РЕШЕНИЕ 2011/137/ОВППС НА СЪВЕТА
от 28 февруари 2011 година
относно ограничителни мерки с оглед на положението в Либия
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за Европейския съюз, и по-специално член 29 от него,
като има предвид, че:
(1)
На 23 февруари 2011 г. Европейският съюз изрази дълбоката си загриженост по отношение на развитието на събитията в Либия. ЕС решително осъди насилието и употребата на сила срещу цивилни граждани и изрази дълбоко съжаление по повод на репресиите срещу мирни демонстранти.
(2)
ЕС призова отново незабавно да се прекрати употребата на сила и да се предприемат мерки за удовлетворяване на законните искания на населението.
(3)
На 26 февруари 2011 г. Съветът за сигурност на Организацията на обединените нации („Съветът за сигурност“) прие Резолюция 1970 („Резолюция на Съвета за сигурност на ООН 1970 (2011)“), с която се въвеждат ограничителни мерки срещу Либия и срещу лица и образувания, свързани със сериозни нарушения на правата на човека срещу лица в Либия, включително чрез участие в нападения, в нарушение на международното право, над гражданското население и граждански обекти.
(4)
Предвид сериозната обстановка в Либия, ЕС счита за необходимо да наложи допълнителни ограничителни мерки.
(5)
Освен това са необходими по-нататъшни действия от страна на Съюза за изпълнение на определени мерки,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. Забраняват се пряката или непряка продажба, доставка или трансфер за Либия от граждани на държавите-членки или от или през територията на държавите-членки, или чрез използване на съдове, плаващи под тяхно знаме, или чрез техни въздухоплавателни средства, на въоръжение и свързано с него оборудване от всякакъв вид, включително оръжия и боеприпаси, военни транспортни средства и оборудване, полувоенно оборудване и резервни части за тях, включително оборудване, което би могло да се използва за вътрешни репресии, независимо дали посочените са с произход от територията на държавите-членки или не.
2. Забранява се:
а)
предоставянето, пряко или непряко, на техническа помощ, обучение или друг вид подпомагане, в т.ч. предоставяне на наемен военен персонал, свързан с военни действия или с предоставянето, поддръжката или използването на изделия, посочени в параграф 1, за физически или юридически лица, образувания или органи в Либия или за употреба в страната;
б)
предоставянето, пряко или непряко, на финансова помощ, свързана с военни действия или с предоставянето, поддръжката или използването на изделия, посочени в параграф 1, за физически или юридически лица, образувания или органи в Либия или за употреба в страната;
в)
съзнателното и преднамерено участие в дейности, чиято цел или резултат е заобикаляне на забраните, посочени в буква а) или б).
Член 2
1. Член 1 не се прилага по отношение на:
а)
доставката, продажбата или трансфера на несмъртоносно военно оборудване или оборудване, което би могло да се използва за вътрешни репресии, предназначено единствено за хуманитарни цели или за защита;
б)
друг вид доставка, продажба или трансфер на въоръжение и свързани с него материали;
в)
предоставянето на техническа помощ, обучение или друг вид подпомагане, в т.ч. на персонал, свързан с такова оборудване;
г)
предоставянето на финансова помощ, свързана с такова оборудване,
предварително одобрена, когато това е целесъобразно, от комитета, създаден съгласно параграф 24 от Резолюция на Съвета за сигурност на ООН 1970 (2011) („Комитетът“);
2. Член 1 не се прилага по отношение на доставката, продажбата или трансфера на защитни облекла, включително бронебойни жилетки и военни каски, временно изнесени за Либия от персонал на ООН, персонал на Европейския съюз или на неговите държави-членки, от представители на медиите, хуманитарните организации и програмите за развитие, и от свързания с тези дейности персонал, единствено за тяхно лично ползване.
Член 3
Забранява се доставянето от граждани на държавите-членки, или чрез кораби под тяхното знаме или с техни самолети, на изделията, посочени в член 1, параграф 1 от Либия, независимо дали произхождат или не от територията на Либия.
Член 4
1. Държавите-членки правят проверки - съобразно националните си органи и законодателство и съгласно международното право, и по-специално морското право и съответните международни споразумения в областта на гражданското въздухоплаване - на всички товари за и от Либия на територията си, в т.ч. на морските си пристанища и на летищата си, ако имат информация, която дава достатъчно основания да се смята, че товарът съдържа изделия, чиято доставка, продажба, трансфер или износ са забранени по настоящото решение.
2. При разкриване на изделия, чиято доставка, продажба, трансфер или износ са забранени по настоящото решение, държавите-членки ги конфискуват и се разпореждат с тях (чрез унищожаване, неутрализиране, складиране или трансфер с цел разпореждане в държава, различна от държавата на произход или дестинация).
3. Държавите-членки си сътрудничат в съответствие с националните си законодателства при проверките и разпореждането, предприети съгласно параграфи 1 и 2.
4. Самолетите и корабите, транспортиращи товари за и от Либия, подлежат на изискването за предоставяне на допълнителна информация преди пристигане или преди заминаване за всички стоки, внасяни или изнасяни от държава-членка.
Член 5
1. Държавите-членки предприемат необходимите мерки за недопускане на влизане или транзитно преминаване през техните територии на:
а)
лицата, изброени в приложение I към Резолюция на Съвета за сигурност на ООН 1970 (2011), и на лицата, посочени допълнително от Съвета за сигурност или от Комитета в съответствие с параграф 22 от Резолюция на Съвета за сигурност на ООН 1970 (2011), изброени в приложение I;
б)
лицата, невключени в приложение I, които са участници или съучастници в поръчването, контролирането или ръководенето по друг начин на извършването на сериозни нарушения на правата на човека срещу лица в Либия, в т.ч. чрез участие или съучастие в планирането, командването, поръчването или провеждането на нападения, в нарушение на международното право, включително въздушни бомбардировки, върху гражданското население или граждански обекти, или действащи за тях или от тяхно име или под тяхно ръководство, изброени в приложение II.
2. Параграф 1 не задължава държавите-членки да отказват достъп на своите граждани до своята територия.
3. Параграф 1, буква а) не се прилага, когато Комитетът прецени, че
а)
пътуването е оправдано поради хуманитарни нужди, в т.ч. религиозни задължения; или
б)
изключението би допринесло за мира и националното помирение в Либия и за стабилността в региона;
4. Параграф 1, буква а) не се прилага когато:
а)
е необходимо влизане или транзитно преминаване за провеждане на съдебен процес; или
б)
дадена държава реши, като разглежда всеки случай поотделно, че такова влизане или транзитно преминаване е необходимо за напредъка по пътя на мира и стабилността в Либия, и съответната държава-членка уведоми след това Комитета в рамките на 48 часа след вземането на такова решение.
5. Параграф 1, буква б) се прилага, без да се засягат случаите, когато една държава-членка е обвързана със задължение по международното право, по-специално:
а)
в качеството си на държава - домакин на международна междуправителствена организация;
б)
в качеството си на държава - домакин на международна конференция, свикана от ООН или провеждана под нейна егида;
в)
съгласно многостранно споразумение, предоставящо привилегии и имунитети; или
г)
съгласно Договора за помирение от 1929 г. (Латеранските споразумения), сключен между Светия престол (Ватикана) и Италия.
6. Параграф 5 се смята за приложим и в случаите, когато дадена държава-членка е държава - домакин на Организацията за сигурност и сътрудничество в Европа (ОССЕ).
7. Съветът се информира надлежно във всеки един от случаите, когато някоя държава-членка допуска изключение в съответствие с параграфи 5 или 6.
8. Държавите-членки могат да предоставят освобождаване от мерките, наложени по параграф 1, буква б), когато пътуването е оправдано поради спешни хуманитарни нужди или поради участие в междуправителствени срещи, включително срещи, които се провеждат с подкрепата на Съюза или чиито домакин е държава-членка, поела председателството на ОССЕ, и на които се провежда политически диалог, пряко насърчаващ демокрацията, правата на човека и принципите на правовата държава в Либия.
9. Държава-членка, която желае да предостави освобождаване съгласно параграф 8, нотифицира писмено Съвета за това. Счита се, че е предоставено освобождаване, освен ако един или повече членове на Съвета се противопоставят в писмена форма в срок от два работни дни след деня на получаване на нотификацията за предложеното освобождаване. Ако един или повече членове на Съвета се противопоставят, Съветът може, с квалифицирано мнозинство, да реши да предостави предложеното освобождаване.
10. Когато в съответствие с параграфи 5, 6 и 8 държава-членка разреши на лица, посочени в приложението, да влязат на нейна територия или да преминат транзитно през нея, това разрешение се ограничава до целта, за която е дадено, и за лицата, за които се отнася.
Член 6
1. Всички финансови средства, други финансови активи и икономически ресурси, притежавани или контролирани пряко или непряко от:
а)
лицата и образуванията, изброени в приложение II към Резолюция 1970 (2011) на Съвета на сигурност на ООН, както и допълнителните лица и образувания, определени от Съвета за сигурност или Комитета в съответствие с параграф 22 от Резолюция 1970 (2011) на Съвета на сигурност на ООН, или от лица или образувания, действащи от тяхно име или по тяхно указание, или от образувания, притежавани или контролирани от тях, съгласно посоченото в приложение III;
б)
лица и образувания, които не са включени в приложение III, участници или съучастници в разпореждането, контролирането или ръководството по друг начин на извършването на сериозни нарушения на правата на човека на лица в Либия, включително чрез участие или съучастие в планиране, командване, разпореждане или провеждане на нападения в нарушение на международното право, включително въздушни бомбардировки, върху цивилно население и съоръжения, или от лица или образувания, действащи от тяхно име или по тяхно указание, или от образувания, притежавани или контролирани от тях, съгласно посоченото в приложение IV;
се замразяват.
2. Не се предоставят, пряко или непряко, финансови средства, други финансови активи или икономически ресурси на или в полза на физическите или юридическите лица или образуванията, посочени в параграф 1.
3. Изключения могат да се правят за финансови средства, финансови активи и икономически ресурси, които са:
а)
необходими за покриване на основни разходи, включително заплащане на храна, наем или ипотека, лекарствени средства и медицинско обслужване, данъци, застрахователни премии и такси за комунални услуги;
б)
предназначени изключително за плащания на професионални хонорари в разумен размер и възстановяване на направени разходи, свързани с предоставянето на правни услуги в съответствие с националното законодателство; или
в)
предназначени изключително за плащане на хонорари или такси за услуги в съответствие с националното законодателство, за рутинно държане или поддържане на замразени финансови средства, друг вид финансова помощ и икономически ресурси;
след нотификация от съответната държава-членка до Комитета, когато е уместно, за намерението да даде разрешение, за достъп до такива средства, други финансови активи или икономически ресурси, и при липсата на отрицателно решение от страна на Комитета в рамките на пет работни дни от тази нотификация.
4. Изключения могат да се правят също за финансови средства и икономически ресурси, които са:
а)
необходими за извънредни разходи, след нотификация от съответната държава-членка до Комитета, когато е уместно, и след одобрението на Комитета; или
б)
предмет на съдебно, административно или арбитражно обезпечение или решение, в който случай финансовите средства, другите финансови активи и икономическите ресурси могат да се използват за удовлетворяване на обезпечените претенции или за изпълнение на решението, при условие че обезпечението или решението е постановено преди приемането на Резолюция 1970 (2011) на Съвета за сигурност на ООН и не е в полза на лице или образувание, посочени в параграф 1, след нотифициране на Комитета от съответната държава-членка, когато е уместно;
5. Параграф 1 не възпрепятства определено лице или образувание да извърши плащане, дължимо по договор, сключен преди включването на такова лице или образувание в списъка, при условие че съответната държава-членка е установила, че плащането няма да бъде получено, пряко или непряко, от лице или образувание по параграф 1, и след нотифициране на Комитета от съответната държава-членка, когато е уместно, за намерението да извърши или да получи такива плащания или да разреши размразяването на финансови средства, други финансови активи или икономически ресурси за тази цел, десет работни дни преди даването на разрешение.
6. Параграф 2 не се прилага при добавяне към замразени сметки на:
а)
лихви или други доходи по тези сметки, или
б)
плащания, дължими по договори, споразумения или задължения, сключени или възникнали преди датата, на която тези сметки са станали предмет на ограничителните мерки;
при условие че параграф 1 продължава да се прилага за всякакви такива лихви, други доходи и плащания.
Член 7
Не се удовлетворяват искове, включително за обезщетения, нито други подобни искове - като искове за компенсации или искове по гаранции във връзка с договор или транзакция, чието изпълнение е засегнато пряко или непряко, изцяло или частично вследствие на мерките, предприети в съответствие с Резолюция 1970 (2011) на Съвета за сигурност на ООН, включително мерки на Съюза или на държава-членка в съответствие със, изисквани от или във връзка с изпълнението на съответните решения на Съвета за сигурност, или мерки, обхванати от настоящото решение - на посочените лица или образувания, включени в приложения I, II, III или IV, или на други лица или образувания в Либия, включително правителството на Либия, или на лица или образувания, които предявяват искове чрез или за сметка на такива лица или образувания.
Член 8
1. Съветът внася промени в приложения I и III въз основа на решенията, вземани от Съвета за сигурност или от Комитета.
2. Съветът, като действа по предложение на държавите-членки или на върховния представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност, изготвя списъците в приложения II и IV и приема изменения по тях.
Член 9
1. Когато Съветът за сигурност или Комитетът включат в списъка дадено лице или образувание, Съветът включва това лице или образувание в приложения I или III.
2. Когато Съветът реши да подложи лице или образувание на мерките, посочени в член 5, параграф 1, буква б) и член 6, параграф 1, буква б), той изменя съответно приложения II и IV.
3. Съветът уведомява лицето или образуванието, посочено в параграфи 1 и 2, за решението си, включително за основанията за включването му в списъка, или пряко, ако адресът му е известен, или чрез публикуване на известие, за да даде възможност на това лице или образувание да представи възражения.
4. Когато има представени възражения или когато има представени нови съществени доказателства, Съветът преразглежда решението си и съответно информира засегнатото лице или образувание.
Член 10
1. Приложения I, II, III и IV съдържат основанията за включване в списъка на вписаните лица и образувания, както е предвидено от Съвета за сигурност или от Комитета по отношение на приложения I и III.
2. Приложения I, II, III и IV съдържат и данните, необходими за идентифициране на засегнатите лица или образувания, при наличие на такива данни, както е предвидено от Съвета за сигурност или от Комитета по отношение на приложения I и III. По отношение на лицата такива данни могат да включват имената, включително псевдонимите, датата и мястото на раждане, гражданството, номера на паспорта и личната карта, пола, адреса, ако е известен, и длъжността или професията. По отношение на образуванията данните могат да включват наименованието, мястото и датата на регистрация, регистрационния номер и мястото на дейност. В приложения I и III се включва и датата на посочване от Съвета за сигурност или от Комитета.
Член 11
За да се постигне максимален ефект от мерките, установени в настоящото решение, Съюзът насърчава трети държави да приемат подобни ограничителни мерки.
Член 12
1. Настоящото решение се преразглежда, изменя или отменя по целесъобразност, особено в светлината на съответните решения, приемани от Съвета за сигурност.
2. Мерките, посочени в член 5, параграф 1, буква б) и член 6, параграф 1, буква б), се преразглеждат редовно и най-малко на всеки 12 месеца. Те престават да се прилагат спрямо засегнатите лица и образувания, ако Съветът реши, в съответствие с процедурата, посочена в член 8, параграф 2, че вече не са изпълнени условията за прилагането им.
Член 13
Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.
Съставено в Брюксел на 28 февруари 2011 година.
NÕUKOGU OTSUS 2011/137/ÜVJP,
28. veebruar 2011,
piiravate meetmete kohta seoses olukorraga Liibüas
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu lepingut, eriti selle artiklit 29,
ning arvestades järgmist:
(1)
Euroopa Liit väljendas 23. veebruaril 2011 sügavat muret Liibüas areneva olukorra pärast. EL mõistis teravalt hukka vägivalla ja jõu kasutamise tsiviilisikute vastu ning taunis rahumeelsete meeleavalduste mahasurumist.
(2)
EL kordas taas oma üleskutset lõpetada koheselt jõu kasutamine ning astuda samme elanikkonna õiguspäraste nõudmiste käsitlemiseks.
(3)
ÜRO Julgeolekunõukogu („Julgeolekunõukogu”) võttis 26. veebruaril 2011 vastu resolutsiooni 1970 („ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioon 1970 (2011)”), millega kehtestati piiravad meetmed Liibüa vastu ning nende isikute ja üksuste vastu, kes on seotud tõsiste inimõiguste rikkumistega Liibüas, sealhulgas on rahvusvahelist õigust rikkudes osalenud rünnakutes tsiviilisikute ja -rajatiste vastu.
(4)
Arvestades Liibüas valitseva olukorra tõsidust, peab EL vajalikuks kehtestada täiendavaid piiravaid meetmeid.
(5)
Lisaks sellele on teatavate meetmete rakendamiseks vaja täiendavaid liidu meetmeid,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
1. Keelatakse relvade ja igasuguste nendega seotud materjalide, sealhulgas tulirelvade ja laskemoona, sõjaväeveokite ja -seadmete, poolsõjalise varustuse ja eespool nimetatuile ettenähtud varuosade, samuti vahendite, mida võidakse kasutada siserepressioonideks, otsene või kaudne tarnimine, müümine või üleandmine Liibüale liikmesriikide kodanike poolt või liikmesriikide territooriumilt, liikmesriikide territooriumide kaudu või liikmesriikide lipu all sõitvate laevade või liikmesriikides registreeritud õhusõidukite abil, olenemata sellest, kas need tooted on pärit liikmesriikide territooriumilt või mitte.
2. Keelatud on:
a)
otseselt või kaudselt pakkuda füüsilisele või juriidilisele isikule, üksusele või organile Liibüas või kasutamiseks Liibüas tehnilist abi, väljaõpet või muud abi, sealhulgas relvastatud palgasõdurite abi seoses sõjalise tegevusega või lõikes 1 nimetatud toodetega varustamise, nende hoolduse ja kasutamisega;
b)
otseselt või kaudselt pakkuda füüsilisele või juriidilisele isikule, üksusele või organile Liibüas või kasutamiseks Liibüas rahalist abi seoses sõjalise tegevusega või lõikes 1 nimetatud toodetega varustamise, nende hoolduse ja kasutamisega;
c)
osaleda teadlikult ja tahtlikult tegevuses, mille eesmärk või tagajärg on kõrvale hoida punktides a või b nimetatud keeldudest.
Artikkel 2
1. Artiklit 1 ei kohaldata järgmise suhtes:
a)
üksnes humanitaar- või kaitseotstarbeks ette nähtud mittesurmava sõjavarustuse, mida võidakse kasutada siserepressioonideks, tarnimine, müümine või üleandmine;
b)
muu relvade ja igasuguste nendega seotud materjalide tarnimine, müümine või üleandmine;
c)
sellise varustusega seotud tehnilise abi, väljaõppe või muu abi pakkumine, sealhulgas töötajatega varustamine;
d)
sellise varustusega seotud rahalise abi andmine;
nagu ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni 1970 (2011) punktis 24 loodud komitee on eelnevalt vajaduse korral heaks kiitnud.
2. Artiklit 1 ei kohaldata sellise kaitseriietuse, sealhulgas kuulivestide ja sõdurikiivrite tarnimise, müümise ja üleandmise suhtes, mida ajutiselt ekspordivad Liibüasse ÜRO töötajad, Euroopa Liidu või selle liikmesriikide töötajad, meedia esindajad, humanitaar- ja arenguabitöötajad ning nendega seotud töötajad üksnes oma isiklikuks kasutamiseks.
Artikkel 3
Keelatud on liikmesriikide kodanike poolt või liikmesriikide lipu all sõitvaid laevu või õhusõidukeid kasutades hankida Liibüast artiklis 1 osutatud esemeid, olenemata sellest, kas need on pärit Liibüa territooriumilt või mitte.
Artikkel 4
1. Liikmesriigid kontrollivad kooskõlas oma riiklike asutuste ja õigusnormidega ning vastavalt rahvusvahelisele õigusele, eelkõige vastavalt mereõigusele ja asjakohastele rahvusvahelistele tsiviillennunduskokkulepetele, oma territooriumil, sealhulgas oma lennujaamades ja sadamates kõiki Liibüasse suunduvaid ja sealt saabuvaid veoseid, kui neil on teavet, mis annab põhjendatud aluse arvata, et veos sisaldab esemeid, mille tarnimine, müük, üleandmine või eksport on käesoleva otsuse alusel keelatud.
2. Avastamise korral peavad liikmesriigid kinni ja kõrvaldavad esemed (näiteks hävitavad, muudavad kasutamiskõlbmatuks, ladustavad või edastavad kõrvaldamiseks muusse riiki kui esemete päritolu- või sihtriik), mille tarnimine, müük, üleandmine või eksport on käesoleva otsuse alusel keelatud.
3. Lõigete 1 ja 2 alusel läbiviidavate kontrollide ja kõrvaldamiste puhul teevad liikmesriigid kooskõlas oma siseriiklike õigusaktidega koostööd.
4. Liibüasse suunduvaid ja sealt saabuvaid veoseid vedavatelt õhusõidukitelt ja laevadelt nõutakse täiendavat saabumis- ja lahkumiseelset teavet kõikide liikmesriiki toodavate ja sealt väljaviidavate kaupade kohta.
Artikkel 5
1. Liikmesriigid võtavad vajalikke meetmeid, et järgmised isikud ei siseneks nende territooriumile ega läbiks nende territooriumi:
a)
ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni 1970 (2011) I lisas loetletud isikud ning ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni 1970 (2011) punkti 22 kohaselt ÜRO Julgeolekunõukogu või komitee poolt määratud täiendavad isikud, nagu on loetletud I lisas;
b)
isikud, kes ei ole kantud I lisasse, kuid kes on seotud või osalevad Liibüas isikute vastu suunatud tõsiste inimõiguste rikkumiste korraldamise, kontrollimise või juhtimisega, sealhulgas on seotud rahvusvahelist õigust rikkudes tsiviilisikute ja -rajatiste vastu suunatud rünnakute, sealhulgas õhurünnakute kavandamise, juhtimise, korraldamise või läbiviimisega või osalevad nende kavandamises, juhtimises, korraldamises või läbiviimises, või tegutsevad nende isikute huvides või nimel või juhtimisel, nagu on loetletud II lisas.
2. Lõige 1 ei kohusta liikmesriiki keelama oma kodanike sisenemist oma territooriumile.
3. Lõike 1 punkti a ei kohaldata, kui komitee otsustab, et:
a)
reisimine on õigustatud seoses humanitaarvajadustega, sealhulgas usuliste kohustustega, või
b)
erandi tegemine edendaks rahu ja rahvuslikku leppimist Liibüas ning piirkonna stabiilsust;
4. Lõike 1 punkti a ei kohaldata, kui:
a)
territooriumile sisenemine või selle läbimine on vajalik kohtumenetluse läbiviimiseks või
b)
liikmesriik otsustab üksikjuhtumipõhiselt, et territooriumile sisenemine või selle läbimine on vajalik rahu ja stabiilsuse edendamiseks Liibüas, ning liikmesriik teavitab sellest seejärel komiteed neljakümne kaheksa tunni jooksul pärast sellise otsuse tegemist.
5. Lõike 1 punkt b ei mõjuta neid juhtumeid, kui liikmesriiki seob rahvusvahelisest õigusest tulenev kohustus, nimelt:
a)
rahvusvahelise valitsustevahelise organisatsiooni võõrustajariigina;
b)
ÜRO poolt kokku kutsutud või selle egiidi all toimuva rahvusvahelise konverentsi võõrustajariigina;
c)
privileege ja immuniteete kehtestavast mitmepoolsest lepingust tulenevalt või
d)
Püha Tooli (Vatikani linnriik) ja Itaalia vahel 1929. aastal sõlmitud lepingust (Lateraani pakt) tulenevalt.
6. Lõiget 5 kohaldatakse ka juhtudel, kui liikmesriik on Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni (OSCE) võõrustajariik.
7. Nõukogu tuleb nõuetekohaselt teavitada kõigist liikmesriigi poolt lõigete 5 või 6 kohaselt tehtud eranditest.
8. Liikmesriik võib lubada erandeid lõike 1 punkti b alusel kehtestatud meetmetest, kui reisimine on õigustatud seoses kiireloomuliste humanitaarvajaduste või valitsustevahelistel kohtumistel osalemisega, sealhulgas liidu korraldatud või OSCE eesistujaks oleva liikmesriigi võõrustatavad kohtumised, kus toimub poliitiline dialoog, mis otseselt edendab demokraatiat, inimõigusi ja õigusriiki Liibüas.
9. Liikmesriik, kes soovib teha lõikes 8 osutatud erandeid, teatab sellest nõukogule kirjalikult. Erand loetakse jõustunuks, välja arvatud juhul, kui üks või mitu nõukogu liiget esitab kirjaliku vastuväite kahe tööpäeva jooksul alates kavandatavat erandit käsitleva teatise saamisest. Juhul, kui üks või mitu nõukogu liiget esitavad vastuväite, võib nõukogu otsustada kavandatud erandi tegemise kvalifitseeritud häälteenamuse alusel.
10. Kui liikmesriik lubab lõigete 5, 6 ja 8 alusel lisas loetletud isikute sisenemise oma territooriumile või selle läbimise, kehtib luba ainult selleks, milleks see on antud, ja asjaomaste isikute suhtes.
Artikkel 6
1. Külmutatakse kõik rahalised vahendid ja majandusressursid, mis otseselt või kaudselt kuuluvad järgmistele isikutele või on selliste isikute kontrolli all:
a)
ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni 1970 (2011) II lisas loetletud isikud ja üksused ning ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni 1970 (2011) punkti 22 kohaselt ÜRO Julgeolekunõukogu või komitee poolt määratud täiendavad isikud või üksused; isikud või üksused, kes tegutsevad nende nimel või juhtimisel, või nende isikute omandis või kontrolli all olevad üksused, nagu on loetletud III lisas;
b)
isikud või üksused, kes ei ole kantud III lisasse ja kes on seotud või osalevad Liibüas isikute vastu suunatud tõsiste inimõiguste rikkumise korraldamise, kontrollimise või juhtimisega, sealhulgas on seotud rahvusvahelist õigust rikkudes tsiviilisikute ja -rajatiste vastu suunatud rünnakute, sealhulgas õhurünnakute kavandamise, juhtimise, korraldamise või läbiviimisega või osalevad nende kavandamises, juhtimises, korraldamises või läbiviimises; isikud või üksused, kes tegutsevad nende nimel või juhtimisel, või nende isikute omandis või kontrolli all olevad üksused, nagu on loetletud IV lisas.
2. Rahalisi vahendeid, muid finantsvarasid ega majandusressursse ei anta otseselt ega kaudselt lõikes 1 osutatud füüsiliste või juriidiliste isikute ega üksuste käsutusse ega nende toetamiseks.
3. Erandeid võib teha rahaliste vahendite, finantsvarade ja majandusressursside osas, mis on:
a)
vajalikud põhivajaduste rahuldamiseks tehtavate kulutuste katteks, nagu tasumine toiduainete eest, üüri või hüpoteegi, ravimite ja ravikulude tasumine, maksud, kindlustusmaksed ning tasu kommunaalteenuste eest;
b)
ette nähtud üksnes õigusabiteenuste osutamisega seotud töötasude maksmiseks mõistlikus ulatuses ja nendest teenustest tulenevate kulude hüvitamiseks kooskõlas oma siseriiklike õigusaktidega või
c)
ette nähtud üksnes siseriiklike õigusaktidega kooskõlas olevate tasude ja teenustasude maksmiseks, sealhulgas tasud külmutatud rahaliste vahendite, muude finantsvarade ja majandusressursside tavapärase haldamise või säilitamise eest,
pärast asjaomase liikmesriigi poolt komiteele teatatud kavatsusest lubada vajaduse korral juurdepääs neile rahalistele vahenditele, finantsvaradele ja majandusressurssidele ning kui komitee ei ole viie tööpäeva jooksul pärast sellist teatamist teinud negatiivset otsust.
4. Erandeid võib samuti teha rahaliste vahendite ja majandusressursside puhul, mis on:
a)
vajalikud erakorraliste kulutuste katteks, tingimusel et asjaomane liikmesriik on oma kavatsuse komiteele vajaduse korral teatavaks teinud ja komitee on selle heaks kiitnud;
b)
kohtu, haldusorgani või vahekohtu antud pandiõiguse või viimaste tehtud otsuse esemeks, millisel juhul võib rahalisi vahendeid, muid finantsvarasid ja majandusressursse kasutada sellise pandiõiguse või otsuse täitmiseks tingimusel, et selline otsus võeti vastu või pandiõigus tekkis enne ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni 1970 (2011) vastuvõtmise kuupäeva ja lõikes 1 osutatud isik või üksus ei saa sellest kasu ning asjaomane liikmesriik on sellest komiteed vajaduse korral teavitanud;
5. Lõige 1 takista määratud isikul või üksusel teha tasumisele kuuluvaid makseid sellise lepingu kohaselt, mis sõlmiti enne asjaomase isiku või üksuse nimekirja kandmist, tingimusel et asjaomane liikmesriik on kindlaks teinud, et lõikes 1 osutatud isik või üksus ei ole makset otse või kaudselt kätte saanud, ning, kui see on asjakohane, kui asjaomane liikmesriik on komiteele teatanud kavatsusest lubada juurdepääs neile rahalistele vahenditele, muudele finantsvaradele ja majandusressurssidele ning kui komitee ei ole viie tööpäeva jooksul pärast sellist teatamist teinud negatiivset otsust.
6. Lõiget 2 ei kohaldata külmutatud kontodele kantud järgmiste summade suhtes:
a)
nendelt kontodelt tasumisele kuuluvad intressid või muud tulud või
b)
maksed lepingute, kokkulepete või kohustuste kohaselt, mis tekkisid enne kuupäeva, mil nende kontode suhtes hakati kohaldama piiravaid meetmeid,
tingimusel et selliste intresside, muude tulude ja maksete suhtes kohaldatakse jätkuvalt lõiget 1.
Artikkel 7
I, II, III või IV lisas nimetatud määratud isikutele või üksustele või mis tahes teistele isikutele või üksustele Liibüas, sealhulgas Liibüa valitsusele, või mis tahes isikule või üksusele, kes esitab nõude sellise isiku või üksuse kaudu või sellise isiku või üksuse kasuks, ei anta hüvitist ega hüvitata muud sellist liiki nõuet nagu näiteks nõue tasaarvestamise või tagatise kohta, kui nõue on seotud lepingu või tehinguga, mille täitmist on otse või kaudselt, tervikuna või osaliselt mõjutanud ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni 1970 (2011) kohased meetmed, sealhulgas liidu või selle liikmesriigi meetmed, mis on kooskõlas vastavate Julgeolekunõukogu otsustega või nõutavad nende alusel või on seotud nende rakendamisega, ja käesolevas otsuses käsitletavad meetmed.
Artikkel 8
1. Nõukogu rakendab I ja III lisa muudatusi ÜRO Julgeolekunõukogu või komitee otsuste alusel.
2. Nõukogu, toimides liikmesriigi või liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja ettepaneku alusel, koostab II ja IV lisas esitatud loetelud ning võtab vastu nende muudatused.
Artikkel 9
1. Kui Julgeolekunõukogu või komitee kannab loetellu mõne isiku või üksuse, lisab nõukogu kõnealuse isiku või üksuse I või III lisasse.
2. Kui nõukogu otsustab isiku või üksuse suhtes kohaldada artikli 5 lõike 1 punktis b ja artikli 6 lõike 1 punktis b osutatud meetmeid, muudab ta vastavalt II või IV lisa.
3. Nõukogu edastab oma otsuse ja loetellu kandmise põhjused lõikes 1 või 2 osutatud isikule või üksusele kas otse, juhul kui aadress on teada, või teatise avaldamise kaudu, ning annab asjaomasele isikule või üksusele võimaluse esitada oma märkused.
4. Kui on esitatud märkusi või olulisi uusi tõendeid, vaatab nõukogu oma otsuse läbi ning teavitab sellest asjaomast isikut või üksust.
Artikkel 10
1. I, II, III ja IV lisas on esitatud loetellu kantud isikute ja üksuste loetellu kandmise põhjused, mille Julgeolekunõukogu või komitee on esitanud seoses I ja III lisaga.
2. I, II, III ja IV lisas on võimalusel esitatud ka olemasolev asjaomaste isikute või üksuste kindlakstegemiseks vajalik teave, mille Julgeolekunõukogu või komitee on esitanud seoses I ja III lisaga. Füüsiliste isikute puhul võib selline teave sisaldada nime, sealhulgas varjunime, sünniaega ja -kohta, kodakondsust, ID-kaardi ja passi numbrit, sugu, aadressi, kui see on teada, ning positsiooni või ametit. Üksuste puhul võib selline teave sisaldada nime, registreerimise kohta ja kuupäeva, äriregistri numbrit ja äritegevuse kohta. Samuti kantakse I ja III lisasse ÜRO Julgeolekunõukogu või komitee poolt loetellu kandmise kuupäev.
Artikkel 11
Käesoleva otsusega kehtestatud meetmete võimalikult suure mõju tagamiseks julgustab liit kolmandaid riike võtma samasuguseid piiravaid meetmeid.
Artikkel 12
1. Käesolev otsus vaadatakse läbi, seda muudetakse või see tunnistatakse kehtetuks vastavalt vajadusele, kuid eelkõige Julgeolekunõukogu asjakohaste otsuste alusel.
2. Artikli 5 lõike 1 punktis b ja artikli 6 lõike 1 punktis b osutatud meetmed vaadatakse korrapäraste ajavahemike järel läbi ning seda tehakse vähemalt iga 12 kuu möödumisel. Meetmed kaotavad asjaomaste isikute ja üksuste suhtes kehtivuse, kui nõukogu teeb artikli 8 lõikes 2 osutatud korra kohaselt kindlaks, et meetmete kohaldamise tingimusi enam ei esine.
Artikkel 13
Käesolev otsus jõustub selle vastuvõtmise kuupäeval.
Brüssel, 28. veebruar 2011