РЕШЕНИЕ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪВЕТ
от 25 март 2011 година
за изменение на член 136 от Договора за функционирането на Европейския съюз по отношение на механизъм за стабилност за държавите-членки, чиято парична единица е еврото
(2011/199/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ СЪВЕТ,
като взе предвид Договора за Европейския съюз, и по-специално член 48, параграф 6 от него,
като взе предвид предложението за преразглеждане на член 136 от Договора за функционирането на Европейския съюз, представено от правителството на Белгия на заседанието на Европейския съвет на 16 декември 2010 г.,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
като взе предвид становището на Европейската комисия (2),
след като получи становището на Европейската централна банка (3),
като има предвид, че:
(1)
Член 48, параграф 6 от Договора за Европейския съюз (ДЕС) дава възможност на Европейския съвет, като действа с единодушие след консултация с Европейския парламент, Комисията, и в определени случаи, с Европейската централна банка, да приеме решение за изменение на всички или на част от разпоредбите на третата част от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС). Това решение не може да разшири областите на компетентност, предоставени на Съюза с Договорите, и влиза в сила, при условие че бъде одобрено от държавите-членки в съответствие с конституционните им изисквания.
(2)
На заседанието на Европейския съвет от 28-29 октомври 2010 г. държавните и правителствените ръководители постигнаха съгласие за необходимостта държавите-членки да установят постоянен механизъм за действие при кризи, за да се гарантира финансовата стабилност на еврозоната като цяло, и приканиха председателя на Европейския съвет да предприеме консултации с членовете на Европейския съвет за ограничено изменение на Договора, необходимо за тази цел.
(3)
На 16 декември 2010 г. правителството на Белгия представи, в съответствие с член 48, параграф 6, първа алинея от ДЕС, предложение за преразглеждане на член 136 от ДФЕС чрез добавяне на параграф, по силата на който държавите-членки, чиято парична единица е еврото, могат да установят механизъм за стабилност, който да се задейства, ако е абсолютно необходимо да се гарантира стабилността на еврозоната като цяло, и в който се посочва, че предоставянето на необходимата финансова помощ в рамките на механизма ще бъде строго обвързано с условия. Едновременно с това Европейският съвет прие заключения относно бъдещия механизъм за стабилност (точки 1-4).
(4)
Механизмът за стабилност ще предостави необходимото средство за действие при ситуации, застрашаващи финансовата стабилност на еврозоната като цяло, подобни на положението през 2010 г., като по този начин способства за запазването на икономическата и финансовата стабилност на самия Съюз. На заседанието си от 16-17 декември 2010 г. Европейският съвет постигна съгласие, че тъй като механизмът е разработен да гарантира финансовата стабилност на еврозоната като цяло, член 122, параграф 2 от ДФЕС вече няма да е необходим за тази цел. Ето защо държавните и правителствените ръководители постигнаха съгласие, че той не следва да се използва за тази цел.
(5)
На 16 декември 2010 г. Европейският съвет реши да проведе консултация относно предложението с Европейския парламент и Комисията в съответствие с член 48, параграф 6, втора алинея от ДЕС. Той реши да проведе консултация и с Европейската централна банка. Европейският парламент (1), Комисията (2) и Европейската централна банка (3) приеха становища по предложението.
(6)
Изменението се отнася до разпоредба от третата част от ДФЕС и не разширява областите на компетентност, предоставени на Съюза с Договорите,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
В член 136 от Договора за функционирането на Европейския съюз се добавя следният параграф:
„3. Държавите-членки, чиято парична единица е еврото, могат да установят механизъм за стабилност, който да се задейства, ако е абсолютно необходимо да се гарантира стабилността на еврозоната като цяло. Предоставянето на необходимата финансова помощ в рамките на механизма ще бъде строго обвързано с условия.“
Член 2
Държавите-членки незабавно уведомяват генералния секретар на Съвета за приключването на процедурите за одобрение на настоящото решение съгласно своите конституционни изисквания.
Настоящото решение влиза в сила на 1 януари 2013 г., при условие че са получени всички уведомления, посочени в първата алинея, или, ако това условие не е изпълнено, на първия ден от месеца, следващ този на получаването на последното от уведомленията, посочени в първата алинея.
Член 3
Настоящото решение се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.
Съставено в Брюксел на 25 март 2011 година.
EUROOPA ÜLEMKOGU OTSUS,
25. märts 2011,
millega muudetakse Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklit 136 seoses stabiilsusmehhanismiga liikmesriikide jaoks, mille rahaühik on euro
(2011/199/EL)
EUROOPA ÜLEMKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu lepingut, eriti selle artikli 48 lõiget 6,
võttes arvesse 16. detsembril 2010 Belgia valitsuse poolt Euroopa Ülemkogule esitatud ettepanekut muuta Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklit 136,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust (1),
võttes arvesse Euroopa Komisjoni arvamust (2),
pärast Euroopa Keskpanga arvamuse saamist (3)
ning arvestades järgmist:
(1)
Euroopa Liidu lepingu artikli 48 lõige 6 võimaldab Euroopa Ülemkogul võtta pärast Euroopa Parlamendi, komisjoni ja teatavatel juhtudel Euroopa Keskpangaga konsulteerimist ühehäälselt vastu otsuse, millega muudetakse täielikult või osaliselt Euroopa Liidu toimimise lepingu kolmandat osa. Selline otsus ei või suurendada aluslepingutega liidule antud pädevust ja see jõustub vaid pärast seda, kui liikmesriigid on selle kooskõlas oma põhiseadusest tulenevate nõuetega heaks kiitnud.
(2)
Riigipead ja valitsusjuhid leppisid Euroopa Ülemkogu 28. ja 29. oktoobri 2010. aasta kohtumisel kokku, et liikmesriigid peaksid looma alalise kriisilahendusmehhanismi, et tagada finantsstabiilsus kogu euroalal, ja kutsusid Euroopa Ülemkogu eesistujat üles pidama Euroopa Ülemkogu liikmetega konsultatsioone selleks vajalike muudatuste üle, mis tuleb piiratud määral teha aluslepingus.
(3)
Belgia valitsus esitas 16. detsembril 2010 Euroopa Liidu lepingu artikli 48 lõike 6 esimese lõigu kohaselt ettepaneku muuta Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklit 136, lisades lõike, mille kohaselt liikmesriigid, mille rahaühik on euro, võivad luua stabiilsusmehhanismi, mis võetakse kasutusele, kui see on kogu euroala stabiilsuse tagamiseks hädavajalik, ning milles nähakse ette, et mehhanismi alusel mis tahes vajaliku finantsabi andmine toimub rangetel tingimustel. Euroopa Ülemkogu võttis samal ajal vastu järeldused tulevase stabiilsusmehhanismi kohta (punktid 1-4).
(4)
Stabiilsusmehhanism on vajalik vahend, et tegeleda selliste juhtudega, mil esineb risk kogu euroala finantsstabiilsusele, nagu kogeti 2010. aastal, ning seega aitab mehhanism säilitada liidu enda majanduslikku ja finantsstabiilsust. Euroopa Ülemkogu leppis 16. ja 17. detsembri 2010. aasta kohtumisel kokku, et kuna selle mehhanismi eesmärk on tagada kogu euroala finantsstabiilsus, siis Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 122 lõiget 2 ei ole enam sellel eesmärgil vaja kasutada. Riigipead ja valitsusjuhid leppisid seetõttu kokku, et kõnealust sätet ei tuleks sellel eesmärgil kasutada.
(5)
Euroopa Ülemkogu otsustas 16. detsembril 2010 konsulteerida Euroopa Liidu lepingu artikli 48 lõike 6 teise lõigu kohaselt nimetatud ettepaneku suhtes Euroopa Parlamendi ja komisjoniga. Ülemkogu otsustas samuti konsulteerida Euroopa Keskpangaga. Euroopa Parlament, (1) komisjon (2) ja Euroopa Keskpank (3) võtsid vastu nimetatud ettepanekut käsitlevad arvamused.
(6)
Muudatus puudutab Euroopa Liidu toimimise lepingu kolmandas osas sisalduvat sätet ja see ei suurenda liidule aluslepingutega antud pädevust,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklisse 136 lisatakse järgmine lõige:
„3. Liikmesriigid, mille rahaühik on euro, võivad luua stabiilsusmehhanismi, mis võetakse kasutusele, kui see on kogu euroala stabiilsuse tagamiseks hädavajalik. Mehhanismi alusel mis tahes vajaliku finantsabi andmine toimub rangetel tingimustel.”
Artikkel 2
Liikmesriigid teatavad nõukogu peasekretärile viivitamata kooskõlas oma põhiseadusest tulenevate nõuetega käesoleva otsuse heakskiitmiseks vajalike menetluste lõpuleviimisest.
Käesolev otsus jõustub 1. jaanuaril 2013, tingimusel et esimeses lõigus osutatud teatised on kätte saadud, või vastasel juhul esimeses lõigus osutatud teatistest viimase kättesaamisele järgneva kuu esimesel päeval.
Artikkel 3
Käesolev otsus avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas.
Brüssel, 25. märts 2011