
a)
artikli 2 lõike 1 punktides b, c ja d osutatud süsteemid võetakse kasutusele vastavalt vajadusele, et hõlbustada käesoleva artikli lõigetes 3 ja 4 sätestatud nõuete täitmist;
b)
artikli 2 lõike 1 punktides b, c ja d osutatud süsteemid või menetlused võetakse kasutusele vastavalt vajadusele, et teavitada lennujuhte, kui sama SSR-tunnuskood määratakse kogemata mitmele õhusõidukile.
6. Liikmesriigid tagavad järgmist:
a)
II lisa punktis 1 osutatud keskset lennuplaanide töötlemise ja levitamise teenuste süsteemi teavitatakse asjaomastest õhuruumiosadest, et hõlbustada käesoleva artikli lõigetes 1 ja 2 ning käesoleva lõike punktis b sätestatud nõuete täitmist;
b)
integreeritud esmane lennuplaanide töötlemise süsteem teavitab kõiki asjaomaseid aeronavigatsiooniteenuse osutajaid lendudest, mille puhul on võimalik kasutada punktis c osutatud märguandekoodi;
c)
liikmesriigid lepivad kokku ühtse märguandekoodi, mis antakse ainult sellistele õhusõidukitele, mille identifitseerimiseks kasutatakse allasaadetud õhusõidukitunnust, ja kooskõlastavad selle kolmandate Euroopa riikidega.
Artikkel 5
Ohutusnõuded
1. Liikmesriigid tagavad, et enne artikli 2 lõike 1 punktides b, c ja d osutatud praeguse süsteemi mis tahes muutmist või uute süsteemide kasutuselevõtmist teostavad asjaomased isikud ohutustaseme hindamise, mis muu hulgas hõlmab nii ohtude tuvastamist kui ka riskide hindamist ja vähendamist.
2. Lõikes 1 nimetatud hindamiste ajal arvestatakse IV lisas sätestatud ohutusnõudeid miinimumnõuetena.
Artikkel 6
Komponentide vastavus või kasutuskõlblikkus
Enne määruse (EÜ) nr 552/2004 artiklis 5 osutatud EÜ vastavus- või kasutuskõlblikkusdeklaratsiooni väljaandmist hindavad käesoleva määruse artikli 2 lõikes 1 osutatud süsteemide komponentide tootjad või nende ELis asutatud volitatud esindajad asjaomaste komponentide vastavust või kasutuskõlblikkust kooskõlas V lisas sätestatud nõuetega.
Nõuetele vastavana käsitatakse ka neid Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 216/2008 (4) kohaseid komponentide vastavushindamise sertifitseerimise protsesse, mis sisaldavad tõendeid käesoleva määruse toimivus- ja ohutusnõuetele vastavuse kohta.
Artikkel 7
Süsteemide vastavustõendamine
1. Aeronavigatsiooniteenuse osutajad, kes on võimelised tõendama või on tõendanud oma vastavust VI lisas sätestatud tingimustele, tõendavad artikli 2 lõike 1 punktides b, c ja d osutatud süsteemide vastavust VII lisa A osas sätestatud nõuetele.
2. sellised Aeronavigatsiooniteenuse osutajad, kes ei ole suutelised tõendama oma vastavust VI lisas sätestatud tingimustele, sõlmivad allhankelepingu teavitatud asutusega, et korraldada artikli 2 lõike 1 punktides b, c ja d osutatud süsteemide vastavustõendamist. Vastavustõendamine toimub kooskõlas VII lisa B osas sätestatud nõuetega.
3. Nõuetele vastavana käsitatakse ka neid määruse (EÜ) nr 216/2008 kohaseid süsteemide vastavustõendamise sertifitseerimise protsesse, mis sisaldavad tõendeid käesolevas määruse toimivus- ja ohutusnõuetele vastavuse kohta.
Artikkel 8
Lisanõuded aeronavigatsiooniteenuse osutajatele
1. Aeronavigatsiooniteenuse osutajad tagavad, et kõik asjaomased töötajad on piisavalt teadlikud käesolevas määruses sätestatud nõuetest ning et nad on läbinud oma tööülesannete täitmiseks vajaliku koolituse.
2. Aeronavigatsiooniteenuse osutajad:
a)
koostavad ja säilitavad lennutegevuse käsiraamatuid, mis sisaldavad vajalikke juhiseid ja teavet, et võimaldada kõigil asjaomastel töötajatel kohaldada käesolevat määrust;
b)
tagavad, et punktis a osutatud juhendid on kättesaadavad ja ajakohastatud ning et neid ajakohastatakse ja levitatakse vastavalt asjakohastele kvaliteedi- ning dokumendihalduse nõuetele;
c)
tagavad, et töömeetodid ja -kord vastavad käesolevale määrusele.
Artikkel 9
Lisanõuded käitajatele
1. Käitajad võtavad vajalikud meetmed selle tagamiseks, et õhusõiduki pardal seireseadmeid käitavad ja hooldavad töötajad on teadlikud käesoleva määruse asjakohastest sätetest, et nad on läbinud oma tööülesannete täitmiseks vajaliku koolituse ning et juhised seireseadmete kasutamise kohta on õhusõiduki kabiinis kättesaadavad.
2. Käitajad võtavad vajalikud meetmed, et tagada allasaadetud õhusõidukitunnuse olemasolu õhusõidukis, kui selle järgi tekib vajadus artikli 4 lõigetes 1 ja 2 sätestatud tegevuse käigus.
3. Käitajad tagavad et lõikes 4 osutatud allasaadetud õhusõidukitunnus kinnitatakse lennuplaani (millele on osutatud komisjoni määruse (EÜ) nr 1033/2006 (5) lisa punktis 2) punkti 7 „õhusõidukitunnus” kohaselt.
4. Selliste õhusõidukite käitajad, kellel on võimalik lõikes 2 osutatud allasaadetud õhusõidukitunnust õhus olles muuta, tagavad, et kõnealust tunnust lennu jooksul ei muudeta, v.a juhul, kui seda nõuab aeronavigatsiooniteenuse osutaja.
Artikkel 10
Täiendavad nõuded liikmesriikidele
Liikmesriigid tagavad käesoleva määruse järgimise, sealhulgas asjakohase teabe avaldamise liikmesriigi aeronavigatsioonilise teabe kogumikus.
Artikkel 11
Erandid
1. Lähenemisaladega seotud erijuhtudel, kui lennuliiklusteenuseid osutavad sõjaväeüksused või kui lennuliiklusteenuseid osutatakse sõjaväe kontrolli all ning kui hankepiirangud takistavad artikli 4 lõike 2 järgimist, teatavad liikmesriigid komisjonile hiljemalt 31. detsembriks 2017 kuupäeva, mil alustatakse allasaadetud õhusõidukitunnuse abil identifitseerimist käsitlevate nõuete järgimist, mida tuleb teha hiljemalt 2. jaanuaril 2025.
2. Pärast võrgustiku haldusasutusega konsulteerimist ja mitte hiljem kui 31. detsembril 2018 võib komisjon vaadata läbi lõike 1 kohaselt teatatud erandid, mis võivad oluliselt mõjutada Euroopa lennuliikluse juhtimisvõrku.
Artikkel 12
Jõustumine ja kohaldamine
Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Seda kohaldatakse alates 9. veebruarist 2012.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel, 22. november 2011