РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 23 март 2011 година
относно Държавна помощ C 39/07, приведена в действие от Италия в полза на Legler S.p.A.
(нотифицирано под номер C(2011) 1758)
(само текстът на италиански език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2012/51/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз (наричан по-долу „Договорът“), и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като взе предвид решението на Комисията да започне процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора (1),
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочените разпоредби и като взе предвид представените мнения,
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
(1)
На 5 април 2007 г., шест месеца след като бе предоставена помощ за оздравяване, одобрена от Комисията за съвместима с вътрешния пазар (2), Италия уведоми за план за преструктуриране на Legler S.p.A.
(2)
На 25 септември 2007 г. Комисията откри официалната процедура по разследване във връзка с плана за преструктуриране (3). Забележките на Италия бяха получени на 30 ноември 2007 г.
(3)
На 10 декември 2007 г. Комисията получи мнение от една заинтересована страна. Тя изпрати това мнение на Италия с писмо на 3 март 2008 г. Италия представи своето становище с писмо на 20 май 2008 г.
(4)
На 23 юли 2008 г. италианските органи оттеглиха уведомлението за помощта за преструктуриране, като заявиха, че са се отказали от него.
(5)
Комисията поиска допълнителна информация от италианските органи на 8 август 2008 г., 22 октомври 2008 г., 9 февруари 2009 г., 4 септември 2009 г. и 17 март 2010 г., а италианските органи отговориха с писма на 26 септември 2008 г., 1 декември 2008 г., 3 юни 2009 г., 6 октомври 2009 г., 24 февруари 2010 г. и 20 април 2010 г.
II. ОПИСАНИЕ
II.1. Получател
(6)
Legler S.p.A. е дружеството майка на италианска група за производство на текстил (наричано по-долу „Legler“, „групата“ или „дружеството“), основано през 1863 г., което към момента на откриването на официалната процедура по разследване се състоеше от няколко правни субекта, а именно: Legler Ottana S.p.A., Legler Siniscola S.p.A. и Legler Macomer S.p.A.. Legler S.p.A. притежава миноритарно дялово участие в Legler Maroc SA и дял в размер на 40 % в Legler Ottana S.p.A. Мажоритарният акционер в Legler S.p.a е холдинговото дружество Piltar Ltd (наричано по-долу „Piltar“).
(7)
През 2007 г. в Legler са работили 1 213 (4) души и е имало производствени обекти в района на Сардиния (в Macomer - провинция Ористано и в Siniscola и Ottana - провинция Нуоро) и в района на Ломбардия (в Ponte San Pietro - провинция Бергамо). Оборотът на групата е бил 101 млн. EUR през 2006 г. и 30,9 млн. EUR през септември 2007 г.
(8)
Основната дейност на Legler е била изработване на висококачествен деним, сектор, в който дружеството е било водещо в Италия и Германия и важен доставчик на Франция и Бенелюкс. Според италианските органи пазарът на деним се състои от два сегмента: прет-а-порте за известни марки (това е бил основният сектор на Legler) и продукти за масовия пазар, където конкуренцията е най-вече ценова. Основните конкуренти на Legler са базирани в Италия, Гърция, Франция, Тунис, Турция и Япония. Legler е започнало изпитва затруднения през 2003, когато значителна част от продукцията е била пренасочена към Азия или страните от Южното Средиземноморие.
(9)
На 30 май 2007 г. на заседание на съвета на SFIRS S.p.A., инвестиционна компания в района на Сардиния, е взето решение SFIRS да откупи дълг на Legler S.p.A. и Legler Siniscola S.p.A.с номинална стойност 17 млн. EUR от Intex S.p.A., в процес на прекратяване, за сумата от 450 000 EUR.
(10)
На същото заседание SFIRS също така взе решение да преобразува част в размер на 14,5 млн. EUR от дълга на Legler от 17 млн. EUR в дял от собствения капитал на Legler.
(11)
На 31 май 2007 г. на заседание на акционерите на Legler бе извършена замяна на дълг срещу капитал. Чрез преобразуване на част от дълга на Legler (на номинална стойност от 14,5 млн. EUR) в капитал на Legler, SFIRS придоби 49 % от обикновените акции (и 100 % от привилегированите акции (5)) в Legler S.p.A. Останалите 51 % останаха в Piltar.
(12)
През януари 2008 г. SFIRS взе решение да продаде своя дял в Legler S.p.A. и оставащия дълг на група Legler и публикува покана за изразяване на интерес за съвместното закупуване на капитала и дълга на Legler.
(13)
Спечелилата оферта, подадена от дружеството Ferratex s.r.l. (наричано по-долу „Ferratex“), беше на обща стойност от 2 000 001 EUR. Според италианските органи тази цена отразява пазарната стойност на общите вземания на SFIRS от Legler и неговите дъщерни дружества, оценена от независим експерт на 2 млн. EUR, плюс символичната цена от 1 EUR за дяла на SFIRS в капитала на Legler, също въз основа на оценката на независимия експерт. Продажбата беше извършена на 25 януари 2008 г.
(14)
При все това Legler преустанови дейност във всичките си производствени обекти в периода между декември 2007 г. и август 2008 г. и всички обекти са спрени от този момент насам.
(15)
На 23 юли 2008 г. Legler S.p.a промени своето име на Texfer S.p.A. Дъщерните дружества в Сардиния също бяха преименувани съответно на Texfer Ottana S.p.A., Texfer Siniscola S.p.A. и Texfer Macomer S.p.A..
(16)
На 18 август 2008 г. дружеството майка на групата беше обявено в несъстоятелност от компетентния съд, а на 13 ноември 2008 г. започна процедурата по колективна несъстоятелност, известна като „amministrazione straordinaria“, по отношение на дружеството майка и неговите дъщерни дружества.
(17)
Legler не успя да изплати заема за оздравяване в рамките на крайния срок, поради което банката задейства гаранцията за помощта за оздравяване малко след това. В съответствие с това на 16 септември 2008 г. компетентното министерство възстанови заема плюс лихвата.
(18)
На 21 октомври 2010 г. Texfer S.p.A. беше обявено в несъстоятелност, както и Texfer Ottana S.p.A., Texfer Siniscola S.p.A. и Texfer Macomer S.p.A, но на 17 и 18 ноември 2010 г..
(19)
През 2006 г. собственият капитал на Legler беше отрицателен на стойност от - 8,6 млн. EUR, докато през 2005 г. все още е бил положителен на стойност от 17,2 млн. EUR Дружеството отчете загуби от 25,9 млн. EUR през 2006 г. и 28,1 млн. EUR през 2005 г. Неговият оборот беше 101,4 млн. EUR през 2006 г., докато през 2005 г. той бе 124,2 млн. EUR. Стойността на EBITDA беше - 10,9 през 2006 г. и - 0,7 през 2005 г. Разходите за плащане на лихви също нарастваха.
(20)
На 30 ноември 2007 г. собственият капитал на Legler беше отрицателен на стойност 16,3 млн. EUR. Загубите през периода 2003-2007 г. достигнаха 94,9 млн. EUR и положението на дружеството неизменно се влошаваше с растящи загуби и намаляващ оборот.
(21)
На 13 ноември 2008 г. групата бе подложена на процедурата за колективна несъстоятелност съгласно националното законодателство, която приключи с обявяване в несъстоятелност (виж съображения 16-18).
II.2. Мерки за преструктуриране
(22)
Планът за преструктуриране (piano industriale), за който Италия отправи уведомление (наричан по-долу „планът“), обхваща тригодишен период (2007-2009 г.) и се състои от три мерки: i) 13 млн. EUR под формата на средносрочна гаранция за периода на преструктуриране, която заменя шестмесечната гаранция, разрешена като помощ за оздравяване (6), ii) 13,2 млн. EUR под формата на директна безвъзмездна помощ и iii) 13 млн. EUR под формата на преобразуване на дълг в капитал. На 31 май 2007 г. обаче SFIRS замени дълг срещу капитал на номинална стойност 14,5 млн. EUR.
(23)
Макар че италианските органи представиха план за преструктуриране (piano industriale) за периода 2007-2009 г., те заявиха, че действителният период на преструктуриране ще бъде от 1 юни 2007 г. до края на 2012 г. Единствените предоставени данни за определяне на напредъка по преструктурирането на дружеството от 2009 до 2012 г. бяха паричните потоци и развитието на задълженията на новосъздаденото дружество (NewCo).
(24)
В тази по-обща времева рамка общите разходи за създаване на ново дружество от сливането на Legler S.p.A. и неговите дъщерни дружества в Сардиния възлизат на 106,2 млн. EUR, включително 86,7 млн. EUR за широкообхватно реорганизиране на групата, докато остатъкът е бил предназначен за възстановяване капитала и за покриване загубите.
(25)
Дейността на NewCo е трябвало да бъде съсредоточена в традиционния основен бизнес на дружеството, т.е. висококачествен деним, а другите две производствени линии (рипсени кадифета и рипсени и вътъчни плюшове, както и плътен памук) е трябвало да бъдат закрити. Географското разположение на групата също ще бъде съсредоточено само в два производствени обекта (Siniscola и Ottana), разположени в един и същи район. Останалите активи е трябвало да бъдат продадени, така че Legler да осигури собствения си принос и за намали разходите за енергия, транспорт и персонал. Производственият обект в Macomer не беше включен в плана (7).
(26)
Освен това в плана беше предвидено привличането на нов акционер заедно с SFIRS и беше посочена необходимостта да се получат кредитни линии от частни източници за финансиране на предвидената реорганизация.
II.3. Основания за откриване на процедурата
(27)
В своето решение да открие процедурата Комисията изрази съмнения дали замяната на дълг срещу капитал не включва елементи на държавна помощ. Комисията изрази съмнения дали частен инвеститор би приел да замени своето вземане срещу акции в дружеството при тези обстоятелства, особено при положение, че изглежда част от дейностите на дружеството са били преустановени за няколко месеца и италианските органи не са представили на Комисията съпоставителен сценарий, подкрепящ тезата на SFIRS, че инвестирането в Legler и поемането на разходите за неговото преструктуриране е по-изгодно от прекратяването на групата.
(28)
Що се отнася до съвместимостта на помощта с вътрешния пазар въз основа на Насоките на общността за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение (8) (наричани по-долу „насоките за оздравяване и преструктуриране“), Комисията изтъква на първо място въпроса дали затрудненията на Legler са могли да бъдат отстранени от мажоритарния акционер Piltar и дали в рамките на групата е имало произволно разпределяне на разходи.
(29)
На второ място Комисията изрази съмнение дали планът ще може да възстанови жизнеспособността на дружеството в дългосрочен план, тъй като планираната продажба на активи и производствени линии изглежда доста неопределена и много от предположенията за бъдещите условия на дейност изглеждат нереалистични предвид преустановяването на производството на Legler. Комисията също така изрази съмнения дали предложените компенсаторни мерки са действителни и надхвърлят мерките, необходими за възстановяване на жизнеспособността, дали нивото на собствения принос е достатъчно и дали е бил спазен принципът за еднократност на помощта(„one time, last time“).
(30)
На последно място Комисията поиска от италианските органи да предоставят информация относно изразените съмнения (произход на кредита на SFIRS, подробна информация относно Piltar и относно разпределянето на разходите в рамките на групата, относно компенсаторните мерки, действителната вероятност Legler да намери нов акционер и достъпа до частно финансиране, необходимо за реорганизиране на Legler).
III. МНЕНИЯ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИ СТРАНИ
(31)
С писмо от 14 декември 2007 г. една заинтересована страна представи своето мнение по решението за откриване на процедурата. Тази трета страна заяви, че въпросните мерки биха довели до нарушаване на конкуренцията и изтъкна, че в сектора се наблюдава значителен свръхкапацитет. Тя предостави данни за капацитета на производство на деним в световен мащаб за 2006 г., които показаха световен свръхкапацитет от 27 %.
IV. МНЕНИЕ НА ИТАЛИЯ
(32)
Първо, италианските органи обясниха как SFIRS е станало мажоритарен акционер в Legler. През март 2007 г. SFIRS откупи дълг на Legler S.p.a и Legler Siniscola S.p.A. от дружеството Intex S.p.A., в процес на прекратяване, за сумата от 450 000 EUR. На 31 май 2007 г. SFIRS преобразува част от този дълг с номинална стойност от 14,5 млн. EUR в собствен капитал на Legler и по този начин се сдоби с 49 % от обикновените акции на Legler (като Piltar запази останалите 51 %) и 100 % от привилегированите акции (9).
(33)
Второ, италианските органи обясниха, че Piltar е просто инструмент, който се контролира от физически лица. То бе създадено изключително с цел придобиване на дялово участие в Legler и не се е занимавало с друга стопанска дейност. Италианските органи добавиха, че Piltar още преди много време категорично е заявило, че не планира да подпомогне дружеството финансово и че възнамерява постепенно да продаде своя дял в групата. В действителност изглежда, че заедно с дяла от 49 % SFIRS също така е получило право да изкупи останалите 51 % от обикновените акции на Legler.
(34)
Трето, италианските органи обещаха да предоставят информация относно компенсаторните мерки.
(35)
Четвърто, Италия заяви, че пазарните сегменти, към които е насочен планът за преструктуриране на Legler с цел възстановяване на финансова жизнеспособност, описани в съображение 25, показват окуражителни тенденции. Италианските органи също така изтъкнаха намерението на дружеството да осигури частни кредитни линии и нов акционер за финансиране на част от плана и заявиха, че вече са предприети стъпки в тази посока.
(36)
Освен това, в отговор на мнението на третата страна, италианските органи изтъкнаха, че пазарният дял на Legler през 2006 г. е бил едва 0,27 %. Те добавиха, че като компенсаторна мярка в плана се предвижда намаляване на капацитета на дружеството с 22 % в сравнение с 2006 г. и намаляване с 40 % в сравнение с 2005 г. Поради това те считат, че помощта не би могла да наруши конкуренцията до степен, която да противоречи на общия интерес.
(37)
В своите писма след оттеглянето на плана за преструктуриране италианските органи заявиха, че замяната на дълг срещу капитал няма да се не се определя като държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора, тъй като SFIRS е действало в съответствие с принципа за инвеститор в условията на пазарна икономика. Според италианските органи частен инвеститор би действал по същия начин, за да избегне несъстоятелността и да си възстанови поне част от своя кредит по най-ефективния начин, т.е. чрез преобразуването му в капитал и преструктурирането на дружеството заедно с нов частен инвеститор и нова кредитна линия.
V. ОЦЕНКА
(38)
Съгласно член 8, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета (10), съответната държава-членка може да оттегли уведомлението по смисъла на член 2 в разумен срок преди Комисията да вземе решение съгласно членове 4 или 7.
(39)
В случаите когато Комисията започне официалната процедура по разследване, Комисията закрива тази процедура в съответствие с член 8, параграф 2 от същия регламент.
(40)
Комисията отбелязва, че пряката безвъзмездна помощ в размер на 13,2 млн. EUR не е била приведена в действие от Италия и че Италия е преустановила този проект за помощ. Тъй като планът за преструктуриране беше оттеглен, официалната процедура по разследване, открита по тази мярка, вече не обслужва никаква цел.
(41)
Тъй като Италия неправомерно е привела в действие другите две мерки за преструктуриране, предмет на уведомление, с оглед закриване на официалната процедура по разследване Комисията трябва да определи дали те представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора и, ако отговорът е да, дали тази помощ е съвместима с вътрешния пазар.
(42)
Член 107, параграф 1 от Договора гласи, че всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар.
(43)
Когато държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора предстои да бъде предоставена или вече е предоставена на дружество в затруднение, съвместимостта на тази помощ трябва да се оцени въз основа на насоките за оздравяване и преструктуриране. В съответствие с това помощта може да се счете за съвместима въз основа на член 107, параграф 3, буква в) от Договора само ако са спазени условията в насоките за оздравяване и преструктуриране.
V.1. Наличие на помощ
(44)
Гаранцията за помощта за оздравяване в размер на 13 млн. EUR не беше прекратена след изтичане на шестмесечния период, за който беше одобрена от Комисията, а остана в сила след като бе оттеглено уведомлението на плана (вж. съображение 17).
(45)
За удължаването на гаранцията за помощта за оздравяване беше подадено уведомление като за мярка, предоставена от ресурсите на компетентното министерство и финансирана от държавния бюджет. Поради това тя е предоставена с държавни ресурси и може да се вмени на държавата. Гаранцията представлява избирателно предимство, тъй като осигурява достъп на Legler до финансови ресурси, които то в противен случай нямаше да получи с оглед на финансовото му положение. По този начин гаранцията облекчи Legler от разходите, които то щеше да понесе в противен случай. В допълнение, тъй като Legler е предприело процес на преструктуриране, насочен към възобновяване на производството, помощта е била в състояние да наруши конкуренцията на вътрешния пазар и да засегне търговията между държавите-членки. Отрицателният ефект от мярката беше изтъкнат от трета страна, която също така изтъкна, че в сектора се наблюдава свръхкапацитет.
(46)
Поради това Комисията счита, че удължаването на гаранцията за помощта за оздравяване, която също така е мярка за преструктуриране, представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора.
(47)
При определянето на размера на помощта Комисията припомня параграф 4.1, буква а) от известието за гаранции (11), който гласи, че „за предприятия в затруднение пазарен гарант би изискал висока премия в момента на предоставяне на гаранцията, в зависимост от очаквания процент на неизпълнение. Ако вероятността заемополучателят да не е в състояние да си изплати заема стане особено висока, този пазарен процент може да не съществува и в изключителни обстоятелства елементът на помощ при гаранцията може да се окаже толкова висок колкото сумата, ефективно покрита от гаранцията“.
(48)
В контекста на тежкото финансово положение на Legler в момента на предоставяне на гаранцията (растящи загуби, намаляващ оборот и отрицателен собствен капитал, както е описано в съображения 19-21 и съображение 52), Комисията счита, че е много малко вероятно дружеството да е в състояние да получи банков заем на пазара без държавна намеса; поради това Комисията заключава, че размерът на помощта отговаря на пълния размер на заема (12).
(49)
Комисията отбелязва, че замяната е бил извършена от SFIRS, публична организация, чийто главен акционер, регион Сардиния, упражнява доминиращо влияние върху неговите решения (13). Италия никога не е отричала този факт. Поради това Комисията заключава, че въпросната мярка може да се вмени на държавата и е била предоставена с държавни ресурси. Тази мярка също така е избирателна, тъй като облагодетелства само едно дружество, Legler. В допълнение, тъй като Legler е предприело процес на преструктуриране, насочен към възобновяване на производството, помощта е била в състояние да наруши конкуренцията на вътрешния пазар и да засегне търговията между държавите-членки. Потенциалното нарушаващо въздействие на помощта също така беше подчертано в мнението на трета страна, която освен това изтъкна, че в сектора се наблюдава свръхкапацитет.
(50)
В своя отговор Италия заяви, че въпросната мярка не предоставя предимство на Legler, тъй като според нея мярката е в съответствие с принципа на инвеститора в условията на пазарна икономика.
(51)
В съответствие с установената съдебна практика (14) с цел да се определи дали Legler е получило предимство от държавни ресурси е необходимо да се проучи дали при подобни обстоятелства един частен инвеститор с характеристики, сравними с тези на SFIRS, би имал желание да извърши подобна замяна за дълг срещу капитал, като се вземе предвид наличната информация и предвидимото развитие на ситуацията към датата, на която е извършена сделката.
(52)
Първо, въз основа на финансовите отчети на Legler Комисията отбелязва, че през 2007 г. дружеството е разполагало с капитал в размер на 1,8 млн. EUR и отрицателен собствен капитал в размер на -16,2 млн. EUR; през периода 2003-2007 г. загубите са достигнали 94,9 млн. EUR и положението на дружеството очевидно се е влошавало с нарастващи загуби и намаляващ оборот.
(53)
Комисията също така отбелязва, че въпреки критичното финансово положение, описано по-горе, SFIRS не е извършило цялостен анализ на разходите и ползите и оценка на риска от сделката. Всъщност въпреки многобройните искания на Комисията в тази връзка италианските органи така и не представиха съпоставителен сценарий, който доказва, че изборът на SFIRS е бил за предпочитане пред сценарий на прекратяване на Legler.
(54)
В действителност Банка д’Италия отправи подобни забележки в доклад (15), публикуван след разследване на дейността на SFIRS. В този доклад се критикува поведението на SFIRS поради непълния предварителен анализ на замяната на дълг срещу капитал и противоречието, свързано с „инвестиция“, която не предлага конкретни възможности за възстановяване.
(55)
Независимо от тази оценка финансовото положение на дружеството е било такова, че нито един разумен частен инвеститор в условията на пазарна икономика не би извършил подобна сделка.
(56)
В това отношение Комисията също така отбелязва, че планът за преструктуриране (Piano Industriale), за който дружеството е подало уведомление, не може да се счита за реалистична основа за прогнозиране на бъдещите резултати на дружеството. Сам по себе си фактът, че планът не обхваща целия, а само част от периода за преструктуриране и не предоставя информация относно последващия напредък по преструктурирането (вж. съображение 23), ясно показва, че такава липса на информация би разубедила всеки частен инвеститор да извърши въпросната сделка.
(57)
Второ, що се отнася до реалните възможности на SFIRS да възстанови парите, които Legler му е дължало, в действителност SFIRS е отслабило своята позиция да поиска възстановяване, като е станало акционер чрез замяната на дълг срещу капитал, в сравнение с предишната си позиция на привилегирован кредитор.
(58)
Стойността на и бъдещите възможности във връзка с инвестицията на собствен капитал на SFIRS към момента на замяната на дълг срещу капитал изглеждат твърде ограничени, за да компенсират рисковете, описани по-горе, особено в контекста на критичното финансово положение на дружеството. Това е ясно подчертано в независима оценка на дружеството, при която му е дадена символична стойност от 1 EUR.
(59)
От горепосоченото може да се заключи, че при извършването на замяната на дълг срещу кредит SFIRS не е действало като частен инвеститор при нормални пазарни условия. Частен инвеститор не би извършил такава сделка без надеждна и реалистична предварителна оценка, която да покаже, че би било по-изгодно да се извърши замяна на дълг срещу кредит вместо да се запази позицията си на привилегирован кредитор на дружеството.
(60)
Поради това с извършването на замяната на дълг срещу капитал SFIRS е предоставило предимство на Legler.
(61)
От предходното следва, че замяната на дълг срещу кредит представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора.
(62)
Що се отнася до изчисляването на размера на помощта, трябва да се отбележи, че понятието „държавна помощ“ е ограничено до помощ, предоставена чрез публични средства. Размерът на помощта трябва да се изчисли въз основа на пазарната стойност на дълга, който SFIRS е преобразувало в капитал на Legler. Поради това, ако общата номинална стойност на дълга на Legler към SFIRS е 17 млн. EUR, макар на деня преди замяната неговата пазарна стойност да е била 450 000 EUR, пазарната стойност на сделката, с която SFIRS е преобразувало 85,3 % от целия си кредит в капитал, т.е. номиналната стойност в размер на 14,5 млн. EUR, е била 383 850 EUR (т.e. 85,3 % от 450 000 EUR). Поради това предимството, предоставено с държавни ресурси, е 383 850 EUR. От друга страна номиналната стойност на подложения на замяна кредит не може да се разглежда като предимство освен от чисто счетоводна гледна точка.
V.2 Съвместимост на помощта с вътрешния пазар
(63)
Тъй като беше счетено, че двете мерки, предмет на уведомление, представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора, Комисията трябва да оцени дали тази помощ е съвместима с вътрешния пазар.
(64)
Съвместимостта на въпросните мерки за държавна помощ с вътрешния пазар трябва да се оцени въз основа на насоките за оздравяване и преструктуриране.
(65)
Що се отнася до публичната гаранция, с оглед да се оцени нейната съвместимост трябва да се направи разграничение между удължаването на помощта за оздравяване от една страна и от друга страна предоставянето на държавна помощ под формата на средносрочна гаранция, която също така е мярка за преструктуриране (за времетраенето на периода на преструктуриране).
(66)
Що се отнася до удължаването на помощта за оздравяване, в точка 26 от насоките се предвижда, че когато държавата-членка е представила план за преструктуриране в рамките на шест месеца от датата на разрешаването на помощта или - в случай на помощ, за която Комисията не е уведомена - от датата на прилагането на мярката, крайният срок за изплащане на заема или за прекратяване на гаранцията се удължава, докато Комисията вземе решение относно плана, освен ако Комисията не реши, че такова удължаване не е оправдано.
(67)
Уведомлението за плана за преструктуриране позволи помощта за оздравяване да продължи след шестмесечния срок. По-късно обаче Италия оттегли това уведомление. От точка 26 от насоките следва, че уведомлението за план за преструктуриране е условие sine qua non за удължаване на помощта за оздравяване. Поради това ако план за преструктуриране, за който е подадено уведомление, по-късно бъде оттеглен, разрешеното удължаване за помощта за оздравяване трябва да се преустанови.
(68)
От практиката за вземане на решения на Комисията (делата Ernault (16) и Huta Cynku (17)) следва, че ако Комисията не бъде уведомена нито за план за преструктуриране, нито за план за ликвидация, или ако планът за преструктуриране бъде оттеглен, както е в настоящия случай, удължаването на въпросната помощ за оздравяване не може да продължи след датата, на която държавата-членка оттегля уведомлението за плана за преструктуриране.
(69)
Тъй като средносрочната гаранция (за времетраенето на плана за преструктуриране), планирана като помощ за преструктуриране, предмет на уведомление, представлява удължаване на гаранцията за помощта за оздравяване, тя е била съвместима до момента, в който Италия оттегли уведомлението.
(70)
Поради това съвместимостта на удължената гаранция за държавната помощ с вътрешния пазар следва да се оцени, считано от деня след датата, на която Италия оттегли уведомлението (т.e. от 24 юли 2008 г.).
(71)
Предоставянето на държавна помощ на дружество в затруднение може да бъде счетено за съвместимо въз основа на член 107, параграф 3, буква в) от Договора само ако са спазени всички условия, определени в насоките за оздравяване и преструктуриране.
(72)
В съответствие с точка 12, буква а) и точка 14 от насоките за помощ за преструктуриране са допустими единствено предприятия в затруднение.
(73)
Съгласно точка 9 от насоките, дадено предприятие, независимо от неговата големина, се смята, че се намира в затруднено положение, когато то е неспособно, било чрез свои собствени ресурси или чрез средства, които може да получи от своите акционери или на пазара, да се справи със загуби, които без външна намеса от страна на публичните власти почти сигурно го обричат да се напусне бизнеса.
(74)
Съгласно точка 10 от насоките едно предприятие се смята, че се намира в затруднение при следните обстоятелства:
а)
в случай на дружество с ограничена отговорност, когато първоначално регистрираният му капитал е намалял с повече от половината и повече от една четвърт от този капитал е бил загубен през предходните 12 месеца,
б)
в случай на дружество, при което част от членовете носят неограничена отговорност за дълговете на дружеството, когато повече от половината капитал, посочен в баланса на предприятието, е изразходван и повече от една четвърт от този капитал е бил загубен през предходните 12 месеца,
в)
каквото и да е по вид предприятие, което отговаря на критериите на националното право за прилагане на процедура по обявяване в несъстоятелност.
(75)
От точка 10, буква а) от насоките за оздравяване и преструктуриране следва, че без външна намеса дадено дружество, което е загубила значителна част от своя уставен капитал, неизбежно ще се оттегли от бизнеса в краткосрочен или средносрочен план. В предишно решение (18) Комисията заключи, че дружество с отрицателен собствен капитал a fortiori ще се счита за дружество в затруднение. В своето решение по делото Biria (19) Общият съд също така потвърди, че сериозната загуба на капитал действително е признак за затруднение и че Комисията е била права да заключи, че дружество с отрицателен собствен капитал е дружество в затруднение.
(76)
Legler изпълнява критерия на точка 10, буква а) от насоките за оздравяване и преструктуриране, тъй като е отчело отрицателен собствен капитал през 2006 г. (вж. съображение 19).
(77)
Комисията също така отбелязва, че Legler вече е било считано за предприятие в затруднение по смисъла на точка 10, буква а) от насоките за оздравяване и преструктуриране към 22 май 2007 г., когато е била разрешена помощта за оздравяване.
(78)
Впоследствие финансовото положение на Legler не се е подобрило. Всъщност то е било обявено в несъстоятелност от компетентния съд през 2008 г. (вж. съображение 16).
(79)
Комисията също така констатира, че Legler не е новосъздадено предприятие по смисъла на точка 12 от насоките за оздравяване и преструктуриране.
(80)
В съответствие с точка 13 от насоките за оздравяване и преструктуриране предприятие, принадлежащо или поето от по-голяма икономическа група, обикновено не е допустимо за предоставяне на помощ за оздравяване или преструктуриране, освен когато може да се докаже, че затрудненията на предприятието са присъщи за него, а не са резултат от произволно разпределение на разходите в рамките на групата, като затрудненията са прекалено големи, за да може групата сама да се справи с тях.
(81)
Комисията отбелязва, че Piltar е било просто търговски инструмент, който не се е стремял към друга стопанска дейност освен притежаването на акции в Legler. Информацията, с която Комисията разполага, не навеждат на мисълта, че затрудненията на дружеството са резултат от произволно разпределяне на разходите в рамките на групата. Освен това, тъй като Piltar е било изцяло притежавано от частни лица и не е участвало в стопанските дейности освен със своята капиталова инвестиция в Legler, то не е било в състояние да допринесе за преструктурирането на Legler.
(82)
Въз основа на горепосоченото може да се заключи, че условията, определени в точка 9 от насоките за оздравяване и преструктуриране, са спазени.
(83)
Предвид факта, че Legler отговаря на критериите за помощ за преструктуриране, сега трябва да се оцени дали са изпълнени условията, определени в точки 32-51 от насоките за оздравяване и преструктуриране за съвместимост на помощта за преструктуриране.
(84)
Италия обаче оттегли плана за преструктуриране на Legler и поради това тя вече не е ангажирана с никакъв план за преструктуриране по смисъла на точка 35 от насоките за оздравяване и преструктуриране. В съответствие с това Комисията не може да оцени неправомерната помощ в контекста на критериите, определени в точки 32-51 от насоките за оздравяване и преструктуриране.
(85)
В допълнение Комисията изразява становището, че публичната гаранция и замяната на дълг срещу капитал не могат да се счетат за съвместими с вътрешния пазар въз основа на нито едно друго правно основание.
VI. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(86)
Официалната процедура по разследване съгласно член 108, параграф 2 от Договора по отношение на пряката безвъзмездна помощ в размер на 13,2 млн. EUR трябва да се прекрати, тъй като Италия оттегли своето уведомление и не възнамерява да работи повече по този проект за помощ.
(87)
Комисията заключава, че публичната гаранция и замяната на дълг срещу капитал попадат в обхвата на член 107, параграф 1 от Договора.
(88)
Тези две нови мерки бяха приведени в действие от Италия в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора.
(89)
В съответствие с Договора и установената съдебна практика на Съда, когато дадена помощ бъде счетена за несъвместима с вътрешния пазар, Комисията е компетентна да реши дали съответната държава трябва да отмени или да измени помощта (20). Съдът също така нееднократно е постановявал, че задължението на дадена държава да отмени помощ, счетена от Комисията за несъвместима с общия пазар, цели да възстанови съществувалата преди това ситуация (21). В този контекст Съдът е постановил, че целта е постигната, когато получателят е изплатил сумите, предоставени чрез неправомерна помощ, като така се е отказал от преимуществото, което е имал над конкурентите си на пазара, и ситуацията от преди плащането на помощта е възстановена (22).
(90)
При следване на тази съдебна практика член 14 от Регламент (ЕО) № 659/99 на Съвета (23) гласи, че „когато са взети отрицателни решения в случаи с неправомерна помощ, Комисията решава съответната държава-членка да вземе всички необходими мерки за възстановяване на помощта от получателя.“
(91)
Следователно, тъй като въпросните мерки следва да се считат за неправомерни и несъвместими с вътрешния пазар, размерът на помощта на тези две мерки, т.е. съответно 13 млн. EUR и 383 850 EUR, трябва да се възстановяват с цел възстановяване на ситуацията, съществувала на пазара преди предоставянето на помощта.
(92)
Що се отнася до публичната гаранция, възстановяването следва да се извърши от деня след датата, на която Италия оттегли уведомлението на помощта за преструктуриране, т.е. от 24 юли 2008 г., и върху нея се начислява лихва до датата на действителното възстановяване.
(93)
Що се отнася до замяната на дълг срещу капитал, върху сумата, която подлежи на възстановяване, се начислява лихва от датата, на която помощта е била предоставена на разположение на получателя, т.е. от 31 май 2007 г. до датата на действителното възстановяване,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Официалната процедура по разследване съгласно член 108, параграф 2 от Договора по отношение на пряката безвъзмездна помощ в размер на 13,2 млн. EUR за дружеството Legler S.p.A. се закрива.
Член 2
Публичната гаранция в размер на 13 млн. EUR и съответно замяната на дълг срещу капитал в размер на 383 850 EUR, предоставени от Италия в разрез с член 108, параграф 3 от Договора в полза на Legler S.p.A., представляват държавна помощ, несъвместима с вътрешния пазар.
Член 3
1. Италия възстановява от получателя помощта, посочена в член 2.
2. Върху сумите, които следва да бъдат възстановени, се начислява лихва до датата на действителното възстановяване.
По отношение на публичната гаранция тази лихва се изчислява от деня след датата, на която Италия оттегли уведомлението за помощта за преструктуриране.
По отношение на замяната на дълг срещу капитал тази лихва се изчислява от датата, на която помощта е била предоставена на разположение на получателя.
3. Лихвата се изчислява с натрупване съгласно глава V от Регламент (ЕО) № 794/2004 на Комисията (24) и Регламент (ЕО) № 271/2008 на Комисията (25) за изменение на Регламент (ЕО) № 794/2004.
4. Италия анулира всички останали изплащания на помощта, посочена в член 2, считано от датата на уведомяване за настоящото решение.
Член 4
1. Възстановяването на помощта, посочена в член 2, се извършва незабавно и ефективно.
2. Италия прави необходимото настоящото решение да бъде изпълнено в срок от четири месеца от датата, на която е уведомено за него.
Член 5
1. В срок от два месеца след уведомлението за настоящото решение Италия изпраща следната информация на Комисията:
а)
общата сума (главница и лихви), подлежаща на възстановяване от получателя;
б)
подробно описание на вече предприетите или планирани мерки за спазване на настоящото решение;
в)
документи, доказващи, че на получателя е наредено да възстанови помощта.
2. Италия информира Комисията за напредъка по националните мерки, предприети за изпълнение на настоящото решение, до пълното възстановяване на помощта, посочена в член 2. При поискване от страна на Комисията Италия предоставя незабавно информация за вече предприетите или планираните мерки за изпълнение на настоящото решение. Тя предоставя също подробна информация относно сумите на помощта и лихвите, които вече са възстановени от получателя.
Член 6
Адресат на настоящото решение е Република Италия.
Съставено в Брюксел на 23 март 2011 година.
KOMISJONI OTSUS,
23. märts 2011,
mis käsitleb riigiabi C 39/07, mida Itaalia andis ettevõtjale Legler S.p.A.
(teatavaks tehtud numbri K(2011) 1758 all)
(Ainult itaaliakeelne tekst on autentne)
(EMPs kohaldatav tekst)
(2012/51/EL)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut (edaspidi „alusleping”), eriti selle artikli 108 lõike 2 esimest lõiku,
võttes arvesse Euroopa Majanduspiirkonna lepingut, eriti selle artikli 62 lõike 1 punkti a,
võttes arvesse komisjoni otsust algatada aluslepingu artikli 108 lõikes 2 sätestatud menetlus (1),
olles kutsunud huvitatud isikuid üles esitama märkusi eespool nimetatud sätete kohaselt ja võttes neid märkusi arvesse
ning arvestades järgmist:
I. MENETLUS
(1)
Itaalia teatas ettevõtja Legler S.p.A. restruktureerimiskavast 5. aprillil 2007, st kuus kuud pärast sellise päästmisabi andmist, mille komisjon kuulutas siseturuga kokkusobivaks (2).
(2)
Komisjon algatas 25. septembril 2007 restruktureerimiskava kohta ametliku uurimismenetluse (3). Itaalia tähelepanekud saadi 30. novembril 2007.
(3)
Komisjon sai 10. detsembril 2007 märkused ühelt huvitatud isikult. Ta edastas märkused Itaaliale 3. märtsi 2008. aasta kirjaga. Itaalia esitas oma tähelepanekud 20. mai 2008. aasta kirjaga.
(4)
Itaalia ametiasutused võtsid 23. juulil 2008 restruktureerimiskava käsitleva teatise tagasi väitega, et kava rakendamisest oli loobutud.
(5)
Komisjon küsis Itaalia ametiasutustelt täiendavat teavet 8. augustil 2008, 22. oktoobril 2008, 9. veebruaril 2009, 4. septembril 2009 ja 17. märtsil 2010 ning Itaalia ametiasutused vastasid 26. septembri 2008. aasta, 1. detsembri 2008. aasta, 3. juuni 2009. aasta, 6. oktoobri 2009. aasta, 24. veebruari 2010. aasta ja 20. aprilli 2010. aasta kirjadega.
II. MEETME KIRJELDUS
II.1. Abisaaja
(6)
Legler S.p.A. on Itaalia tekstiilitootmiskontserni emaettevõtja (edaspidi „Legler”, „kontsern” või „ettevõtja”), mis asutati 1863. aastal ning koosnes ametliku uurimismenetluse algatamise ajal mitmest juriidilisest isikust, nimelt ettevõtjatest Legler Ottana S.p.A., Legler Siniscola S.p.A. ja Legler Macomer S.p.A. Ettevõtjale Legler S.p.A. kuulus vähemusosalus ettevõtjas Legler Maroc SA ning 40 % osalus ettevõtjas Legler Ottana S.p.A. Enamusosalus ettevõtjas Legler S.p.A kuulus valdusettevõtjale Piltar Ltd (edaspidi „Piltar”).
(7)
Ettevõtjal Legler oli 2007. aastal 1 213 (4) töötajat ning tal olid vabrikud Sardiinia maakonnas (Macomeris Oristano provintsis ning Siniscolas ja Ottanas Nuoro provintsis) ja Lombardia maakonnas (Ponte San Pietros Bergamo provintsis). Kontserni käive oli 2006. aastal 101 miljonit eurot ning 2007. aasta septembris 30,9 miljonit eurot.
(8)
Ettevõtja Legler põhitegevus oli kvaliteetse denimkanga tootmine. Ettevõtja oli selles sektoris olnud juhtival kohal Itaalias ja Saksamaal ning oluline tarnija Prantsusmaale ja Beneluxi riikidesse. Itaalia ametiasutuste sõnul koosneb denimiturg kahest segmendist: valmisriided tuntud kaubamärkidele (see oli ettevõtja Legler peamine sektor) ning masstooted, kus konkurents on peamiselt hinnapõhine. Ettevõtja Legler peamised konkurendid paiknesid Itaalias, Kreekas, Prantsusmaal, Tuneesias, Türgis ja Jaapanis. Ettevõtja Legler hakkas raskusi kogema 2003. aastal, kui märkimisväärne osa tootmisest viidi üle Aasiasse või Vahemere lõunapiirkonda.
(9)
Sardiinia maakonnas asuva äriühinguna asutatud fondi SFIRS S.p.A. 30. mai 2007. aasta juhatuse koosolekul otsustati, et SFIRS omandab ettevõtjalt Intex S.p.A. selle likvideerimise käigus 450 000 euro eest ettevõtjate Legler S.p.A. ja Legler Siniscola S.p.A. laenu nominaalväärtuses 17 miljonit eurot.
(10)
Samal koosolekul otsustas SFIRS konverteerida osa ettevõtja Legler 17 miljoni euro suurusest laenust osaluseks ettevõtjas Legler summas 14,5 miljonit eurot.
(11)
Võla konverteerimine omakapitaliks toimus 31. mail 2007 ettevõtja Legler aktsionäride koosolekul. Konverteerides osa ettevõtja Legler laenust (nimiväärtuses 14,5 miljonit eurot) sama ettevõtja kapitaliks, omandas ettevõtja SFIRS 49 % ettevõtja Legler S.p.A. lihtaktsiatest (ja 100 % eelisaktsiatest) (5). Ülejäänud 51 % jäi ettevõtjale Piltar.
(12)
Ettevõtja SFIRS otsustas 2008. aasta jaanuaris loobuda osalusest ettevõtjas Legler S.p.A. ja ülejäänud Legleri kontserni laenus ning avaldas huvi väljendamise kutse, et müüa ettevõtja Legler aktsiad ja võlg koos.
(13)
Eduka pakkumise tegi ettevõtja Ferratex s.r.l. (edaspidi „Ferratex”) kogusummas 2 000 001 eurot. Itaalia ametiasutuste sõnul peegeldas see hind kõigi ettevõtja SFIRS poolt ettevõtja Legler ja tema tütarettevõtjate vastu suunatud nõuete turuväärtust, mille sõltumatu ekspert oli hinnanud 2 miljonile eurole, ning lisaks sümboolset hinda - 1 euro - ettevõtja SFIRS osaluse eest ettevõtjas Legler, mis samuti põhines sõltumatu eksperdi hinnangul. Müük toimus 25. jaanuaril 2008.
(14)
Kuid ajavahemikul 2007. aasta detsembrist 2008. aasta augustini lõpetas ettevõtja Legler tegevuse kõikides oma vabrikutes ning neid vabrikuid ei ole sellest ajast saadik kasutatud.
(15)
Ettevõtja Legler S.p.A. muutis 23. juulil 2008 oma nime ning tema uueks nimeks sai Texfer S.p.A. Ka ettevõtja Sardiinia maakonnas asuvad tütarettevõtjad nimetati ümber ning kannavad nüüd vastavalt nime Texfer Ottana S.p.A., Texfer Siniscola S.p.A. ja Texfer Macomer S.p.A.
(16)
Pädev kohus tunnistas 18. augustil 2008 kontserni emaettevõtja maksejõuetuks ning 13. novembril 2008 alustati ettevõtja ja tema tütarettevõtjate suhtes kollektiivset maksejõuetusmenetlust (amministrazione straordinaria).
(17)
Varsti pärast seda, kui ettevõtja Legler ei suutnud tähtajaks tasuda äriühingu päästmiseks võetud laenu, nõudis pank sellele laenule antud garantii tasumist. Sellest tulenevalt hüvitas pädev ministeerium 16. septembril 2008 laenu koos intressidega.
(18)
21. oktoobril 2010 kuulutati ettevõtja Texfer S.p.A. suhtes välja pankrot. 17. ja 18. novembril 2010 kuulutati pankrot välja ka ettevõtjate Texfer Ottana S.p.A., Texfer Siniscola S.p.A. ja Texfer Macomer S.p.A. suhtes.
(19)
Ettevõtja Legler omakapital oli 2006. aastal negatiivne, nimelt - 8,6 miljonit eurot, kusjuures 2005. aastal oli omakapital olnud positiivne, nimelt 17,2 miljonit eurot. Ettevõtja andis teada 25,9 miljoni euro suurusest kahjumist 2006. aastal ja 28,1 miljoni euro suurusest kahjumist 2005. aastal. Ettevõtja käive oli 2006. aastal 101,4 miljonit eurot, samas kui 2005. aastal oli käive 124,2 miljonit eurot. EBITDA (ärikasum enne kulumit ja amortisatsiooni) oli 2006. aastal - 10,9 ja 2005. aastal - 0,7. Ka intressikulud kasvasid.
(20)
Ettevõtja Legler omakapital oli 30. novembril 2007 negatiivne 16,3 miljoni euro ulatuses. Kahjum ajavahemikul 2003-2007 oli jõudnud 94,9 miljoni euroni ning ettevõtja olukord oli pidevalt halvenenud - kahjum suurenes ja käive kahanes.
(21)
Kontserni suhtes alustati 13. novembril 2008 siseriikliku õiguse alusel kollektiivset maksejõuetusmenetlust, mis lõppes pankrotiga (vt põhjendused 16-18).
II.2. Restruktureerimismeetmed
(22)
Itaalia edastatud restruktureerimiskava (piano industriale) (edaspidi ka „kava”) hõlmas 3-aastast perioodi (2007-2009) ja kolme meedet: i) 13 miljonit eurot restruktureerimisperioodiks antava keskpika tähtajaga garantiina, millega asendatakse päästmisabina võimaldatud 6-kuuline garantii, (6) ii) 13,2 miljonit eurot otsetoetusena ning iii) 13 miljonit eurot laenu konverteerimisena omakapitaliks. Kuid 31. mail 2007 konverteeris ettevõtja SFIRS võla omakapitaliks nimiväärtusega 14,5 miljonit eurot.
(23)
Kuigi Itaalia ametiasutused olid esitanud ajavahemikku 2007-2009 hõlmava restruktureerimiskava (piano industriale), väitsid nad, et tegelik restruktureerimisperiood kestaks 1. juunist 2007 kuni 2012. aasta lõpuni. Ettevõtja restruktureerimisel aastatel 2009-2012 tehtavate edusammude kohta esitatud andmed hõlmasid ainult rahavoogusid ja muutusi loodud uue ettevõtja kohustustes.
(24)
Selles laiemas ajaraamistikus ulatusid kogukulud, mis kaasnesid ettevõtja Legler S.p.A. ja tema Sardiinia maakonnas asuvate tütarettevõtjate ühinemise tulemusel uue ettevõtja loomisega, 106,2 miljoni euroni, hõlmates 86,7 miljonit eurot kontserni laiaulatuslikuks saneerimiseks, samas kui ülejäänud summa oli ette nähtud kapitali taastamiseks ja kahju katmiseks.
(25)
Uue ettevõtja tegevus keskenduks ettevõtja traditsioonilisele põhitegevusele, st kvaliteetse denimkanga tootmisele, samas kui ülejäänud kaks tootmisliini (pesusameti ja puuvillase paela tootmine) suletaks. Geograafiliselt hakkaks kontsern samuti paiknema ainult kahes vabrikus (Siniscolas ja Ottanas), mis asuvad samas maakonnas. Ülejäänud vara müüdaks, et ettevõtjal Legler oleks võimalik anda oma panus ning vähendada energia-, transpordi- ja personalikulusid. Macomeris asuv vabrik ei olnud kavaga hõlmatud (7).
(26)
Samuti nähti kavaga ette, et koos ettevõtjaga SFIRS siseneb uus aktsionär, ning viidati vajadusele saada saneerimisprotsessi läbiviimiseks krediiti eraallikatest.
II.3. Menetluse algatamise põhjused
(27)
Komisjon kahtles oma menetluse algatamise otsuses, kas võla konverteerimine omakapitaliks ei sisaldanud riigiabi elemente. Komisjon kahtles, kas erainvestor oleks samas olukorras nõustunud võla osaluseks konverteerimisega, eriti kuna ilmnes, et osa ettevõtja tegevusest oli mitu kuud peatatud ning Itaalia ametiasutused ei olnud esitanud komisjonile alternatiivset stsenaariumi, mis toetaks ettevõtja SFIRS oletust, et investeerimine ettevõtjasse Legler ja tema restruktureerimiskulude kandmine oli kulutõhusam kui kontserni likvideerimine.
(28)
Et teha kindlaks, kas abi on teatise „Ühenduse suunised raskustes olevate äriühingute päästmiseks ja ümberkorraldamiseks antava riigiabi kohta” (8) (edaspidi „päästmise ja restruktureerimise suunised”) kohaselt siseturuga kokkusobiv, esitas komisjon kõigepealt küsimuse, kas ettevõtja Legler probleeme oleks võinud lahendada ka ettevõtja Piltar enamusosaluse kaudu ning kas kontsernis toimus kulude omavoliline paigutamine.
(29)
Teiseks kahtles komisjon selles, kas kavaga on võimalik taastada ettevõtja pikaajaline elujõulisus, sest planeeritud loobumine varadest ja tootmisliinidest tundus üsna ebamäärane ning paljud oletused tulevaste tegevusega seotud tingimuste kohta tundusid ettevõtja Legler tootmise peatamist silmas pidades ebareaalsed. Samuti kahtles komisjon selles, kas kavandatud tasakaalustavad meetmed olid reaalsed ega läinud kaugemale ettevõtja elujõulisuse taastamiseks vajalikest meetmetest, kas ettevõtja panus oli piisav ning kas järgiti ühekordse abi põhimõtet.
(30)
Lõpuks palus komisjon Itaalia ametiasutustel esitada teavet tõstatatud küsimuste kohta (teave ettevõtja SFIRS krediidi päritolu kohta ning üksikasjalik teave ettevõtja Piltar kohta, kontsernis kulude paigutamise ja tasakaalustavate meetmete kohta ning selle kohta, kui tõenäoline on tegelikult see, et ettevõtja Piltar leiab uue osaniku, ning samuti juurdepääsu kohta ettevõtja Legler saneerimiseks vajalikule erasektori rahastamisele).
III. HUVITATUD ISIKUTE MÄRKUSED
(31)
Huvitatud kolmas isik esitas oma 14. detsembri 2007. aasta kirjaga märkused menetluse algatamise otsuse kohta. Kolmas isik väitis, et kõnealused meetmed moonutaksid konkurentsi, ning märkis, et sektorit mõjutas suur ületootlikkus. Kõnealune isik esitas näitajad ülemaailmse denimitootmise võimsuse kohta 2006. aastal, millest ilmnes, et maailmas on 27 % ületootlikkus.
IV. ITAALIA MÄRKUSED
(32)
Esiteks selgitasid Itaalia ametiasutused, kuidas sai ettevõtjast SFIRS ettevõtja Legler enamusaktsionär. Ettevõtja SFIRS ostis 2007. aasta märtsis ettevõtjalt Intex S.p.A. ettevõtjate Legler S.p.A. ja Legler Siniscola S.p.A. likvideerimisel nende võla 450 000 euro eest. Ettevõtja SFIRS konverteeris 31. mail 2007 osa sellest laenust nominaalväärtusega 14,5 miljonit eurot ettevõtja Legler omakapitaliks, omandades seeläbi 49 % ettevõtja Legler lihtaktsiatest (samas kui ettevõtjale Piltar jäi ülejäänud 51 %) ja 100 % ettevõtja eelisaktsiatest (9).
(33)
Teiseks selgitasid Itaalia ametiasutused, et ettevõtja Piltar oli vaid vahend, mida kontrollisid füüsilised isikud. Ettevõtja asutati vaid ettevõtjas Legler osaluse omandamiseks ning muu tegevus ettevõtjal puudus. Itaalia ametiasutused lisasid, et ettevõtja Piltar oli juba ammu kinnitanud, et ta ei kavatsenud toetada ettevõtjat rahaliselt ning et ta kavatses järk-järgult loobuda oma osalusest kontsernis. Tõepoolest ilmneb, et koos 49 % osalusega omandas ettevõtja SFIRS ka õiguse osta ülejäänud 51 % ettevõtja Legler lihtaktsiatest.
(34)
Kolmandaks lubasid Itaalia ametiasutused esitada teavet tasakaalustavate meetmete kohta.
(35)
Neljandaks väitsid Itaalia ametiasutused, et ettevõtja Legler rahalise elujõulisuse taastamiseks ette nähtud restruktureerimiskavaga hõlmatud turusegmentides, mida kirjeldati põhjenduses 25, valitsesid lootustandvad suundumused. Samuti ütlesid Itaalia ametiasutused, et ettevõtja kavatseb tagada erasektori rahastamise ja leida uue aktsionäri kava osaliseks rahastamiseks, ning väitsid, et selleks oli juba samme astutud.
(36)
Peale selle rõhutasid Itaalia ametiasutused vastuseks kolmanda isiku märkustele, et ettevõtja Legler turuosa oli 2006. aastal väike, nimelt 0,27 %. Nad lisasid, et tasakaalustava meetmena hõlmas kava ettevõtja tootmisvõimsuse 22 % vähendamist võrreldes 2006. aastaga ja 40 % vähendamist võrreldes 2005. aastaga. Seepärast leidsid Itaalia ametiasutused, et abi ei moonutaks konkurentsi määral, mis oleks vastuolus ühiste huvidega.
(37)
Restruktureerimiskava käsitleva teatise tagasivõtmise järel esitatud dokumentides väitsid Itaalia ametiasutused, et võla konverteerimine omakapitaliks ei ole riigiabi aluslepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses, sest ettevõtja SFIRS toimis kooskõlas turumajanduslikult käituva investori põhimõttega. Itaalia ametiasutuste sõnul oleks erainvestor toiminud samamoodi, et vältida pankrotti ja maksta tagasi vähemalt osa oma laenust kõige tõhusamal viisil, st konverteerides selle kapitaliks ja restruktureerides ettevõtja koostöös uue erainvestori ja uue krediidiliiniga.
V. HINDAMINE
(38)
Nõukogu määruse (EÜ) nr 659/1999 (10) artikli 8 lõike 1 kohaselt võib kõnealune liikmesriik artiklis 2 osutatud teatise tagasi võtta, enne kui komisjon on teinud otsuse vastavalt artiklile 4 või 7.
(39)
Sama määruse artikli 8 lõikes 2 sätestatakse, et kui komisjon on algatanud ametliku uurimismenetluse, siis teatise tagasivõtmise korral ta lõpetab selle menetluse.
(40)
Komisjon märgib, et Itaalia ei ole rakendanud 13,2 miljoni euro suurust otsetoetust ning Itaalia ei kavatse seda abiprojekti jätkata. Kuna restruktureerimiskava on tagasi võetud, ei ole selle meetme suhtes algatatud ametlikul uurimismenetlusel enam mõtet.
(41)
Kuna ülejäänud kahte teavitatud restruktureerimismeedet rakendas Itaalia ebaseaduslikult, peab komisjon ametliku uurimismenetluse lõpetamiseks kindlaks tegema, kas need meetmed kujutavad endast riigiabi aluslepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses, ning kui jah, siis kas see abi on kokkusobiv siseturuga.
(42)
Aluslepingu artikli 107 lõikes 1 sätestatakse, et igasugune liikmesriigi poolt või riigi ressurssidest ükskõik missugusel kujul antav abi, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, soodustades teatud ettevõtjaid või teatud kaupade tootmist, on siseturuga kokkusobimatu niivõrd, kuivõrd see kahjustab liikmesriikidevahelist kaubandust.
(43)
Kui riigiabi aluslepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses kavatsetakse anda või anti raskustes olevale ettevõtjale, tuleb selle abi kokkusobivust siseturuga hinnata päästmise ja restruktureerimise suuniste alusel. Sellest tulenevalt võib abi käsitada aluslepingu artikli 107 lõike 3 punkti c alusel siseturuga kokkusobivana vaid siis, kui on täidetud päästmise ja restruktureerimise suunistes sätestatud tingimused.
V.1. Abi olemasolu
(44)
13 miljoni euro suuruse garantii vormis antud päästmisabi ei lõpetatud selle kuuekuulise perioodi möödumisel, milleks komisjon oli garantii heaks kiitnud, vaid garantii jäi kehtima ka pärast seda, kui restruktureerimiskava käsitlev teatis oli tagasi võetud (vt põhjendus 17).
(45)
Garantii vormis antud päästmisabi pikendamisest teatati kui meetmest, mis anti pädeva ministeeriumi vahenditest ja mida rahastati riigieelarvest. Seega anti see riigi ressurssidest ja seda saab seostada riigiga. Garantii sisaldab valikulist eelist, sest sellega anti ettevõtjale Legler juurdepääs rahalistele vahenditele, mida ta oma finantsolukorda arvestades vastasel juhul ei oleks saanud. Sellest tulenevalt vabastati ettevõtja Legler kuludest, mida ta muidu oleks pidanud kandma. Peale selle, kuna ettevõtja Legler viis läbi restruktureerimisprotsessi tootmise jätkamiseks, moonutas abi tõenäoliselt konkurentsi siseturul ja mõjutas liikmesriikidevahelist kaubandust. Meetme moonutavat mõju rõhutas ka kolmas isik, kes juhtis tähelepanu ka asjaolule, et sektoris valitseb ületootlikkus.
(46)
Seepärast leiab komisjon, et garantii vormis antud päästmisabi - mis on ühtlasi ka restruktureerimismeede - pikendamine kujutab endast riigiabi aluslepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses.
(47)
Abi suuruse kindlaksmääramisel tuletab komisjon meelde garantiiteatise (11) punkti 4.1 alapunkti a, milles sätestatakse, et „raskustes olevatelt ettevõtjatelt nõuab võimalik turugarant laenu andmisel kõrget garantiipreemiat, arvestades summa suurust, mis jääks maksmata, kui ettevõtja ei suuda täita lepingust tulenevaid kohustusi. Kui tõenäosus, et laenusaaja pole võimeline laenu tagasi maksma, muutub eriti suureks, ei pruugi sellist turumäära leiduda ja garantii abielement võib erakorralistel asjaoludel olla sama suur kui kõnealuse garantiiga tegelikult kaetav summa”.
(48)
Võttes arvesse Legleri tõsiseid finantsprobleeme selle garantii andmise ajal (suurenev kahju, vähenev käive ja negatiivne omakapital, nagu on kirjeldatud põhjendustes 19-21 ja põhjenduses 52), leiab komisjon, et oli äärmiselt ebatõenäoline, et ettevõtja oleks suutnud riigi sekkumiseta saada turul pangalaenu; seetõttu järeldab komisjon, et abi suurus on võrdne kogu laenusummaga (12).
(49)
Komisjon märgib, et konverteerimise viis läbi ettevõtja SFIRS, avalik-õiguslik üksus, kelle peamine aktsionär - Sardiinia maakond - avaldab domineerivat mõju üksuse otsustele (13). Itaalia ei ole seda asjaolu kunagi eitanud. Sellest tulenevalt leiab komisjon, et kõnealust meedet on võimalik seostada riigiga ja see tehti kättesaadavaks riigi ressursside kaudu. Ka see meede on valikuline, sest sellega antakse eelis ühele ettevõtjale, nimelt ettevõtjale Legler. Peale selle, kuna ettevõtja Legler viis ellu restruktureerimisprotsessi tootmise jätkamiseks, moonutas abi tõenäoliselt konkurentsi siseturul ja mõjutas liikmesriikidevahelist kaubandust. Meetme potentsiaalset moonutavat mõju rõhutati ka kolmanda isiku esitatud märkustes, kus toodi esile asjaolu, et sektoris valitseb ületootlikkus.
(50)
Itaalia väitis oma vastuses, et kõnealuse meetmega ei antud ettevõtjale Legler eelist, sest Itaalia arvates oli meede kooskõlas turumajanduslikult käituva investori põhimõttega.
(51)
Väljakujunenud kohtupraktika (14) kohaselt tuleb selleks, et kindlaks teha, kas ettevõtja Legler sai riigi ressurssidest eelise, kaaluda, kas tehingu toimumise päeval kättesaadavat teavet ja prognoositavaid suundumusi arvesse võttes oleks samasuguses olukorras olnud ja ettevõtja SFIRS tunnusjoontele vastav erainvestor soovinud läbi viia samasugust võla omakapitaliks konverteerimist.
(52)
Esiteks, ettevõtja Legler aastaaruannete põhjal täheldab komisjon, et 2007. aastal oli ettevõtja kapital 1,8 miljonit eurot ja negatiivne omakapital -16,2 miljonit eurot. Ajavahemikul 2003-2007 jõudis kahjum 94,9 miljoni euroni ning ettevõtja olukord halvenes ilmselgelt, sest kahjum suurenes ja käive vähenes.
(53)
Samuti märgib komisjon, et olenemata eespool kirjeldatud kriitilisest finantsolukorrast ei teinud ettevõtja SFIRS tehingu põhjalikku tasuvusanalüüsi ega riskihindamist. Tegelikult ei ole Itaalia ametiasutused vaatamata komisjoni arvukatele sellealastele taotlustele kunagi esitanud põhjendatud alternatiivset stsenaariumi, millest nähtuks, et ettevõtja SFIRS valik oli parem võrreldes ettevõtja Legler likvideerimise stsenaariumiga.
(54)
Samasugused märkused esitas ka Itaalia keskpank oma aruandes, (15) mis koostati pärast ettevõtja SFIRS tegevuse uurimist. Aruandes kritiseeriti ettevõtja SFIRS käitumist, sest võla omakapitaliks konverteerimisele eelnenud analüüs ei olnud täielik ning esines sisemine vastuolu, sest pakuti „investeeringut” ilma konkreetse väljavaateta seda tagasi saada.
(55)
Olenemata sellest hinnangust oli ettevõtja finantsolukord selline, et ükski mõistlik turumajanduse tingimustes tegutsev erainvestor ei oleks sellist tehingut teinud.
(56)
Sellega seoses märgib komisjon lisaks, et ettevõtja teatatud restruktureerimiskava (Piano Industriale) ei saa käsitada realistliku alusena ettevõtja tulevikunäitajate prognoosimisel. Juba asjaolu, et kava ei hõlmanud kogu restruktureerimisperioodi, vaid üksnes osa sellest, ega sisaldanud teavet restruktureerimisel tehtud edusammude kohta (vt põhjendus 23), näitab ilmselgelt, et selline teabepuudus oleks veennud mis tahes erainvestorit kõnealust tehingut tegemata jätma.
(57)
Teiseks, ettevõtja SFIRS tegelikud väljavaated saada tagasi raha, mida ettevõtja Legler talle võlgnes, olid võla omakapitaliks konverteerimise kaudu aktsionäriks saades tegelikult nõrgendanud ettevõtja SFIRS nõudepositsiooni võrreldes tema varasema positsiooniga, mil ta oli eelisõigusega võlausaldaja.
(58)
Ettevõtja SFIRS poolt omakapitali tehtud investeeringu väärtus ja tulevikuväljavaated tundusid võla omakapitaliks konverteerimise hetkel liiga piiratud, et leevendada eespool kirjeldatud riski, pidades eelkõige silmas ettevõtja kriitilist finantsolukorda. See ilmnes selgelt ka ettevõtja sõltumatu hindamise käigus, millest tulenes ettevõtja sümboolne väärtus 1 euro.
(59)
Eespool toodut silmas pidades võib järeldada, et võla omakapitaliks konverteerimisel ei toiminud ettevõtja SFIRS tavapärastes turutingimustes tegutseva erainvestorina. Erainvestor ei oleks sellist tehingut teinud eelneva usaldusväärse ja realistliku hindamiseta, mis oleks näidanud, et ettevõtja eelisõigusega võlausaldajaks jäämise asemel oleks olnud kulutõhusam konverteerida võlg omakapitaliks.
(60)
Sellest tulenevalt andis ettevõtja SFIRS võla omakapitaliks investeerimisega ettevõtjale Legler eelise.
(61)
Eespool kirjeldatust tuleneb, et võla omakapitaliks konverteerimine kujutab endast riigiabi aluslepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses.
(62)
Abisumma arvutamisega seoses tuleks märkida, et riigiabi mõiste piirdub riigi ressurssidest antud abiga. Abisumma tuleb arvutada selle võla turuväärtuse alusel, mille ettevõtja SFIRS konverteeris ettevõtja Legler omakapitaliks. Seega, kui selle võla nominaalväärtus, mille ettevõtja Legler võlgnes ettevõtjale SFIRS, oli 17 miljonit eurot, samas kui päev enne konverteerimist oli selle võla turuväärtus 450 000 eurot, siis selle tehingu turuväärtus, millega ettevõtja SFIRS konverteeris 85,3 % oma kogulaenust (st nominaalväärtuses 14,5 miljonit eurot) omakapitaliks, oli 383 850 eurot (st 85,3 % 450 000 eurost). Sellest tulenevalt on riigi ressurssidest antud eelis 383 850 eurot. Teisest küljest saab konverteeritud laenu nominaalväärtust vaadelda eelisena vaid raamatupidamise seisukohast.
V.2. Abi kokkusobivus siseturuga
(63)
Kuna on leitud, et kaks teatatud meedet kujutavad endast riigiabi aluslepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses, peab komisjon hindama, kas see abi on kokkusobiv siseturuga.
(64)
Kõnealuste riigiabimeetmete kokkusobivust siseturuga tuleb hinnata päästmise ja restruktureerimise suuniste alusel.
(65)
Riigigarantii puhul tuleb selleks, et hinnata tema kokkusobivust siseturuga, eristada ühelt poolt päästmisabi pikendamist ning teiselt poolt riigiabi andmist keskpika tähtajaga garantii vormis, mis kujutab endast ka restruktureerimismeedet (mis pidi kehtima restruktureerimisperioodi jooksul).
(66)
Seoses päästmisabi pikendamisega sätestatakse suuniste punktis 26, et kui liikmesriik on esitanud restruktureerimiskava kuue kuu jooksul kasutamisloa väljaandmise kuupäevast arvates, või teatamata abi puhul meetme rakendamisest arvates, pikendatakse laenu tagastamise või garantii lõpetamise tähtaega, kuni komisjon langetab kava kohta oma otsuse, juhul kui komisjon ei otsusta, et pikendamine ei ole õigustatud.
(67)
Kuna restruktureerimiskavast teatati, siis see võimaldas jätta päästmisabi jõusse pikemaks kui kuueks kuuks. Kuid Itaalia võttis hiljem selle teatise tagasi. Suuniste punktist 26 nähtub, et restruktureerimiskavast teavitamine on päästmisabi pikendamise eeltingimus. Seega kui teatatud restruktureerimiskava võetakse hiljem tagasi, tuleb päästmisabi andmine lõpetada.
(68)
Komisjoni otsuste tegemise praktikast (juhtumid Ernault (16) ja Huta Cynku) (17) nähtub, et kui komisjoni ei ole teavitatud restruktureerimiskavast ega likvideerimiskavast või - nagu toimus kõnealuse juhtumi puhul - kui restruktureerimiskava on tagasi võetud, ei saa kõnealust päästmisabi pikendada rohkem kui selle kuupäevani, mil liikmesriik võttis restruktureerimiskava käsitleva teatise tagasi.
(69)
Kuna keskpika tähtajaga garantii (mis on kehtestatud restruktureerimiskava rakendamise ajaks), mida käsitati kui teatatud restruktureerimisabi, oli garantii vormis antud päästmisabi pikendamine, oli see kooskõlas siseturuga seni, kuni Itaalia võttis oma teatise tagasi.
(70)
Seega tuleks hinnata garantii vormis antud riigiabi pikendamise kokkusobivust siseturuga alates sellele päevale järgnevast päevast, mil Itaalia võttis oma teatise tagasi (st alates 24. juulist 2008).
(71)
Raskustes olevale ettevõtjale riigiabi andmist võib aluslepingu artikli 107 lõike 3 punkti c alusel käsitada kokkusobivana siseturuga vaid siis, kui on täidetud kõik päästmise ja restruktureerimise suunistes sätestatud tingimused.
(72)
Suuniste punkti 12 alapunkti a ja punkti 14 kohaselt on vaid raskustes oleval äriühingul õigus saada restruktureerimisabi.
(73)
Suuniste punkti 9 kohaselt käsitatakse äriühingut tema suurusest olenemata raskustes olevana siis, kui see ei suuda kas oma või aktsionäridelt või turult saadud vahenditega peatada kahjumit, mis ametivõimude sekkumiseta viiks peaaegu kindlasti äriühingu tegevuse lõpetamiseni.
(74)
Suuniste punkti 10 kohaselt loetakse äriühingut raskustes olevaks järgmistel asjaoludel:
a)
kui on tegemist piiratud vastutusega äriühinguga, kes on kaotanud üle poole oma osa- või aktsiakapitalist ja üle veerandi sellest kapitalist viimase 12 kuu jooksul;
b)
kui on tegemist äriühinguga, kus vähemalt mõnel liikmel on piiramatu vastutus äriühingu võlgade eest, ja kes on kaotanud üle poole oma arvetel olevast kapitalist, kusjuures üle veerandi sellest viimase 12 kuu jooksul;
c)
kui asjaomane äriühing liigist olenemata vastab siseriikliku õiguse kohaselt kõiki võlakohustusi hõlmava maksejõuetusmenetluse kohaldamise kriteeriumidele.
(75)
Päästmise ja restruktureerimise suuniste punkti 10 alapunktist a tuleneb, et välise sekkumiseta läheks ettevõtja, kes on kaotanud suure hulga oma aktsia- või osakapitalist, paratamatult lühema või keskmise ajavahemiku jooksul pankrotti. Komisjon jõudis ühes oma varasemas otsuses (18) järeldusele, et negatiivse omakapitaliga ettevõtjat käsitatakse veel kindlamini raskustes oleva ettevõtjana. Kohtuasjas Biria (19) kinnitas ka Üldkohus, et kapitali oluline kaotus on tõepoolest märk raskustest ning et komisjonil oli õigus, kui ta järeldas, et negatiivse omakapitaliga ettevõtja on raskustes olev ettevõtja.
(76)
Ettevõtja Legler vastas päästmise ja restruktureerimise suuniste punkti 10 alapunktis a sätestatud kriteeriumile, sest tema omakapital oli 2006. aastal negatiivne (vt põhjendus 19).
(77)
Samuti märgib komisjon, et ettevõtjat Legler juba käsitati raskustes oleva ettevõtjana päästmise ja restruktureerimise suuniste punkti 10 alapunkti a tähenduses 22. mail 2007. aastal, mil lubati anda päästmisabi.
(78)
Pärast seda ettevõtja Legler finantsolukord ei paranenud. Tegelikult kuulutas pädev kohus ettevõtja 2008. aastal maksejõuetuks (vt põhjendus 16).
(79)
Samuti täheldas komisjon, et ettevõtja Legler ei ole uus äriühing päästmise ja restruktureerimise suuniste punkti 12 tähenduses.
(80)
Päästmise ja restruktureerimise suuniste punkti 13 kohaselt ei ole suuremasse kontserni kuuluv või selle poolt üle võetav äriühing tavaliselt päästmis- või ümberkorraldamisabikõlblik, välja arvatud juhul, kui suudetakse näidata, et raskused on äriühingusisesed ega tulene kontserni omavolilisest kulude paigutusest ning on nii tõsised, et kontsern ei saa neist ise üle.
(81)
Komisjon märgib, et ettevõtja Piltar oli vaid vahend, mis ei tegelenud ühegi muu tegevusvaldkonnaga peale ettevõtja Legler aktsiate valdamise. Komisjonile kättesaadav teave ei anna alust arvata, et ettevõtja raskused tulenesid kulude omavolilisest paigutamisest kontserni sees. Peale selle, kuna ettevõtja Piltar kuulus täiel määral eraisikutele ega tegelenud ühegi muu tegevusega peale ettevõtja Legler aktsiatesse investeerimise, ei olnud tal võimalik panustada ettevõtja Legler restruktureerimisse.
(82)
Eespool toodut silmas pidades võib järeldada, et päästmise ja restruktureerimise suuniste punktis 9 sätestatud tingimused on täidetud.
(83)
Võttes arvesse, et ettevõtja Legler on kõlblik saama päästmisabi, tuleb nüüd hinnata, kas on täidetud päästmise ja restruktureerimise suuniste punktides 32-51 sätestatud tingimused, mis käsitlevad restruktureerimisabi kokkusobivust siseturuga.
(84)
Itaalia võttis ettevõtja Legler restruktureerimiskava tagasi ning seega ei ole ta enam kohustatud rakendama ühtegi restruktureerimiskava päästmise ja restruktureerimise suuniste punkti 35 tähenduses. Sellest tulenevalt ei saa komisjon hinnata ebaseaduslikku abi päästmise ja restruktureerimise suuniste punktides 32-51 sätestatud kriteeriumidele tuginedes.
(85)
Peale selle on komisjon seisukohal, et riigigarantii ja võla omakapitaliks konverteerimine ei saa olla siseturuga kokkusobiv mingi muu õigusliku aluse põhjal.
VI. JÄRELDUS
(86)
Aluslepingu artikli 108 lõike 2 kohane ametlik uurimismenetlus 13,2 miljoni euro suuruse otsetoetuse suhtes tuleb lõpetada, sest Itaalia võttis tagasi oma teatise ega kavatse seda abiprojekti enam jätkata.
(87)
Komisjon järeldab, et riigigarantii ja võla omakapitaliks konverteerimine kuuluvad aluslepingu artikli 107 lõike 1 kohaldamisalasse.
(88)
Itaalia rakendas need kaks meedet aluslepingu artikli 108 lõiget 3 rikkudes.
(89)
Aluslepingust ja Euroopa Kohtu praktikast tuleneb, et kui komisjon leiab, et abi ei ole kokkusobiv siseturuga, võib ta otsustada, et asjaomane riik peab abi tühistama või seda muutma (20). Kohus on ka korduvalt sedastanud, et riigi kohustus tühistada abi, mida komisjon peab siseturuga kokkusobimatuks, on kehtestatud selleks, et taastada varasem olukord (21). Seoses sellega on kohus sedastanud, et see eesmärk on saavutatud, kui abisaaja on tagasi maksnud ebaseadusliku abi kaudu saadud summad, loobudes seega eelisest, mis talle olid antud võrreldes konkurentidega turul, ning enne abi väljamaksmist valitsenud olukord on taastatud (22).
(90)
Seda kohtupraktikat silmas pidades sätestati nõukogu määruse (EÜ) nr 659/99 (23) artiklis 14, et „kui ebaseadusliku abi korral tehakse negatiivne otsus, nõuab komisjon, et kõnealune liikmesriik peab võtma kõik vajalikud meetmed, et abisaajalt abi tagasi saada”.
(91)
Seega, võttes arvesse, et kõnealuseid meetmeid tuleb käsitada ebaseadusliku abina, mis on kokkusobimatu siseturuga, tuleb tagasi nõuda nende kahe meetme raames antud abi summad, st vastavalt 13 miljonit eurot ja 383 850 eurot, et taastada olukord, mis valitses turul enne abi andmist.
(92)
Riigigarantii puhul tuleb tagasinõudmist rakendada sellele päevale järgnevast päevast, mil Itaalia võttis tagasi restruktureerimisabi käsitleva teatise, st 24. juulist 2008, ning tagasi nõutavalt summalt arvestatakse intressi kuni selle summa tegeliku tagasisaamiseni.
(93)
Võla omakapitaliks konverteerimise osas arvestatakse summalt intressi alates sellest päevast, mil abi anti abisaaja käsutusse, st 31. maist 2007 kuni selle summa tegeliku tagasisaamiseni,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Aluslepingu artikli 108 lõike 2 kohane ametlik uurimismenetlus ettevõtjale Legler S.p.A. 13,2 miljoni euro suuruse otsetoetuse andmise kohta on lõpetatud.
Artikkel 2
Riigigarantii summas 13 miljonit eurot ja võla omakapitaliks konverteerimine summas 383 850 eurot, mida Itaalia võimaldas ettevõtja Legler S.p.A. kasuks aluslepingu artikli 108 lõiget 3 rikkudes, kujutab endast siseturuga kokkusobimatut riigiabi.
Artikkel 3
1. Itaalia peab abisaajalt tagasi nõudma artiklis 2 osutatud abi.
2. Tagastatavatelt summadelt arvestatakse intressi kuni nende tegeliku tagastamiseni.
Riigigarantii puhul arvutatakse kõnealust intressi alates päevast, mil Itaalia võttis tagasi restruktureerimisabi käsitleva teatise.
Võla omakapitaliks konverteerimise puhul arvutatakse kõnealust intressi alates päevast, mil abi tehti abisaajale kättesaadavaks.
3. Intress arvutatakse liitintressina vastavalt komisjoni määruse (EÜ) nr 794/2004 (24) V peatükile ja komisjoni määrusele (EÜ) nr 271/2008, (25) millega muudetakse määrust (EÜ) nr 794/2004.
4. Itaalia peab tühistama kõik välja maksmata maksed seoses artiklis 2 osutatud abiga alates käesoleva otsuse vastuvõtmise kuupäevast.
Artikkel 4
1. Artiklis 2 nimetatud abi tuleb tagastada kohe ja kogu ulatuses.
2. Itaalia peab tagama, et käesolev otsus rakendatakse nelja kuu jooksul alates sellest teatamise kuupäevast.
Artikkel 5
1. Kahe kuu jooksul alates käesolevast otsusest teatamise kuupäevast esitab Itaalia komisjonile järgmise teabe:
a)
abisaajalt tagasi nõutav summa (põhiosa ja intressid);
b)
käesoleva otsuse täitmiseks juba võetud või kavandatud meetmete üksikasjalik kirjeldus;
c)
dokumendid, mis tõendavad, et abisaajale on antud korraldus abi tagasi maksta.
2. Itaalia teavitab komisjoni käesoleva otsuse täitmiseks võetud riiklike meetmetega seotud edusammudest, kuni kogu artiklis 2 osutud abi on tagasi makstud. Itaalia esitab komisjoni taotluse korral viivitamata teabe käesoleva otsuse täitmiseks juba võetud ja kavandatavate meetmete kohta. Ta peab edastama ka üksikasjaliku teabe abisaajalt juba tagasi saadud abi ja intresside kohta.
Artikkel 6
Käesolev otsus on adresseeritud Itaalia Vabariigile.
Brüssel, 23. märts 2011