РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 578/2010 НА КОМИСИЯТА
от 29 юни 2010 година
за прилагане на Регламент (ЕО) № 1216/2009 на Съвета относно режима на възстановяванията при износ за определени селскостопански продукти, изнасяни под формата на стоки, които не са включени в приложение I към Договора, и относно критериите за определяне на размера на тези възстановявания
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1216/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 г. за определяне на търговския режим, приложим за някои стоки, получени от преработката на селскостопански продукти (1), и по-специално член 8, параграф 3, първа алинея от него,
като има предвид, че:
(1)
Регламент (ЕО) № 1043/2005 на Комисията от 30 юни 2005 г. за прилагане на Регламент (ЕО) № 3448/93 на Съвета относно системата за възстановяване на средства при износа на някои селскостопански продукти, изнасяни под формата на стоки, които не са включени в приложение I към Договора, както и на критериите за определяне размера на такова възстановяване (2), е бил съществено изменян няколко пъти. Тъй като отново са необходими изменения, той следва да бъде заменен.
(2)
В Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 г. за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти („Общ регламент за ООП“) (3) е предвидено в степента, в която това е необходимо, за да се даде възможност определени селскостопански продукти да бъдат изнасяни под формата на определени преработени стоки, които не са включени в приложение I към Договора, на базата на котировките или цените на тези продукти на световните пазари, разликата между тези котировки или цени и цените в Съюза да може да бъде възстановявана при износ. Поради това възстановяванията за всички тези селскостопански продукти, изнасяни под формата на стоки, които не са включени в приложение I към Договора, следва да подлежат на общи правила.
(3)
За гарантиране на еднаквото прилагане на разпоредбите от Регламент (ЕО) № 1234/2007, касаещи възстановяванията при износ, възстановяването не следва да се предоставя за стоки от трети държави, използвани за производството на стоки, които се изнасят, след като са били в свободно обращение в Съюза.
(4)
Възстановяванията при износ следва да се изплащат за стоки, които са получени директно от основни продукти, от продукти, получени в резултат на преработката на основни продукти, и от продукти, приравнени към една от тези категории. За всеки един от тези случаи следва да се установи методът за определяне на размера на възстановяването при износ.
(5)
Регламент (ЕО) № 612/2009 на Комисията от 7 юли 2009 г. за установяване на общи подробни правила за прилагане на режима на възстановяванията при износ на земеделски продукти (4) и Регламент (ЕИО) № 2220/85 на Комисията от 22 юли 1985 г. за определяне на общи подробни правила за прилагане на системата от гаранции за селскостопанските продукти (5) се прилагат като цяло за стоките, които не са включени в приложение I към Договора. Затова е необходимо да се уточни начинът, по който някои разпоредби от тези регламенти се прилагат.
(6)
В съответствие с Регламент (ЕО) № 1670/2006 на Комисията от 10 ноември 2006 г. за определяне на някои подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 1784/2003 на Съвета във връзка с определянето и предоставянето на коригирани възстановявания по отношение на зърнени култури, изнасяни под формата на някои спиртни напитки (6), ставката на възстановяването при износ трябва да бъде тази, която се прилага в деня, в който зърнените култури са поставени под контрол за производството на спиртни напитки. Поради това поставянето на зърнените култури под митнически контрол за производството на спиртни напитки, посочени в член 2 от Регламент (ЕО) № 1670/2006, следва да се счита за равностойно на износ за целите на възстановяванията при износ.
(7)
Счита се, че спиртните напитки не са така чувствителни спрямо цените на използваните за производството им селскостопански продукти, както останалите стоки. Въпреки това в протокол 19 към Акта за присъединяване на Обединеното кралство, Ирландия и Дания е предвидено да се вземе решение за необходимите мерки, които да улеснят използването на зърнени култури от Съюза в производството на спиртни напитки, получавани от такива култури.
(8)
Много стоки, произвеждани от предприятията при ясно определени технически условия и с постоянни характеристики и качество, са предмет на редовен износ. За улеснение на формалностите при износ за подобни стоки следва да се приеме опростена процедура, при която производителят да представя на компетентните органи счетената от тях за необходима информация за условията на производството на стоките. Когато количествата на селскостопанските продукти, които действително са използвани в производството на изнесените стоки, са регистрирани от компетентните органи, следва да се включи разпоредба за ежегодно потвърждение на тази регистрация, за да се намалят рисковете, свързани с непредставянето на информацията за промените в тези количества.
(9)
Много селскостопански продукти са зависими от променливи природни и сезонни условия. В резултат на това съдържанието на селскостопански продукти в изнасяните стоки може да варира. Поради тази причина размерът на възстановяването следва да се определя на базата на действително използваното за производството на изнасяните стоки количество селскостопански продукти. Въпреки това за улеснение на административните дейности размерът на възстановяването за определени стоки с опростен и относително постоянен състав следва да се определя на базата на фиксирани количества на селскостопански продукти.
(10)
За да отговарят на условията за възстановяване, използваните селскостопански продукти и, по-специално, произведените от такива продукти стоки трябва да бъдат изнесени. Всяко изключение от това правило следва да се тълкува рестриктивно. Въпреки това по време на процеса на производството на стоките производителите могат да понесат загуби на суровини, за които са заплатени цените на Съюза, докато загубите, понесени от установените извън Съюза производители, са ограничени до цените на тези суровини на световните пазари. В допълнение към това в процеса на производството се получават и някои странични продукти, които се различават значително като стойност от главните продукти. В някои случаи тези странични продукти могат да бъдат използвани само като храна за животни. Поради това е необходимо да се установят общи правила за определяне на концепцията за количеството продукти, действително използвани в процеса на производството на продуктите за износ.
(11)
За целите на член 8, параграф 3, втора алинея от Регламент (ЕО) № 1216/2009 е необходимо да се предвиди, че възстановяванията за основни продукти, изнасяни под формата на стоки, които не са включени в приложение I, се определят за същия период като този за селскостопанските продукти, изнасяни в непреработен вид. Необходимо е обаче да се предвиди възможност за дерогация от това правило при обстоятелства на смущения на пазара, които трябва да бъдат определени в съответствие с процедурата по член 16, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1216/2009.
(12)
При определяне на ставката на възстановяването за основни или приравнени към тях продукти следва да се отчитат помощите или другите мерки със сходен ефект, които са приложими съгласно Регламент (ЕО) № 1234/2007.
(13)
За целите на определянето на възстановяванията при износ нишестето от картофи се приравнява към скорбялата от царевица. Въпреки това следва да се предвиди възможност да се определя специфична ставка на възстановяването при износ на нишесте от картофи при ситуации на пазара, при които цената му е значително по-ниска от тази на скорбялата от царевица.
(14)
В съответствие с член 162, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 възстановяванията, предоставени при износ на селскостопански продукти, включени в стоки, които не са обхванати от приложение I към Договора, не могат да надвишават възстановяванията, които биха били дължими за същите продукти при износ в непреработен вид. Това следва да се има предвид при установяване на ставките на възстановяването и при определяне на правилата за приравняването.
(15)
Някои стоки със сходни характеристики могат да са получени чрез различни техники от различни основни материали. От износителите следва да се изисква да определят естеството на основните материали и да направят определени заявления по отношение на производствения процес, когато подобна информация е необходима за определяне на правото на възстановяване или на съответната ставка на възстановяването, която следва да се прилага.
(16)
При изчисляване на количествата селскостопански продукти, които действително са използвани в случаите на производство на нишестета и скорбяла и някои сиропи от глюкоза и малтодекстрин, е целесъобразно да се отчита съдържанието на сухо вещество.
(17)
Следва да се предвиди възможност за диференциране на възстановяването за определени селскостопански продукти, изнасяни под формата на стоки, които не са включени в приложение I към Договора, в зависимост от местоназначението, когато търговското положение в световен план, специфичните изисквания на някои пазари или международните търговски споразумения го налагат.
(18)
С оглед на управлението на размерите на възстановяванията, които могат да бъдат предоставени в течение на една бюджетна година за определени селскостопански продукти, изнасяни под формата на стоки, които не са включени в приложение I към Договора, следва да се разреши определяне на различни ставки на възстановяването при износ, със или без предварително фиксиране на ставката на възстановяването на базата на развитието на пазара на Съюза и световните пазари.
(19)
Размерът на възстановяването, което може да бъде предоставено в рамките на дадена бюджетна година, е ограничен от международните ангажименти на Съюза. Следва да се направи възможен износът на стоки, които не са включени в приложение I към Договора, при предварително известни условия. По-специално следва да е възможно стопанските субекти да имат гаранция, че този износ е допустим за възстановявания в съответствие с ангажиментите на Съюза. Когато такава гаранция не може повече да бъде предоставена, износителите следва да бъдат информирани достатъчно рано. Издаването на удостоверения за възстановяване позволява да се проследяват заявленията за възстановяване и да се гарантира на титулярите, че те ще могат да се възползват от възстановяването до размера, за който е издадено удостоверението, при условие че отговарят на останалите условия за възстановяването, установени в правилата на Съюза.
(20)
Следва да се установят мерки за управлението на режима на удостоверенията за възстановяване. По-специално следва да се предвиди възможност за прилагане на редукционен коефициент в случаите, когато размерите, за които са подадени заявления за удостоверения за възстановяване, надхвърлят наличните суми. При определени обстоятелства следва да се предвиди възможност за временното преустановяване на издаването на удостоверения за възстановяване.
(21)
Удостоверенията за възстановяване служат за гарантиране на спазването на поетите от Съюза международни ангажименти. Също така те позволяват предварително да бъде фиксиран размерът на възстановяването, което може да бъде предоставяно за селскостопански продукти, използвани в производството на стоки, изнасяни за трети държави. Тази цел се различава в някои отношения от целите на лицензиите за износ, издавани за изнасяни в непреработен вид основни продукти, които са предмет на международни договорености с количествени ограничения. Поради тази причина е необходимо да се определи кои общи разпоредби, приложими за селскостопанските лицензии и сертификати, понастоящем установени с Регламент (ЕО) № 376/2008 на Комисията от 23 април 2008 г. за определяне на общи подробни правила за прилагане на режима на лицензии за внос и износ и сертификати за предварително фиксиране за селскостопанските продукти (7), не следва да се прилагат по отношение на удостоверенията за възстановяване.
(22)
В по-голямата си част ставките на възстановяването се определят или променят в четвъртък. Необходимо е да се намали опасността от подаването със спекулативна цел на заявления за предварително фиксиране по отношение на продукти. Поради това, когато заявлението за предварително фиксиране е подадено в четвъртък, то ще се счита за подадено на следващия работен ден.
(23)
Ставките на възстановяването за различни основни продукти, включени в стоки, които не са посочени в приложение I, следва да бъдат едновременно фиксирани предварително, за да се улесни функционирането на режима на възстановяванията при износ от страна на държавите-членки.
(24)
Възможно е да се подават заявления за удостоверения за суми, които са по-големи от онези, които могат да бъдат предоставени. Поради тази причина бюджетната година следва да се раздели на периоди така, че удостоверенията да могат да бъдат издавани както на стопанските субекти, които изнасят в края на бюджетната година, така и на онези, които изнасят в началото на бюджетната година. Когато е целесъобразно, за всички заявени суми през определен период от време следва да се приложи редукционен коефициент.
(25)
Ако заявленията за удостоверения за възстановяване, получени за отделен транш, са за по-малка сума, отколкото наличната сума за същия този транш, следва да се разреши на стопанските субекти да подават заявления за удостоверения за възстановяване на седмична база във връзка с оставащата налична сума за този транш.
(26)
Необходимо е да се определи как следва да се прилагат относно удостоверенията за възстановяване някои разпоредби на Регламент (ЕО) № 376/2008, свързани със сертификатите за предварително фиксиране на възстановяването при износ във връзка с тръжна процедура, публикувана в трета държава вносител.
(27)
Следва да бъдат определени условия за освобождаването на гаранцията, която се представя за удостоверенията за възстановяване. Тези условия следва да включват задълженията, които се считат за главно изискване и за които се представя гаранцията, както и доказателствата, които трябва да се представят за доказване на изпълнението на задълженията.
(28)
Повечето износители получават годишно под 100 000 EUR от възстановявания. Като цяло този износ е от незначително икономическо значение и представлява само малка част от общото количество възстановявания, предоставяни за селскостопански продукти, изнасяни под формата на стоки, които не са включени в приложение I към Договора. Поради това в тези случаи следва да се предвиди възможност за освобождаване на малките износители от изискването за представяне на удостоверение. В интерес на опростяването, при определени обстоятелства те следва да имат правото да използват удостоверенията за възстановяване, без да губят статута си на малък износител. Въпреки това, за да се избегне злоупотребата с тази възможност, е необходимо прилагането на това освобождаване да се ограничи само за държавата-членка, в която е установен малкият износител.
(29)
Следва да бъдат установени мерки за мониторинга, основани на принципа, че при всеки износ на стоки износителят декларира пред компетентните органи количествата продукти, използвани за производството на изнасяните стоки. Компетентните органи следва да предприемат считаните от тях за необходими мерки за проверка на точността на тези декларации.
(30)
Възможно е органите, които отговарят за проверката на декларацията на износителите, да не разполагат с достатъчно доказателства, за да могат да приемат декларацията за използваните количества, дори когато тя се базира на химически анализ. Вероятността от възникването на подобни ситуации е особено голяма, когато изнасяните стоки са произведени в държава-членка, различна от държавата-членка износител. Поради това компетентните органи на държавата-членка износител следва да могат да получат, ако е необходимо, директно от компетентните органи на другите държави-членки цялата информация, която последните са в състояние да получат за условията на производството на стоките.
(31)
След консултации с компетентните органи в държавата-членка, в която са произведени стоките, на стопанските субекти следва да се разреши да подават опростена декларация за използваните продукти под формата на обобщени количества от тези продукти, при условие че те водят подробен отчет на използваните продукти и го представят на разположение на тези органи.
(32)
Износителят не винаги знае точните количества на използваните селскостопански продукти, за които той може да иска възстановяване, особено когато той не е производителят. Поради това износителят не винаги може да декларира тези количества. С оглед на предходното е необходимо да се предвиди алтернативен метод за изчисляване на възстановяването, което съответният субект може да поиска, като той се ограничи до някои стоки на основата на техния химичен анализ и като се използва създадена за целта таблица.
(33)
В съответствие с член 28 от Регламент (ЕО) № 612/2009 не се предоставя възстановяване за продукти, които не са с добро и задоволително пазарно качество в деня на приемането на декларацията за износ. За да се гарантира, че това правило се прилага по еднакъв начин, следва да се внесе яснота, че за възстановяването за определени продукти от животински произход, обхванати от Регламент (ЕО) № 852/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно хигиената на храните (8) и от Регламент (ЕО) № 853/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно определяне на специфични хигиенни правила за храните от животински произход (9) и които са посочени в приложение II към настоящия регламент, тези продукти от животински произход следва да бъдат подготвени в съответствие с изискванията на тези регламенти и да са с необходимата здравна маркировка.
(34)
От основно значение е да се създаде възможност Комисията да извършва достатъчно добър мониторинг на мерките, приети по отношение на предоставените възстановявания при износ. Поради това компетентните органи на държавите-членки следва да предоставят на Комисията определена статистическа информация. Следва да се определят форматът и обхватът на тази информация.
(35)
В съответствие с член 12, параграфи 1 и 4 от Регламент (ЕО) № 612/2009 съставките, различни от захарните продукти, посочени в член 162, параграф 1, буква а), точка iii) и буква б) от Регламент (ЕО) № 1234/2007, за които може да бъде предоставено възстановяване при износ, трябва да бъдат с произход от Съюза. Поради това следва да се установят мерките за изпълнението на това изискване.
(36)
Обемът на заявленията, по отношение на които са предоставени възстановявания в съответствие с този регламент, е голям. Повечето стоки, за които се подават тези заявления, са произвеждани при ясно определени технически условия, имат постоянни характеристики и качество, редовно са изнасяни и имат производствени формули, които са били регистрирани и утвърдени от компетентните органи. Предвид тези обстоятелства и с оглед на опростяване на административните дейности при предоставяне на възстановяванията при износ съгласно настоящия регламент е целесъобразно да се приемат специални разпоредби, за да се предостави по-голяма гъвкавост за държавите-членки при прилагането на член 24 от Регламент (ЕО) № 612/2009, доколкото това се отнася до праговете, под които държавите-членки могат да освободят стопанските субекти от задължението за представяне на изискваното доказателство, с изключение на документа за транспорт.
(37)
Целесъобразно е да се осигури еднакво прилагане в рамките на Съюза на разпоредбите за възстановяванията за стоките, които не са включени в приложение I към Договора. За тази цел всяка държава-членка следва да информира Комисията за мерките за мониторинг, които се прилагат на нейна територия за различните видове изнасяни стоки.
(38)
Следва да се предвиди достатъчен период от време за преминаване от административните изисквания за удостоверенията за възстановяване по силата на Регламент (ЕО) № 1043/2005 към административните изисквания, предвидени в настоящия регламент. Следователно, настоящият регламент следва да се прилага за удостоверенията, за които са подадени заявления от първата дата на първия период за подаване на бюджетен период 2011 г. и да влезе в сила на тази дата.
(39)
Предвидените в настоящия регламент мерки са в съответствие със становището на Управителния комитет по хоризонталните въпроси, касаещи търговията с преработени селскостопански продукти, които не са включени в приложение I към Договора,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ПРЕДМЕТ И ОПРЕДЕЛЕНИЯ
Член 1
1. С настоящия регламент се определят правилата за прилагане на Регламент (ЕО) № 1216/2009 относно режима на възстановяванията при износ, установен съгласно Регламент (ЕО) № 1234/2007.
Той се прилага за износа на основните продукти, на продуктите, получени от преработката на такива основни продукти, или на продуктите, приравнени към една от тези две категории съгласно член 3 от настоящия регламент, когато тези продукти се изнасят под формата на стоки, които не са включени в приложение I към Договора, но са посочени в части I-V от приложение ХХ към Регламент (ЕО) № 1234/2007 и в приложение II към настоящия регламент.
2. Възстановяването при износ съгласно параграф 1 не се предоставя за стоки, които са били допуснати за свободно обращение съгласно член 29 от Договора и са били реекспортирани.
За такива стоки не се предоставя възстановяване, когато се изнасят след преработка или когато са включени в други стоки.
3. С изключение на житните растения, не се предоставя възстановяване за продуктите, използвани за производството на алкохол, съдържащ се в спиртните напитки, посочени в приложение II и включени в код по КН 2208.
Член 2
1. За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
„бюджетен период“ означава периодът от 1 октомври на дадена година до 30 септември на следващата година;
б)
„бюджетна година“ означава периодът от 16 октомври на дадена година до 15 октомври на следващата година;
в)
„основни продукти“ означават продуктите, които са посочени в приложение I към настоящия регламент;
г)
„съставки“ означават основните продукти, продуктите, получени от преработката на такива основни продукти, или продуктите, приравнени към една от тези две категории, които са използвани в производството на стоките и са посочени в член 162, параграф 1, буква а), точки i), ii), iii), v) и vii) и буква б) от Регламент (ЕО) № 1234/2007;
д)
„стоки“ означават продуктите, които не са включени в приложение I към Договора, но които са посочени в части I-V от приложение ХХ към Регламент (ЕО) № 1234/2007 и в приложение II към настоящия регламент;
е)
„споразумението“ означава Споразумението за селското стопанство, сключено по време на Уругвайския кръг на многостранните търговски преговори;
ж)
„хранителна помощ“ означава операции за предоставяне на хранителни помощи, отговарящи на условията по член 10, параграф 4 от споразумението;
з)
„отпадъци“ означават продукти от производствения процес, чийто състав е отчетливо различен от този на действително изнасяните стоки и които не могат да бъдат пуснати на пазара;
и)
„странични продукти“ означават продуктите или стоките, получени в хода на производствения процес, чиито състав или характеристики са различни от тези на действително изнасяните стоки и които могат да бъдат пуснати на пазара;
й)
„загуби“ означават количествата продукти или стоки, получени в резултат на производствения процес от етапа, на който селскостопанските продукти се използват в непреработен вид в производството, които са различни от количествата на действително изнасяните стоки и от отпадъците и страничните продукти, и които не могат да бъдат пуснати на пазара.
2. За целите на букви з), и) и й) от параграф 1 продуктите, получени в хода на производствения процес, чийто състав е различен от този на действително изнасяните стоки, които се продават срещу заплащане, което покрива изключително само разходите по тяхното унищожаване, не се считат за пуснати на пазара.
За целите на буква й) от параграф 1 продуктите или стоките, получени в резултат на производствения процес, които могат да бъдат използвани единствено като храни за животни, независимо дали това става срещу заплащане, се приравняват на загуби.
Член 3
1. Нишестето от картофи, включено в код по КН 1108 13 00, получено директно от картофи, като се изключат вторичните продукти, се приравнява към продукта, получен от преработката на царевица.
2. Суроватката, включена в кодове по КН 0404 10 48 до 0404 10 62, неконцентрирана, дори замразена, се приравнява към суроватката на прах, включена в приложение I (наричана по-нататък „продуктова група 1“).
3. Следните продукти се приравняват към мляко на прах със съдържание на мазнини, което не надвишава 1,5 %, както са посочени в приложение I (наричани по-нататък „продуктова група 2“):
а)
мляко и млечни продукти, включени в кодове по КН 0403 10 11, 0403 90 51 и 0404 90 21, неконцентрирани, без прибавка на захар или други подсладители, дори замразени, с тегловно съдържание на млечни мазнини, непревишаващо 0,1 %;
б)
мляко и млечни продукти, включени в кодове по КН 0403 10 11, 0403 90 11 и 0404 90 21, на прах, гранули или в други твърди форми, без прибавка на захар или други подсладители, с тегловно съдържание на млечни мазнини, непревишаващо 1,5 %.
4. Следните продукти се приравняват към мляко на прах със съдържание на мазнини от 26 %, както са изброени в приложение I (наричани по-нататък „продуктова група 3“):
а)
мляко, сметана и млечни продукти, включени в кодове по КН 0403 10 11, 0403 10 13, 0403 90 51, 0403 90 53, 0404 90 21 и 0404 90 23, неконцентрирани, без прибавка на захар или други подсладители, дори замразени, с тегловно съдържание на млечни мазнини, превишаващо 0,1 %, но непревишаващо 6 %;
б)
мляко, сметана и млечни продукти, включени в кодове по КН 0403 10 11, 0403 10 13, 0403 10 19, 0403 90 13, 0403 90 19, 0404 90 23 и 0404 90 29, на прах, гранули или в други твърди форми, без прибавка на захар или други подсладители, с тегловно съдържание на млечни мазнини, превишаващо 1,5 %, но по-малко от 45 %.
5. Следните продукти се приравняват към продуктова група 6:
а)
мляко, сметана и млечни продукти, включени в кодове по КН 0403 10 19, 0403 90 59, 0404 90 23 и 0404 90 29, неконцентрирани, без прибавка на захар или други подсладители, с тегловно съдържание на млечни мазнини, превишаващо 6 %;
б)
мляко, сметана и млечни продукти, включени в кодове по КН 0403 10 19, 0403 90 19 и 0404 90 29, на прах, гранули или в други твърди форми, без прибавка на захар или други подсладители, с тегловно съдържание на млечни мазнини, което не е по-малко от 45 %;
в)
масло и други млечни мазнини с тегловно съдържание на млечни мазнини, различно от 82 %, но не по-малко от 62 %, включени в кодове по КН 0405 10, 0405 20 90, 0405 90 10, 0405 90 90.
6. Млякото, сметаната и млечните продукти, включени в кодове по КН 0403 10 11 до 0403 10 19, 0403 90 51 до 0403 90 59 и 0404 90 21 до 0404 90 29, концентрирани, различни от тези на прах, гранули или в други твърди форми, без прибавка на захар или други подсладители и с тегловно съдържание на мазнини, се приравняват към продуктова група 2, доколкото се касае за несъдържащата мазнини част на съдържанието на сухото вещество на съответния продукт. Когато се отнася за съдържащата млечни мазнини част на съответния продукт, той се приравнява към продуктова група 6.
Първа алинея се прилага също за сирене и извара.
7. Олющеният ориз, включен в код по КН 1006 20, и полубланшираният ориз, включен в кодове по КН 1006 30 21 до 1006 30 48, се приравнява към бланширания (избеления) ориз, включен в кодове по КН 1006 30 61 до 1006 30 98.
8. Следните продукти се приравняват към бяла захар, включена в код по КН 1701 99 10, когато се изнасят в непреработен вид и когато отговарят на условията за възстановяване, определени в Регламент (ЕО) № 1234/2007 и Регламент (ЕО) № 951/2006 на Комисията (10):
а)
сурова захар от захарно цвекло или захарна тръстика, включена в кодове по КН 1701 11 90 или 1701 12 90 и със съдържание в сухо състояние на най-малко 92 тегловни процента захароза, определено по поляриметричен метод;
б)
захар, включена в кодове по КН 1701 91 00 или 1701 99 90;
в)
продуктите, посочени в част III, буква в) от приложение I към Регламент (ЕО) № 1234/2007, с изключение на смесите, получени частично от използването на продукти, включени в част I от приложение I към Регламент (ЕО) № 1234/2007;
г)
продуктите, посочени в част III, букви г) и ж) от приложение I към Регламент (ЕО) № 1234/2007, с изключение на смесите, получени частично от използването на продукти, включени в приложение I към Регламент (ЕО) № 1234/2007.
Член 4
В допълнение към разпоредбите на настоящия регламент се прилагат и разпоредбите на Регламент (ЕО) № 612/2009 и Регламент (ЕИО) № 2220/85, освен когато член 39, параграф 4 и член 50 от настоящия регламент предвиждат друго.
ГЛАВА II
ВЪЗСТАНОВЯВАНИЯ ПРИ ИЗНОС
РАЗДЕЛ 1
Метод на изчисляване
Член 5
1. Размерът на възстановяването, предоставяно за количеството, определено съгласно раздел 2, за всеки от основните продукти, които са изнасяни под формата на същия вид стоки, се получава, като това количество се умножи по ставката на възстановяването за основния продукт, изчислена за единица тегло съгласно раздел 3.
2. Когато съгласно член 15, параграф 2 за даден основен продукт са определени различни ставки на възстановяването, за всяко от количествата от основния продукт, за които се прилага различна ставка на възстановяването, се изчислява отделен размер.
3. Когато стоки се използват за производството на изнасяните стоки, ставката на възстановяването, която трябва да се използва при изчисляване на размера за всеки от основните продукти, на размера за продуктите, получени от тяхната преработка, или на размера за продуктите, приравнени към една от тези две категории съгласно член 3, които са използвани за производството на изнасяните стоки, е ставката на възстановяването, която се прилага, когато първите стоки са изнесени в непреработен вид.
РАЗДЕЛ 2
Референтно количество
Член 6
Количеството на всеки от основните продукти, което се взема като база за изчисляването на размера на възстановяването по отношение на стоките, наричано по-нататък „референтното количество“, се определя съгласно членове 7, 8 и 9, освен в случаите, когато има позоваване на приложение III или когато се прилага член 47, параграф 2.
Член 7
В случай на използване на основен продукт в непреработен вид или на приравнен продукт референтното количество е действително използваното количество в производството на изнесените стоки, като се вземат под внимание коефициентите на превръщане, определени в приложение VII.
Член 8
1. В случай на използване на продукт, който е включен в член 1, параграф 1, буква а) и в част I от приложение I към Регламент (ЕО) № 1234/2007 или в член 1, параграф 1, буква б) и част II от приложение I към Регламент (ЕО) № 1234/2007, референтното количество е действително използваното количество в производството на изнасяните стоки, коригирано така, че да съответства на количество от основния продукт, като се прилагат коефициентите, определени в приложение V към настоящия регламент, когато за съответния продукт важи едно от следните условия:
а)
продуктът е получен от преработката на основен продукт или на продукт, приравнен към основния продукт;
б)
продуктът е приравнен към продукт, получен от преработката на основен продукт;
в)
продуктът е получен от преработката на продукт, приравнен към продукт, получен от преработката на основен продукт.
2. Чрез дерогация от параграф 1 референтното количество за спиртни напитки на основата на житни растения, включени в спиртните напитки с код по КН 2208, е 3,4 kg ечемик за обемен процент алкохол, добит от житни растения, за всеки хектолитър изнесена спиртна напитка.
Член 9
1. При спазване на разпоредбите на член 11 в случаите, когато се използва един от следващите продукти, референтното количество за всеки от основните продукти е равно на количеството, определено от компетентните органи съгласно член 45:
а)
продукт, който не е включен в приложение I към Договора, получен от преработката на продукт, посочен в член 7 или 8 от настоящия регламент;
б)
продукт, получен от смес или от преработката на няколко продукта от посочените в член 7 или 8, или на продукти от посочените в буква а) от настоящата алинея.
Референтното количество се определя на базата на количеството продукт, което действително е използвано за производството на изнасяните стоки.
За целите на изчисляването на това количество се прилагат коефициентите на превръщане, посочени в приложение VII, или специалните правила за изчисляване, съотношенията за еквивалентност и коефициентите по член 8.
2. Чрез дерогация от параграф 1 за спиртни напитки на основата на житни растения, включени в спиртните напитки с код по КН 2208, референтното количество е 3,4 kg ечемик за обемен процент алкохол, добит от житни растения, за всеки хектолитър изнесена спиртна напитка.
Член 10
1. За целите на членове 6 до 9 продуктите, използвани в непреработен вид за производството на изнасяните стоки, се считат за действително използвани.
2. Когато по време на един от етапите на производство на тези стоки даден основен продукт се преработва в друг по-сложен основен продукт и се използва на по-късен етап в производството, за действително използван се счита само последният основен продукт.
3. Количествата действително използвани продукти по смисъла на параграф 1 се определят за всеки вид изнасяна стока.
4. Чрез дерогация от параграфи 1, 2 и 3 в случаите на редовен износ на стоки, произвеждани от дадено предприятие при ясно определени технически условия и с постоянни характеристики и качество, по споразумение с компетентните органи тези количествата могат да бъдат определени от производствената формула на стоките или от средните количества продукт, използвани в продължение на определен период за производството на дадено количество от тези стоки. Така определените количества продукти трябва да останат като база за изчисленията до внасянето на евентуални изменения в условията, при които се произвеждат стоките.
Така определените количества на продуктите се потвърждават най-малко веднъж годишно, освен в случаите, когато е налице официално разрешение от страна на компетентния орган.
Член 11
1. По отношение на стоките, посочени в приложение III, референтното количество в килограми от основния продукт на 100 kg стоки трябва да отговаря на указаното в същото приложение срещу всяка от тези стоки.
Въпреки това в случаите на пресни макаронени изделия количествата на основните продукти, посочени в приложение III, се намаляват до едно еквивалентно количество сухи макаронени изделия, като за целта тези количества се умножават по процента на сухия екстракт на макаронените изделия и след това се разделят на 88.
2. Когато стоките по приложение III са произведени отчасти от продукти, за които изплащането на възстановяване при износ е предмет на разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1234/2007, и отчасти от други продукти, референтното количество по отношение на първите продукти се определя съгласно членове 6 до 10.
Член 12
1. За целите на определянето на количествата действително използвани селскостопански продукти се прилагат параграфи 2 и 3.
2. Всички селскостопански продукти, използвани по смисъла на член 10, за които се дава право на възстановяване и които се губят в нормалния ход на производствения процес под формата на пара или дим или чрез превръщането им в невъзстановимо прахообразно състояние или в пепел, са допустими за възстановяване по отношение на всички използвани количества.
3. Което и да е количество стоки, което не е действително изнесено, не е допустимо за възстановяване по отношение на количествата на действително използваните селскостопански продукти.
Когато тези стоки имат същия състав като действително изнесените, може да се приложи pro rata намаление на количествата действително използвани за тяхното производство селскостопански продукти.
Член 13
1. Чрез дерогация от разпоредбите на член 12, параграф 3 загуби в размер на 2 % или по-малко в тегловно изражение, които са обичайни за производството на стоките, са допустими за предоставяне на възстановявания.
Прагът от 2 % се изчислява като частта от теглото на сухото вещество на всички използвани суровини, след като се извадят количествата, посочени в член 12, параграф 2, спрямо теглото на сухото вещество на действително изнесените стоки, или като се използва друг метод за изчисляване, подходящ с оглед на условията на производството на стоките.
2. Когато обичайните за производството на стоките загуби надхвърлят 2 %, загубите над тази стойност не са допустими за възстановявания по отношение на действително използваните количества селскостопански продукти. Въпреки това компетентните органи в държавите-членки могат да приемат по-големи загуби, ако те са счетени за обосновани. Държавите-членки уведомят Комисията за случаите, в които компетентните органи признават по-големите загуби, както и за аргументите за признаването им.
3. Допустими за предоставяне на възстановяване са количествата действително използвани селскостопански продукти, включени в отпадъците.
4. В случаите, когато се получават странични продукти, действително използваните селскостопански продукти се разпределят съответно спрямо изнесените стоки и страничните продукти.
РАЗДЕЛ 3
Ставки на възстановяването
Член 14
1. Ставката на възстановяването за основните продукти, посочени в приложение I към настоящия регламент и изнасяни под формата на стоки, които не са включени в приложение I към Договора, както е предвидено в член 164 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, се фиксира от Комисията на 100 kg основен продукт за същия период като този за възстановяванията за продуктите, изнасяни в непреработен вид.
2. Чрез дерогация от параграф 1 възстановяването може да бъде фиксирано съобразно друг график, определен в съответствие с процедурата по член 16, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1216/2009.
Член 15
1. Ставката на възстановяването се определя от Комисията с оглед на следното:
а)
средните разходи на предприятията от преработвателната промишленост за набавяне на основните продукти от пазара на Съюза и цените на световния пазар;
б)
нивото на възстановяването при износ на преработени селскостопански продукти, включени в приложение I към Договора, които са произведени при сходни условия;
в)
необходимостта да се осигурят равни условия на конкуренция между предприятията от тази промишленост, използващи продукти, които са произведени в рамките на Съюза, и тези, които използват продукти от трети държави по режима на активно усъвършенстване;
г)
от една страна, тенденциите по отношение на бюджетните разходи, а от друга - тенденциите относно пазарните цени за основните продукти в Съюза и на световния пазар;
д)
спазване на ограниченията, произтичащи от споразуменията, сключени съгласно член 218 от Договора.
2. При определяне на ставките на възстановяването се вземат предвид, когато е целесъобразно, помощите или другите мерки с еквивалентен ефект, прилагани във всички държави-членки, приложими по отношение на основните продукти или на приравнените продукти съгласно Регламент (ЕО) № 1234/2007.
3. Възстановяванията при износ на селскостопански продукти, включени в стоки, които не са обхванати от приложение I към Договора, не могат да надвишават възстановяванията, дължими за същите продукти при износ в непреработен вид.
Член 16
1. При нишесте от картофи, включено в код по КН 1108 13 00, ставката на възстановяването се определя отделно, в еквивалент на царевица, съгласно процедурата по член 195, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, като се прилагат критериите, посочени в член 15, параграф 1 от настоящия регламент. Използваните количества нишесте от картофи се превръщат в еквивалентно количество царевица съгласно член 8 от настоящия регламент.
2. При смеси с D-глюцитол (сорбитол), включени в кодове по КН 2905 44 и 3824 60, когато съответната страна не изготви декларацията по член 45 с информацията, изисквана по силата на член 48, параграф 1, буква г), или когато съответната страна не представи достатъчно документация в подкрепа на своята декларация, ставката на възстановяването за тези смеси е равна на определената за основния продукт, за който се прилага най-ниската ставка на възстановяването.
Член 17
1. Възстановяванията за скорбяла и нишесте, включени в кодове по КН 1108 11 00 до 1108 19 90, или за продуктите, посочени в част I, буква г) на приложение I към Регламент (ЕО) № 1234/2007, получени от преработката на тази скорбяла и нишесте, се отпуска само при представянето на декларация от доставчика на тези продукти, с която се удостоверява, че те са произведени директно от житни растения, картофи или ориз и е изключена всякаква употреба на вторични продукти в резултат на производството на други селскостопански продукти или стоки.
2. Декларацията по параграф 1 се прилага за всички доставки от същия производител до момента на нейното отменяне. Тя се проверява съгласно член 45.
Член 18
1. Когато съдържанието на сухото вещество на нишестето от картофи, приравнено към скорбялата от царевица по силата на член 3, параграф 1, е 80 % или повече, ставката на възстановяването при износ е равна на определената съгласно член 14. Когато съдържанието на сухото вещество е под 80 %, ставката на възстановяването се равнява на определената съгласно член 14, умножена по 1/80-та от действителния процент на сухото вещество.
За всички останали видове нишесте и скорбяла със съдържание на сухо вещество от 87 % или повече ставката на възстановяването при износ е равна на определената съгласно член 14. Когато съдържанието на сухото вещество е под 87 %, ставката на възстановяването е тази, която е определена съгласно член 14, умножена по 1/87-а от действителния процент на сухото вещество.
2. Когато съдържанието на сухото вещество в сиропите от глюкоза или малтодекстрин, включени в кодове по КН 1702 30 90, 1702 40 90, 1702 90 50 или 2106 90 55, е 78 % или повече, ставката на възстановяването при износ е равна на тази, която е определена съгласно член 14. Когато съдържанието на сухото вещество в тези сиропи е под 78 %, ставката на възстановяването е тази, която е определена съгласно член 14, умножена по 1/78-а от действителния процент на сухото вещество.
3. За целите на параграф 1 съдържанието на сухо вещество в нишестето и скорбялата се определя по метода, посочен в приложение IV към Регламент (ЕО) № 687/2008 на Комисията (11), а съдържанието на сухо вещество в сиропите от глюкоза или малтодекстрин се определя по метод 2, посочен в приложение II към Директива 79/796/ЕИО на Комисията (12), или по друг подходящ метод за анализ, който дава най-малкото същата сигурност.
4. При подаване на декларацията по член 45, заявителят декларира съдържанието на сухо вещество в използваното нишесте и скорбяла или сиропи от глюкоза или малтодекстрин.
Член 19
1. Възстановяванията за казеини, включени в код по КН 3501 10, на казеинати, включени в код по КН 3501 90 90, или на яйчен албумин, включен в кодове по КН 3502 11 90 и 3502 19 90, изнасяни в непреработен вид, могат да бъдат диференцирани според местоназначението, когато това се налага поради една от следните причини:
а)
ситуацията на световните пазари по отношение на търговията с тези стоки;
б)
специфичните изисквания на някои пазари;
в)
международни търговски споразумения.
2. Ставката на възстановяването за стоките, включени в кодове по КН 1902 11 00, 1902 19 и 1902 40 10, може да бъде диференцирана според местоназначението им.
3. Възстановяването може да варира според това, дали то е било предварително фиксирано съгласно член 26.
Член 20
1. Ставката на възстановяването е тази, която се прилага в деня, в който се изнасят стоките, с изключение на следните случаи:
а)
когато е подадено заявление съгласно член 26 за предварително фиксиране на ставката на възстановяването;
б)
когато е подадено заявление съгласно член 37, параграф 2 и ставката на възстановяването е предварително фиксирана в деня, когато е подадено заявлението за удостоверение за възстановяване.
2. Когато се прилага режимът на предварително фиксиране на ставката на възстановяването, за стоките, изнесени на по-късна дата в рамките на периода на валидност на удостоверението за възстановяване съгласно член 35, параграф 2, се прилага ставката, която е валидна в деня на подаване на заявлението за предварително фиксиране.
При преработени продукти от житни растения и ориз ставката на възстановяването се коригира, като се спазват същите правила както за предварителното фиксиране на възстановяванията за основни продукти, изнасяни в непреработен вид, но като се използват коефициентите на превръщане, определени в приложение V.
3. Извлеченията от удостоверения за възстановяване по смисъла на Регламент (ЕО) № 376/2008 не подлежат на предварително фиксиране отделно от удостоверенията, от които те са взети.
ГЛАВА III
УДОСТОВЕРЕНИЯ ЗА ВЪЗСТАНОВЯВАНЕ
РАЗДЕЛ 1
Общи разпоредби
Член 21
1. Държавите-членки издават на заявителите, независимо от мястото на установяването им в Съюза, удостоверения за възстановяване, които са валидни за цялата територия на Съюза.
Удостоверенията за възстановяване гарантират изплащането на възстановяването, при условие че са спазени условията, посочени в глава V. Тези условия могат да включват предварително фиксиране на ставката на възстановяването. Удостоверенията са валидни само в рамките на един бюджетен период.
2. Възстановяванията при износ на основни продукти под формата на стоки, включени в списъка на приложение II към настоящия регламент, или на житни растения, поставени под митнически контрол за производството на спиртни напитки, посочени в член 2 от Регламент (ЕО) № 1670/2006, се извършват срещу представено удостоверение за възстановяване, издадено съгласно член 24 от настоящия регламент.
Житните растения, посочени в първа алинея, се считат за изнесени.
Първа алинея не се прилага за доставките, посочени в член 4, параграф 1, втора алинея, трето тире и в член 33, параграф 1, член 37, параграф 1, член 41, параграф 1 и член 43, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 612/2009, нито за износа, посочен в глава IV от настоящия регламент.
3. За възстановяванията по режима на предварително фиксиране, предвиден в член 20, параграф 2, е необходимо да се представи удостоверение за възстановяване, показващо предварително фиксираната ставка на възстановяването.
Член 22
1. За посочените в настоящия регламент удостоверения за възстановяване се прилага Регламент (ЕО) № 376/2008.
2. Разпоредбите, предвидени в Регламент (ЕО) № 376/2008, за правата и задълженията, произтичащи от удостоверенията за възстановяване, изразени като количества, се прилагат mutatis mutandis за правата и задълженията, произтичащи от удостоверенията за възстановяване по настоящия регламент за сумите в евро, като се вземат под внимание разпоредбите по приложение VI към настоящия регламент.
3. Чрез дерогация от параграфи 1 и 2 от настоящия член, член 7, параграфи 2 и 4, членове 8, 11 и 13, член 17, параграф 1, членове 20, 23, 31, 32 и 34, член 35, параграф 6 и членове 41, 45, 46 и 48 от Регламент (ЕО) № 376/2008 не се прилагат за удостоверенията за възстановяване, посочени в настоящия регламент.
4. За целите на членове 39 и 40 от Регламент (ЕО) № 376/2008 срокът на валидност на удостоверенията, които са валидни до 30 септември, не може да бъде удължен.
В такива случаи за всички незаявени суми удостоверението се анулира поради непреодолима сила и съответната гаранция се освобождава.
Член 23
1. С изключение на заявленията за операции за предоставяне на хранителни помощи съгласно член 36, заявленията за удостоверения за възстановяване са валидни само когато е представена гаранция в размер на 10 % от стойността, за която се подава заявление при условията, предвидени в член 14 от Регламент (ЕО) № 376/2008.
2. Гаранцията се освобождава съгласно условията, предвидени в член 40 от настоящия регламент.
Член 24
1. Заявлението за удостоверение за възстановяване и самото удостоверение за възстановяване се изготвят на базата на образеца „Лицензия за износ или сертификат за предварително фиксиране“, определен в приложение I към Регламент (ЕО) № 376/2008, и в тях се посочва сумата в евро.
Тези документи се попълват съгласно указанията, дадени в приложение VI към настоящия регламент.
2. Когато заявителят не възнамерява да извършва износ от държава-членка, различна от тази, в която подава заявление за удостоверение за възстановяване, компетентният орган може да запази това удостоверение за възстановяване, по-специално в електронна форма. В този случай компетентният орган информира заявителя, че неговото удостоверение за възстановяване е регистрирано и му предоставя информацията, посочена на копието за титуляря на удостоверението за възстановяване, наричано по-нататък „копие № 1“. Копието на удостоверението за възстановяване, което е предназначено за издаващия орган, наричано по-нататък „копие № 2“, не се издава.
Компетентният орган записва цялата информация от удостоверенията за възстановяване, посочена в раздели III и IV от приложение VI, и сумите, посочени в удостоверението.
Член 25
1. Произтичащите от удостоверенията задължения не могат да бъдат прехвърляни. Правата, които произтичат от удостоверенията, могат да бъдат прехвърляни от техните титуляри през срока на валидността им, при условие че произтичащите от всяко удостоверение или от извлечения от него права се прехвърлят само на един правоприемник. Това прехвърляне на права касае сумите, които все още не са вписани в удостоверението или извлечението.
2. Правоприемниците не могат да прехвърлят на свой ред правата си, но могат да ги прехвърлят обратно на титуляря. Прехвърлянията обратно на титуляря се отнасят до сумите, които все още не са вписани в удостоверението или извлечението. В такива случаи един от текстовете, изброени в приложение VIII, се вписва от издаващия орган в клетка 6 от удостоверението.
3. При искане за прехвърляне на правата от титуляря или при прехвърляне на правата от правоприемника обратно към титуляря, издаващият орган или определената от всяка държава-членка агенция(и), вписват следния текст в удостоверението или, при целесъобразност, в извлечението от него:
а)
името и адреса на правоприемника, така както са посочени съгласно изискванията по параграф 1, или текста по параграф 2;
б)
датата на прехвърляне на правото на правоприемника или на обратното прехвърляне към титуляря, заверена с печата на органа или агенцията.
4. Прехвърлянето на правата от титуляря на правоприемника или прехвърлянето на правата от правоприемника обратно към титуляря влиза в сила от датата на вписването по параграф 3, буква б).
Член 26
1. Заявленията за предварително фиксиране на ставките на възстановяването се отнасят за всички приложими ставки на възстановяването.
2. Заявлението за предварително фиксиране може да бъде подадено както в момента на подаване на заявлението за издаване на удостоверение за възстановяване, така и по всяко време след датата на предоставяне на удостоверението за възстановяване.
3. Заявленията за предварително фиксиране се подават съгласно раздел II от приложение VI, като се използва образецът по приложение I към Регламент (ЕО) № 376/2008. Предварителното фиксиране не се прилага за износ, осъществен преди датата на подаване на заявлението.
4. Подадените в четвъртък заявления за предварително фиксиране се считат за подадени на следващия работен ден.
Член 27
1. Титулярят на удостоверението за възстановяване може да изиска извлечение от него, което се изготвя по образеца, определен в приложение I към Регламент (ЕО) № 376/2008. Заявлението трябва да съдържа информацията по точка 3, раздел II от приложение VI към настоящия регламент.
Сумата, за която се иска извлечението, се вписва в оригиналното удостоверение.
2. Без да се засягат разпоредбите, предвидени в член 9 от Регламент (ЕО) № 376/2008, от удостоверенията, регистрирани като валидни в една държава-членка, могат да се правят извлечения с валидност за целия Съюз.
Член 28
1. Всеки износител попълва специално заявление за изплащане по смисъла на член 46 от Регламент (ЕО) № 612/2009. То се подава пред органа, отговарящ за изплащането, като се придружава от съответните удостоверения, освен при регистриране на удостоверенията, както е предвидено в член 24, параграф 2 от настоящия регламент или при износ, който не е обхванат от удостоверенията за възстановяване.
Компетентният орган може да счете, че специалното заявление не е документът за изплащането по член 46, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 612/2009.
Компетентният орган може да счете, че специалното заявление е декларацията за износ по смисъла на член 5, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 612/2009. В този случай датата, на която органът, отговарящ за изплащането съгласно параграф 2 от настоящия член, е получил специалното заявление, е датата, на която този орган е получил декларацията за износ. Във всички останали случаи специалното заявление трябва да съдържа информацията от декларацията за износ, включително референтният ѝ номер.
2. Органът, отговарящ за изплащането, определя размера на сумата на базата на съдържащата се в специалното заявление информация, като взема за основа единствено количеството и естеството на изнесения основен продукт(и) и приложимата ставка(и) на възстановяването. Данните се посочват ясно в декларацията за износ.
Органът, отговарящ за изплащането, вписва тази сума в удостоверението за възстановяване в срок шест месеца от датата на получаване на специалното заявление.
Удостоверенията се изготвят върху задната страна на копие № 1. В клетки 28, 29 и 30 се вписва сумата в евро, а не количеството.
Трета алинея се прилага mutatis mutandis за удостоверения, които се съхраняват в електронен формат.
3. След изготвянето, ако удостоверението за възстановяване не е регистрирано, както е предвидено в член 24, параграф 2 от настоящия регламент, копие № 1 на удостоверението се връща на титуляря или се съхранява от разплащателния орган по искане на износителя.
4. Задържаната гаранция по отношение на сумата, която е определена в удостоверението за възстановяване за изнесените стоки, може да бъде освободена или прехвърлена за гарантиране на авансовото изплащане на възстановяването съгласно глава 2 от дял II на Регламент (ЕО) № 612/2009.
Член 29
1. Заявленията за удостоверения за възстановяване, издавани за един бюджетен период, могат да се подават поотделно на шест транша. Заявленията за удостоверения могат да се подават най-късно на:
а)
7 септември - за удостоверения, които ще се ползват след 1 октомври;
б)
7 ноември - за удостоверения, които ще се ползват след 1 декември;
в)
7 януари - за удостоверения, които ще се ползват след 1 февруари;
г)
7 март - за удостоверения, които ще се ползват след 1 април;
д)
7 май - за удостоверения, които ще се ползват след 1 юни;
е)
7 юли - за удостоверения, които ще се ползват след 1 август.
2. Стопанските субекти могат да подават заявления за удостоверения за възстановяване само по отношение на транша, който съответства на първата крайна дата, както това е определено в параграф 1, след датата на подаването им.
Член 30
Крайният срок, в който държавите-членки уведомяват Комисията за заявленията за удостоверения, е следният:
а)
14 септември - за удостоверенията, посочени в член 29, параграф 1, буква а);
б)
14 ноември - за удостоверенията, посочени в член 29, параграф 1, буква б);
в)
14 януари - за удостоверенията, посочени в член 29, параграф 1, буква в);
г)
14 март - за удостоверенията, посочени в член 29, параграф 1, буква г);
д)
14 май - за удостоверенията, посочени в член 29, параграф 1, буква д);
е)
14 юли - за удостоверенията, посочени в член 29, параграф 1, буква е).
Член 31
1. Общата сума, по отношение на която могат да бъдат издадени удостоверения за възстановяване за всеки отделен бюджетен период, се определя съгласно параграф 2.
2. От цифрата, която представлява максималния размер на възстановяванията, определен съгласно член 9, параграф 2 от споразумението, се приспадат следните суми:
а)
сумата, която надхвърля максималния размер и която е била неправомерно предоставена през предходната бюджетна година;
б)
сумата, която е заделена за покриване на износа, посочен в глава IV от настоящия регламент;
в)
сумите, за които са издадени удостоверения за възстановяване с валидност през съответния бюджетен период.
3. Сумата, по отношение на която издадените удостоверения, посочени в член 41, са били върнати, се добавя към стойността, която се получава съгласно разпоредбите на параграф 2.
4. Получената съгласно параграф 2 сума се увеличава с всяка сума, заделена за покриване на износа, посочен в глава IV, която остава неусвоена.
5. Когато има съмнения по отношение на някоя от сумите, посочени в параграф 2, това се взема предвид, когато се определя крайната сума.
Член 32
Общата сума, за която могат да се издават удостоверения за всеки от траншовете по член 29, е:
а)
30 % от сумата, изчислена съгласно член 31, определена на 14 септември - за транша по член 29, параграф 1, буква а);
б)
27 % от сумата, изчислена съгласно член 31, определена на 14 ноември - за транша по член 29, параграф 1, буква б);
в)
32 % от сумата, изчислена съгласно член 31, определена на 14 януари - за транша по член 29, параграф 1, буква в);
г)
44 % от сумата, изчислена съгласно член 31, определена на 14 март - за транша по член 29, параграф 1, буква г);
д)
67 % от сумата, изчислена съгласно член 31, определена на 14 май - за транша по член 29, параграф 1, буква д);
е)
100 % от сумата, изчислена съгласно член 31, определена на 14 юли - за транша по член 29, параграф 1, буква е).
РАЗДЕЛ 2
Заявления и издаване на удостоверенията за възстановяване
Член 33
1. Когато общата стойност по заявленията, получени за всеки от съответните периоди, надхвърля максималната сума, посочена в член 31, параграф 2, Комисията определя редукционен коефициент, който се прилага за всички заявления, подадени преди съответната дата по член 29, за да се осигури съблюдаването на максималния размер, посочен в член 31.
Комисията ще публикува коефициента в Официален вестник на Европейския съюз в срок до пет работни дни от датите по член 30.
2. Когато Комисията е определила редукционен коефициент, удостоверенията се издават за заявената стойност, умножена по 1 минус определения редукционен коефициент по параграф 1 от настоящия член или по член 34, параграф 3, буква а).
Въпреки това по отношение на транша, посочен в буква е) от първи параграф на член 29, заявителите могат да оттеглят заявленията си в рамките на пет работни дни след публикуване на коефициента в Официален вестник на Европейския съюз.
3. Държавите-членки уведомяват Комисията до 1 август за сумите по оттеглените съгласно параграф 2, втора алинея заявления за удостоверения за възстановяване.
Член 34
1. Когато след крайната дата за подаването на заявления за удостоверения за възстановявания при износ за конкретен транш по член 29, параграф 1, не е публикуван редукционен коефициент съгласно член 33, параграф 1, стопанските субекти могат да подават заявления за издаване на удостоверение за възстановяване за всяка останала налична сума за конкретния транш, за която не са подавани заявления.
Заявлението се подава през времето до следващата крайна дата, определена в член 29, параграф 1.
2. Всеки понеделник държавите-членки уведомяват Комисията за подадените през предходната седмица заявления. Издаването на съответните удостоверения може да започне от сряда след уведомлението, освен ако Комисията даде други указания.
3. Когато общата сума по получените заявления през дадена седмица за подаване на заявления надвишава останалата налична сума, посочена в параграф 1, Комисията предприема една или няколко от следните мерки:
а)
определя редукционен коефициент за заявленията за удостоверения за възстановяване, подадени през конкретната седмица за подаване на заявления, за които Комисията е била уведомена и за които все още не са издадени удостоверения за възстановяване;
б)
дава указания на държавите-членки да отхвърлят заявленията, подадени през конкретната седмица за подаване на заявления, за които Комисията все още не е уведомена;
в)
временно преустановява подаването на заявления за удостоверения за възстановяване.
4. Всеки регламент, приет по силата на параграф 3, се публикува в Официален вестник на Европейския съюз в срок до три дни от уведомлението за посочените в параграф 2 заявления.
Член 35
1. Удостоверенията за възстановяване са валидни от датата на издаването, както е определено в член 22, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 376/2008.
2. При спазване на втора алинея удостоверенията за възстановяване са валидни до последния ден на петия месец след месеца, в който е подадено заявлението за удостоверение, или до последния ден на бюджетния период, в зависимост от това коя от двете дати настъпва по-рано.
Удостоверенията за възстановяване, посочени в член 36, са валидни до последния ден на петия месец след месеца, в който е подадено заявлението за удостоверение.
3. Когато ставките на възстановяването са фиксирани предварително съгласно член 26, тези ставки остават валидни до последния ден на периода на валидност на удостоверението.
Член 36
Регламент (ЕО) № 2298/2001 на Комисията (13) се прилага за заявленията за удостоверения за възстановяване и за удостоверенията за възстановяване, издадени за износа на стоки, които са част от международна операция за предоставяне на хранителни помощи по смисъла на член 10, параграф 4 от споразумението.
Член 37
1. За целите на член 47 от Регламент (ЕО) № 376/2008 се прилагат параграфи 2 до 11 от настоящия член.
2. От 1 октомври на всеки бюджетен период заявленията за удостоверения във връзка с покани за участие в търг, обявени в трета държава вносител, за предварително фиксиране на възстановяването при износ в деня на подаване на заявлението могат да бъдат подавани съгласно настоящия член и извън сроковете по членове 29 и 34, когато сборът от всички суми, съответстващи на една покана за участие в търг, за който са подадени едно или повече заявления за удостоверения за възстановяване от един или повече износители и за който все още не са издадени удостоверения, не надхвърля 2 милиона EUR.
Въпреки това лимитът може да бъде увеличен на 4 милиона EUR, когато нито един от редукционните коефициенти, публикувани от началото на бюджетния период и посочени в член 33, параграф 1 или в член 34, параграф 3, не надхвърля 50 %.
3. Стойността, за която се подава заявлението за удостоверение(я), не може да надхвърля количеството, определено в поканата за участие в търг, умножено по съответната ставка на възстановяването, която е била фиксирана предварително в деня на подаване на заявлението. Предвидените в поканата за участие в търг толеранси или варианти не се вземат под внимание.
4. В допълнение към данните, посочени в член 47, параграф 3, първа алинея от Регламент (ЕО) № 376/2008, държавите-членки незабавно информират Комисията за сумите, за които се подават заявления за всяко отделно удостоверение, както и за датата и времето на подаване на всяко заявление.
5. Когато сумите, за които е направено уведомяването по силата на параграф 4, заедно със сумите, за които вече са подадени заявления за едно или повече удостоверения като част от същата покана за участие в търг, надхвърлят приложимия лимит по параграф 2, Комисията информира държавите-членки в срок до два работни дни за получаването на допълнителната информация, посочена в параграф 4, че няма да бъде издадено удостоверение за възстановяване на стопанския субект.
6. Когато в рамките на един бюджетен период сборът на сумите по удостоверенията за възстановяване, които могат да бъдат издадени съгласно член 47 от Регламент (ЕО) № 376/2008, надхвърля 4 милиона EUR, Комисията може временно да преустанови прилагането на параграф 2. Решенията за временното преустановяване на прилагането се публикуват в Официален вестник на Европейския съюз.
7. Чрез дерогация от разпоредбите на член 35, параграфи 1 и 2 от настоящия регламент, удостоверенията за възстановяване, издадени съгласно член 47 от Регламент (ЕО) № 376/2008, са валидни от датата, на която са издадени по смисъла на член 22, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 376/2008. Удостоверенията за възстановяване са валидни до края на осмия месец след месеца на издаване или до 30 септември, в зависимост от това коя от двете дати настъпва по-рано. Предварително фиксираните ставки са валидни до последния ден на валидност на удостоверението.
8. Когато, в съответствие с член 47, параграф 9, буква а) от Регламент (ЕО) № 376/2008, компетентният орган се е уверил, че агенцията, която е обявила поканата за участие в търг, е прекратила процедурата по причини, които не се отнасят до спечелилия кандидат и не се определят като непреодолима сила, той освобождава гаранцията в случаите, когато предварително фиксираната ставка на възстановяването за основния продукт, на който се пада най-големият размер на възстановяването в сравнение с останалите използвани основни продукти, е по-голяма или равна на ставката на възстановяването, която е в сила към последния ден от срока на валидност на удостоверението.
9. Когато, в съответствие с член 47, параграф 9, буква б) от Регламент (ЕО) № 376/2008, компетентният орган се е уверил, че агенцията, която е обявила поканата за участие в търг, е задължила спечелилия кандидат да приеме промените в договора по причини, които не се отнасят до него и не се определят като непреодолима сила, той може да удължи срока на валидност на удостоверението и срока, в който трябва да се прилага предварително фиксираната ставка на възстановяването, до 30 септември.
10. Когато, в съответствие с член 47, параграф 9, буква в) от Регламент (ЕО) № 376/2008, спечелилият търга кандидат представи доказателството, че поканата за участие в търг или сключеният след спечелването на търга договор предвиждат толеранс или вариант за намаляване от над 5 % и че агенцията, която е обявила поканата за участие в търг, се позовава на съответната клауза, задължението за осъществяване на износа се счита за изпълнено, когато изнесеното количество е по-малко с не повече от 10 % от количеството, което съответства на размера, за който е издадено удостоверението.
Първа алинея се прилага, при условие че предварително фиксираната ставка на възстановяването за основния продукт, на който се пада най-големият размер на възстановяването спрямо останалите използвани основни продукти, е по-голяма или равна на ставката на възстановяването, която е в сила към последния ден от срока на валидност на удостоверението. В тези случаи стойността от 95 %, посочена в член 40, параграфи 3 и 5 от настоящия регламент, се заменя с 90 %.
11. За целите на параграфи 1 до 10 от настоящия член срокът от 21 дни, определен в член 47, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 376/2008, е 44 дни.
РАЗДЕЛ 3
Гаранции
Член 38
1. Издаването на удостоверение за възстановяване задължава титуляря да кандидатства за възстановяване, равняващо се на размера, за който е издадено удостоверението за стоките, изнесени по време на периода на валидност на удостоверението за възстановяване.
Гаранцията по член 23 се представя, за да се осигури спазването на задължението, посочено в първа алинея.
2. Задължението, посочено в първа алинея от параграф 1 на настоящия член, се счита за главно изискване по смисъла на член 20, параграф 2 на Регламент (ЕИО) № 2220/85.
Член 39
1. Главното изискване се счита за изпълнено, когато износителят е предал специалното заявление, отнасящо се за стоките, изнесени през периода на валидност на удостоверението за възстановяване съгласно условията, определени в член 28 и в раздел V от приложение VI.
2. Когато специалното заявление не е декларацията за износ, то трябва да бъде подадено в срок от три месеца от датата на изтичане на срока на валидност на удостоверението за възстановяване, чийто номер се вписва в специалното заявление, освен в случаите на непреодолима сила.
Когато не бъде спазен тримесечният срок, определен в първа алинея, главното изискване не може да се счита за изпълнено.
3. Доказателството за изпълненото главно изискване е представянето пред компетентните органи на копие № 1 на удостоверението за възстановяване, надлежно вписано съгласно член 28, параграф 2. Това доказателство трябва да бъде представено до края на дванадесетия месец след края на срока на валидност на удостоверението за възстановяване.
Първа алинея се прилага mutatis mutandis за удостоверения, регистрирани в съответствие с член 24, параграф 2.
4. Чрез дерогация от член 22, параграф 3 от Регламент (ЕИО) № 2220/85 гаранцията, предвидена в член 23 от настоящия регламент, се задържа в размер на сумата, за която не е представено необходимото доказателство в рамките на сроковете по параграфи 2 и 3 от настоящия член.
Член 40
1. Когато се прилага редукционен коефициент по силата на член 33, параграф 2 или на член 34, параграф 3, буква а), част от гаранцията, равняваща се на заявената сума, умножена по редукционния коефициент, се освобождава веднага.
2. В случай че заявителят оттегли заявлението си за удостоверение съгласно член 33, параграф 2, втора алинея, се освобождават 80 % от първоначалната гаранция.
3. Гаранцията се освобождава в пълния ѝ размер, когато титулярят на удостоверението е подал заявление за възстановяване на обща стойност от 95 % от сумата, за която е издадено удостоверението.
4. По искане на титуляря държавите-членки могат да освободят гаранцията на части, пропорционално на сумите, по отношение на които са изпълнени условията по член 39, параграфи 1 и 3, при условие че бъдат представени доказателства, че е подадено заявление за сума, равняваща се най-малко на 5 % от тази, която е посочена в удостоверението.
5. Когато са подадени заявления за възстановяване на стойност, която е по-малка от 95 % от сумата, за която е издадено удостоверението, се задържа частта от гаранцията, равна на 10 % от разликата между 95 % от сумата, за която е издадено удостоверението, и действително използваната стойност на възстановяването.
6. Когато сумата, по отношение на която са изпълнени условията по член 39, параграфи 1 и 3, е по-малка от 5 % от стойността, посочена в удостоверението, цялата гаранция се задържа.
7. Когато общата стойност на гаранцията, която би трябвало да се задържи за дадено удостоверение, възлиза на 100 EUR или по-малко, съответната държава-членка освобождава цялата гаранция.
Член 41
1. Когато удостоверение или извлечение от удостоверение бъде върнато на издаващия орган в рамките на период, който се равнява на първите две трети от срока му на валидност, съответният размер на гаранцията, който трябва да се задържи, се намалява с 40 %, като за целта всяка част на деня се счита за цял ден.
2. Когато удостоверение или извлечение от удостоверение бъде върнато на издаващия орган в рамките на период, който се равнява на последната трета от срока му на валидност, или през месеца, следващ датата на изтичане на валидността му, съответният размер на гаранцията, който трябва да се задържи, се намалява с 25 %.
3. Параграфи 1 и 2 се прилагат само за удостоверения и извлечения от удостоверения, които са върнати на издаващия орган, по време на бюджетния период, за който са били издадени удостоверенията, при условие че са върнати не по-късно от 31 август от този период.
ГЛАВА IV
ИЗНОС, ЗА КОЙТО НЯМА ИЗДАДЕНИ УДОСТОВЕРЕНИЯ
Член 42
1. Не се изискват удостоверения за износ, за който заявленията, които са подадени от стопанския субект през бюджетната година, не пораждат право на изплащане на сума над 100 000 EUR.
2. Удостоверения не се изискват за доставките, посочени в член 4, параграф 1, втора алинея, трето тире, член 33, параграф 1, член 37, параграф 1, член 41, параграф 1 и член 43, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 612/2009.
3. Параграфи 1 и 2 се прилагат също и за износ от страна на стопански субекти, които са притежавали удостоверение за възстановяване през съответния бюджетен период или които имат такова удостоверение към датата на износа.
4. Параграфи 1, 2 и 3 се прилагат само в държавата-членка, в която е установен стопанският субект.
Член 43
1. За всеки бюджетен период износът по член 42, параграф 1, е допустим за изплащане на възстановяване в рамките на лимит от общ резерв от 40 милиона EUR за всяка бюджетна година
2. Възстановяванията за износ, който е част от международна операция за предоставяне на хранителни помощи по смисъла на член 10, параграф 4 от споразумението, и възстановяванията за доставките, посочени в член 4, параграф 1, втора алинея, трето тире и в член 33, параграф 1, член 37, параграф 1, член 41, параграф 1 и член 43, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 612/2009, не се вземат предвид при установяване на равнището на разходите по резерва по параграф 1.
Член 44
1. Когато сборът на сумите, за които държавите-членки са изпратили уведомление съгласно член 53, достигне 30 милиона EUR, Комисията може, като отчита международните ангажименти на Съюза, временно да преустанови прилагането на член 43, параграф 1 за износ, за който няма издадено удостоверение за възстановяване, за срок от максимум 20 работни дни.
2. При обстоятелствата по параграф 1 и съгласно член 16, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1216/2009, Комисията може временно да преустанови прилагането на член 43, параграф 1 от настоящия регламент за износ, за който няма издадено удостоверение за възстановяване, за срок, превишаващ 20 работни дни.
ГЛАВА V
ЗАДЪЛЖЕНИЯ НА ИЗНОСИТЕЛЯ
Член 45
1. Когато предстои износ на стоки, съответната страна декларира количествата на основни продукти, на продукти, получени от преработката на основни продукти, или на продукти, приравнени към една от тези две категории съгласно член 3, които действително са използвани по смисъла на член 10 за производството на тези стоки, за които ще се иска възстановяване, или се позовава на този състав, ако той е определен съгласно член 10, параграф 4.
2. Когато стоките са използвани за производството на стоки, предназначени за износ, декларацията, подадена от съответната страна трябва да включва действително използваното количество на стоките и естеството, и количеството на всеки от основните продукти, продуктите, получени от преработката на основни продукти и/или продуктите, приравнени към една от тези две категории съгласно член 3, от които са получени стоките.
В подкрепа на своята декларация съответната страна представя пред компетентните органи всички документи и информация, които последните считат за необходими. Съответните документи и информация могат да се съхраняват и подават в електронна форма.
Компетентните органи проверяват верността на декларацията чрез всички подходящи средства.
3. По искане на компетентните органи в държавата-членка, на чиято територия се извършват митническите формалности по износа, компетентните органи на останалите държави-членки съобщават директно на първите цялата информация, която успеят да получат, за да дадат възможност за проверка на подадената от съответната страна декларация.
Член 46
Чрез дерогация от член 45 и след консултации с компетентните органи декларацията за използваните продукти или стоки може да бъде заменена с обобщена декларация за използваните количества продукти или с позоваване на декларация за тези количества, когато последните вече са определени съгласно член 10, параграф 4, и при условие, че производителят представи цялата необходима информация за проверка на декларацията на разположение на органите.
Член 47
1. Когато износителят не изготви посочената в член 46 декларация или не представи необходимата информация в подкрепа на своята декларация, той няма право на възстановяване.
2. Чрез дерогация от параграф 1, когато съответните стоки са включени в колони 1 и 2 от приложение IV, по изрично свое искане съответната страна може получи възстановяване. Естеството и количеството на основните продукти, които са взети под внимание за изчисляване на възстановяването, се определят от анализ на стоките за износ и съгласно таблицата в приложение IV. Компетентните органи вземат решение за условията, при които анализът трябва да бъде извършен, и за информацията, която да се представи в подкрепа на искането.
3. Разходите по този анализ са за сметка на износителя.
Член 48
1. Член 45 не се прилага за количествата селскостопански продукти, определени съгласно приложение III, с изключение на:
а)
количествата продукти, посочени в член 45, параграф 1, изнесени под формата на стоки, получени частично от продукти, изплащането на възстановяване за които е обхванато от разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1234/2007, и частично от други продукти съгласно условията, определени в член 11, параграф 2;
б)
количествата яйца или яйчни продукти, изнесени под формата на макаронени изделия, включени в код по КН 1902 11 00;
в)
количеството на сухо вещество в пресни макаронени изделия, както това е посочено в член 11, параграф 1, втора алинея;
г)
естеството на основните продукти, действително използвани за производството на D-глюцитол (сорбитол), включен в кодове по КН 2905 44 и 3824 60, и когато е необходимо - пропорциите на D-глюцитол (сорбитол), получени от продукти от нишесте или скорбяла и захароза;
д)
количествата казеин, изнасян под формата на стоки, включени в код по КН 3501 90 90;
е)
градуса Плато на бирата, произведена от малц, включен в код по КН 2202 90 10;
ж)
количествата немалцов ечемик, приети от компетентните органи.
При описанието на стоките, направено в декларацията за износ и заявлението за възстановяване за стоките, посочени в приложение III, се взема под внимание номенклатурата, посочена в същото приложение.
2. Когато стоките се подлагат на анализ за целите на членове 45, 46, 47 или на параграф 1 или 3 от настоящия член, методите за анализ са онези, които са посочени в Регламент (ЕО) № 904/2008 на Комисията (14), а при липса на такива - онези, които са посочени в Регламент (ЕО) № 900/2008 на Комисията (15), или при липса на такива - приложимите за класификацията за Общата митническа тарифа за подобни стоки, внасяни в Съюза.
3. Количествата на изнесените стоки и количествата на продуктите, посочени в член 45, параграф 1, или позоваването на състава, определен съгласно член 10, параграф 4, се вписват в документа, с който се удостоверява износът. Въпреки това, когато се прилага член 47, параграф 2, посочените на второ място количества се заменят с количествата основни продукти, посочени в колона 4 от приложение IV, според резултатите от анализа на изнесените стоки.
4. За да бъде предоставено възстановяване за стоките, включени в кодове по КН 0403 10 51 до 0403 10 99, 0403 90 71 до 0403 90 99, 0405 20 10, 0405 20 30, 2105 00 99, 3502 11 90 и 3502 19 90, стоките трябва да отговарят на изискванията на Регламент (ЕО) № 852/2004 и на Регламент (ЕО) № 853/2004, включително изискването да са произведени в одобрени предприятия и да отговарят на изискванията за здравната маркировка, посочени в раздел I от приложение II към Регламент (ЕО) № 853/2004.
5. За целите на членове 45 и 46 всяка държава-членка информира Комисията за извършените на нейната територия проверки на различните видове изнесени стоки. Комисията информира съответно останалите държави-членки.
Член 49
1. Съгласно членове 45 и 46 от настоящия регламент и на основание член 12 от Регламент (ЕО) № 612/2009, за стоките, съдържащи житни растения, ориз, мляко и млечни продукти или яйца, упоменати в член 162, параграф 1), буква a), подточки i), ii), v) и vii) и буква б) от Регламент (ЕО) № 1234/2007, съответната страна представя декларация, че нито една от съставките не е била внесена от трети държави, или спецификация на количествата на онези продукти, които са внесени от трети държави.
2. При искане за определяне на количествата съгласно член 10, параграф 4 компетентният орган може да приеме декларация от съответната страна, че житните растения, оризът, млякото и яйчните продукти, посочени в параграф 1 и внесени от трети държави, няма да бъдат използвани.
3. При искане за определяне на количествата съгласно член 11, параграф 1 или съгласно член 47, параграф 2 компетентният орган може да приеме декларация от съответната страна, че житните растения, оризът, млякото и яйчните продукти, посочени в параграф 1 и внесени от трети държави, няма да бъдат използвани.
4. Декларациите по параграфи 1, 2 и 3 подлежат на проверка от компетентните органи чрез всякакви подходящи средства.
ГЛАВА VI
ИЗПЛАЩАНЕ НА ВЪЗСТАНОВЯВАНЕТО
Член 50
1. Възстановяванията при износ на стоки, осъществен между 1 октомври и 15 октомври на всяка година, не се изплаща преди 16 октомври.
По отношение на изнесените стоки с представяне на удостоверение за възстановяване, издаден за даден бюджетен период, и когато Комисията счете, че има опасност Съюзът да не може да изпълни своите международни ангажименти, изплащането на възстановяванията, планирано за след края на този период, не се извършва преди 16 октомври. В този случай срокът, посочен в член 46, параграф 8 от Регламент (ЕО) № 612/2009, може временно да бъде удължен на три месеца и 15 дни с регламент, който трябва да бъде публикуван в Официален вестник на Европейския съюз преди 20 септември.
2. За стоките, посочени в приложение II към настоящия регламент, и чрез дерогация от член 24 от Регламент (ЕО) № 612/2009 сумата, посочена в член 24, параграф 1, буква а), ii) от Регламент (ЕО) № 612/2009, се прилага независимо от държавата или територията на местоназначение, в която сe изнасят стоките:
а)
при стоки, опаковани за продажба на дребно за потребителите в директни опаковки с нетно съдържание, ненадвишаващо 2,5 kg, или в съдове, несъдържащи повече от 2 литра, и които са с етикетиране по смисъла на член 1, параграф 3, буква а) от Директива 2000/13/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (16), в което е отбелязан вносителят в държавата на местоназначение или чийто текст е съставен на официален език на държавата на местоназначение или на лесно разбираем в тази държава език;
б)
в случаите, когато конкретен износител изнася най-малко 12 пъти през двете години преди датата на искане за разрешение, посочено в параграф 3, стоки, съдържащи не повече от 90 тегловни % на само един основен продукт, за който се изплаща възстановяване, които имат същия осемцифров код по КН и които се изпращат на същия(те) получател(и).
3. В предвидените в параграф 2 случаи държавите-членки могат при формулирано искане да предоставят официално разрешение, което освобождава съответния износител от изискването за представяне на документите по член 17 от Регламент (ЕО) № 612/2009, различни от документа за транспорт.
Посоченото в първа алинея разрешение е валидно, освен ако бъде отменено, за максимален период от две години и може да бъде подновено. Единствено по своя преценка държавите-членки могат да отменят разрешението и, по-специално, незабавно да оттеглят разрешението, когато имат основателни причини да се съмняват, че износителят е спазил условията в него.
Освобождаванията, предоставени съгласно първа алинея, се считат за рискови фактори, които трябва да бъдат взети под внимание за целите на член 2, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 485/2008 на Съвета (17).
Износителите, които се ползват от освобождаването, отбелязват номера на разрешението в единния административен документ и в специалното заявление за изплащане по член 28 от настоящия регламент.
4. Чрез дерогация от параграф 3 в случаите, предвидени в параграф 2, буква б), държавите-членки могат да освободят съответния износител от изискването за представяне на документите за транспорт за целия износ, обхванат от едно разрешение, при условие че съответният износител е задължен да представи документите за транспорт за минимум 10 % от тези декларации за износ или един документ на година - като се използва по-голямата от тези две стойности - изборът се извършва от държавите-членки на базата на критериите по Регламент (ЕО) № 1276/2008 на Комисията (18).
5. За стоките, посочени в приложение II към настоящия регламент, когато декларацията за износ е била приета най-късно до 30 септември 2007 г. и за които износителят не е в състояние да представи доказателството, посочено в член 17, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 612/2009, стоките се считат за внесени в трета държава, ако е представено копие на документа за транспорт или на един от документите по член 17, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 612/2009, или на банков документ, издаден от одобрени посредници, установени в Съюза, с който се удостоверява, че откритата при тях сметка на износителя е кредитирана с изплащането за износа, или на доказателството за изплащането.
6. За целите на прилагането на член 27 от Регламент (ЕО) № 612/2009 държавите-членки вземат под внимание разпоредбите по параграф 5.
ГЛАВА VII
ЗАДЪЛЖЕНИЕ ЗА УВЕДОМЯВАНЕ
Член 51
1. Преди десето число на всеки месец държавите-членки уведомяват Комисията за:
а)
сумите в евро, по отношение на които удостоверения за възстановяване са били върнати през предходния месец съгласно член 41, параграф 1;
б)
сумите в евро, по отношение на които през предходния месец е било установено, че главното изискване по член 38 не е било изпълнено;
в)
посочените в член 35 удостоверения за възстановяване в евро, издадени през предходния месец;
г)
удостоверенията за възстановяване в евро, издадени през предходния месец съгласно член 47 от Регламент (ЕО) № 376/2008.
Посочените в буква б) от първа алинея суми се диференцират, като се посочва бюджетният период на удостоверението за възстановяване, към който се отнасят.
2. Преди 1 ноември всяка година държавите-членки уведомяват Комисията за общата стойност в евро, на която възлизат преди 1 октомври същата година удостоверенията за възстановяване, издадени през бюджетния период, който завършва на 30 септември от предходната календарна година.
Член 52
1. Най-късно до края на месеца, следващ всеки месец на календарната година, и като за целта ползват системата за обмен на данни, известна като DEX, държавите-членки съобщават на Комисията статистическа информация за стоките, обхванати от настоящия регламент, по отношение на които през предходния месец са предоставени удостоверения за възстановяване, като те се разбиват по осемцифров код по КН и включват:
а)
количествата от тези стоки, изразени в тонове или друга утвърдена измервателна единица;
б)
стойността, изразена в евро или в национална валута, на предоставените през предходния месец възстановявания при износ по отношение на всеки от съответните основни селскостопански продукти;
в)
количествата в тонове на всеки от основните селскостопански продукти, по отношение на които са предоставени възстановявания.
2. Преди 31 декември всяка година държавите-членки уведомяват Комисията за общия размер на възстановяванията в евро, които действително са предоставили през бюджетния период, който приключва на 30 септември от същата календарна година, за стоки, изнесени през бюджетния период, свършващ на 30 септември от предходната година, и през който и да е предходен бюджетен период, за които все още не е изпратено уведомление, като се посочват съответните периоди.
3. За целите на параграфи 1 и 2 предоставените възстановявания включват авансовите плащания.
4. Преди 31 декември всяка година държавите-членки уведомяват Комисията за общия размер в евро на връщането на възстановявания, които са неправомерно изплатени, през бюджетния период, който приключва на 30 септември от същата календарна година, като се посочват съответния(ите) бюджетен(и) период(и).
Член 53
Не по-късно от пето число на всеки месец държавите-членки уведомяват Комисията за размера на възстановяванията, предоставени съгласно член 43, параграф 1 от шестнадесето число до края на предходния месец, и не по-късно от двадесето число на всеки месец - за размера на възстановяванията, предоставени съгласно член 43, параграф 1 от първо до петнадесето число на текущия месец. Когато е приложимо, държавите-членки информират Комисията, че не са предоставяни суми между съответните дати.
ГЛАВА VIII
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 54
Регламент (ЕО) № 1043/2005 се отменя.
Позоваванията на отменения регламент се считат за позовавания на настоящия регламент и се четат съгласно таблицата на съответствието в приложение IX.
Член 55
Настоящият регламент влиза в сила на втория ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага за заявленията, подадени след 8 юли 2010 г. за удостоверения, които ще бъдат използвани след 1 октомври 2010 година.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 29 юни 2010 година.
KOMISJONI MÄÄRUS (EL) nr 578/2010,
29. juuni 2010,
millega rakendatakse nõukogu määrust (EÜ) nr 1216/2009 seoses teatavate asutamislepingu I lisas loetlemata kaupadena eksporditavate põllumajandussaaduste ja -toodete eksporditoetuste andmise süsteemiga ning nende toetussummade kinnitamise kriteeriumidega
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse nõukogu 30. novembri 2009. aasta määrust (EÜ) nr 1216/2009, millega nähakse ette põllumajandussaaduste töötlemisel saadud teatavate kaupadega kauplemise kord (1), eriti selle artikli 8 lõike 3 esimest lõiku,
ning arvestades järgmist:
(1)
Komisjoni 30. juuni 2005. aasta määrust (EÜ) nr 1043/2005, millega rakendatakse nõukogu määrust (EÜ) nr 3448/93 seoses teatavate asutamislepingu I lisas loetlemata kaupadena eksporditavate põllumajandussaaduste ja -toodete eksporditoetuste andmise süsteemiga ning nende toetussummade kinnitamise kriteeriumidega (2), on korduvalt oluliselt muudetud. Kuna on vaja teha veel täiendavaid muudatusi, tuleks määrus asendada.
(2)
Nõukogu 22. oktoobri 2007. aasta määrusega (EÜ) nr 1234/2007, millega kehtestatakse põllumajandusturgude ühine korraldus ning mis käsitleb teatavate põllumajandustoodete erisätteid (ühise turukorralduse ühtne määrus) (3), on ette nähtud, et määral, mis on vajalik, et võimaldada teatavate põllumajandustoodete eksporti teatavate asutamislepingu I lisas loetlemata töödeldud kaupade kujul, võttes aluseks selliste toodete noteeringud või hinnad maailmaturul, võib kõnealuste noteeringute või hindade ja Euroopa Liidu hindade vahe katta eksporditoetusega. Seetõttu tuleks eksporditoetuste andmisel kõikide asutamislepingu I lisas loetlemata kaupadena eksporditavate põllumajandussaaduste ja -toodete suhtes kohaldada ühiseid eeskirju.
(3)
Et tagada määruse (EÜ) nr 1234/2007 ühetaoline kohaldamine eksporditoetuste andmisel, ei tohiks selliseid toetusi anda kolmandatest riikidest pärit kaupade puhul, mida kasutatakse selliste kaupade valmistamisel, mis eksporditakse pärast liidus vabasse ringlusse lubamist.
(4)
Eksporditoetusi tuleks maksta kaupade puhul, mis on saadud otse põhisaadustest, põhisaaduste töötlemisel saadud toodetest ja neist kahest rühmast ühega samalaadsetest toodetest. Kõikidel juhtudel tuleks sätestada eksporditoetuse summa kindlaksmääramise meetod.
(5)
Üldiselt kohaldatakse asutamislepingu I lisas loetlemata kaupade suhtes komisjoni 7. juuli 2009. aasta määrust (EÜ) nr 612/2009, milles sätestatakse põllumajandustoodete eksporditoetuste süsteemi kohaldamise üksikasjalikud ühiseeskirjad (4), ning komisjoni 22. juuli 1985. aasta määrust (EMÜ) nr 2220/85, millega sätestatakse põllumajandustoodete tagatissüsteemi üksikasjalikud rakenduseeskirjad (5). Seetõttu on vaja täpsustada, mil viisil nende määruste teatavaid sätteid tuleb kohaldada.
(6)
Vastavalt komisjoni 10. novembri 2006. aasta määrusele (EÜ) nr 1670/2006, millega sätestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 1784/2003 teatavad üksikasjalikud rakenduseeskirjad seoses kohandatud toetuste kindlaksmääramise ja andmisega eksportimiseks ettenähtud teatavate alkohoolsete jookide valmistamiseks kasvatatavale teraviljale (6), kohaldatakse selle kuupäeva eksporditoetuse määra, mil teravili suunatakse tollikontrolli alla piiritusjookide tootmise eesmärgil. Seepärast tuleks teravilja tollikontrolli alla suunamist määruse (EÜ) nr 1670/2006 artiklis 2 osutatud piiritusjookide tootmise eesmärgil käsitada eksporditoetuste andmisel ekspordiga samaväärsena.
(7)
Piiritusjooke peetakse vähem sõltuvaks nende tootmisel kasutatavate põllumajandustoodete hinnast kui teisi kaupu. Ühendkuningriigi, Iirimaa ja Taani ühinemislepingu protokollis nr 19 nähakse siiski ette, et liidu teravilja kasutamise hõlbustamiseks teraviljast saadud piiritusjookide tootmisel tuleb jõuda otsusele vajalike meetmete osas.
(8)
Paljude kaupade puhul, mida ettevõte toodab selgelt määratletud tehnilistes tingimustes ning millel on püsivad omadused ja kindel kvaliteet, on eksport reeglipärane. Ekspordiformaalsuste lihtsustamiseks tuleks vastu võtta lihtsustatud kord selliste kaupade suhtes, mille puhul tootja esitab pädevale asutusele kõnealuse asutuse poolt vajalikuna käsitatavad andmed kaupade valmistamistingimuste kohta. Eksporditavate kaupade valmistamisel tegelikult kasutatud põllumajandussaaduste ja -toodete koguste registreerimise puhul pädevas asutuses tuleks lisada säte sellise registreerimise iga-aastane kinnitamise kohta, et vähendada riski, mis on seotud kõnealuste koguste muutumisest teatamata jätmisega.
(9)
Paljud põllumajandustooted võivad laadilt ja hooajati erineda. Seega võib põllumajandustoodete osa ekspordikauba koostises varieeruda. Seepärast tuleks toetussumma kindlaks määrata nende põllumajandustoodete ja -saaduste koguste alusel, mida eksporditavate kaupade valmistamisel tegelikult kasutatakse. Teatavate lihtsa ja suhteliselt püsiva koostisega kaupade puhul tuleks toetussumma haldamise lihtsustamiseks siiski kindlaks määrata põllumajandussaaduste ja -toodete kindlaksmääratud koguste alusel.
(10)
Kasutatud põllumajandussaadused ja -tooted ning eelkõige nendest valmistatud kaubad tuleb toetuse saamise tingimustele vastamiseks eksportida. Igasuguseid erandeid sellest reeglist tuleks tõlgendada kitsendavalt. Kaupade valmistamise ajal võib tootjatel siiski tekkida kadu toormaterjalide osas, mille eest on makstud liidu hinda, samal ajal kui väljaspool liitu asuvatel tootjatel tekkinud kaod piirduvad maailmaturuhindadega. Lisaks sellele tekivad teatavate kaupade valmistamise käigus kõrvalsaadused, mille väärtus erineb oluliselt põhisaaduste väärtusest. Mõningatel juhtudel saab selliseid kõrvalsaadusi kasutada ainult loomasöödana. Seepärast tuleb sätestada ühiseeskirjad eksporditud kaupade valmistamise käigus tegelikult kasutatud toodete koguse mõiste määratlemiseks.
(11)
Määruse (EÜ) nr 1216/2009 artikli 8 lõike 3 teise lõigu kohaldamisel on vaja ette näha, et I lisas loetlemata kaupadena eksporditavate põhisaaduste eksporditoetused kinnitatakse samaks ajavahemikuks nagu töötlemata kujul eksporditavate põllumajandussaaduste ja -toodete eksporditoetused. Siiski on vaja näha ette võimalus teha sellest reeglist erand, juhul kui esineb teatavaid turuhäireid, mis määratakse kindlaks määruse (EÜ) nr 1216/2009 artikli 16 lõikes 2 osutatud korras.
(12)
Põhisaaduste või samalaadsete toodete toetusmäära kindlaksmääramisel tuleks võtta arvesse tootmistoetusi, abi või muid samalaadse toimega meetmeid, mida kohaldatakse vastavalt määrusele (EÜ) nr 1234/2007.
(13)
Kartulitärklist tuleks eksporditoetuste kindlaksmääramisel käsitada maisitärklisega samalaadsena. Turuolukorras, kus kartulitärklise hind on maisitärklise hinnast märkimisväärselt madalam, peaks olema siiski võimalus kinnitada kartulitärklise suhtes toetuse erimäär.
(14)
Vastavalt määruse (EÜ) nr 1234/2007 artikli 162 lõikele 2 ei või asutamislepingu I lisas loetlemata kaupade koostisesse kuuluvate põllumajandussaaduste ja -toodete ekspordiks antavad toetused ületada toetusi, mida makstaks kõnealuste toodete eksportimisel töötlemata kujul. Toetusmäärade kinnitamisel ja võrdsustamiseeskirjade koostamisel tuleks seda arvesse võtta.
(15)
Teatavad samalaadsete omadustega kaubad võivad olla saadud erineva tehnoloogia abil erinevatest algainetest. Eksportijatelt tuleks nõuda algainete laadi kindlaksmääramist ja teatavate deklaratsioonide esitamist tootmisprotsessi kohta, kui selline teave on vajalik toetuse saamise õiguse kindlaksmääramiseks või asjakohase toetusmäära kohaldamiseks.
(16)
Põllumajandussaaduste tegelikult kasutatavate koguste arvutamisel on tärkliste ning teatavate glükoosi- ja maltodekstriinisiirupite puhul vaja arvesse võtta kuivainesisaldust.
(17)
Kui maailmakaubanduse olukord, konkreetsed nõuded teatavatel turgudel või rahvusvahelised kaubanduskokkulepped seda nõuavad, peaks olema võimalik diferentseerida teatavate asutamislepingu I lisas loetlemata kaupade kujul eksporditavate põllumajandussaaduste ja -toodete toetusi sihtkoha alusel.
(18)
Teatavate asutamislepingu I lisas loetlemata kaupadena eksporditavate põllumajandussaaduste ja -toodete puhul eelarveaasta jooksul antavate toetussummade haldamiseks peaks olema lubatud kehtestada liidu ja maailmaturu arengu põhjal erinevad toetusmäärad toetuse eelneva kinnitamisega ja toetuse eelneva kinnitamiseta toimuva ekspordi jaoks.
(19)
Toetussummad, mida võib eelarveaasta jooksul anda, on piiratud vastavalt liidu rahvusvahelistele kohustustele. Asutamislepingu I lisas loetlemata kauba eksportimine tuleks teha võimalikuks varem teadaolevatel tingimustel. Eelkõige peaks ettevõtjatel olema võimalik saada kinnitust selle kohta, et kõnealuse ekspordi puhul on õigus saada toetust, mis on kooskõlas liidu kohustustega. Juhul, kui sellist kinnitust ei ole enam võimalik anda, tuleks eksportijaid sellest piisavalt vara teavitada. Toetussertifikaatide väljaandmine võimaldab toetustaotlusi jälgida ja tagada omanikele toetus summas, mille kohta sertifikaat on välja antud, tingimusel, et omanikud täidavad muid nõudeid, mis on toetuse saamiseks liidu eeskirjadega ette nähtud.
(20)
Toetussertifikaatide süsteemi jaoks tuleks ette näha korraldusmeetmed. Eelkõige tuleks ette näha vähenduskoefitsient, mida kohaldatakse juhul, kui toetussertifikaatide taotlused ületavad saadaolevaid summasid. Teatavate asjaolude puhuks tuleks ette näha toetussertifikaatide väljaandmise peatamine.
(21)
Toetussertifikaatide eesmärk on tagada liidu rahvusvaheliste kohustuste täitmine. Samuti võimaldavad toetussertifikaadid määrata eelnevalt kindlaks toetuse, mida saab anda kolmandatesse riikidesse eksporditavate kaupade valmistamisel kasutatavate põllumajandussaaduste ja -toodete puhul. See eesmärk erineb mõneti selliste töötlemata kujul eksporditavate põhisaaduste kohta välja antavate ekspordilitsentside eesmärkidest, mille puhul kehtivad koguselisi piiranguid hõlmavad rahvusvahelised kohustused. Seepärast on vaja täpsustada, milliseid põllumajandussektoris kasutatavate litsentside ja sertifikaatide suhtes kohaldatavaid üldsätteid, mis on praegu sätestatud 23. aprilli 2008. aasta määruses (EÜ) nr 376/2008, millega sätestatakse põllumajandussaaduste ja -toodete impordi- ja ekspordilitsentside ning eelkinnitussertifikaatide süsteemi kohaldamise ühised üksikasjalikud eeskirjad (7), ei tuleks toetussertifikaatide suhtes kohaldada.
(22)
Enamasti kinnitatakse ja muudetakse toetusmäärasid neljapäeviti. On vaja vähendada riski, et toodete eelkinnitustaotlusi esitatakse spekulatiivsetel eesmärkidel. Seepärast tuleks eelkinnitustaotlusi, mis esitatakse neljapäeval, käsitada järgmisel tööpäeval esitatuna.
(23)
Et lihtsustada liikmesriikide eksporditoetuste süsteemi toimimist, tuleks I lisas loetlemata kaupade koostisesse kuuluvate põllumajandussaaduste ja -toodete toetusmäärad eelnevalt kinnitada samal ajal.
(24)
Sertifikaaditaotlusi võib laekuda suurematele summadele, kui on võimalik toetusteks anda. Seepärast tuleks eelarveaasta jagada perioodideks, et sertifikaate saaksid nii eelarveaasta lõpus kui ka eelarveaasta alguses eksportivad ettevõtjad. Vajaduse korral tuleks kõigi konkreetse perioodi jooksul taotletud koguste suhtes kohaldada vähenduskoefitsienti.
(25)
Kui mingile konkreetsele osale esitatud toetustaotluste kogusumma on väiksem kui sellele osale eraldatud kogusumma, peaks ettevõtjatel olema lubatud esitada iga nädal toetussertifikaadi taotlusi selle osa ülejäänud summale.
(26)
On vaja täpsustada, kuidas tuleks toetussertifikaatide suhtes kohaldada määrust (EÜ) nr 376/2008, mis on seotud sertifikaatidega, kus eksporditoetus on eelnevalt kinnitatud ja mida taotletakse seoses importivas kolmandas riigis väljakuulutatud pakkumismenetlusega.
(27)
Tuleks sätestada tingimused toetussertifikaatide tagatise vabastamiseks. Nende tingimuste hulka peaks kuuluma kohustused, mida käsitatakse esmajärguliste nõuetena ning mille kohta esitatakse tagatis, ning samuti tõendid, mis tuleb esitada kohustuste täitmise tõendamiseks.
(28)
Enamik eksportijaid saab aastas toetust alla 100 000 euro. Selline eksport on majanduslikult vähetähtis ja moodustab kokku vaid väikese osa asutamislepingu I lisas loetlemata kaupadena eksporditavate põllumajandussaaduste ja -toodete toetustest. Seepärast peaks sellistel juhtudel olema võimalik vabastada väikeeksportijad sertifikaadi esitamise kohustusest. Lihtsustamise huvides peaks neil olema teatavatel asjaoludel õigus kasutada toetussertifikaate ilma väikeeksportija staatust kaotamata. Et vältida selle erandi kuritarvitamist, on vaja, et selle kohaldamine piirduks üksnes eksportija asukohaliikmesriigiga.
(29)
Tuleks kehtestada järelevalve kord, mis põhineb põhimõttel, et eksportija deklareerib pädevale asutusele eksporditavate kaupade valmistamiseks kasutatud tootekogused iga kord, kui kaupu eksporditakse. Pädevad asutused peaksid võtma kõik meetmed, mida nad peavad vajalikuks, et kontrollida selliste deklaratsioonide täpsust.
(30)
Eksportijate deklaratsioonide kontrollimise eest vastutavatel asutustel ei ole alati piisavalt tõendeid kasutatud koguseid käsitleva deklaratsiooni heakskiitmiseks isegi juhul, kui deklaratsioon põhineb keemilisel analüüsil. Selline olukord võib tekkida eelkõige siis, kui eksporditavad kaubad on valmistatud teises liikmesriigis kui eksportiv liikmesriik. Seepärast peaksid eksportiva liikmesriigi pädevad asutused vajaduse korral saama otse teiste liikmesriikide pädevatelt asutustelt kogu neile kättesaadava teabe kaupade valmistamistingimuste kohta.
(31)
Ettevõtjatel tuleks lubada koostada kaupade tootjaliikmesriikide pädevate asutustega konsulteerides lihtsustatud deklaratsioon kasutatud toodete üldkoguste kohta, tingimusel, et nad peavad kasutatud toodete kohta üksikasjalikku arvestust ja esitavad selle nimetatud asutustele.
(32)
Eksportijatel, eriti neil, kes ei ole ise tootjad, ei ole alati võimalik teada nende kasutatud põllumajandussaaduste ja -toodete täpseid koguseid, mille puhul neil on õigus toetust saada. Seepärast ei saa eksportija alati selliseid koguseid deklareerida. Seepärast tuleb ette näha alternatiivne toetuse arvutamise meetod, mille kohaldamist asjaomane isik võib taotleda teatavate kaupade suhtes ning mis põhineb kaupade keemilisel analüüsil ja mille puhul kasutatakse selleks koostatud tabelit.
(33)
Määruse (EÜ) nr 612/2009 artikliga 28 kohaselt ei anta toetust toodetele, mis ei ole ekspordideklaratsiooni vastuvõtmise kuupäeval veatu ja standardse turustuskvaliteediga. Tagamaks selle reegli ühetaolist kohaldamist, tuleks selgitada, et selleks, et toetust antaks teatavate loomsete toodete suhtes, mida hõlmab Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määrus (EÜ) nr 852/2004 toiduainete hügieeni kohta (8) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määrus (EÜ) nr 853/2004, millega sätestatakse loomset päritolu toidu hügieeni erieeskirjad (9), ning mis on loetletud käesoleva määruse II lisas, peaksid asjaomased loomsed tooted olema valmistatud vastavalt nimetatud määruste nõuetele ja kandma nõutavat tervisemärgist.
(34)
On väga oluline, et komisjonil oleks võimalik jälgida meetmeid, mis on kehtestatud seoses antud eksporditoetustega. Seetõttu peaksid liikmesriikide pädevad asutused edastama komisjonile teatava statistilise teabe. Tuleks määratleda kõnealuse teabe formaat ja ulatus.
(35)
Määruse (EÜ) nr 612/2009 artikli 12 lõigete 1 ja 4 kohaselt peavad koostisained, mille suhtes antakse eksporditoetust, v.a määruse (EÜ) nr 1234/2007 artikli 162 lõike 1 punkti a alapunktis iii ning punktis b osutatud suhkrutooted, olema liidu päritolu. Seetõttu tuleks sätestada meetmed selle nõude täitmise tagamiseks.
(36)
Taotlusi, mille põhjal antakse toetust vastavalt käesolevale määrusele, on palju. Enamik kaupadest, mille suhtes sellised taotlused esitatakse, toodetakse selgelt määratletud tehnilistes tingimustes, neil on püsivad omadused ja kindel kvaliteet, nende eksport on reeglipärane ja neid toodetakse pädevates ametiasutustes registreeritud ja kinnitatud viisil. Neid erilisi asjaolusid silmas pidades ning selleks, et lihtsustada käesoleva määruse alusel eksporditoetuste andmisest tulenevat haldustööd, on kohane võimaldada liikmesriikidele suuremat paindlikkust määruse (EÜ) nr 612/2009 artikli 24 sätete kohaldamisel, niivõrd kui need on seotud künnistega, allpool mida võivad liikmesriigid vabastada ettevõtjad muude nõutavate tõendite esitamisest peale veodokumendi.
(37)
On asjakohane tagada asutamislepingu I lisas loetlemata kaupade puhul toetuste andmist käsitlevate sätete ühetaoline kohaldamine kogu liidus. Selleks peaks iga liikmesriik teatama komisjonile järelevalvekorrast, mida kohaldatakse tema territooriumil mitmesuguste eksporditavate kaubaliikide suhtes.
(38)
Tuleks võimaldada piisav aeg üleminekuks määrusest (EÜ) nr 1043/2005 tulenevalt toetussertifikaatide menetlemise halduskorralt käesoleva määrusega ette nähtud halduskorrale. Käesolevat määrust tuleks kohaldada taotluste suhtes, mis on esitatud alates 2011 aasta eelarveperioodi esimese taotluste esitamise perioodi esimesest päevast ja jõustuma sellel kuupäeval.
(39)
Käesoleva määrusega ettenähtud meetmed on kooskõlas asutamislepingu I lisas loetlemata töödeldud põllumajandussaadustega kauplemise horisontaalküsimusi käsitleva korralduskomitee arvamusega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
I PEATÜKK
SISU JA MÕISTED
Artikkel 1
1. Käesolevas määruses sätestatakse määruse (EÜ) nr 1216/2009 rakenduseeskirjad seoses eksporditoetuste andmise süsteemiga, mis on kehtestatud määrusega (EÜ) nr 1234/2007.
Seda kohaldatakse põhisaaduste, nende töötlemissaaduste või käesoleva määruse artikli 3 kohaselt neist kahest rühmast ühega samalaadsete toodete ekspordi suhtes, kui kõnealuseid tooteid eksporditakse kaupadena, mida ei ole loetletud asutamislepingu I lisas, kuid mis on loetletud määruse (EÜ) nr 1234/2007 XX lisa I-V osas ja käesoleva määruse II lisas.
2. Lõikes 1 nimetatud eksporditoetust ei anta vastavalt asutamislepingu artiklile 29 vabasse ringlusse lubatud ning reeksporditavate kaupade puhul.
Kõnealuste kaupade eest ei anta toetust, kui kaubad eksporditakse pärast töötlemist või teiste kaupade osana.
3. Toetust ei anta toodete puhul, mida kasutatakse II lisas nimetatud ja CN-koodi 2208 alla kuuluvates kangetes alkohoolsetes jookides sisalduva alkoholi tootmiseks, välja arvatud teravilja puhul.
Artikkel 2
1. Käesoleva määruse kohaldamisel kasutatakse järgmisi mõisteid:
a) „eelarveperiood”- ajavahemik 1. oktoobrist kuni järgmise aasta 30. septembrini;
b) „eelarveaasta”- ajavahemik 16. oktoobrist kuni järgmise aasta 15. oktoobrini;
c) „põhisaadused”- käesoleva määruse I lisas loetletud tooted;
d) „koostisained”- põhisaadused, nende töötlemissaadused või nende kahe rühmaga samalaadsed tooted, mida kasutatakse kaupade tootmisel ja mis on loetletud määruse (EÜ) nr 1234/2007 artikli 162 lõike 1 punkti a alapunktides i, ii, iii, v ja vii ning punktis b;
e) „kaubad”- tooted, mis ei ole loetletud asutamislepingu I lisas, kuid on loetletud määruse (EÜ) nr 1234/2007 XX lisa I-V osas ning käesoleva määruse II lisas;
f) „leping”- mitmepoolsete kaubandusläbirääkimiste Uruguay voorus sõlmitud põllumajandusleping;
g) „toiduabi”- toiduabiprogrammid, mis vastavad lepingu artikli 10 lõikes 4 sätestatud tingimustele;
h) „jäägid”- tootmisprotsessi käigus tekkinud ja oma koostiselt tegelikult eksporditud kaupadest selgelt erinevad tooted, mida ei ole võimalik turustada;
i) „kõrvalsaadused”- tootmisprotsessi käigus saadud tooted ja kaubad, mis erinevad oma koostiselt või omadustelt tegelikult eksporditud kaupadest ja mida on võimalik turustada;
j) „kadu”- toodete või kaupade kogused, mis on saadud tootmisprotsessi käigus etapis, kus põllumajandussaadusi ja -tooteid kasutatakse tootmiseks töötlemata kujul, ning mis ei ole tegelikult eksporditud kaupade kogused, jäägid ega kõrvalsaadused ja mida ei ole võimalik turustada.
2. Lõike 1 punktide h, i ja j kohaldamisel ei käsitata turustatuna tootmisprotsessi käigus saadud tooteid, mis erinevad oma koostiselt tegelikult eksporditud kaupadest ning mis müüakse summa eest, mis hõlmab üksnes kõnealuste toodete realiseerimisel tekkivaid kulutusi.
Lõike 1 punkti j kohaldamisel arvatakse kao hulka tootmisprotsessi käigus saadud tooted või kaubad, mida on võimalik tasu eest või tasuta realiseerida ainult loomasöödana.
Artikkel 3
1. CN-koodi 1108 13 00 alla kuuluvat kartulitärklist, mis on toodetud otse kartulist, välja arvatud kõrvalsaadused, käsitatakse samalaadsena maisi töötlemisel saadud tootega.
2. CN-koodide 0404 10 48-0404 10 62 alla kuuluvat kontsentreerimata ning külmutatud või külmutamata vadakut käsitatakse samalaadsena I lisas loetletud vadakupulbriga, edaspidi „tooterühm 1”.
3. Järgmisi tooteid käsitatakse samalaadsena I lisas nimetatud piimapulbriga, mille rasvasisaldus ei ületa 1,5 % - edaspidi „tooterühm 2”:
a)
CN-koodide 0403 10 11, 0403 90 51 ja 0404 90 21 alla kuuluv kontsentreerimata piim ja piimatooted, mis ei sisalda suhkru- ega magusainelisandit, mis on külmutatud või külmutamata ja mille piimarasvasisaldus ei ületa 0,1 massiprotsenti;
b)
CN-koodide 0403 10 11, 0403 90 11 ja 0404 90 21 alla kuuluv piim ja piimatooted pulbrina, graanulitena või muul tahkel kujul, mis ei sisalda suhkru- ega magusainelisandit ja mille piimarasvasisaldus ei ületa 1,5 massiprotsenti.
4. Järgmisi tooteid käsitatakse samalaadsena I lisas loetletud piimapulbriga, mille rasvasisaldus on 26 %, edaspidi „tooterühm 3”:
a)
CN-koodide 0403 10 11, 0403 10 13, 0403 90 51, 0403 90 53, 0404 90 21 ja 0404 90 23 alla kuuluv kontsentreerimata piim, koor ja piimatooted, mis ei sisalda suhkru- ega magusainelisandit, mis on külmutatud või külmutamata ja mille piimarasvasisaldus on üle 0,1 massiprotsendi, kuid mitte üle 6 massiprotsendi;
b)
CN-koodide 0403 10 11, 0403 10 13, 0403 10 19, 0403 90 13, 0403 90 19, 0404 90 23 ja 0404 90 29 alla kuuluv piim, koor ja piimatooted pulbrina, graanulitena või muul tahkel kujul, mis ei sisalda suhkru- ega magusainelisandit ja mille piimarasvasisaldus on üle 1,5 massiprotsendi, kuid alla 45 massiprotsendi.
5. Järgmisi tooteid käsitatakse samalaadsena tooterühmaga 6:
a)
CN-koodide 0403 10 19, 0403 90 59, 0404 90 23 ja 0404 90 29 alla kuuluv kontsentreerimata piim, koor ja piimatooted, mis ei sisalda suhkru- ega magusainelisandit ja mille piimarasvasisaldus ületab 6 massiprotsenti;
b)
CN-koodide 0403 10 19, 0403 90 19 ja 0404 90 29 alla kuuluv piim ja piimatooted pulbrina, graanulitena või mul tahkel kujul, mis ei sisalda suhkru- ega magusainelisandit ja mille piimarasvasisaldus on vähemalt 45 massiprotsenti;
c)
CN-koodide 0405 10, 0405 20 90, 0405 90 10 ja 0405 90 90 alla kuuluv või ja muud piimarasvad, mille piimarasvasisaldus ei ole 82 massiprotsenti, kuid on vähemalt 62 massiprotsenti.
6. CN-koodide 0403 10 11-0403 10 19, 0403 90 51-0403 90 59 ja 04049021-0404 90 29 alla kuuluvat kontsentreeritud piima, koort ja piimatooteid, mis ei ole pulbri, graanulite ega muul tahkel kujul ning mis ei sisalda suhkru- ega magusainelisandit, käsitatakse rasvata kuivaine sisalduse poolest samalaadsena tooterühmaga 2. Piimarasva sisalduse poolest käsitatakse sellist toodet samalaadsena tooterühmaga 6.
Esimest lõiku kohaldatakse ka juustu ja kohupiima suhtes.
7. CN-koodi 1006 20 alla kuuluvat kooritud riisi ja CN-koodide 1006 30 21-1006 30 48 alla kuuluvat poolkroovitud riisi käsitatakse samalaadsena CN-koodide 1006 30 61-1006 30 98 alla kuuluva kroovitud riisiga.
8. Kui järgmised tooted vastavad määruses (EÜ) nr 1234/2007 ja komisjoni määruses (EÜ) nr 951/2006 (10) sätestatud toetuse saamise tingimustele eksportimisel töötlemata kujul, käsitatakse neid samalaadsena CN-koodi 1701 99 10 alla kuuluva valge suhkruga:
a)
CN-koodi 1701 11 90 või 1701 12 90 alla kuuluv toorpeedisuhkur või toor-roosuhkur, mille sahharoosisisaldus kuivaines polarimeetri näidu järgi on vähemalt 92 massiprotsenti;
b)
CN-koodi 1701 91 00 või 1701 99 90 alla kuuluv suhkur;
c)
määruse (EÜ) nr 1234/2007 I lisa III osa punktis c nimetatud tooted, välja arvatud segud, mille saamiseks on osaliselt kasutatud määruse (EÜ) nr 1234/2007 I lisa I osaga hõlmatud tooteid;
d)
määruse (EÜ) nr 1234/2007 I lisa III osa punktides d ja g nimetatud tooted, välja arvatud segud, mille saamiseks on osaliselt kasutatud määruse (EÜ) nr 1234/2007 I lisaga hõlmatud tooteid.
Artikkel 4
Lisaks käesoleva määruse sätetele kohaldatakse määrust (EÜ) nr 612/2009 ja määrust (EMÜ) nr 2220/85, välja arvatud juhul, kui käesoleva määruse artikli 39 lõikes 4 ja artiklis 50 on sätestatud teisiti.
II PEATÜKK
EKSPORDITOETUSED
1. JAGU
Arvutusmeetod
Artikkel 5
1. Toetussumma, mis antakse iga põhisaaduse 2. jao kohaselt kindlaksmääratava koguse kohta, mis eksporditakse sama liiki kaupade kujul, määratakse kindlaks selle koguse korrutamisel 3. jao kohaselt arvutatud vastava põhisaaduse toetusmääraga massiühiku kohta.
2. Kui teatava põhisaaduse suhtes kohaldatakse vastavalt artikli 15 lõikele 2 erinevaid toetusmäärasid, arvutatakse toetusmäär eraldi iga põhisaaduse koguse kohta, mille suhtes kohaldatakse erinevat toetusmäära.
3. Kui kaupu on kasutatud eksporditavate kaupade valmistamisel, kasutatakse eksporditavate kaupade valmistamisel kasutatud põhisaaduste, nende töötlemissaaduste või vastavalt artiklile 3 neist kahest rühmast ühega samalaadsete toodete suhtes kohaldatava toetusmäära arvutamisel toetusmäära, mida kohaldatakse selliste kaupade eksportimisel töötlemata kujul.
2. JAGU
Individuaalne kvoot
Artikkel 6
Kaupade puhul tuleb iga põhisaaduse kogus, mida võetakse arvesse toetussumma arvutamisel (edaspidi „individuaalne kvoot”), kindlaks määrata vastavalt artiklitele 7, 8 ja 9, välja arvatud juhul, kui on viidatud III lisale või kui kohaldatakse artikli 47 lõiget 2.
Artikkel 7
Kui põhisaadust või sellega samalaadset toodet kasutatakse töötlemata kujul, on kõnealuseks koguseks eksporditavate kaupade valmistamisel tegelikult kasutatud kogus, võttes arvesse VII lisas sätestatud ümberarvestuskursse.
Artikkel 8
1. Kui kasutatakse toodet, mida reguleerib määruse (EÜ) nr 1234/2007 artikli 1 lõike 1 punkt a ja I lisa I osa või määruse (EÜ) nr 1234/2007 artikli 1 lõike 1 punkt b ja I lisa II osa, on individuaalseks kvoodiks eksporditavate kaupade valmistamisel tegelikult kasutatud kogus, mida on korrigeeritud, et see vastaks põhisaaduse kogusele, rakendades käesoleva määruse V lisas sätestatud koefitsiente, kui asjaomase toote suhtes kehtib üks järgmistest:
a)
toode on saadud põhisaaduse või sellega samalaadse toote töötlemisel;
b)
toode on samalaadne põhisaaduse töötlemissaadusega;
c)
toode on saadud põhisaaduse töötlemissaadusega samalaadse toote töötlemisel.
2. Erandina lõikest 1 on CN-koodi 2208 alla kuuluvates kangetes alkohoolsetes jookides sisalduva teraviljapiirituse puhul individuaalne kvoot 3,4 kg otra teraviljast saadud alkoholi sisalduse mahuprotsendi kohta eksporditava kange alkohoolse joogi hektoliitris.
Artikkel 9
1. Kui artiklist 11 ei tulene teisiti, siis ükskõik kumma järgmise toote kasutamisel on kummagi põhisaaduse individuaalne kvoot võrdne pädevate asutuste poolt artikli 45 kohaselt kehtestatud kogusega:
a)
asutamislepingu I lisas loetlemata toode, mis on saadud käesoleva määruse artiklis 7 või 8 nimetatud toote töötlemisel;
b)
toode, mis on saadud mitme artiklis 7 või 8 nimetatud toote või käesoleva lõigu punktis a nimetatud toote segamisel või töötlemisel.
Individuaalne kvoot määratakse kindlaks eksporditavate kaupade valmistamisel tegelikult kasutatava tootekoguse alusel.
Selle koguse arvutamisel kohaldatakse vastavalt VII lisas nimetatud ümberarvestuskursse või artiklis 8 nimetatud arvutamise erieeskirju, võrdväärsussuhteid ja koefitsiente.
2. Erandina lõikest 1 on CN-koodi 2208 alla kuuluvates kangetes alkohoolsetes jookides sisalduvate teraviljapõhiste alkohoolsete jookide puhul individuaalne kvoot 3,4 kg otra teraviljast saadud alkoholi sisalduse mahuprotsendi kohta eksporditava kange alkohoolse joogi hektoliitris.
Artikkel 10
1. Artiklite 6-9 kohaldamisel käsitatakse eksporditavate kaupade valmistamisel töötlemata kujul kasutatud tooteid tegelikult kasutatud toodetena.
2. Kui selliste kaupade teataval valmistamisetapil töödeldakse põhisaadus mõneks teiseks rohkem töödeldud põhisaaduseks ja seda kasutatakse mõnes hilisemas etapis, käsitatakse tegelikult kasutatuna ainult viimati nimetatud põhisaadust.
3. Tegelikult kasutatud toodete kogused lõikes 1 määratletud tähenduses määratakse kindlaks iga eksporditava kauba puhul.
4. Kui tegemist on selliste kaupade regulaarse ekspordiga, mida teatav ettevõte toodab selgelt määratletud tehnilistes tingimustes ning millel on püsivad omadused ja kindel kvaliteet, võib erandina lõigetest 1, 2 ja 3 kogused pädevate asutuste nõusolekul kindlaks määrata vastavalt kaupade tootmise reglemendile või keskmistele tootekogustele, mida on konkreetse ajavahemiku jooksul kasutatud nende kaupade teatava koguse valmistamiseks. Sel viisil kindlaksmääratud tootekogused võetakse arvutamisel aluseks seni, kuni kaupade valmistamistingimused ei ole muutunud.
Sel viisil kindlaksmääratud tootekogused kinnitatakse vähemalt kord aastas, välja arvatud juhul, kui pädev asutus annab ametliku loa toimida teisiti.
Artikkel 11
1. III lisas loetletud kaupade puhul on põhisaaduse individuaalseks kvoodiks kilogrammides 100 kg kaupade kohta kvoot, mis on kõnealuses lisas esitatud kõigi nimetatud kaupade kohta.
Värskete pastatoodete puhul tuleb III lisas sätestatud põhisaaduste kogused ümber arvutada kuivade pastatoodete samaväärseks koguseks, korrutades need kogused pastatoodete kuivaine protsendiga ja jagades arvuga 88.
2. Kui III lisas loetletud kaubad on osaliselt valmistatud toodetest, mille puhul eksporditoetuse maksmist reguleeritakse määrusega (EÜ) nr 1234/2007, ning osaliselt muudest toodetest, määratakse esimesena nimetatud toodete individuaalne kvoot kindlaks vastavalt artiklitele 6-10.
Artikkel 12
1. Põllumajandussaaduste ja -toodete tegelikult kasutatud koguste kindlaksmääramisel kohaldatakse lõikeid 2 ja 3.
2. Kõik põllumajandussaadused ja -tooted, mida on kasutatud artiklis 10 määratletud tähenduses ja mis annavad õiguse saada toetust, kuid mis tavapärase tootmisprotsessi käigus kaovad näiteks auru või suitsuna või muutuvad pulbriks või tuhaks, mida ei ole võimalik taaskasutada, vastavad kõnealuse toetuse saamise tingimustele kogu kasutatud koguste piires.
3. Tegelikult eksportimata kaubakoguste eest ei ole õigust saada tegelikult kasutatud põllumajandussaaduste ja -toodete eest makstavat toetust.
Kui selliste kaupade koostis on sama, mis tegelikult eksporditud kaupadel, võib kohaldada vähenduskoefitsienti, mis on proportsionaalne viimati nimetatud kaupade valmistamisel tegelikult kasutatud põllumajandussaaduste ja -toodete kogustega.
Artikkel 13
1. Erandina artikli 12 lõikest 3 on kuni 2 massiprotsenti kaupade tootmisega seotud kadusid toetuskõlblikud.
2 % künnise arvutamiseks jagatakse kogu kasutatud tooraine kuivaine mass, millest on lahutatud artikli 12 lõikes 2 osutatud kogused, tegelikult eksporditud kaupade kuivaine massiga või kasutatakse muud sobivat arvutusmeetodit, mis vastab kaupade tootmistingimustele.
2. Kui kaupade tootmisest tulenevad kaod ületavad 2 %, ei vasta ülemäärane kadu tegelikult kasutatud põllumajandussaaduste ja -toodete eest makstava toetuse saamise tingimustele. Liikmesriikide pädevad asutused võivad siiski heaks kiita suurema kao, kui see on nõuetekohaselt põhjendatud. Liikmesriigid teatavad komisjonile juhtudest, mil pädevad asutused on heaks kiitnud suuremad kaod, samuti sellise heakskiitmise põhjused.
3. Toetuste tingimustele vastavad ka tegelikult kasutatud põllumajandussaaduste ja -toodete kogused, mis sisalduvad jääkides.
4. Kõrvalsaaduste tekkimise korral määratakse kindlaks, milline osa tegelikult kasutatud põllumajandussaaduste ja -toodete kogusest vastab eksporditud kaupadele ja milline osa kõrvalsaadustele.
3. JAGU
Toetusmäärad
Artikkel 14
1. Käesoleva määruse I lisas loetletud põhisaaduste puhul, mis eksporditakse asutamislepingu I lisas loetlemata kaupade kujul, kinnitab komisjon määruse (EÜ) nr 1234/2007 artiklis 164 sätestatud toetusmäära 100 kg põhisaaduse kohta samaks perioodiks nagu samade toodete toetused nende eksportimisel töötlemata kujul.
2. Erandina lõikest 1 võib toetussumma siiski kindlaks määrata vastavalt muule ajakavale, mis määratakse kindlaks määruse (EÜ) nr 1216/2009 artikli 16 lõikes 2 osutatud korras.
Artikkel 15
1. Toetusmäära kindlaksmääramisel võtab komisjon arvesse eriti järgmist:
a)
töötleva tööstuse keskmised kulud põhisaaduste hankimisel liidu turgudelt ning maailmaturuhinnad;
b)
eksporditoetuse määr, mis on kehtestatud samalaadsetes tingimustes valmistatud ja asutamislepingu I lisas loetletud töödeldud põllumajandussaaduste ja -toodete suhtes;
c)
vajadus tagada võrdsed konkurentsitingimused liidu tooteid kasutava tööstuse ning seestöötlemise korra alusel kolmandate riikide tooteid kasutava tööstuse vahel;
d)
ühelt poolt eelarvekulude arengsuundumus ja teiselt poolt põhisaaduste turuhindade arengusuundumus liidus ja maailmaturul;
e)
asutamislepingu artikli 218 alusel sõlmitud kokkulepetest tulenevate piirangute järgimine.
2. Toetusmäärade kinnitamisel võetakse vajaduse korral arvesse abi ja muid samaväärse mõjuga meetmeid, mida kohaldatakse kõikides liikmesriikides määruse (EÜ) nr 1234/2007 alusel põhisaaduste ja nendega samalaadsete toodete suhtes.
3. Asutamislepingu I lisas loetlemata kaupade koostisesse kuuluvate põllumajandussaaduste ja -toodete ekspordiks antavad toetused ei või ületada toetusi, mida makstaks kõnealuste toodete eksportimisel töötlemata kujul.
Artikkel 16
1. CN-koodi 1108 13 00 alla kuuluva kartulitärklise toetusmäär määratakse eraldi kindlaks maisi ekvivalendina määruse (EÜ) nr 1234/2007 artikli 195 lõikes 2 osutatud korras, kohaldades käesoleva määruse artikli 15 lõikes 1 sätestatud kriteeriume. Kasutatud kartulitärklise kogused arvutatakse ümber võrdväärseteks maisikogusteks vastavalt käesoleva määruse artiklile 8.
2. Kui asjaomane pool ei koosta artiklis 45 nimetatud deklaratsiooni, milles esitatakse artikli 48 lõike 1 punktis d nõutud teave, või ei lisa deklaratsioonile piisavalt tõendavaid dokumente, on CN-koodide 2905 44 ja 3824 60 alla kuuluvate D-glütsitooli (sorbitooli) segude puhul toetusmääraks sellise põhisaaduse toetusmäär, mille suhtes kohaldatakse madalaimat toetusmäära.
Artikkel 17
1. CN-koodide 1108 11 00-1108 19 90 alla kuuluvate tärkliste puhul või toodete puhul, mis on loetletud määruse (EÜ) nr 1234/2007 I lisa I osa punktis d ja mis on saadud selliste tärkliste töötlemisel, antakse toetust ainult siis, kui toodete tarnijad esitavad deklaratsiooni selle kohta, et kõnealused tooted on toodetud otse teraviljast, kartulist või riisist, millega välistatakse muude põllumajandussaaduste ja -toodete või kaupade tootmise kõrvalsaaduste kasutamine.
2. Lõikes 1 osutatud deklaratsioon kehtib kuni kehtetuks tunnistamiseni kõigi sama tootja tarnete suhtes. Seda kontrollitakse vastavalt artiklile 45.
Artikkel 18
1. Kui artikli 3 lõike 1 kohaselt maisitärklisega samalaadsena käsitatava kartulitärklise kuivainesisaldus on vähemalt 80 %, on eksporditoetuse määraks vastavalt artiklile 14 sätestatud eksporditoetuse määr. Kui kuivainesisaldus on alla 80 %, vastab toetusmäär artiklis 14 sätestatule, mis on korrutatud 1/80-ga tegelikust kuivainesisalduse protsendimäärast.
Kõigi teiste tärkliste puhul, mille kuivainesisaldus on vähemalt 87 %, on eksporditoetuse määraks artikli 14 kohaselt sätestatud eksporditoetuse määr. Kui kuivainesisaldus on alla 87 %, vastab toetusmäär artiklis 14 sätestatule, mis on korrutatud 1/87-ga tegelikust kuivainesisalduse protsendimäärast.
2. Kui CN-koodide 1702 30 90, 1702 40 90, 1702 90 50, või 2106 90 55 alla kuuluva glükoosi- või maltodekstriinisiirupi kuivainesisaldus on vähemalt 78 %, on eksporditoetuse määraks artikli 14 kohaselt sätestatud eksporditoetuse määr. Kui kõnealuste siirupite kuivainesisaldus on alla 78 %, vastab toetusmäär artiklis 14 sätestatule, mis on korrutatud 1/78-ga tegelikust kuivainesisalduse protsendimäärast.
3. Lõike 1 kohaldamisel määratakse tärkliste kuivainesisaldus komisjoni määruse (EÜ) nr 687/2008 (11) IV lisas osutatud meetodil; glükoosi- ja maltodekstriinisiirupi kuivainesisaldus määratakse komisjoni direktiivi 79/796/EMÜ (12) II lisas nimetatud meetodi nr 2 või mõne muu asjakohase ning vähemalt sama täpse analüüsimeetodi kohaselt.
4. Artiklis 45 nimetatud deklaratsiooni esitamisel peab taotleja deklareerima kasutatud tärkliste või glükoosi- või maltodekstriinisiirupi kuivainesisalduse.
Artikkel 19
1. CN-koodi 3501 10 alla kuuluva kaseiini, CN-koodi 3501 90 90 alla kuuluvate kaseinaatide või CN-koodide 3502 11 90 ja 3502 19 90 alla kuuluva ovoalbumiini puhul, mida eksporditakse muutmata kujul, võib toetusmäära vastavalt sihtkohale diferentseerida, kui seda nõuab mõni järgmistest asjaoludest:
a)
nende kaupade olukord rahvusvahelises kaubanduses;
b)
teatavate turgude erinõuded
c)
rahvusvahelised kaubanduskokkulepped.
2. CN-koodide 1902 11 00, 1902 19 ja 1902 40 10 alla kuuluvate kaupade toetusmäära võib vastavalt sihtkohale diferentseerida.
3. Toetust võib diferentseerida vastavalt sellele, kas toetusmäär on eelnevalt artikli 26 kohaselt kinnitatud.
Artikkel 20
1. Kohaldatakse kaupade eksportimise kuupäeval kehtivat toetusmäära, välja arvatud järgmistel juhtudel:
a)
artikli 26 kohaselt on tehtud eelkinnituse taotlus;
b)
taotlus on tehtud artikli 37 lõike 2 kohaselt ja toetusmäär on eelnevalt kinnitatud kuupäeval, mil on esitatud toetussertifikaadi taotlus.
2. Toetusmäära eelkinnituse süsteemi kohaldamisel kohaldatakse eelkinnitustaotluse esitamispäeval kehtivat määra kaupade suhtes, mis eksporditakse toetussertifikaadi kehtivusajal pärast kõnealust kuupäeva artikli 35 lõike 2 kohaselt.
Töödeldud teravilja- ja riisitoodete puhul kohandatakse toetusmäära samade eeskirjade alusel, mis kehtivad töötlemata kujul eksporditavate põhisaaduste toetuste eelkinnitamisel, kuid kasutades V lisas sätestatud koefitsiente.
3. Toetussertifikaatide väljavõtted määruses (EÜ) nr 376/2008 määratletud tähenduses ei saa eelkinnitust eraldi sertifikaadist, millest väljavõte on tehtud.
III PEATÜKK
TOETUSSERTIFIKAADID
1. JAGU
Üldsätted
Artikkel 21
1. Liikmesriigid väljastavad kogu liidus kehtiva toetussertifikaadi kõigile taotlejatele, olenemata nende asukohast liidus.
Toetussertifikaadid tagavad toetuse maksmise, juhul kui V peatükis sätestatud tingimused on täidetud. Tingimused võivad sisaldada toetusmäära eelkinnitust. Sertifikaadid kehtivad ainult ühel eelarveperioodil.
2. Käesoleva määruse II lisas loetletud kaupade kujul eksporditavate põhisaaduste või määruse (EÜ) nr 1670/2006 artiklis 2 nimetatud kangete piiritusjookide tootmiseks tollikontrolli alla suunatud teravilja puhul toetuste andmise tingimuseks on käesoleva määruse artikli 24 kohaselt väljastatud toetussertifikaadi esitamine.
Esimeses lõigus osutatud teravili loetakse ekspordituks.
Esimest lõiku ei kohaldata määruse (EÜ) nr 612/2009 artikli 4 lõike 1 teise lõigu kolmandas taandes ning artikli 33 lõikes 1, artikli 37 lõikes 1, artikli 41 lõikes 1 ja artikli 43 lõikes 1 osutatud tarnete ega käesoleva määruse IV peatükis osutatud ekspordi suhtes.
3. Artikli 20 lõikes 2 sätestatud eelkinnitussüsteemi alusel toetuse andmise tingimuseks on toetussertifikaadi esitamine, milles on märgitud toetusmäärade eelnev kinnitamine.
Artikkel 22
1. Määrust (EÜ) nr 376/2008 kohaldatakse käesolevas määruses osutatud toetussertifikaatide suhtes.
2. Määruse (EÜ) nr 376/2008 sätteid, mis käsitlevad teatavate koguste kohta välja antud toetussertifikaatidest tulenevaid õigusi ja kohustusi, kohaldatakse mutatis mutandis õiguste ja kohustuste suhtes, mis tulenevad käesolevas määruses nimetatud toetussertifikaatide suhtes, mis on välja antud eurodes väljendatud summadele, võttes arvesse käesoleva määruse VI lisa.
3. Erandina käesoleva artikli lõigetest 1 ja 2 ei kohaldata määruse (EÜ) nr 376/2008 artikli 7 lõikeid 2 ja 4, artikleid 8, 11 ja 13, artikli 17 lõiget 1, artikleid 20, 23, 31, 32 ja 34, artikli 35 lõiget 6 ning artikleid 41, 45, 46 ja 48 käesolevas määruses nimetatud toetussertifikaatide suhtes.
4. Määruse (EÜ) nr 376/2008 artiklite 39 ja 40 kohaldamisel ei või 30. septembrini kehtivaid sertifikaate pikendada.
Sellistel juhtudel sertifikaat tühistatakse nende summade osas, mille kohta ei ole taotlust esitatud vääramatu jõu tõttu, ning asjakohane tagatis vabastatakse.
Artikkel 23
1. Muud kui artiklis 36 nimetatud toiduabiprogrammidega seotud toetussertifikaatide taotlused kehtivad ainult siis, kui nende kohta on esitatud määruse (EÜ) nr 376/2008 artikli 14 tingimustele vastav tagatis, mis moodustab 10% taotletud summast.
2. Tagatis vabastatakse käesoleva määruse artiklis 40 sätestatud tingimustel.
Artikkel 24
1. Toetussertifikaadi taotlus ja toetussertifikaat ise peavad põhinema määruse (EÜ) nr 376/2008 I lisas sätestatud vormil „Ekspordilitsents või eelkinnitussertifikaat” ja summa märgitakse eurodes.
Kõnealused dokumendid täidetakse vastavalt käesoleva määruse VI lisas sätestatud juhistele.
2. Kui taotleja kavatseb eksportida üksnes sellest liikmesriigist, kus ta toetussertifikaati taotleb, võib pädev asutus toetussertifikaadi säilitada, eelkõige elektroonilisel kujul. Sel juhul teatab pädev asutus taotlejale, et tema toetussertifikaat on registreeritud, ja esitab talle toetussertifikaadi omanikule antavas eksemplaris (edaspidi „esimene eksemplar”) sätestatud teabe. Väljaandva asutuse eksemplari toetussertifikaadist, edaspidi „teine eksemplar”, välja ei anta.
Pädev asutus registreerib VI lisa III ja IV jaos nimetatud toetussertifikaatide andmed ja sertifikaatides nimetatud summad.
Artikkel 25
1. Sertifikaatidest tulenevaid kohustusi ei või teisele isikule üle anda. Sertifikaatidest tulenevaid õigusi võib sertifikaadiomanik nende kehtivusajal teisele isikule üle anda, tingimusel, et igast sertifikaadist või selle väljavõttest tulenevad õigused antakse üle üheleainsale ülevõtjale. Selline üleandmine on seotud summadega, mida ei ole veel sertifikaadile või väljavõttele märgitud.
2. Õiguste ülevõtjad ei või õigusi omakorda edasi anda, ent võivad need tagastada sertifikaadiomanikule. Selline õiguste tagastamine sertifikaadiomanikule on seotud summadega, mida ei ole veel sertifikaadile või väljavõttele märgitud. Sellisel juhul teeb väljaandev asutus sertifikaadi lahtrisse 6 ühe VIII lisas sätestatud kannetest.
3. Kui sertifikaadiomanik taotleb õiguste üleandmist või õiguste ülevõtja nende tagastamist sertifikaadiomanikule, kannab väljaandev asutus või liikmesriigi poolt määratud asutus sertifikaadile või vajaduse korral selle väljavõttele järgmised andmed:
a)
õiguste ülevõtja nimi ja aadress vastavalt lõikele 1 või lõikes 2 nimetatud kanne;
b)
õiguste üleandmise või sertifikaadiomanikule tagastamise kuupäev, mis on kinnitatud asutuse pitseriga.
4. Õiguste üleandmine või sertifikaadiomanikule tagastamine jõustub lõike 3 punktis b nimetatud kande tegemise kuupäevast.
Artikkel 26
1. Toetusmäära eelkinnituse taotlustes käsitletakse kõiki kohaldatavaid toetusmäärasid.
2. Eelkinnitustaotluse võib esitada toetussertifikaadi taotlemise ajal või igal ajal alates toetussertifikaadi andmise päevast.
3. Eelkinnitustaotlused koostatakse vastavalt VI lisa II jaole, kasutades määruse (EÜ) nr 376/2008 I lisas ette nähtud vormi. Eelkinnitust ei kohaldata enne taotluse esitamise kuupäeva toimunud ekspordi suhtes.
4. Neljapäeval esitatud eelkinnitustaotlusi käsitatakse järgmisel tööpäeval esitatuna.
Artikkel 27
1. Toetussertifikaadi omanik võib taotleda sertifikaadist väljavõtet, mis koostatakse määruse (EÜ) nr 376/2008 I lisas sätestatud vormis. Taotlus sisaldab käesoleva määruse VI lisa II jao punktis 3 osutatud teavet.
Summa, mille kohta väljavõtet taotletakse, märgitakse originaalsertifikaadile.
2. Ilma et see piiraks määruse (EÜ) nr 376/2008 artikli 9 kohaldamist, võib ühes liikmesriigis kehtivatest registreeritud sertifikaatidest teha kogu liidus kehtivaid väljavõtteid.
Artikkel 28
1. Iga eksportija koostab eriomase maksetaotluse määruse (EÜ) nr 612/2009 artiklis 46 määratletud tähenduses. See esitatakse maksmise eest vastutavale asutusele koos vastavate sertifikaatidega, välja arvatud sertifikaatide registreerimise korral vastavalt käesoleva määruse artikli 24 lõikele 2 või sellise ekspordi puhul, mida toetussertifikaat ei hõlma.
Pädev asutus ei pea kõnealust eritaotlust käsitama määruse (EÜ) nr 612/2009 artikli 46 lõikes 2 osutatud maksedokumendina.
Pädev asutus võib käsitada kõnealust eritaotlust määruse (EÜ) nr 612/2009 artikli 5 lõikes 1 määratletud ekspordideklaratsioonina. Sel juhul loetakse kuupäev, mil eritaotlus laekub käesoleva artikli lõikes 2 osutatud maksmise eest vastutavasse asutusse, ekspordideklaratsiooni kõnealusesse asutusse laekumise kuupäevaks. Muudel juhtudel peab eritaotlus sisaldama ekspordideklaratsiooni andmeid, sealhulgas ekspordideklaratsiooni viitenumbrit.
2. Maksmise eest vastutav asutus määrab taotletud summa kindlaks eritaotluses esitatud teabe põhjal, võttes aluseks üksnes eksporditud põhisaadus(t)e koguse ja laadi ning kohaldatava(d) toetusmäära(d). Need andmed või viide neile peavad olema ekspordideklaratsioonis selgelt esitatud.
Maksmise eest vastutav asutus märgib kõnealuse summa toetussertifikaadile kuue kuu jooksul alates eritaotluse laekumiskuupäevast.
Summad märgitakse esimese eksemplari tagaküljele. Lahtritesse 28, 29 ja 30 kantakse koguse asemel summa eurodes.
Kolmandat lõiku kohaldatakse elektroonilisel kujul säilitatavate sertifikaatide suhtes mutatis mutandis.
3. Kui sertifikaat ei ole pärast koguste märkimist artikli 24 lõike 2 kohaselt registreeritud, tuleb sertifikaadi esimene eksemplar tagastada omanikule või säilitada eksportija taotlusel väljamakseasutuses.
4. Toetussertifikaadile märgitud summa kohta kinni peetud tagatise, mis on antud eksporditud kaupade eest, võib vabastada või selle võib üle kanda toetuse ettemakse tagamiseks vastavalt määruse (EÜ) nr 612/2009 II jaotise 2. peatükile.
Artikkel 29
1. Toetussertifikaate, mis antakse välja ühe eelarveperioodi kohta, võib taotleda kuues eraldi osas. Toetussertifikaatide taotlused tuleb esitada:
a)
alates 1. oktoobrist kasutatavate sertifikaatide puhul hiljemalt 7. septembril;
b)
alates 1. detsembrist kasutatavate sertifikaatide puhul hiljemalt 7. novembril;
c)
alates 1. veebruarist kasutatavate sertifikaatide puhul hiljemalt 7. jaanuaril;
d)
alates 1. aprillist kasutatavate sertifikaatide puhul hiljemalt 7. märtsil;
e)
alates 1. juunist kasutatavate sertifikaatide puhul hiljemalt 7. mail;
f)
alates 1. augustist kasutatavate sertifikaatide puhul hiljemalt 7. juulil.
2. Ettevõtjad võivad esitada toetussertifikaadi taotluse üksnes selle osa kohta, mis vastab lõikes 1 sätestatud tähtaegadest kõige esimesele, mis järgneb taotluse esitamise kuupäevale.
Artikkel 30
Liikmesriigid teatavad sertifikaaditaotlustest komisjonile järgmisteks tähtaegadeks:
a)
artikli 29 esimese lõike punktis a nimetatud sertifikaatide puhul 14. septembriks;
b)
artikli 29 esimese lõike punktis b nimetatud sertifikaatide puhul 14. novembriks;
c)
artikli 29 esimese lõike punktis c nimetatud sertifikaatide puhul 14. jaanuariks;
d)
artikli 29 esimese lõike punktis d nimetatud sertifikaatide puhul 14. märtsiks;
e)
artikli 29 esimese lõike punktis e nimetatud sertifikaatide puhul 14. maiks;
f)
artikli 29 esimese lõike punktis f nimetatud sertifikaatide puhul 14. juuliks.
Artikkel 31
1. Toetuse üldsumma, mille kohta võib iga eelarveperioodi puhul toetussertifikaate anda, määratakse kindlaks vastavalt lõikele 2.
2. Lepingu artikli 9 lõike 2 kohaselt kindlaksmääratud toetuste maksimumsummat väljendavast arvust lahutatakse järgmised elemendid:
a)
summa, mis ületab maksimumsummat ja mis on antud eelmise eelarveaasta jooksul põhjendamatult;
b)
käesoleva määruse IV peatükis osutatud ekspordiks reserveeritud summa;
c)
summad, mille kohta on välja antud asjaomasel eelarveperioodil kehtivad toetussertifikaadid.
3. Summa, mille kohta välja antud artiklis 41 nimetatud sertifikaadid on tagastatud, liidetakse arvule, mis on saadud lõike 2 kohaselt.
4. IV peatükis osutatud ekspordiks reserveeritud summa, mis on jäänud kasutamata, liidetakse arvule, mis on saadud lõike 2 kohaselt.
5. Kui lõikes 2 osutatud summade osas esineb ebakindlust, võetakse seda lõppsumma määramisel arvesse.
Artikkel 32
Toetuse üldsumma, mille kohta võib iga artiklis 29 nimetatud osa puhul sertifikaate välja anda, on järgmine:
a)
artikli 29 esimese lõike punktis a nimetatud osa puhul 30% 14. septembril kindlaksmääratud summast, mis on arvutatud vastavalt artiklile 31;
b)
artikli 29 esimese lõike punktis b nimetatud osa puhul 27% 14. novembril kindlaksmääratud summast, mis on arvutatud vastavalt artiklile 31;
c)
artikli 29 esimese lõike punktis c nimetatud osa puhul 32% 14. jaanuaril kindlaksmääratud summast, mis on arvutatud vastavalt artiklile 31;
d)
artikli 29 esimese lõike punktis d nimetatud osa puhul 44% 14. märtsil kindlaksmääratud summast, mis on arvutatud vastavalt artiklile 31;
e)
artikli 29 esimese lõike punktis e nimetatud osa puhul 67% 14. mail kindlaksmääratud summast, mis on arvutatud vastavalt artiklile 31;
f)
artikli 29 esimese lõike punktis f nimetatud osa puhul 100% 14. juulil kindlaksmääratud summast, mis on arvutatud vastavalt artiklile 31.
2. JAGU
Toetussertifikaatide taotlemine ja väljaandmine
Artikkel 33
1. Kui kõikideks asjaomasteks ajavahemikeks taotletud toetuste üldsumma ületab artikli 31 lõikes 2 nimetatud maksimumsummat, kinnitab komisjon vähenduskoefitsiendi, mida kohaldatakse kõikide enne artiklis 29 sätestatud vastavaid kuupäevi esitatud taotluste suhtes nii, et võetakse arvesse artiklis 31 sätestatud maksimumsummat.
Komisjon avaldab koefitsiendi Euroopa Liidu Teatajas viie tööpäeva jooksul alates artiklis 30 osutatud kuupäevadest.
2. Kui komisjon kinnitab vähenduskoefitsiendi, antakse välja sertifikaat taotletud summa kohta, korrutades seda summat arvuga, mis saadakse käesoleva artikli lõike 1 või artikli 34 lõike 3 punkti a kohaselt määratud vähenduskoefitsiendi lahutamisel ühest.
Artikli 29 lõike 1 punktis f nimetatud osa puhul võivad taotlejad oma taotlused tagasi võtta viie tööpäeva jooksul alates koefitsiendi avaldamisest Euroopa Liidu Teatajas.
3. Liikmesriigid teatavad komisjonile 1. augustiks summad, mille suhtes on taotlejad toetussertifikaatide taotlused lõike 2 teise lõigu kohaselt tagasi võtnud.
Artikkel 34
1. Kui pärast artikli 29 lõikes 1 nimetatud iga konkreetse osa toetussertifikaatide taotluste esitamise tähtaja lõppu ei ole vähenduskoefitsienti artikli 33 lõike 1 kohaselt avaldatud, võivad ettevõtjad esitada taotluse toetussertifikaadi väljaandmiseks mis tahes järelejäänud summa suhtes, mis on eraldatud sellele osale ning mille suhtes pole veel taotlust esitatud.
Taotlus tuleb esitada enne artikli 29 lõikes 1 sätestatud järgmist tähtaega.
2. Liikmesriigid teatavad iga nädala jooksul esitatud taotlustest komisjonile järgmisel esmaspäeval. Vastavaid sertifikaate võib välja anda alates teatamisele järgnevast kolmapäevast, välja arvatud juhul, kui komisjon annab vastupidised juhised.
3. Kui konkreetsel taotlemisnädalal esitatud taotluste kogusumma ületab lõikes 1 nimetatud järelejäänud saadaoleva summa, võtab komisjon vähemalt ühe järgmistest meetmetest:
a)
sätestab vähenduskoefitsiendi, mida kohaldatakse konkreetsel taotlemisnädalal esitatud toetussertifikaatide taotluste suhtes, millest on komisjonile teatatud ja mille kohta ei ole veel toetussertifikaati välja antud;
b)
laseb liikmesriikidel kõnealusel konkreetsel taotlemisnädalal esitatud taotlused, millest ei ole veel komisjonile teatatud, tagasi lükata;
c)
peatab toetussertifikaatide taotluste esitamise.
4. Lõike 3 alusel vastu võetud määrused avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas kolme päeva jooksul alates lõikes 2 osutatud taotlustest teatamisest.
Artikkel 35
1. Toetussertifikaadid kehtivad alates määruse (EÜ) nr 376/2008 artikli 22 lõikes 1 määratletud väljaandmiskuupäevast.
2. Kui teisest lõigust ei tulene teisiti, kehtivad toetussertifikaadid sertifikaadi taotlemise kuule järgneva viienda kuu viimase päevani või kuni eelarveperioodi viimase päevani, olenevalt sellest, kumb kuupäev on varasem.
Artiklis 36 osutatud toetussertifikaadid kehtivad sertifikaadi taotlemise kuule järgneva viienda kuu viimase päevani.
3. Kui toetusmäärad eelkinnitatakse artikli 26 alusel, jäävad need määrad kehtima kuni sertifikaadi kehtivusaja viimase päevani.
Artikkel 36
Komisjoni määrust (EÜ) nr 2298/2001 (13) kohaldatakse toetussertifikaaditaotluste ja toetussertifikaatide suhtes, mis antakse välja selliste kaupade ekspordiks, mis kuuluvad lepingu artikli 10 lõikes 4 määratletud rahvusvaheliste toiduabitehingute raamesse.
Artikkel 37
1. Määruse (EÜ) nr 376/2008 artikli 47 kohaldamisel kehtivad käesoleva artikli lõiked 2-11.
2. Iga eelarveperioodi 1. oktoobrist võib käesoleva artikli kohaselt esitada sertifikaaditaotlusi seoses importivas kolmandas riigis avaldatud pakkumiskutsega, millega eksporditoetus eelkinnitatakse taotluse esitamise kuupäeval, väljaspool artiklites 29 ja 34 sätestatud ajavahemikke, kui ühele pakkumismenetlusele, mille alusel üks või mitu eksportijat on esitanud ühe või mitu toetussertifikaadi taotlust ja mille kohta sertifikaate ei ole veel välja antud, taotletakse summasid, mille kogusumma ei ületa 2 miljonit eurot.
Seda piirmäära võib siiski suurendada 4 miljoni euroni, kui ükski alates nimetatud eelarveperioodi algusest avaldatud ning artikli 33 lõikes 1 või artikli 34 lõikes 3 osutatud vähenduskoefitsient ei ületa 50%.
3. Summa, mille jaoks sertifikaati või sertifikaate taotletakse, ei tohi ületada pakkumismenetluse teadaandes märgitud kogust, mis on korrutatud vastava(te) toetusmäära(de)ga, mis on taotluse esitamise kuupäeval eelkinnitatud. Lubatud kõikumisi või pakkumismenetluse teadaandes ettenähtud võimalusi arvesse ei võeta.
4. Lisaks määruse (EÜ) nr 376/2008 artikli 47 lõike 3 esimeses lõigus nimetatud andmetele teatavad liikmesriigid komisjonile viivitamata iga sertifikaadi kohta taotletava summa ning taotluse esitamiskuupäeva ja -kellaaja.
5. Kui lõike 4 alusel teatatud summad koos summadega, mille jaoks on sama pakkumismenetluse raames juba taotletud üht või mitut sertifikaati, ületavad lõikes 2 sätestatud kohaldatavat piirmäära, teatab komisjon kahe tööpäeva jooksul alates lõikes 4 nimetatud lisateabe saamisest, et ettevõtjale ei anta välja toetussertifikaati.
6. Komisjon võib peatada lõike 2 kohaldamise, kui kogusumma toetussertifikaatidel, mida võib määruse (EÜ) nr 376/2008 artikli 47 kohaselt välja anda, ületab eelarveperioodil 4 miljonit eurot. Peatamisotsused avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas.
7. Erandina käesoleva määruse artikli 35 lõigetest 1 ja 2 kehtivad määruse (EÜ) nr 376/2008 artikli 47 kohaselt välja antud toetussertifikaadid alates kuupäevast, mil nad antakse välja määruse (EÜ) nr 376/2008 artikli 22 lõikes 2 määratletud tähenduses. Toetussertifikaadid kehtivad kuni väljaandmise kuule järgneva kaheksanda kuu lõpuni või kuni 30. septembrini, olenevalt sellest, kumb kuupäev on varasem. Eelnevalt kinnitatud määrad kehtivad kuni sertifikaadi kehtivusaja viimase päevani.
8. Kui pädev asutus on saanud määruse (EÜ) nr 376/2008 artikli 47 lõike 9 punkti a kohaselt rahuldavad tõendid, et pakkumismenetluse väljakuulutanud asutus on lepingu üles öelnud põhjustel, mis ei olene edukast pakkujast ja mida ei loeta vääramatuks jõuks, vabastab ta tagatise juhul, kui toetusmäär, mis on eelnevalt kinnitatud põhisaaduse jaoks, mis vastab suurimale toetusele võrreldes muude kasutatud põhisaadustega, on sama suur või suurem kui sertifikaadi kehtivusaja viimasel päeval kehtiv toetusmäär.
9. Kui pädev asutus on saanud määruse (EÜ) nr 376/2008 artikli 47 lõike 9 punkti b kohaselt rahuldavad tõendid, et pakkumismenetluse väljakuulutanud asutus kohustas edukat pakkujat aktsepteerima lepingu muudatusi põhjustel, mis ei olene pakkujast ja mida ei loeta vääramatuks jõuks, võib pädev asutus pikendada sertifikaadi ja eelneva kinnituse kehtivusaega kuni 30. septembrini.
10. Kui edukas pakkuja esitab määruse (EÜ) nr 376/2008 artikli 47 lõike 9 punkti c kohaselt tõendid, et pakkumismenetluse teadaandes või pärast pakkumismenetlust sõlmitud lepingus nähti ette 5 %st suurem lubatud kõikumine ja pakkumismenetluse väljakuulutanud asutus toetub vastavale punktile, loetakse eksportimiskohustus täidetuks, kui eksporditud kogus ei ole rohkem kui 10% väiksem kogusest, mille kohta sertifikaat välja anti.
Esimest lõiku kohaldatakse tingimusel, et toetusmäär, mis on eelnevalt kinnitatud selle põhisaaduse jaoks, mille toetus on võrreldes muude kasutatud põhisaadustega suurim, on sama suur või suurem kui sertifikaadi kehtivusaja viimasel päeval kehtiv toetusmäär. Sellisel juhul asendatakse käesoleva määruse artikli 40 lõikes 3 ja 5 nimetatud 95% määr 90% määraga.
11. Käesoleva artikli lõigete 1-10 kohaldamisel on määruse (EÜ) nr 376/2008 artikli 47 lõikes 5 määratletud 21-päevane tähtaeg 44 päeva.
3. JAGU
Tagatised
Artikkel 38
1. Toetussertifikaadi väljaandmine kohustab sertifikaadi omanikku taotlema toetussertifikaadi kehtivusajal toimunud ekspordi eest toetust summas, mille kohta sertifikaat on välja antud.
Esimeses lõigus osutatud kohustuse täitmise tagamiseks esitatakse artiklis 23 nimetatud tagatis.
2. Käesoleva artikli lõike 1 esimeses lõigus nimetatud kohustust käsitatakse esmajärgulise nõudena määruse (EMÜ) nr 2220/85 artikli 20 lõikes 2 tähenduses.
Artikkel 39
1. Esmajärguline nõue loetakse täidetuks, kui eksportija on edastanud eritaotluse, milles käsitletakse toetussertifikaadi kehtivusaja jooksul artiklis 28 ja VI lisa V jaos sätestatud tingimuste kohaselt eksporditud kaupu.
2. Kui eritaotlus ei ole ekspordideklaratsioon, tuleb see esitada kolme kuu jooksul alates eritaotlusele märgitud numbriga toetussertifikaadi kehtivuse lõppemise kuupäevast, välja arvatud vääramatu jõu korral.
Kui esimeses lõigus kindlaksmääratud kolmekuulisest tähtajast ei peeta kinni, ei saa esmajärgulist kohustust käsitada täidetuna.
3. Esmajärgulise nõude täitmise tõendamiseks esitatakse pädevale asutusele vastavalt artikli 28 lõikele 2 nõuetekohaselt registreeritud toetuse sertifikaadi esimene eksemplar. See tõend esitatakse toetussertifikaadi kehtivusaja lõpule järgneva kaheteistkümnenda kuu lõpuks.
Esimest lõiku kohaldatakse mutatis mutandis artikli 24 lõike 2 kohaselt registreeritud sertifikaatide suhtes.
4. Erandina määruse (EMÜ) nr 2220/85 artikli 22 lõikest 3 ei tagastata käesoleva määruse artiklis 23 sätestatud tagatist osas, mis on võrdeline summaga, mille kohta ei esitatud käesoleva artikli lõigetes 2 ja 3 nimetatud tähtaja jooksul nõutud tõendeid.
Artikkel 40
1. Kui artikli 33 lõike 2 või artikli 34 lõike 3 punkti a alusel kohaldatakse vähenduskoefitsienti, vabastatakse tagatis viivitamata summa ulatuses, mis arvutatakse esitatud summa korrutamisel vähenduskoefitsiendiga.
2. Kui taotleja võtab sertifikaaditaotluse artikli 33 lõike 2 teise lõigu kohaselt tagasi, vabastatakse 80 % algsest tagatisest.
3. Tagatis vabastatakse täielikult, kui sertifikaadiomanik on taotlenud toetust vähemalt 95 % ulatuses summast, mille kohta sertifikaat on välja antud.
4. Liikmesriigid võivad sertifikaadiomaniku taotlusel vabastada tagatise osade kaupa vastavalt summadele, mille kohta on täidetud artikli 39 lõigetes 1 ja 3 nimetatud tingimused, tingimusel, et on esitatud tõendid selle kohta, et on taotletud summat, mis moodustab vähemalt 5 % sertifikaadis märgitud summast.
5. Kui taotlusi on tehtud vähem kui 95 % ulatuses summast, mille kohta sertifikaat on välja antud, jääb sertifikaadiomanik ilma tagatise osast, mis moodustab väljaantud sertifikaadis käsitletud koguse 95 % ja tegelikult kasutatud toetussumma vahest 10 %.
6. Kui summa, mille kohta on täidetud artikli 39 lõigetes 1 ja 3 nimetatud tingimused, moodustab alla 5 % sertifikaadis märgitud summast, jäädakse tagatisest täielikult ilma.
7. Kui tagatise kogusumma, millest võidakse ilma jääda, on vastava sertifikaadi kohta 100 eurot või vähem, vabastab asjaomane liikmesriik kogu tagatise.
Artikkel 41
1. Kui sertifikaat või selle väljavõte tagastatakse väljaandvale asutusele sertifikaadi kehtivusaja esimese kahe kolmandiku jooksul, vähendatakse vastavat tagatise summat, millest ilma jäädakse, 40 %, kusjuures sel eesmärgil käsitatakse iga päeva osa terve päevana.
2. Kui sertifikaat või selle väljavõte tagastatakse väljaandvale asutusele sertifikaadi kehtivusaja viimase kolmandiku või selle kehtivusaja lõpule järgneva kuu jooksul, vähendatakse vastavat tagatise summat, millest ilma jäädakse, 25 %.
3. Lõikeid 1 ja 2 kohaldatakse üksnes sertifikaatide ja sertifikaatide väljavõtete suhtes, mis on tagastatud väljaandvale asutusele selle eelarveperioodi jooksul, mille jaoks sertifikaadid välja anti, tingimusel, et need tagastatakse hiljemalt kõnealuse perioodi 31. augustil.
IV PEATÜKK
SERTIFIKAATIDETA EKSPORT
Artikkel 42
1. Sertifikaate ei ole vaja ekspordi puhul, mille kohta ettevõtja poolt eelarveaasta jooksul esitatud taotlused ei loo alust üle 100 000 euro suuruseks makseks.
2. Sertifikaate ei ole vaja määruse (EÜ) nr 612/2009 artikli 4 lõike 1 teise lõigu kolmandas taandes ning artikli 33 lõikes 1, artikli 37 lõikes 1, artikli 41 lõikes 1 ja artikli 43 lõikes 1 osutatud tarnete puhul.
3. Lõikeid 1 ja 2 kohaldatakse ka ekspordi suhtes, mida teostavad ettevõtjad, kellel on kõnealuse eelarveperioodi jooksul olnud toetussertifikaat või kellel on selline sertifikaat eksportimise päeval.
4. Lõikeid 1, 2 ja 3 kohaldatakse üksnes liikmesriigis, kus ettevõtja on registrisse kantud.
Artikkel 43
1. Iga eelarveperioodi kohta võib artikli 42 lõikes 1 osutatud ekspordi puhul maksta toetust igal eelarveaastal 40 miljoni euro suuruse kogureservi piires.
2. Esimeses lõigus osutatud reservist tehtavate kulutuste kindlaksmääramisel ei võeta arvesse toetusi lepingu artikli 10 lõikes 4 määratletud rahvusvahelise toiduabiprogrammi osana toimuva ekspordi eest ega määruse (EÜ) nr 612/2009 artikli 4 lõike 1 teise lõigu kolmandas taandes ning artikli 33 lõikes 1, artikli 37 lõikes 1, artikli 41 lõikes 1 ja artikli 43 lõikes 1 osutatud tarnete eest.
Artikkel 44
1. Kui liikmesriikide poolt artikli 53 kohaselt teatatud kogusumma ulatub 30 miljoni euroni, võib komisjon liidu rahvusvahelisi kohustusi arvesse võttes peatada kuni 20 tööpäevaks artikli 43 lõike 1 kohaldamise ilma toetussertifikaadita ekspordi suhtes.
2. Lõikes 1 sätestatud tingimustel võib komisjon vastavalt määruse (EÜ) nr 1216/2009 artikli 16 lõikele 2 peatada käesoleva määruse artikli 43 lõike 1 kohaldamise ilma toetussertifikaadita ekspordi suhtes kauemaks kui 20 tööpäevaks.
V PEATÜKK
EKSPORTIJA KOHUSTUSED
Artikkel 45
1. Kaupade eksportimisel peab asjaomane isik deklareerima nende kaupade valmistamisel artiklis 10 määratletud tähenduses tegelikult kasutatud põhisaaduste, nende töötlemissaaduste või vastavalt artiklile 3 neist kahest rühmast ühega samalaadsete toodete kogused, mille puhul toetust taotletakse, või viitama muul viisil nende kaupade koostisele, kui see on kindlaks määratud vastavalt artikli 10 lõikele 4.
2. Kui kaupu on kasutatud eksporditavate kaupade valmistamisel, esitab asjaomane isik deklaratsioonis tegelikult kasutatud kaupade koguse ning kõigi kõnealuste kaupade valmistamisel kasutatud põhisaaduste, nende töötlemissaaduste ja/või vastavalt artiklile 3 neist kahest rühmast ühega samalaadsete toodete laadi ja koguse.
Asjaomane isik esitab pädevale asutusele koos deklaratsiooniga kõik tõendavad dokumendid ja kogu teabe, mida asutus asjakohaseks peab. Asjaomaseid dokumente ja teavet võib säilitada ja esitada elektroonilisel kujul.
Pädevad asutused kontrollivad deklaratsioonide õigsust kõiki asjakohaseid vahendeid kasutades.
3. Selle liikmesriigi pädevate asutuste taotluse korral, kelle territooriumil täidetakse ekspordiga seotud tolliformaalsused, edastavad teiste liikmesriikide pädevad asutused neile kogu kättesaadava teabe, mis võimaldab asjaomase isiku deklaratsiooni kontrollida.
Artikkel 46
Erandina artiklist 45 ja konsulteerides pädevate asutustega, võib kasutatud toodete või kaupade deklaratsiooni asendada kasutatud toodete koguste lihtsustatud deklaratsiooniga või viitega kõnealuste koguste deklaratsioonile, kui kogused on artikli 10 lõike 4 kohaselt juba kindlaks määratud ja tingimusel, et tootja esitab pädevatele astutustele kogu teabe, mis on deklaratsiooni kontrollimiseks vajalik.
Artikkel 47
1. Kui eksportija ei koosta artiklis 46 nimetatud deklaratsiooni või ei lisa deklaratsioonile piisavalt tõendavat teavet, ei ole tal õigust toetust saada.
2. Kui asjaomased kaubad on loetletud IV lisa 1. ja 2. veerus, võib asjaomane isik erandina lõikest 1 saada selgesõnalise soovi korral toetust. Sellise toetuse arvutamisel arvessevõetavate põhisaaduste laad ja kogus määratakse kindlaks eksporditavate kaupade analüüsimisel ja vastavalt IV lisas esitatud tabelile. Pädev asutus määrab analüüsi tegemise tingimused ja taotluse toetuseks esitatavad andmed.
3. Sellise analüüsi kulud kannab eksportija.
Artikkel 48
1. Artiklit 45 ei kohaldata III lisa kohaselt kindlaksmääratud põllumajandussaaduste ja -toodete koguste suhtes, välja arvatud:
a)
artikli 45 lõikes 1 nimetatud toodete kogused, mida eksporditakse selliste kaupade kujul, mis on osaliselt saadud toodetest, mille eksporditoetuse maksmine on reguleeritud määrusega (EÜ) nr 1234/2007, ja osaliselt muudest toodetest, vastavalt artikli 11 lõikes 2 sätestatud tingimustele;
b)
muna või munatoodete kogused, mida eksporditakse CN-koodi 1902 11 00 alla kuuluvate pastatoodete kujul;
c)
artikli 11 lõike 1 teises lõigus nimetatud värskete pastatoodete kuivaine sisaldus;
d)
CN-koodide 2905 44 ja 3824 60 alla kuuluva D-glütsitooli (sorbitooli) valmistamisel tegelikult kasutatud põhisaaduste laad ning vajaduse korral tärklisainetest ja sahharoosist saadud D-glütsitooli (sorbitooli) osakaal;
e)
CN-koodi 3501 90 90 alla kuuluvate kaupade kujul eksporditava kaseiini kogused;
f)
CN-koodi 2202 90 10 alla kuuluvatest linnastest valmistatud õlle Plato kraad;
g)
pädevate asutuste poolt heakskiidetud idandamata odra kogused.
Ekspordideklaratsioonil esitatud kaupade kirjelduses ja toetuse taotlemisel III lisas loetletud kaupade suhtes võetakse arvesse kõnealuses lisas esitatud nomenklatuuri.
2. Kaupade analüüsimisel artiklite 45, 46, 47 või käesoleva artikli lõigete 1 ja 3 kohaldamiseks kasutatakse komisjoni määruses (EÜ) nr 904/2008 (14) osutatud analüüsimeetodeid või nende puudumisel komisjoni määruses (EÜ) nr 900/2008 (15) osutatud meetodeid, või nende puudumisel meetodeid, mida kohaldatakse liitu imporditavate samalaadsete kaupade suhtes ühise tollitariifistiku klassifikatsioonis.
3. Eksporditavate kaupade kogused ja artikli 45 lõikes 1 nimetatud toodete kogused või viide artikli 10 lõike 4 kohaselt kindlaksmääratud koostisele kantakse eksporti tõendavasse dokumenti. Artikli 47 lõike 2 kohaldamisel asendatakse viimati nimetatud kogused IV lisa 4. veerus loetletud põhisaaduste kogustega, mis vastavad eksporditud kaupade analüüsi tulemustele.
4. Toetuse saamiseks CN-koodide 0403 10 51 - 0403 10 99, 0403 90 71 - 0403 90 99, 0405 20 10, 0405 20 30, 2105 00 99, 3502 11 90 ja 3502 19 90 alla kuuluvate kaupade eest peab asjaomane kaup vastama määruse (EÜ) nr 852/2004 ja määruse (EÜ) nr 853/2004 nõuetele, sealhulgas nõudele, et asjaomane kaup peab olema valmistatud heakskiidetud ettevõttes ja vastama tervisemärgistuse nõuetele, mis on esitatud määruse (EÜ) nr 853/2004 II lisa I jaos.
5. Artiklite 45 ja 46 kohaldamisel teatab iga liikmesriik komisjonile, milliseid kontrolle tehakse tema territooriumil erinevate eksporditavate kaubaliikide puhul. Komisjon teatab sellest teistele liikmesriikidele.
Artikkel 49
1. Vastavalt käesoleva määruse artiklitele 45 ja 46 ning määruse (EÜ) nr 612/2009 artikli 12 kohaldamisel esitab asjaomane isik kaupade puhul, mis sisaldavad määruse (EÜ) nr 1234/2007 artikli 162 lõike 1 punkti a alapunktides i, ii, v ja vii ning punktis b nimetatud teravilja, riisi, piima ja piimatooteid või munatooteid, deklaratsiooni selle kohta, et ükski neist koostisainetest ei ole imporditud kolmandast riigist, või andmed nende toodete kohtuste kohta, mis on imporditud kolmandatest riikidest.
2. Kui taotletakse koguste kindlaksmääramist artikli 10 lõike 4 kohaselt, võib pädev asutus aktsepteerida asjaomase isiku deklaratsiooni selle kohta, et lõikes 1nimetatud teravilja, riisi, piima- ja munatooteid, mis on imporditud kolmandatest riikidest, ei kasutata.
3. Kui taotletakse koguste kindlaksmääramist artikli 11 lõike 1 või artikli 47 lõike 2 kohaselt, võib pädev asutus aktsepteerida asjaomase isiku deklaratsiooni selle kohta, et lõikes 1 nimetatud teravilja, riisi, piima- ja munatooteid, mis on imporditud kolmandatest riikidest, ei kasutata.
4. Pädevad asutused kontrollivad lõigetes 1, 2 ja 3 nimetatud deklaratsioone kõikide asjakohaste vahendite abil.
VI PEATÜKK
TOETUSE MAKSMINE
Artikkel 50
1. Igal aastal 1. oktoobrist kuni 15. oktoobrini eksporditud kaupade puhul ei maksta toetust enne 16. oktoobrit.
Kui komisjon leiab, et liidu rahvusvaheliste kohustuste täitmine võib sattuda ohtu, ei maksta eelarveperioodi kohta väljaantud toetussertifikaadi alusel eksporditud kaupade puhul pärast kõnealuse perioodi lõppu väljamaksmisele kuuluvat toetust enne 16. oktoobrit. Sel juhul võib määruse (EÜ) nr 612/2009 artikli 46 lõikes 8 osutatud tähtaega ajutiselt pikendada kolme kuu ja 15 päevani määrusega, mis avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas enne 20. septembrit.
2. Käesoleva määruse II lisas loetletud kaupade suhtes ja erandina määruse (EÜ) nr 612/2009 artiklist 24 kohaldatakse määruse (EÜ) nr 612/2009 artikli 24 lõike 1 punkti a alapunktis ii sätestatud summat, olenemata sellest, millisesse riiki või millisele territooriumile kaubad eksporditakse:
a)
kaupade puhul, mis on pakitud jaemüügiks tarbijale kontaktpakenditesse sisu netomassiga kuni 2,5 kg või mahutitesse mahuga kuni 2 liitrit, mis on märgistatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2000/13/EÜ (16) artikli 1 lõike 3 punkti a tähenduses ning märgistusel on nimetatud kas sihtriigi importija või märgistuse tekst on sihtriigi riigikeeles või keeles, millest selles riigis kergesti aru saadakse;
b)
juhtudel, kui konkreetne eksportija ekspordib lõikes 3 nimetatud loa taotlemisele eelnenud kahe aasta jooksul vähemalt 12 korral kaupu, mis ei sisalda rohkem kui 90 massiprotsenti mis tahes üht põhitoodet, mille pealt toetust makstakse, kui need kaubad klassifitseeritakse sama kaheksakohalise CN-koodi alla ja lähetatakse samale kaubasaajale.
3. Lõikes 2 sätestatud juhtudel võivad liikmesriigid taotluse korral anda ametliku loa vabastada asjaomane eksportija määruse (EÜ) nr 612/2009 artikli 17 alusel nõutavate tõendite esitamisest peale veodokumendi.
Esimeses lõigus nimetatud luba kehtib maksimaalselt kaks aastat, kui seda ei tühistata; loa kehtivusaega on võimalik pikendada. Liikmesriigid võivad loa oma äranägemise järgi tühistada ja on kohustatud selle viivitamata tagasi võtma, kui neil on põhjendatult alust kahtlustada, et eksportija ei ole täitnud konkreetse loa tingimusi.
Esimese lõigu alusel antud vabastusi käsitatakse riskiteguritena, mida tuleb võtta arvesse nõukogu määruse (EÜ) nr 485/2008 (17) artikli 2 lõike 1 kohaldamisel.
Vabastust kasutavad eksportijad märgivad loa numbri märkima ühtsele haldusdokumendile ning käesoleva määruse artiklis 28 nimetatud eriomasele maksetaotlusele.
4. Erandina lõikest 3 võivad liikmesriigid lõike 2 punktis b nimetatud juhtudel vabastada asjaomase eksportija veodokumentide esitamisest ekspordi kohta, mille jaoks on antud luba, tingimusel, et asjaomane eksportija on kohustatud esitama veodokumendid vähemalt 10% selliste ekspordideklaratsioonide kohta või ühe deklaratsiooni aastas, olenevalt sellest, kumb arv on suurem; valiku teevad liikmesriigid, kohaldades komisjoni määruses (EÜ) nr 1276/2008 (18) sätestatud kriteeriume.
5. Käesoleva määruse II lisas loetletud kaupade puhul, mille ekspordideklaratsioon on vastu võetud hiljemalt 30. septembril 2007 ja mille kohta eksportija ei saa esitada määruse (EÜ) nr 612/2009 artikli 17 lõikes 1 osutatud tõendeid, loetakse toode impordituks kolmandasse riiki, kui esitatakse veodokumendi koopia ja kas üks määruse (EÜ) nr 612/2009 artikli 17 lõikes 2 loetletud dokumentidest või liidus asuva tunnustatud vahendaja väljastatud pangadokument, milles tõendatakse, et ekspordi eest on tasutud nende juures avatud eksportija kontole, või maksetõend.
6. Liikmesriigid võtavad lõiget 5 arvesse määruse (EÜ) nr 612/2009 artikli 27 kohaldamisel.
VII PEATÜKK
TEATAMISKOHUSTUS
Artikkel 51
1. Liikmesriigid teatavad komisjonile enne iga kuu kümnendat kuupäeva järgmist:
a)
eurodes väljendatud summad, mille puhul toetussertifikaadid on eelmise kuu jooksul artikli 41 lõike 1 kohaselt tagastatud;
b)
eurodes väljendatud summad, mille kohta on eelmise kuu jooksul kindlaks tehtud, et artiklis 38 nimetatud esmajärguline kohustus ei ole täidetud;
c)
artiklis 35 nimetatud toetussertifikaadid, mis on välja antud eelmisel kuul, väljendatuna eurodes;
d)
eurodes väljendatud toetussertifikaadid, mis on välja antud eelmise kuu jooksul vastavalt määruse (EÜ) nr 376/2008 artiklile 47.
Esimese lõigu punktis b nimetatud summad diferentseeritakse, viidates nendele vastava toetussertifikaadi eelarveperioodile.
2. Liikmesriigid teatavad komisjonile enne iga aasta 1. novembrit eurodes kogusumma, mis on eraldatud enne sama aasta 1. oktoobrit eelmise kalendriaasta 30. septembril lõppenud eelarveperioodil välja antud toetussertifikaatide jaoks.
Artikkel 52
1. Liikmesriigid edastavad komisjonile hiljemalt kalendriaasta igale kuule järgneva kuu lõpuks andmevahetussüsteemi DEX kaudu statistilise teabe käesoleva määrusega hõlmatud kaupade kohta, millele on eelmisel kuul antud eksporditoetust; andmed esitatakse kaheksakohaliste CN-koodide kaupa ning need hõlmavad järgmist:
a)
selliste kaupade kogused väljendatuna tonnides või muudes märgitud mõõtühikutes;
b)
eelmisel kuul iga asjaomase põllumajandusliku põhisaaduse eest antud eksporditoetuse summa eurodes;
c)
iga toetust saanud põllumajandusliku põhisaaduse kogus tonnides.
2. Liikmesriigid teatavad komisjonile enne iga aasta 31. detsembrit eurodes väljendatud eksporditoetuste kogusumma, mis nad on sama aasta 30. septembril lõppenud eelarveperioodi jooksul tegelikult andnud kaupade eest, mis on eksporditud eelmise aasta 30. septembril lõppenud eelarveperioodil; ühtlasi teatatakse ka varasematel eelarveperioodidel teatamata jäänud eksporditoetuste summad, märkides vastavad eelarveperioodid.
3. Lõigete 1 ja 2 kohaldamisel sisaldavad antud toetused ettemakseid.
4. Liikmesriigid teatavad komisjonile enne iga aasta 31. detsembrit põhjendamatult makstud toetuste tagasimaksete kogusumma eurodes, mis on tagasi saadud sama aasta 30. septembril lõppenud eelarveperioodi jooksul, märkides vastava(d) eelarveperioodi(d).
Artikkel 53
Liikmesriigid teatavad komisjonile hiljemalt iga kuu viiendal kuupäeval toetuste summad, mis on antud artikli 43 lõike 1 kohaselt eelmise kuu 16. kuupäevast kuni eelmise kuu lõpuni, ja hiljemalt iga kuu kahekümnendal kuupäeval toetuste summad, mis on antud artikli 43 lõike 1 kohaselt jooksva kuu esimesest kuupäevast kuni 15. kuupäevani. Vajaduse korral teatavad liikmesriigid komisjonile, et asjaomaste päevade vahel ei ole toetusi antud.
VIII PEATÜKK
LÕPPSÄTTED
Artikkel 54
Määrus (EÜ) nr 1043/2005 tunnistatakse kehtetuks.
Viiteid kehtetuks tunnistatud määrusele käsitatakse viidetena käesolevale määrusele ning loetakse vastavalt IX lisas esitatud vastavustabelile.
Artikkel 55
Käesolev määrus jõustub teisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Seda kohaldatakse taotluste suhtes, mis on esitatud alates 8. juulist 2010 sertifikaatide saamiseks, mida kasutatakse alates 1. oktoobrist 2010.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel, 29. juuni 2010