ДИРЕКТИВА 2011/61/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 8 юни 2011 година
относно лицата, управляващи алтернативни инвестиционни фондове и за изменение на директиви 2003/41/ЕО и 2009/65/ЕО и на регламенти (ЕО) № 1060/2009 и (ЕС) № 1095/2010
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 53, параграф 1 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
като взеха предвид становището на Европейската централна банка (1),
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (2),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (3),
като имат предвид, че:
(1)
Лицата, управляващи алтернативни инвестиционни фондове (ЛУАИФ) отговарят за управлението на значително количество инвестирани активи в Съюза, извършват значителна част от търговските операции на пазарите на финансови инструменти и могат да оказват съществено въздействие върху пазарите и дружествата, в които инвестират.
(2)
Независимо че въздействието на ЛУАИФ върху пазарите, на които извършват дейност, е като цяло положително, неотдавнашните финансови трудности показаха как чрез дейността си ЛУАИФ могат и да допринесат за разпространението или увеличаването на рисковете във финансовата система. Несъгласуваните мерки на национално равнище затрудняват тяхното ефективно управление. Поради това настоящата директива има за цел установяването на общи изисквания, уреждащи издаването на разрешение на ЛУАИФ и надзора върху тях, за да се осигури последователен подход по отношение на свързаните с тях рискове и тяхното въздействие върху инвеститорите и пазарите в Съюза.
(3)
Неотдавнашните трудности на финансовите пазари показаха също, че много от стратегиите на ЛУАИФ са уязвими за някои или редица големи рискове, свързани с инвеститорите, другите участници на пазара и пазарите. С цел да се осигурят изчерпателни и общи правила за надзор е необходимо да се установи рамка, посредством която тези рискове могат да бъдат управлявани и която е съобразена с широкия спектър от инвестиционни стратегии и техники, използвани от ЛУАИФ. Следователно настоящата директива следва да се прилага към ЛУАИФ, които управляват всички видове фондове, които не попадат в приложното поле на Директива 2009/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 г. за координиране на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно предприятията за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПЦК) (4), независимо от правните или договорните средства, съгласно които тази отговорност е възложена на ЛУАИФ. ЛУАИФ не следва да имат право да управляват ПКИПЦК по смисъла на Директива 2009/65/ЕО въз основа на разрешение по настоящата директива.
(4)
Целта на настоящата директива е осигуряването на вътрешен пазар за ЛУАИФ и създаването в рамките на Съюза на хармонизирана и строга регулаторна и надзорна рамка за дейностите на всички ЛУАИФ, включително такива със седалище в държава-членка (ЛУАИФ от ЕС) и такива със седалище в трета държава (ЛУАИФ от трета държава). Тъй като практическите последици и евентуалните затруднения, които могат да възникнат в резултат на хармонизираната регулаторна рамка и вътрешния пазар за ЛУАИФ от трета държава, които извършват дейности по управление и/или предлагане в рамките на Съюза, и за ЛУАИФ от ЕС, които управляват алтернативни инвестиционни фондове (АИФ) от трета държава, са несигурни и е трудно да бъдат предвидени поради липсата на опит в тази област, следва да бъде създаден механизъм за преглед. Целта е след двугодишен преходен период да започне да се прилага хармонизиран паспортен режим за ЛУАИФ от трета държава, които извършват дейности по управление и/или предлагане в рамките на Съюза, както и за ЛУАИФ от ЕС, които управляват АИФ от трета държава, след влизането в сила на делегиран акт на Комисията във връзка с това. Целта е този хармонизиран режим да съществува в рамките на допълнителен преходен период от три години едновременно с националните режими на държавите-членки, при спазване на определени минимални хармонизирани условия. Целта е след този тригодишен период на съвместно съществуване прилагането на националните режими да бъде прекратено при влизането в сила на нов делегиран акт на Комисията.
(5)
Четири години след изтичането на крайния срок за транспониране на настоящата директива Комисията следва да направи преглед на прилагането и приложното поле на настоящата директива, като вземе предвид нейните цели, и следва да оцени дали хармонизираният подход на Съюза е породил продължаващо значително дестабилизиране на пазара или не, както и дали действието на настоящата директива е ефективно или не предвид принципите на вътрешния пазар и на равнопоставеността.
(6)
Приложното поле на настоящата директива следва да бъде ограничено до субекти, за които управлението на АИФ е обичайна стопанска дейност и които набират капитал от множество инвеститори с цел инвестирането на този капитал в полза на тези инвеститори в съответствие с определена инвестиционна политика, независимо дали АИФ са от отворен или затворен тип, независимо от правната форма на АИФ и от това, дали АИФ са котирани или не.
(7)
Инвестиционните предприятия като например семейните съдружия, които инвестират лични средства на инвеститори, без да набират външен капитал, не следва да се считат за АИФ съгласно настоящата директива.
(8)
Субектите, които не се считат за ЛУАИФ съгласно настоящата директива, попадат извън нейното приложно поле. Следователно настоящата директива не следва да се прилага по отношение на холдингови дружества, както са определени в нея. Въпреки това лица, управляващи фондове за дялово участие или ЛУАИФ, управляващи АИФ, чиито акции са допуснати за търгуване на регулиран пазар, не следва да се изключват от нейното приложно поле. Освен това, настоящата директива не следва да се прилага по отношение на управлението на пенсионни фондове, схеми за участие на служителите или спестовни схеми, наднационални институции, национални централни банки, национални, регионални или местни органи на изпълнителната власт и органи или институции, които управляват фондове за финансиране на системите за социална сигурност и на пенсионните системи, предприятия със специална цел дейности по секюритизация или дейности, свързани със застрахователни договори, както и по отношение на съвместни предприятия.
(9)
Инвестиционните посредници, получили разрешително съгласно Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 г. относно пазарите на финансови инструменти (5), и кредитните институции, лицензирани съгласно Директива 2006/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2006 г. относно предприемането и осъществяването на дейност от кредитните институции (6), не следва да бъдат задължавани да притежават разрешение съгласно настоящата директива, за да могат да предоставят инвестиционни услуги като например управление на индивидуални портфейли във връзка с АИФ. Въпреки това инвестиционните посредници следва да могат пряко или косвено да предлагат дялове или акции от определен АИФ или да продават такива дялове или акции на инвеститори в Съюза само доколкото дяловете или акциите могат да бъдат предлагани на пазара в съответствие с настоящата директива. При транспониране на настоящата директива в националното право държавите-членки следва да вземат предвид регулаторната цел на това изискване и следва да гарантират, че инвестиционните посредници, установени в трета държава, които съгласно съответното национално законодателство могат да предоставят инвестиционни услуги по отношение на АИФ, също попадат в приложното поле на това изискване. Предоставянето на инвестиционни услуги по отношение на АИФ от страна на тези субекти не следва по никакъв начин да води до фактическо заобикаляне на настоящата директива чрез превръщането на ЛУАИФ в „пощенска кутия“, независимо дали ЛУАИФ е установено в Съюза или в трета държава.
(10)
Настоящата директива няма за предмет регулирането на АИФ. Поради това регулирането на АИФ и надзорът върху тях следва да може да продължи да се осъществява на национално равнище. Регулирането на структурата или състава на портфейлите на АИФ, управлявани от ЛУАИФ, на равнището на Съюза би било непропорционално, а и би било трудно да се осигури толкова мащабна хармонизация поради изключителното разнообразие от АИФ, управлявани от ЛУАИФ. Следователно настоящата директива не възпрепятства държавите-членки да приемат или да продължат да прилагат национални изисквания по отношение на АИФ, установени на тяхна територия. Фактът, че дадена държава-членка може да наложи на установените на нейна територия АИФ допълнителни спрямо приложимите в други държави-членки изисквания, не следва да възпрепятства ЛУАИФ, които притежават разрешение, издадено от други държави-членки в съответствие с настоящата директива, да упражняват правата си да предлагат на професионални инвеститори в Съюза определени АИФ, установени извън държавата-членка, която налага допълнителните изисквания, и следователно по отношение на които тези допълнителни изисквания не се прилагат и не е необходимо да са спазени.
(11)
Няколко разпоредби от настоящата директива изискват ЛУАИФ да осигурят спазването на изисквания, по отношение на които в някои видове фондови структури ЛУАИФ не носят отговорност. Пример за такива фондови структури са тези, при които задължението за определяне на депозитар се поема от АИФ или от друг субект, действащ от негово име. В такива случаи ЛУАИФ няма абсолютен контрол върху това, дали в действителност е определен депозитар, освен ако АИФ не е вътрешно управляван. Тъй като АИФ не са предмет на регулиране на настоящата директива, в нея не може да се съдържа задължение за определяне на депозитар от АИФ. В случай че ЛУАИФ не успее да осигури спазване на приложимите изисквания от АИФ или от друг субект, действащ от негово име, компетентните органи изискват от ЛУАИФ да предприеме необходимите действия за коригиране на ситуацията. Ако несъответствието не бъде отстранено и доколкото то се отнася за ЛУАИФ от ЕС или за получило разрешение ЛУАИФ от трета държава, което управлява АИФ от ЕС, ЛУАИФ следва да се оттегли в качеството си на ЛУАИФ на съответния АИФ. Ако ЛУАИФ не се оттегли, компетентните органи на неговата държава-членка по произход следва да отправят искане за оттеглянето му и предлагането в Съюза на съответния АИФ повече не следва да е разрешено. Същата забрана следва да се прилага за получили разрешение ЛУАИФ от трета държава, които предлагат в Съюза АИФ от трета държава.
(12)
Освен ако изрично не е предвидено друго, когато в настоящата директива се съдържа позоваване на интересите на инвеститорите в АИФ, се имат предвид интересите на инвеститорите в специалното им качество на инвеститори на АИФ, а не техните индивидуални интереси.
(13)
При спазване на предвидените изключения и ограничения, настоящата директива следва да се прилага спрямо всички ЛУАИФ от ЕС, управляващи АИФ от ЕС или от трета държава, независимо от това дали те се предлагат в Съюза или не, спрямо ЛУАИФ от трета държава, които управляват АИФ от ЕС, независимо дали те се предлагат в Съюза или не, както и спрямо ЛУАИФ от трета държава, които предлагат в Съюза АИФ от ЕС или от трета държава.
(14)
В директивата са предвидени изисквания относно начина, по който ЛУАИФ следва да управляват АИФ, за които отговарят. За ЛУАИФ от трета държава, това е ограничено до управлението на АИФ от ЕС и други АИФ, чиито дялове или акции също се предлагат на професионални инвеститори в Съюза.
(15)
Издаването на разрешение на ЛУАИФ от ЕС в съответствие с настоящата директива обхваща управлението на АИФ от ЕС, установени в държавата-членка по произход на ЛУАИФ. При спазване на допълнителни изисквания за уведомяване това включва също така предлагането на професионални инвеститори в рамките на Съюза на АИФ от ЕС, управлявани от ЛУАИФ от ЕС, както и управлението на АИФ от ЕС, установени в държави-членки, различни от държавата-членка по произход на ЛУАИФ. В настоящата директива се предвиждат и условията, при които получили разрешение ЛУАИФ от ЕС могат да предлагат на професионални инвеститори в Съюза АИФ от трета държава, и условията, при които ЛУАИФ от трета държава може да получи разрешение да управлява АИФ от ЕС и/или да предлага АИФ на професионални инвеститори в Съюза с паспорт. През определен период, който е замислен като преходен, държавите-членки следва да могат също така да разрешат на ЛУАИФ от ЕС да предлагат АИФ от трета държава само на тяхна територия и/или да разрешат на ЛУАИФ от трета държава да управляват АИФ от трета държава и/или да предлагат АИФ на професионални инвеститори единствено на тяхна територия, при спазване на разпоредбите на националното право, ако са изпълнени определени минимални условия съгласно настоящата директива.
(16)
Настоящата директива не следва да се прилага за ЛУАИФ, които управляват АИФ, чиито единствени инвеститори са самите ЛУАИФ или техни предприятия майки, техни дъщерни предприятия или други дъщерни предприятия на техните предприятия майки, когато самите тези инвеститори не са АИФ.
(17)
Настоящата директива предвижда също така облекчен режим за ЛУАИФ, когато общият размер на управляваните от тях АИФ е под прага от 100 милиона евро, и за ЛУАИФ, които управляват единствено АИФ, които не използват ливъридж и не предоставят на инвеститорите права за обратно изкупуване през период от пет години, когато общият размер на управляваните от тях АИФ е под прага от 500 милиона евро. Въпреки че е малко вероятно отделните дейности на съответните ЛУАИФ да имат съществени последици за финансовата стабилност, е възможно в съвкупност те да предизвикат системни рискове. Поради това на тези ЛУАИФ не следва да бъде издавано пълно разрешение, а те следва да бъдат регистрирани в своите държави-членки по произход и да предоставят, inter alia, на съответните компетентни органи необходимата информация относно основните инструменти, с които търгуват, както и относно основните експозиции и най-важните концентрации на управляваните от тях АИФ. За да могат да се ползват от предвидените от настоящата директива права обаче, на тези по-малки ЛУАИФ следва да се разреши да бъдат третирани като ЛУАИФ, при спазване на предвидената в настоящата директива процедура за упражняване на правото за включване в нейното приложно поле. Това освобождаване не следва да ограничава компетентността на държавите-членки да налагат по-строги изисквания на ЛУАИФ, които не са упражнили правото за включване.
(18)
ЛУАИФ от трета държава следва да няма право да управлява и/или предлага един или повече АИФ от ЕС на професионални инвеститори в Съюза, освен ако не е получило разрешение в съответствие с настоящата директива. ЛУАИФ, което е получило разрешение в съответствие с настоящата директива, следва да отговаря във всеки един момент на условията за получаване на разрешение, посочени в настоящата директива.
(19)
Веднага след като това бъде разрешено съгласно настоящата директива, ЛУАИФ от трета държава, което възнамерява да управлява АИФ от ЕС и/или да предлага АИФ в Съюза с паспорт, или ЛУАИФ от ЕС, което възнамерява да предлага АИФ от трета държава в Съюза с паспорт, също следва да получи разрешение съгласно настоящата директива. Най-малкото по време на преходен период всяка държава-членка следва също така да може да допуска ЛУАИФ от трета държава да предлага АИФ в тази държава-членка и да даде разрешение на ЛУАИФ от ЕС да предлага АИФ в същата държава-членка, при условие че са изпълнени минималните условия, предвидени в настоящата директива.
(20)
В зависимост от правната им форма следва да е възможно АИФ да бъдат управлявани от външни или вътрешни управляващи лица. Следва да се счита, че АИФ се управлява от вътрешно управляващо лице, когато управленските функции се изпълняват от управителния орган или от друга вътрешна за АИФ структура. Когато правната му форма позволява вътрешно управление и управителният му орган реши да не назначава външно ЛУАИФ, АИФ е и ЛУАИФ и следователно следва да спазва всички изисквания за ЛУАИФ съгласно настоящата директива и може да получи разрешение като такова. ЛУАИФ, което е същевременно и вътрешно управляван АИФ, обаче не следва да получава разрешение да бъде външно лице, управляващо един или повече АИФ. Следва да се счита, че АИФ е под външно управление, когато за негово управляващо лице е назначено външно юридическо лице от АИФ или от името на АИФ, на което с това назначение е възложено управлението на АИФ. Когато за лице, управляващо определен АИФ, е назначено външно ЛУАИФ, за този АИФ не следва да се счита, че предоставя инвестиционната услуга по управление на портфейл по смисъла на определението в член 4, параграф 1, точка 9 от Директива 2004/39/ЕО, а по-скоро, че извършва колективно управление на портфейл в съответствие с настоящата директива.
(21)
Управлението на АИФ следва да означава предоставянето най-малко на услуги по управление на инвестиции. Отделно ЛУАИФ, назначено съгласно настоящата директива, не следва да може да получи разрешение да предоставя управление на портфейл, без да предоставя и управление на риска и обратното. При спазване на условията, посочени в настоящата директива, получило разрешение ЛУАИФ не следва обаче да бъде възпрепятствано да извършва и дейностите по административно управление и предлагане на АИФ или да извършва дейност, свързана с активите на АИФ. Външни спрямо АИФ ЛУАИФ не следва да бъдат възпрепятствани да предоставят и услуги по управление на инвестиционни портфейли въз основа на предоставени им от инвеститорите мандати след преценка за всеки отделен клиент, включително на портфейли, притежавани от пенсионни фондове и институции за професионално пенсионно осигуряване, включени в приложното поле на Директива 2003/41/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 3 юни 2003 г. относно дейностите и надзора на институциите за професионално пенсионно осигуряване (7), както и да предоставят допълнителни услуги по инвестиционно консултиране, съхраняване и администриране на дялове от предприятия за колективно инвестиране и получаване и предаване на поръчки. Въз основа на разрешение съгласно Директива 2009/65/ЕО на външни ЛУАИФ следва да бъде позволено да управляват ПКИПЦК.
(22)
Необходимо е да се гарантира, че ЛУАИФ подлежат на строг контрол по отношение на управлението. ЛУАИФ следва да бъдат управлявани и организирани по начин, който свежда до минимум конфликтите на интереси. Организационните изисквания, установени съгласно настоящата директива, не следва да засягат системите и контрола, установени в националното право във връзка с регистрацията на лицата, работещи в ЛУАИФ или за него.
(23)
Необходимо е да се предвиди прилагането на минимални капиталови изисквания, за да се осигури приемственост и регулярност на управлението на АИФ, осигурявано от ЛУАИФ, и да се покрие професионалната отговорност, която би могла да възникне за ЛУАИФ във връзка с техните дейности, включително управлението на АИФ по делегация. ЛУАИФ следва да могат да избират дали да покриват евентуални рискове, свързани с професионална отговорност, с допълнителен собствен капитал или с подходяща застраховка за професионална отговорност.
(24)
За да се предотврати евентуалното отрицателно въздействие, което зле обмислени системи за възнаграждение могат да имат върху разумното управление на риска и върху контрола по отношение на склонността на отделни лица да поемат риск, следва да се предвиди изрично задължение за ЛУАИФ да разработят и да поддържат за категориите персонал, чиито професионални дейности имат съществено въздействие върху рисковия профил на управляваните от тях АИФ, политики и практики във връзка с възнагражденията, които са в съответствие с разумното и ефективно управление на риска. Тези категории персонал следва да включват най-малко висшето ръководство, служителите, поемащи рискове, служителите с контролни функции и всички служители, които получават общо възнаграждение, което ги поставя в същата категория възнаграждения като тази на висшето ръководство и служителите, поемащи рискове.
(25)
Принципите, ръководещи политиките за възнагражденията, следва да са съобразени с факта, че ЛУАИФ могат да прилагат тези политики по различен начин, в зависимост от своя размер и от размера на управляваните от тях АИФ, вътрешната им организация и естеството, обхвата и сложността на техните дейности.
(26)
Принципите за разумна политика за възнагражденията, установени с Препоръка 2009/384/ЕО на Комисията от 30 април 2009 г. относно политиката на възнаграждения в сектора на финансовите услуги (8), са в съответствие с принципите в настоящата директива и ги допълват.
(27)
С цел да се насърчи уеднаквяването на надзорните практики при оценяване на политиките и практиките във връзка с възнагражденията Европейският надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари), създаден с Регламент (ЕС) № 1095/2010 на Европейския парламент и на Съвета (9) (ЕОЦКП), следва да разработи насоки за разумни политики за възнагражденията в сектора на ЛУАИФ. Европейският надзорен орган (Европейски банков орган), създаден с Регламент (ЕС) № 1093/2010 на Европейския парламент и на Съвета (10) следва да му съдейства при разработването на тези насоки.
(28)
Разпоредбите относно възнагражденията не следва да засягат пълното упражняване на основните права, гарантирани от Договорите, по-специално член 153, параграф 5 ДФЕС, общите принципи на националното договорно и трудово право, приложимото законодателство относно правата и участието на акционерите и общите отговорности на административните и контролните органи на съответната институция, както и правото, когато е приложимо, на социалните партньори да сключват и да прилагат колективни трудови договори в съответствие с националните закони и традиции.
(29)
Надеждното и обективно оценяване на активите е от изключително значение за защитата на интересите на инвеститорите. ЛУАИФ използват различни методологии и системи за оценяване на активите в зависимост от активите и пазарите, на които обикновено инвестират. Уместно е тези разлики да бъдат отчетени, но независимо от това да се изисква ЛУАИФ да прилагат процедури, които дават възможност да се извърши точна оценка на активите на АИФ. Процесът на оценка на активите и на изчисляване на тяхната нетна стойност следва да бъде функционално независим от управлението на портфейл и политиката за възнагражденията на ЛУАИФ, като и други мерки следва да гарантират предотвратяването на конфликти на интереси и на неправомерно въздействие върху служителите. При спазване на определени условия ЛУАИФ следва да могат да назначават външен оценител, който да изпълнява функцията по оценяване.
(30)
При спазване на строги ограничения и изисквания, включително за наличието на обективни причини, ЛУАИФ следва да може да делегира изпълнението на някои от своите функции от негово име в съответствие с настоящата директива с цел повишаване на ефективността на провежданата стопанска дейност. При спазване на същите условия следва да се разрешава и вторично делегиране. При все това ЛУАИФ следва да продължат да носят във всеки един момент отговорност за доброто изпълнение на делегираните функции и за спазването на настоящата директива.
(31)
Строгите ограничения и изисквания, предвидени при делегирането на задачи от ЛУАИФ, следва да се прилагат по отношение на делегирането на функциите по управление, предвидени в приложение I. За делегирането на помощни задачи като административни или технически функции, изпълнявани от ЛУАИФ като част от управленските му задачи, не следва да се прилагат специалните ограничения и изисквания, предвидени в настоящата директива.
(32)
Неотдавнашното развитие в тази област показа изключителната необходимост от отделяне на функциите по съхраняване на активите от тези по тяхното управление, както и отделянето на активите на инвеститорите от тези на управляващото лице. Въпреки че ЛУАИФ управляват АИФ, имащи различни бизнес модели и механизми, inter alia, относно съхраняването на активите, от съществено значение е да се определи отделен от ЛУАИФ депозитар, който да изпълнява функциите на депозитар по отношение на АИФ.
(33)
Разпоредбите на настоящата директива относно определянето и задачите на депозитар следва да се прилагат за всички АИФ, управлявани от ЛУАИФ, за които се прилага настоящата директива, и следователно за всички бизнес модели на АИФ. При все това те следва да бъдат съобразени с особеностите на различните бизнес модели. За някои бизнес модели някои от задачите на депозитаря са по-характерни, отколкото за други, в зависимост от вида активи, в които инвестират АИФ, и задачите, свързани с тези активи.
(34)
За АИФ, при които няма право за обратно изкупуване, което може да се упражнява през период от пет години от датата на първоначалните инвестиции, и които в съответствие с основната им инвестиционна политика обикновено не инвестират в активи, които трябва да бъдат държани на отговорно пазене в съответствие с разпоредбите на настоящата директива, или обикновено инвестират в емитенти или некотирани дружества с цел евентуално да придобият контрол върху такива дружества в съответствие с настоящата директива, като например фондове за дялово участие, фондове за рисков капитал и фондове за недвижими имоти, държавите-членки следва да могат да разрешат нотариус, адвокат, лице по вписванията или друг субект да бъде определен за изпълнение на функциите на депозитар. В подобни случаи функциите на депозитаря следва да са част от професионалните или стопанските дейности, за които определеният субект подлежи на задължителна, призната от закона професионална регистрация или на законовите или подзаконовите разпоредби или правила за професионално поведение, и може да осигури достатъчни финансови и професионални гаранции, които му позволяват да изпълнява ефективно съответните функции на депозитар и да поеме задълженията, присъщи на тези функции. Посоченото отчита текущата практика за някои видове фондове от затворен тип. При все това, предвид важността на функцията по отговорно пазене, за всички останали АИФ депозитарят следва да бъде кредитна институция, инвестиционно дружество или друг субект, получил разрешение съгласно Директива 2009/65/ЕО. Само за АИФ от трета държава депозитарят може да бъде също така кредитна институция или друг субект от същото естество като посочените в настоящето съображение субекти, при условие че подлежи на ефективно пруденциално регулиране и надзор, които имат същите последици като правото на Съюза и се прилагат ефективно.
(35)
Депозитарят следва да има седалище или клон в същата държава като АИФ. За АИФ от трета държава депозитарят може да бъде установен в съответната трета държава само ако са изпълнени определени допълнителни условия. Въз основа на предвидените в делегирани актове критерии на Комисията следва да бъдат предоставени правомощия да приема мерки за изпълнение, в които се декларира, че пруденциалното регулиране и надзорът на третата държава имат същите последици като предвидените в правото на Съюза и се прилагат ефективно. Освен това, в случай на разногласие между компетентните органи относно правилното прилагане на останалите допълнителни условия, се прилага процедурата за медиация, предвидена в член 19 от Регламент (ЕС) № 1095/2010. Друга възможност за АИФ от трета държава е депозитарят също да може да бъде установен в държавата-членка по произход или в референтната държава-членка на ЛУАИФ, управляващо АИФ.
(36)
Комисията се приканва да проучи възможността да предложи подходящо хоризонтално законодателно предложение, в което се изясняват отговорностите и задълженията на депозитаря и се урежда правото на депозитаря в една държава-членка да предоставя своите услуги в друга държава-членка.
(37)
Депозитарят следва да отговаря за подходящото наблюдение на паричните потоци на АИФ, и по-специално за осигуряване на гаранции за това, че средствата на инвеститорите и средствата, принадлежащи на АИФ или на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, се осчетоводяват правилно по сметките, открити на името на АИФ или на името на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, или на името на депозитаря, действащ от името на АИФ. Депозитарят следва също така да отговаря за съхраняването на активите на АИФ, включително за отговорното пазене на финансови инструменти, които могат да бъдат вписани по сметка за финансови инструменти, открита в книгите на депозитаря, и всички финансови инструменти, които могат да бъдат физически предадени на депозитаря, както и за проверката на собствеността върху всички други активи на АИФ или на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ. Когато следи за осчетоводяването на средствата на инвеститорите по паричните сметки, депозитарят отчита принципите, установени в член 16 на Директива 2006/73/ЕО на Комисията от 10 август 2006 г. за прилагане на Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета по отношение на организационните изисквания и условията за извършване на дейност от инвестиционните посредници и за даването на определения за целите на посочената директива (11).
(38)
Депозитарят следва да действа честно, коректно, професионално, независимо и в интерес на АИФ или на инвеститорите в АИФ.
(39)
Депозитарят следва да може да делегира съхранението на активите на трето лице, което на свой ред също следва да може да делегира тази функция. При все това делегирането и вторичното делегиране следва да бъдат обективно оправдани и към тях следва да се прилагат строги изисквания във връзка с пригодността на третото лице, на което е възложена делегираната функция, както и във връзка с необходимите умения, грижа и внимание, които депозитарят следва да прояви при избора, определянето и прегледа на дейността на това трето лице.
(40)
Трето лице, на което е делегирано съхранението на активи, следва да може да поддържа обща сметка с подразделения за множество АИФ, т.нар. сметка „омнибус“.
(41)
Възлагането на отговорното пазене на активи на оператор на система за сетълмент на ценни книжа, определена за целите на Директива 98/26/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 май 1998 г. относно окончателността на сетълмента в платежните системи и в системите за сетълмент на ценни книжа (12), или възлагането на предоставянето на сходни услуги на системи за сетълмент на ценни книжа на трета държава не следва да се счита за делегиране на функциите по отговорно пазене.
(42)
Строгите ограничения и изисквания, приложими при делегирането на задачи от депозитаря, следва да се прилагат и по отношение на делегирането на неговите специфични функции на депозитар, а именно функциите по наблюдението на паричния поток, съхранението на активи и надзора. При делегирането на помощни задачи, които са свързани със задачите на депозитаря, като административни или технически функции, изпълнявани от депозитаря като част от неговите задачи на депозитар, не се прилагат специалните ограничения и изисквания, предвидени в настоящата директива.
(43)
В настоящата директива се отчита също така фактът, че много АИФ и в частност хедж фондовете, към настоящия момент използват основен борсов посредник. Настоящата директива гарантира, че АИФ могат да продължат да използват услугите на основни борсови посредници. При все това, освен ако не е отделил функционално и йерархично изпълнението на функциите си на депозитар от задачите си като основен борсов посредник и освен ако възможните конфликти на интереси не са добре установявани, управлявани и разкривани на инвеститорите в АИФ, никой основен борсов посредник не следва да бъде определян за депозитар, тъй като основните борсовите посредници действат като контрагенти на АИФ и следователно не могат едновременно с това да действат изцяло в интерес на АИФ, както се изисква от депозитаря. Депозитарите следва да могат да делегират задачите по отговорно пазене на един или повече основни борсови посредници или на други трети лица. В допълнение към делегираните задачи по отговорно пазене борсовите посредници следва да могат да предоставят на АИФ основни брокерски услуги. Тези основни брокерски услуги не следва да са част от договореностите за делегиране.
(44)
Депозитарят следва да носи отговорност за загубите, понесени от ЛУАИФ, АИФ и инвеститорите. В настоящата директива се прави разграничение между загубата на финансови инструменти, държани на отговорно пазене, и други загуби. В случай на загуби, различни от загуба на финансови инструменти, държани на отговорно пазене, депозитарят следва да носи отговорност при умисъл или небрежност. Когато депозитарят държи активи на отговорно пазене и тези финансови активи бъдат загубени, депозитарят следва да носи отговорност, освен ако може да докаже, че загубата е резултат от външно събитие, последиците от което не биха могли да бъдат предотвратени, дори ако бяха положени всички разумни усилия за това. Във връзка с това депозитарят не следва да може например да се позовава на някои вътрешни събития, като извършена измама от страна на служител, за да се освободи от отговорност.
(45)
Депозитарят следва да носи отговорност, когато делегира задачи по отговорно пазене и финансовите инструменти, държани на отговорно пазене от трето лице, бъдат загубени. При все това, ако на депозитаря е изрично разрешено да се освободи от отговорност при договорно прехвърляне на тази отговорност на третото лице съгласно писмен договор между депозитаря и АИФ или ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, в който такова освобождаване е обективно обосновано, и ако третото лице може да носи отговорност за загубата въз основа на договор между депозитаря и третото лице, депозитарят следва да може да се освободи от отговорност, ако може да докаже, че е проявил дължимите умения, грижа и внимание и че са изпълнени специалните изисквания за делегиране. Чрез налагането на изискването за договорно прехвърляне на отговорност на третото лице настоящата директива цели да предвиди външни последици на такъв договор, като възлага на третото лице пряка отговорност пред АИФ или пред инвеститорите в АИФ за загубата на финансови инструменти, държани на отговорно пазене.
(46)
Освен това, когато съгласно правото на третата държава се изисква определени финансови инструменти да се държат на отговорно пазене от местен субект и няма местни субекти, които да отговарят на всички изисквания за делегиране на функциите на депозитар, депозитарят следва да може да се освободи от отговорност, при условие че: уставът или учредителните документи на съответния АИФ изрично позволяват такова освобождаване; инвеститорите са били надлежно уведомени за това освобождаване и за обстоятелствата, обосноваващи освобождаването, преди да направят инвестицията; АИФ или ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, са дали на депозитаря указания да делегира отговорното пазене на такива финансови инструменти на местен субект; има писмен договор между депозитаря и АИФ или ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, който изрично позволява такова освобождаване и има писмен договор между депозитаря и третото лице, с който изрично се прехвърля отговорността на депозитаря на това трето лице и се позволява на АИФ или на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, да предяви претенции срещу третото лице във връзка със загубата на финансови инструменти или на депозитаря да предяви тези претенции от тяхно име.
(47)
Настоящата директива следва да не засяга бъдещи законодателни мерки по отношение на депозитаря в Директива 2009/65/ЕО, тъй като ПКИПКЦ и АИФ се различават както по отношение на инвестиционните стратегии, които прилагат, така и по отношение на вида инвеститори, за който са предназначени.
(48)
ЛУАИФ следва, за всеки АИФ от ЕС, който управлява, и за всеки АИФ, който предлага в Съюза, да предоставя годишен отчет за всяка финансова година не по-късно от шест месеца след края на финансовата година в съответствие с настоящата директива. Шестмесечният срок не следва да засяга правото на държавите-членки да налагат по-кратък срок.
(49)
Като се има предвид, че е възможно дадено ЛУАИФ да използва ливъридж и при определени условия да допринесе за увеличаване на системния риск или за дезорганизацията на пазарите, следва да се наложат специални изисквания на ЛУАИФ, които използват ливъридж. В Съюза липсва последователен начин за събиране на информацията, необходима за откриването, наблюдението и отговора на такива рискове, и за обмена ѝ между държавите-членки с цел да се установят възможните източници на риск за стабилността на финансовите пазари в Съюза. За преодоляването на тази ситуация следва да се приемат специални изисквания за ЛУАИФ, които използват значителен ливъридж на равнището на АИФ. От такива ЛУАИФ следва да се изисква да разкриват информация относно общото ниво на използвания ливъридж, ливъриджа вследствие на заемане на парични средства или ценни книжа и ливъриджа, включен в деривативни позиции, повторното използване на активи и основните източници на ливъридж в техните АИФ. Събраната от компетентните органи информация следва да бъде обменяна с други органи в рамките на Съюза, с ЕОЦКП и с Европейския съвет за системен риск (ЕССР), създаден с Регламент (ЕС) № 1092/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 г. за пруденциалния надзор върху финансовата система на Европейския съюз на макроравнище и за създаване на Европейски съвет за системен риск (13), за да се улесни съвместният анализ на въздействието, което използваният от АИФ, управлявани от ЛУАИФ, ливъридж оказва върху финансовата система на Съюза, както и за да се подготви общ отговор. Ако един или повече АИФ, управлявани от ЛУАИФ, биха могли да представляват значителен източник на риск от контрагента за кредитна институция или за други системно важни институции в други държави-членки, то тази информация също следва да се съобщи на съответните органи.
(50)
С цел да се осигури правилна оценка на рисковете, породени от използването на ливъридж от дадено ЛУАИФ по отношение на управляваните от него АИФ, ЛУАИФ следва да докаже, че ограниченията на ливъриджа за всеки АИФ, който управлява, са разумни, както и да докаже, че спазва тези ограничения във всеки един момент. Когато може да възникне риск за стабилността и целостта на финансовата система, компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ следва да могат да налагат ограничения на нивото на ливъридж, което ЛУАИФ може да използва по отношение на управлявани от него АИФ. За предприетите в тази насока действия следва да се уведомяват ЕОЦКП и ЕССР.
(51)
Счита се също така за необходимо да се позволи на ЕОЦКП, след като вземе предвид съветите на ЕССР, да прецени, че ливъриджът, използван от ЛУАИФ или група от ЛУАИФ, поражда значителен риск за стабилността и целостта на финансовата система и да отправи съвети до компетентните органи, като посочи коригиращите мерки, които трябва да бъдат взети.
(52)
Необходимо е да се гарантира, че компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ, дружествата, върху които АИФ, управляван от ЛУАИФ, упражнява контрол и служителите на такива дружества получават определена информация, необходима на дружествата, за да преценят как този контрол ще въздейства върху състоянието им.
(53)
Когато ЛУАИФ управляват АИФ, които упражняват контрол върху емитент, чиито акции са допуснати за търгуване на регулиран пазар, като цяло информацията следва да се разкрива в съответствие с Директива 2004/25/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 г. относно предложенията за поглъщане (14) и Директива 2004/109/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 декември 2004 г. относно хармонизиране изискванията за прозрачност по отношение на информацията за издателите, чиито ценни книжа са допуснати за търгуване на регулиран пазар (15). По отношение на ЛУАИФ, управляващи АИФ, които упражняват контрол върху некотирано дружество, следва да се прилагат специални изисквания. За да се осигури прозрачност по отношение на контролираното дружество, следва да се прилагат по-строги изисквания за прозрачност, разкриване на информация и отчитане. Освен това годишните отчети на съответните АИФ следва да бъдат допълнени във връзка с контролираното дружество или такава допълнителна информация следва да бъде включена в годишния отчет на контролираното дружество. Тази информация следва да бъде предоставена на представители на служителите или, когато няма такива, на самите служители и на инвеститорите в съответния АИФ.
(54)
Прилагат се специални изисквания във връзка с информацията за служителите на дадени дружества, когато АИФ са придобили контрол върху такива дружества в съответствие с настоящата директива. При все това, в повечето случаи ЛУАИФ не контролира АИФ, освен при вътрешно управляван АИФ. Освен това, в съответствие с общите принципи на дружественото право, няма пряка връзка между акционерите и представителите на служителите или, когато няма такива, самите служители. Поради изложените причини, съгласно настоящата директива по отношение на даден акционер или на управляващото го лице, а именно на АИФ и ЛУАИФ, не могат да бъдат налагани преки изисквания относно информацията за представителите на служителите или, когато няма такива, за самите служители. По отношение на изискванията относно информацията за представителите на служителите или, когато няма такива, за самите служители в настоящата директива следва да се предвиди задължение за съответното ЛУАИФ да полага всички възможни усилия, за да гарантира, че управителният орган на съответното дружество разкрива съответната информация на представителите на служителите, или, когато няма такива, на самите служители.
(55)
Комисията се приканва да проучи необходимостта и възможностите за изменение на приложимите изисквания относно информацията и разкриването на информация в случаи на контрол над некотирани дружества или емитенти, предвидени в настоящата директива, на общо равнище, независимо от типа инвеститор.
(56)
Когато ЛУАИФ управлява един или повече АИФ, които придобиват контрол върху некотирано дружество, ЛУАИФ следва да предоставя на компетентните органи на своята държава-членка по произход информация относно финансирането на придобиването. Това изискване за предоставяне на информация относно финансирането следва да е приложимо и когато ЛУАИФ управлява АИФ, които придобиват контрол върху емитент на акции, допуснати за търгуване на регулиран пазар.
(57)
Когато ЛУАИФ управлява един или повече АИФ, които упражняват контрол върху некотирано дружество или емитент, ЛУАИФ следва през период от 24 месеца след придобиването на контрол върху дружество от АИФ, на първо място, да няма право да улеснява, подкрепя или дава указания за разпределяне, намаляване на капитала, обратно изкупуване на акции и/или придобиване на собствени акции от дружеството в съответствие с настоящата директива; на второ място, доколкото ЛУАИФ има право да гласува от името на АИФ на събранията на управителните органи на дружеството, то следва да няма право да гласува за разпределяне, намаляване на капитала, обратно изкупуване на акции и/или придобиване на собствени акции от дружеството в съответствие с настоящата директива; и на трето място, във всички случаи следва да полага всички възможни усилия за предотвратяването на разпределяне, намаляване на капитала, обратно изкупуване на акции и/или придобиване на собствени акции от дружеството в съответствие с настоящата директива. При транспониране на настоящата директива в националното право държавите-членки следва да вземат предвид регулаторната цел на разпоредбите на глава V, раздел 2 от настоящата директива, като вземат надлежно предвид в този контекст необходимостта от равнопоставеност на АИФ от ЕС и АИФ от трета държава при придобиването на контрол над дружества, установени в Съюза.
(58)
По отношение на изискванията за уведомяване и разкриване на информация и специалните гаранции срещу разпродаването на активи при придобиване на контрол върху некотирано дружество или върху емитент следва да се прилага общо изключение в случай на контрол върху малки и средни предприятия и предприятия със специална цел придобиване, стопанисване или управление на недвижими имоти. Освен това тези изисквания не целят публичното оповестяване на информация, свързана с права на интелектуална собственост, което би могло да постави ЛУАИФ в неизгодно положение спрямо другите възможни конкуренти като например държавните инвестиционни фондове или конкуренти, които може да желаят преустановяването на дейността на дружеството, като използват информацията в своя полза. По тази причина изискванията за уведомяване и разкриване на информация следва да се прилагат при спазване на условията и ограниченията, свързани с поверителната информация, предвидени в Директива 2002/14/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 2002 г. за създаване на обща рамка за информиране и консултиране на работниците и служителите в Европейската общност (16), както и без да се засягат директиви 2004/25/ЕО и 2004/109/ЕО. Това означава, че държавите-членки следва да определят - в границите и при условията, посочени в националното право - че нито представителите на служителите, нито експертите, които ги подпомагат, нямат право да разкриват на служители и на трети лица информация, засягаща законните интереси на дружеството, която им е била предоставена при условия на поверителност. Държавите-членки следва обаче да могат да разрешават на представителите на служителите и на всички експерти, които ги подпомагат, да предават поверителна информация на служители и на трети лица, които са поели задължение за запазване на поверителност. Държавите-членки следва да предвидят, че съответното ЛУАИФ не изисква предоставянето на информация от управителния орган на представителите на служителите или, когато няма такива, на самите служители, когато естеството на тази информация е такова, че съгласно обективни критерии тя може сериозно да възпрепятства функционирането на съответното дружество или да му навреди. Изискванията за уведомяване и разкриване на информация, както и специалните гаранции срещу разпродаването на активи следва също така да се прилагат, без да се засягат по-строгите правила, приети от държавите-членки.
(59)
Настоящата директива определя и условията, при спазване на които ЛУАИФ от ЕС, може да предлагат дяловете или акциите от АИФ от ЕС на професионални инвеститори в Съюза. Такова предлагане от страна на ЛУАИФ от ЕС следва да е позволено единствено в случай че ЛУАИФ спазва настоящата директива и предлагането се осъществява с паспорт, без да се засяга предлагането на АИФ от ЛУАИФ, които са под праговете, предвидени в настоящата директива. Следва да е възможно държавите-членки да позволяват предлагане на АИФ от ЛУАИФ, които са под тези прагове, при спазване на националните разпоредби.
(60)
Дяловете или акциите от АИФ следва да могат да се котират на регулиран пазар в Съюза или да се предлагат или продават от трети лица, действащи от името на ЛУАИФ в дадена държава-членка само ако самото ЛУАИФ, управляващо АИФ, има разрешение да предлага дяловете или акциите от АИФ в тази държава-членка. Освен това разпределянето на АИФ сред инвеститори в Съюза може да бъде регулирано и от друго национално законодателство или законодателство на Съюза като например Директива 2003/71/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 г. относно проспекта, който следва да се публикува, когато публично се предлагат ценни книжа или когато се допускат ценни книжа до търгуване (17) и Директива 2004/39/ЕО.
(61)
Много ЛУАИФ от ЕС понастоящем управляват АИФ от трета държава. Целесъобразно е получили разрешение ЛУАИФ от ЕС да имат право да управляват АИФ от трета държава, когато не ги предлагат в Съюза, без да им се налагат строгите изисквания относно депозитаря и изискванията, свързани с годишния отчет, предвидени в настоящата директива, тъй като тези изисквания са включени за защита на инвеститорите в Съюза.
(62)
След влизането в сила на делегиран акт, приет от Комисията във връзка с това, което по правило, като се вземат предвид съветите на ЕОЦКП, ще стане две години след крайния срок за транспониране на настоящата директива, получили разрешение ЛУАИФ от ЕС, възнамеряващи да предлагат АИФ от трета държава на професионални инвеститори в своята държава-членка по произход и/или в други държави-членки, следва да имат право да правят това с паспорт, доколкото спазват настоящата директива. Това право следва да зависи от прилагането на процедурите за уведомяване и спазването на условията, свързани с третата държава на АИФ от трета държава.
(63)
По време на преходен период, който по правило, като се вземат предвид съветите на ЕОЦКП, ще приключи с делегиран акт три години след въвеждането на паспорт за АИФ от трета държава, ЛУАИФ от ЕС, възнамеряващи да предлагат АИФ от трета държава в определени държави-членки, но без паспорт, следва също да могат да получат разрешение за това от съответните държави-членки, но само доколкото спазват настоящата директива с изключение на изискванията относно депозитаря. Такива ЛУАИФ от ЕС следва при все това да гарантират, че има един или повече субекти, определени да изпълняват задълженията на депозитар. Освен това следва да има подходящи договорености за сътрудничество за целите на наблюдението на системния риск, които са в съответствие с международните стандарти, между компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ и надзорните органи на третата държава, в която е установен АИФ от трета държава, за да се осигури ефикасен обмен на информация, позволяващ на компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ да изпълняват задълженията си по настоящата директива. Договореностите за сътрудничество не следва да служат като пречка пред предлагането на АИФ от трета държава в държава-членка. Освен това третата държава, в която е установено ЛУАИФ от трета държава, не следва да е посочена като отказваща съдействие държава или територия в списъка на Специалната финансова работна група относно изпирането на пари и финансирането на тероризъм (Financial Action Task Force on anti-money laundering and terrorist financing (FATF).
(64)
След влизането в сила на делегиран акт, приет от Комисията във връзка с това, което по правило, като се вземат предвид съветите на ЕОЦКП, ще стане две години след крайния срок за транспониране на настоящата директива, основен принцип на настоящата директива следва да бъде, че ЛУАИФ от трета държава се ползва от правата по настоящата директива, като правото да предлага дялове или акции от АИФ в рамките на Съюза с паспорт, при спазване на настоящата директива. По този начин следва да се гарантира равнопоставеността между ЛУАИФ от ЕС и ЛУАИФ от трета държава. Следователно настоящата директива предвижда разрешение, приложимо за ЛУАИФ от трета държава, което започва да се прилага след влизането в сила на делегирания акт, приет от Комисията в тази връзка. За да се гарантира това спазване, компетентните органи на държавите-членки следва да наложат спазването на настоящата директива. За такива ЛУАИФ от трета държава компетентни надзорни органи следва да са компетентните органи на референтната държава-членка по смисъла на настоящата директива.
(65)
Следователно, когато ЛУАИФ от трета държава възнамерява да управлява АИФ от ЕС и/или да предлага АИФ в Съюза с паспорт, следва също така да се изисква то да спазва настоящата директива, така че за него да се прилагат същите изисквания като за ЛУАИФ от ЕС. При извънредни обстоятелства, когато и доколкото спазването на дадена разпоредба на настоящата директива е несъвместимо с правото, приложимо по отношение на ЛУАИФ от трета държава или АИФ от трета държава, който се предлага в Съюза, следва да е възможно ЛУАИФ от трета държава да бъде освободено от задължението да спазва съответната разпоредба от настоящата директива, ако може да докаже, че е невъзможно да съчетае спазването на съответната разпоредба на настоящата директива със спазването на задължителна разпоредба в правото, приложимо по отношение на ЛУАИФ от трета държава или АИФ от трета държава, който се предлага в Съюза, че в правото, приложимо по отношение на ЛУАИФ от трета държава или АИФ от трета държава, е предвидено равностойно правило със същата регулаторна цел и осигуряващо същото равнище на защита на инвеститорите в съответния АИФ, както и че ЛУАИФ от трета държава или АИФ от трета държава спазва това равностойно правило.
(66)
Освен това ЛУАИФ от трета държава, което възнамерява да управлява АИФ от ЕС и/или да предлага АИФ в Съюза с паспорт, следва да спазва специална процедура за издаване на разрешение и определени специални изисквания относно третата държава на ЛУАИФ от трета държава и, когато е приложимо, третата държава на АИФ от трета държава.
(67)
ЕОЦКП следва да предоставя съвети относно определянето на референтната държава-членка и, когато е приложимо, освобождаването предвид съвместимостта с равностойно правило. Следва да се прилагат специални изисквания относно обмена на информация между компетентните органи на референтната държава-членка и компетентните органи на приемащите държави-членки на ЛУАИФ. Освен това процедурата за медиация, предвидена в член 19 от Регламент (ЕС) № 1095/2010, следва да се прилага при разногласие между компетентните органи на държавите-членки във връзка с определянето на референтната държава-членка, прилагането на освобождаването в случай на несъвместимост между изискването за спазване на настоящата директива и това за спазване на равностойни правила на трета държава и оценяването на изпълнението на специалните изисквания относно третата държава на ЛУАИФ от трета държава, и, когато е приложимо, относно третата държава на АИФ от трета държава.
(68)
ЕОЦКП следва ежегодно да провежда анализ чрез партньорски проверки на надзорната дейност на компетентните органи по отношение на издаването на разрешения на ЛУАИФ от трета държава и надзора върху тях с цел допълнително подобряване на последователността на резултатите от надзора в съответствие с член 30 от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
(69)
По време на преходен период, който по правило, като се вземат предвид съветите на ЕОЦКП, ще приключи с делегиран акт три години след въвеждането на паспорт за ЛУАИФ от трета държава, ЛУАИФ от трета държава, възнамеряващо да предлага АИФ само в определени държави-членки и без такъв паспорт, също следва да получи разрешение за това от съответните държави-членки, но само доколкото отговаря на определени минимални условия. За разкриването на информация на инвеститорите по отношение на тези ЛУАИФ от трета държава следва да се прилагат най-малко правила, сходни на приложимите за ЛУАИФ от ЕС, управляващи АИФ от ЕС. С цел улесняване на наблюдението на системния риск за тези ЛУАИФ от трета държава следва също така да се прилагат изискванията за докладване на компетентните органи на държавата-членка, в която се предлагат АИФ. Следователно тези ЛУАИФ следва да спазват изискванията за прозрачност, предвидени в настоящата директива, и задълженията за ЛУАИФ, управляващи АИФ, които придобиват контрол върху некотирани дружества и емитенти. Освен това следва да съществуват подходящи договорености за сътрудничество - за целите на наблюдението на системния риск и в съответствие с международните стандарти, между компетентните органи на държавите-членки, в които се предлагат АИФ, когато е приложимо, компетентните органи на съответните АИФ от ЕС и надзорните органи на третата държава, в която е установено ЛУАИФ от трета държава, и, когато е приложимо, надзорните органи на третата държава, в която е установен АИФ от трета държава, за да се осигури ефикасен обмен на информация, позволяващ на компетентните органи на съответните държави-членки да изпълняват задълженията си по настоящата директива. Договореностите за сътрудничество не следва да служат като пречка пред предлагането на фондове от трети държави в определена държава-членка. На последно място, третата държава, в която е установено ЛУАИФ от трета държава или АИФ от трета държава, не следва да е посочена като отказваща съдействие държава или територия в списъка на FATF.
(70)
Настоящата директива не следва да засяга съществуващото положение, при което професионален инвеститор, установен в Съюза, може да инвестира в АИФ по своя собствена инициатива, независимо къде са установени ЛУАИФ и/или АИФ.
(71)
Държавите-членки следва да могат да разрешат предлагането на инвеститорите на дребно на тяхна територия на всички или някои видове АИФ, управлявани от ЛУАИФ. Ако държава-членка разреши предлагането на някои видове АИФ, тя следва да извърши индивидуална оценка на отделните АИФ, за да прецени дали конкретен вид АИФ следва да се счита за подходящ за предлагане на инвеститорите на дребно на нейна територия. Без да се засяга прилагането на други инструменти на правото на Съюза, в такива случаи държавите-членки следва да могат да налагат на АИФ и ЛУАИФ като предварително условие за предлагането на инвеститори на дребно изисквания, които са по-строги от тези, свързани с предлагането на АИФ на професионални инвеститори на тяхна територия, независимо дали такива АИФ се предлагат на вътрешния или на външния пазар. Когато държава-членка разрешава предлагането на АИФ на инвеститори на дребно на своя територия, тази възможност следва да е налице, независимо от държавата-членка, в която е установено ЛУАИФ, управляващо АИФ, като държавите-членки не следва да налагат по-строги или допълнителни изисквания по отношение на АИФ от ЕС, установени в друга държава-членка, предлагани на външния пазар, отколкото на АИФ, предлагани на вътрешния пазар. Освен това ЛУАИФ, инвестиционните посредници, получили разрешително съгласно Директива 2004/39/ЕО, и кредитните институции, лицензирани съгласно Директива 2006/48/ЕО, които предоставят инвестиционни услуги на клиенти на дребно, следва да вземат предвид всички допълнителни изисквания, когато преценяват дали даден АИФ е подходящ или уместен за даден клиент на дребно или дали представлява сложен финансов инструмент или не.
(72)
Необходимо е да се изяснят правата и задълженията на компетентните органи, отговарящи за изпълнението на настоящата директива, и да се засилят необходимите механизми за осигуряване на ефективно презгранично сътрудничество в областта на надзора. При определени обстоятелства следва да е възможно компетентните органи на приемащите държави-членки на ЛУАИФ да предприемат преки действия за упражняване на надзор за спазването на разпоредбите, за които те отговарят. За други разпоредби компетентните органи на приемащите държави-членки следва да имат право при определени обстоятелства да изискат предприемането на действия от компетентните органи на държавата-членка по произход и да се намесят, ако не са предприети такива действия.
(73)
В настоящата директива се предвижда ЕОЦКП да има основна координираща роля, както и възможността за провеждане на производство по обвързваща медиация под председателството на ЕОЦКП за решаване на спорове между компетентните органи.
(74)
ЕОЦКП следва да разработва проекти на регулаторни технически стандарти относно съдържанието на договореностите за сътрудничество, които трябва да бъдат сключени от държавата-членка по произход или от референтната държава-членка на ЛУАИФ, и съответните надзорни органи на трета държава, и относно процедурите за обмен на информация. Проектите на регулаторни технически стандарти следва да гарантират, че съгласно тези договорености за сътрудничество ще се предоставя цялата налична информация, за да могат компетентните органи както на държавата-членка по произход, така и на приемащата държава-членка да упражняват своите правомощия за надзор и разследване по настоящата директива. ЕОЦКП следва също така да улеснява договарянето и сключването на договореностите за сътрудничество. Така например ЕОЦКП следва да може да улеснява това, като осигури стандартен модел за подобни договорености за сътрудничество.
(75)
Държавите-членки следва да предвидят система от санкции, приложими за нарушаване на разпоредбите на настоящата директива, и да осигурят тяхното прилагане. Санкциите следва да са ефективни, пропорционални и възпиращи.
(76)
Настоящата директива зачита основните права и спазва принципите, признати по-специално в ДФЕС и в Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“), и по-специално правото на защита на личните данни, признато в член 16 ДФЕС и в член 8 от Хартата. Всеки обмен или предаване на информация от компетентните органи следва да се осъществява в съответствие с правилата относно предаването на лични данни, предвидени в Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 г. относно защита на физическите лица при обработването на лични данни и за движението на тези данни (18). Всеки обмен или предаване на информация от ЕОЦКП следва да се осъществява в съответствие с правилата относно предаването на лични данни, предвидени в Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 г. относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (19), които следва да се прилагат изцяло при обработката на лични данни за целите на настоящата директива.
(77)
За да се гарантират еднакви условия за изпълнение на настоящата директива, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия. Тези правомощия следва да бъдат упражнявани в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 г. за установяване на общите правила и принципи относно реда и условията за контрол от страна на държавите-членки върху упражняването на изпълнителните правомощия от страна на Комисията (20).
(78)
На Комисията следва да бъдат предоставени правомощия да приема актове в съответствие с член 290 ДФЕС, когато това е изрично предвидено в настоящата директива. По-специално на Комисията следва да бъдат предоставени правомощия да конкретизира методите на ливъридж по смисъла на настоящата директива, включително финансовите и/или правно-организационните структури, в които участват трети лица, контролирани от АИФ, когато тези структури са създадени специално, за да прилагат пряко или косвено ливъридж на равнището на АИФ. В частност за фондовете за дялово участие и фондовете за рисков капитал това означава, че ливъриджът на равнището на включено в портфейла дружество, не се предполага да бъде включван, когато се посочват такива финансови или правно-организационни структури.
(79)
Делегирани актове следва също така да се приемат за конкретизиране на начина, по който се изчисляват праговете за облекчения режим и начина, по който да бъдат третирани ЛУАИФ, управлявани от които активи, включително активи, придобити чрез използването на ливъридж, в рамките на една календарна година понякога надхвърлят и/или падат под съответния праг; за конкретизиране на задълженията за регистрация на ЛУАИФ под праговете и за предоставяне на информация за ефективно наблюдение на системния риск, както и задължението тези ЛУАИФ да уведомят съответните компетентни органи, когато вече не отговарят на условията за прилагане на облекчения режим.
(80)
Делегирани актове следва да се приемат и за изясняване на методите на ливъридж, включително финансовите и/или правно-организационните структури, в които участват трети лица, контролирани от съответния АИФ, и начина на изчисляване на ливъриджа; за конкретизиране на рисковете, които трябва да покрива допълнителният собствен капитал или застраховката за професионална отговорност, и начина за определяне доколко са подходящи допълнителният собствен капитал или покритието на застраховката за професионална отговорност, както и начина за определяне на текущите корекции на допълнителния собствен капитал или покритието на застраховката за професионална отговорност. Делегирани актове следва също така да се приемат и за конкретизиране на критериите, които следва да бъдат използвани от компетентните органи, когато дават оценка на това, дали ЛУАИФ спазват задълженията си при упражняване на дейността си, тяхното задължение да действат в интерес на АИФ или на инвеститорите на управляваните от тях АИФ и целостта на пазара; да имат на разположение и да използват ефективно ресурсите и процедурите, необходими за нормалното провеждане на своята стопанска дейност; да предприемат всички разумни стъпки за избягване на конфликти на интереси, а когато такива конфликти не могат да бъдат избегнати, да установяват, управляват и наблюдават, и по целесъобразност, разкриват тези конфликти на интереси, за да не могат те да засегнат интересите на АИФ и техните инвеститори и за да се гарантира, че АИФ, които те управляват, са третирани справедливо; да спазват всички регулаторни изисквания при осъществяването на тяхната стопанска дейност, така че да защитават интереса на АИФ или на инвеститорите на управляваните от тях АИФ и целостта на пазара и да третират справедливо всички инвеститори на АИФ.
(81)
Делегирани актове следва също така да се приемат, за да се конкретизират видовете конфликти на интереси, които ЛУАИФ са длъжни да установяват, както и подходящите стъпки, които се очаква да предприемат ЛУАИФ във връзка със структурите и организационните и административните процедури, за да установяват, предотвратяват, управляват, наблюдават и разкриват конфликти на интереси. Делегирани актове следва да се приемат и за да се посочат функциите по управление на риска, които трябва да се използват; подходящата честота на прегледите на системата за управление на риска; начина, по който функцията по управление на риска следва да се отдели функционално и йерархично от оперативните подразделения, включително от функцията по управление на портфейл; специалните гаранции срещу конфликтите на интереси и изискванията за управление на риска, които трябва да бъдат прилагани от ЛУАИФ. Делегирани актове следва също така да се приемат, за да се посочат системите и процедурите за управление на ликвидността, които следва да използват ЛУАИФ, и адаптирането на инвестиционната стратегия, ликвидния профил и политиката за обратно изкупуване на дялове. Делегирани актове следва също така да се приемат, за да се конкретизират изискванията, на които трябва да отговарят инициаторите, спонсорите или първоначалните кредитори по секюритизирани инструменти, така че отделен ЛУАИФ да има право да инвестира в такива инструменти, издадени след 1 януари 2011 г.
(82)
Делегирани актове следва също така да се приемат, за да се конкретизират изискванията, на които трябва да отговарят ЛУАИФ, когато инвестират в такива секюритизирани инструменти; за да се посочат административните и счетоводните процедури, механизмите за контрол и сигурност при електронната обработка на данни и подходящите механизми за вътрешен контрол; за да се посочат процедурите за точна оценка на активите и за изчисляване на нетната стойност на активите на дял или акция на АИФ, професионалните гаранции, които външният оценител трябва да бъде в състояние да предостави, и честотата на оценяване, подходяща за АИФ от отворен тип.
(83)
Делегирани актове следва също така да се приемат, за да се конкретизират условията, при които следва да бъде одобрено делегирането на функциите на ЛУАИФ, както и условията, при които ЛУАИФ е делегирало такава част от функциите си, че се превръща в „пощенска кутия“ и вече не може да се счита за лице, управляващо АИФ; по отношение на депозитарите - за да се конкретизират критериите за оценка на това, дали пруденциалното регулиране и надзор в третите държави, в които са установени депозитарите, имат същите последици като правото на Съюза и дали се прилагат ефективно; елементите, които е необходимо да бъдат включени в стандартното споразумение, условията за изпълнение на функциите на депозитар, включително вида на финансовите инструменти, които следва да бъдат обхванати от задълженията по отговорно пазене на депозитаря, условията, при които депозитарят може да изпълнява задълженията си по отговорно пазене на финансовите инструменти, регистрирани в централен депозитар, и условията, при които депозитарят следва да съхранява финансовите инструменти, издадени поименно и регистрирани при емитент или в друг регистър, задълженията за полагане на дължима грижа на депозитаря, задължението за отделяне, условията и обстоятелствата, при които финансовите инструменти на отговорно пазене следва да се считат за загубени, събитията, които се считат за външни събития извън разумния контрол, чиито последици биха били неизбежни независимо от всички разумни усилия за предотвратяването им, както и условията и обстоятелствата, при които съществува обективна причина за сключване на договор за освобождаване от отговорност. Делегирани актове следва също така да се приемат, за да се уточни съдържанието и формата на годишния отчет, който ЛУАИФ следва да публикуват за всеки АИФ под тяхно управление, и за да се конкретизират задълженията на ЛУАИФ за разкриване на информация на инвеститорите, както и изискванията за представяне на доклади пред компетентните органи и тяхната честота.
(84)
Делегирани актове следва също така да се приемат, за да се посочи кога се счита, че се използва значителен ливъридж, както и принципите, от които следва да се ръководят компетентните органи, когато налагат ограничения на нивото на ливъридж, което може да прилага ЛУАИФ. Делегирани актове следва да се приемат и за да се определят договореностите за сътрудничество във връзка с ЛУАИФ от трета държава и/или АИФ от трета държава, за да се разработи обща рамка за улесняване на изготвянето на такива договорености за сътрудничество с трети държави. Делегирани актове следва също така да се приемат, за да се уточни съдържанието на обмена на информация относно ЛУАИФ между компетентните органи и предоставянето на определена информация на ЕОЦКП.
(85)
В зависимост от съветите на ЕОЦКП във връзка с това и от критериите, определени в настоящата директива, делегиран акт следва да се приеме и за прилагането на паспорта на ЛУАИФ от ЕС, които предлагат в Съюза АИФ от трета държава, и към ЛУАИФ от трета държава, които управляват и/или предлагат АИФ в Съюза, и друг делегиран акт следва да се приеме за прекратяване на прилагането на националните режими за частна продажба на ценни книжа във връзка с това.
(86)
Европейският парламент и Съветът следва да разполагат с три месеца за възражения срещу делегиран акт, считано от датата на нотификацията. По инициатива на Европейския парламент или на Съвета следва да е възможно този срок да бъде удължен с три месеца по отношение на важни проблемни области. Европейският парламент и Съветът следва също така да могат да информират другите институции за намерението си да не правят възражения. Такова ранно одобрение на делегирани актове е особено важно за спазване на сроковете, например за да могат държавите-членки да транспонират делегираните актове в рамките на срока за транспониране, посочен в настоящата директива, когато е приложимо.
(87)
В съответствие с Декларацията относно член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз, приложена към заключителния акт на междуправителствената конференция, приела Договора от Лисабон, конференцията отбеляза намерението на Комисията при изработване на проектите си за делегирани актове в областта на финансовите услуги да продължи да се консултира с определените от държавите-членки експерти в съответствие с нейната установена практика.
(88)
Две години след изтичането на срока за транспониране на настоящата директива ЕОЦКП следва да издаде становище относно действието на паспорта, приложим към този момент, и относно действието на националните режими за частна продажба на ценни книжа. Той следва да изготви и съвети относно прилагането на паспорта на ЛУАИФ от ЕС, които предлагат в Съюза АИФ от трета държава, и към ЛУАИФ от трета държава, които управляват и/или предлагат АИФ в Съюза. Комисията следва да приеме делегиран акт в срок от три месеца след получаването на съветите и становището на ЕОЦКП, като отчита критериите и целите, посочени в настоящата директива, inter alia, относно вътрешния пазар, защитата на инвеститорите и ефективното наблюдение на системния риск, като посочи датата, на която правилата относно разширяването на приложението на паспорта, предвиден в настоящата директива, следва да започнат да се прилагат във всички държави-членки.
(89)
На срещата на високо равнище в Лондон през април 2009 г. лидерите на Г-20 постигнаха съгласие, че хедж фондовете или управляващите ги лица следва да бъдат регистрирани и от тях да се изисква редовно да разкриват подходяща информация на надзорници или на регулатори. Те следва да подлежат на надзор, за да се гарантира, че имат адекватно управление на риска. През юни 2010 г. в Торонто лидерите на Г-20 потвърдиха ангажимента си и поеха също ангажимент да ускорят въвеждането на строги мерки за подобряване на прозрачността и регулаторния надзор върху хедж фондовете по последователен в международен план и недискриминационен начин. За да подкрепи постигането на целите на Г-20, през юни 2009 г. Международната организация на комисиите по ценни книжа публикува принципи на високо равнище за надзор върху хедж фондовете с цел да се дадат насоки за разработването на последователно в международен план регулиране в тази област. На 16 септември 2010 г. Европейският съвет постигна съгласие по необходимостта Европа да преследва своите интереси и да насърчава своите ценности по-решително и в дух на взаимност и взаимна изгода в контекста на външните отношения на Съюза, както и да предприема стъпки, inter alia, за осигуряване на по-голям достъп до пазари за европейските предприятия и задълбочаване на регулаторното сътрудничество с основни търговски партньори. Комисията ще полага усилия да гарантира, че тези ангажименти се изпълняват по подобен начин от международните партньори на Съюза.
(90)
Три години след влизането в сила на делегирания акт, съгласно който паспортът ще стане приложим за всички ЛУАИФ, ЕОЦКП следва да издаде становище относно действието на паспорта, приложим към този момент, и относно действието на националните режими за частна продажба на ценни книжа. Той следва да изготви и съвети относно прекратяването на прилагането на тези националните режими. Комисията следва да приеме делегиран акт в срок от три месеца след получаването на становището и съветите на ЕОЦКП, като отчита критериите и целите, посочени в настоящата директива, inter alia, относно вътрешния пазар, защитата на инвеститорите и ефективното наблюдение на системния риск, като посочи датата, на която трябва да се прекрати прилагането във всички държави-членки на националните режими, посочени в настоящата директива.
(91)
Четири години след изтичането на срока за транспониране на настоящата директива Комисията следва да започне преглед на прилагането и приложното поле на настоящата директива въз основа на обществени консултации и предвид обмена на мнения с компетентните органи. В рамките на прегледа следва да бъде направен анализ на придобития опит при прилагането на директивата, нейното въздействие върху инвеститорите, АИФ или ЛУАИФ, в Съюза и в трети държави, и степента на постигане на целите на настоящата директива и, ако е необходимо, да се предложат подходящи изменения. Този преглед следва да включва общо проучване на действието на правилата, предвидени в настоящата директива, и опита, придобит при прилагането им. В прегледа Комисията следва да разгледа функциите на ЕОЦКП и компетентните органи от Съюза при гарантиране на ефективен надзор върху всички ЛУАИФ, извършващи дейност на пазарите на Съюза в контекста на настоящата директива, включително, inter alia - в съответствие с Регламент (ЕС) № 1095/2010 - поверяването на ЕОЦКП на допълнителни надзорни отговорности в областта на издаването на разрешения и надзора над ЛУАИФ от трета държава. В този контекст Комисията следва да оцени разходите и ползите от поверяването на подобни задачи на ЕОЦКП.
(92)
Настоящата директива цели създаването на рамка, позволяваща справянето с рисковете, които биха могли да възникнат в резултат на дейността на ЛУАИФ, и гарантирането на ефективното наблюдение на тези рискове от страна на компетентните органи в рамките на Съюза. Необходимо е да се предвиди строга регулаторна и надзорна рамка без пропуски във финансовото регулиране. В тази връзка се препраща към съществуващите изисквания за комплексна проверка, приложими за професионалните инвеститори съгласно съответното законодателство, приложимо за такива инвеститори. Комисията се приканва да направи преглед на съответното законодателство във връзка с професионалните инвеститори, за да прецени необходимостта от по-строги изисквания относно процеса на комплексната проверка, която трябва да предприемат професионалните инвеститори в Съюза, когато инвестират по своя собствена инициатива във финансови продукти с произход извън ЕС като АИФ от трета държава.
(93)
След приключване на прегледа Комисията следва да представи доклад на Европейския парламент и на Съвета, включващ, ако е целесъобразно, подходящи изменения, отчитащи целите на настоящата директива и възможното въздействие върху инвеститорите, АИФ или ЛУАИФ от Съюза или от трети държави.
(94)
Тъй като целта на настоящата директива, а именно да се гарантира висока степен на защита на инвеститорите чрез установяване на обща рамка за разрешения и надзор върху ЛУАИФ, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите-членки, както показват пропуските в съществуващото национално регулиране и в надзора над тези субекти, и поради това може да бъде постигната по-добре на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигането на тази цел.
(95)
Следователно директиви 2003/41/ЕО и 2009/65/ЕО, Регламент (ЕО) № 1060/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 г. относно агенциите за кредитен рейтинг (21) и Регламент (ЕС) № 1095/2010 следва да бъдат съответно изменени,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
ГЛАВА I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Предмет
С настоящата директива се определят правилата за издаването на разрешения, за текущата дейност и за прозрачността на дейността на лицата, управляващи алтернативни инвестиционни фондове (ЛУАИФ), които управляват и/или предлагат алтернативни инвестиционни фондове (АИФ) в Съюза.
Член 2
Приложно поле
1. При спазване на параграф 3 от настоящия член и член 3, настоящата директива се прилага за:
а)
ЛУАИФ от ЕС, които управляват един или повече АИФ, независимо дали тези АИФ са от ЕС или от трета държава;
б)
ЛУАИФ от трета държава, които управляват един или повече АИФ от ЕС; и
в)
ЛУАИФ от трета държава, които предлагат един или повече АИФ в Съюза, независимо дали тези АИФ са от ЕС или от трета държава.
2. За целите на параграф 1 е без значение:
а)
дали АИФ е инвестиционно дружество от отворен или затворен тип;
б)
дали АИФ е учреден съгласно договорното право или съгласно тръстовото право, или въз основа на устав, или има друга правна форма;
в)
правно-организационната структура на ЛУАИФ.
3. Директивата не се прилага за следните субекти:
а)
холдингови дружества;
б)
институции за професионално пенсионно осигуряване, включени в приложното поле на Директива 2003/41/ЕО, включително, когато е приложимо, структурите, които отговарят за управлението на тези институции и които действат от тяхно име, посочени в член 2, параграф 1 от същата директива, или управляващи вложенията лица, посочени съгласно член 19, параграф 1 от същата директива, при условие че не управляват АИФ;
в)
наднационални институции като Европейската централна банка, Европейската инвестиционна банка, Европейския инвестиционен фонд, европейските финансови институции за развитие и двустранните банки за развитие, Световната банка, Международния валутен фонд и други наднационални институции и подобни международни организации, когато такива институции или организации управляват АИФ и доколкото тези АИФ осъществяват дейност в обществен интерес;
г)
национални централни банки;
д)
национални, регионални и местни органи на изпълнителната власт и органи или други институции, които управляват фондове за финансиране на системите за социална сигурност и на пенсионните системи;
е)
схеми за участие на служители или спестовни схеми на служители;
ж)
предприятия със специална цел дейности по секюритизация.
4. Държавите-членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че посочените в параграф 1 ЛУАИФ във всеки един момент спазват настоящата директива.
Член 3
Освобождавания
1. Настоящата директива не се прилага за ЛУАИФ, които управляват един или повече АИФ, чиито единствени инвеститори са самите те или техни предприятия майки, техни дъщерни предприятия или други дъщерни предприятия на тези предприятия майки, при условие че никой от тези инвеститори не е АИФ.
2. Без да се засяга прилагането на член 46, само параграфи 3 и 4 от настоящия член се прилагат по отношение на следните ЛУАИФ:
а)
ЛУАИФ, които пряко или непряко - посредством дружество, с което са свързани чрез общо управление или контрол, или чрез съществено пряко или непряко участие, управляват портфейли от АИФ, чиито управлявани активи, включително активи, придобити чрез използването на ливъридж, общо не надхвърлят прага от 100 милиона евро; или
б)
ЛУАИФ, които пряко или непряко - посредством дружество, с което са свързани чрез общо управление или контрол, или чрез съществено пряко или непряко участие, управляват портфейли от АИФ, чиито управлявани активи общо не надхвърлят прага от 500 милиона евро, когато портфейлите на АИФ се състоят от АИФ, които не използват ливъридж и при които правото на обратно изкупуване не може да се упражнява през период от пет години след датата на първоначалните инвестиции във всеки АИФ.
3. Държавите-членки гарантират, че ЛУАИФ, посочени в параграф 2, най-малкото:
а)
подлежат на регистрация от компетентните органи в своята държава-членка по произход;
б)
в момента на регистрацията представят идентификационни данни за себе си и за управляваните от тях АИФ пред компетентните органи в своята държава-членка по произход;
в)
в момента на регистрацията предоставят информация относно инвестиционните стратегии на управляваните от тях АИФ пред компетентните органи в своята държава-членка по произход;
г)
редовно предоставят информация на компетентните органи в своята държава-членка по произход за основните инструменти, с които търгуват, и за основните експозиции и най-важните концентрации на управляваните от тях АИФ, за да могат компетентните органи ефективно да наблюдават системния риск, и
д)
уведомяват компетентните органи в своята държава-членка по произход, ако престанат да отговарят посочените в параграф 2 условия.
Настоящият параграф и параграф 2 се прилагат, без да се засягат по-строгите правила, приети от държавите-членки по отношение на ЛУАИФ, посочени в параграф 2.
Държавите-членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че когато престане да отговаря на условията по параграф 2, в срок от 30 календарни дни съответното ЛУАИФ подава заявление за разрешение, съгласно съответните процедури, предвидени в настоящата директива.
4. Посочените в параграф 2 ЛУАИФ нямат правата по настоящата директива, освен ако не решат да поискат да бъдат включени в приложното поле на настоящата директива. В такъв случай настоящата директива започва да се прилага изцяло за тези ЛУАИФ.
5. Комисията приема актове за изпълнение, за да се конкретизират процедурите за ЛУАИФ, които са взели решение да поискат да бъдат включени в приложното поле на настоящата директива в съответствие с параграф 4. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 59, параграф 2.
6. Комисията приема, чрез делегирани актове в съответствие с член 56 и при условията на членове 57 и 58, мерки, в които се посочва:
а)
как да се изчисляват посочените в параграф 2 прагове и как да бъдат третирани ЛУАИФ, които управляват АИФ, чиито управлявани активи, включително активи, придобити чрез използването на ливъридж, в рамките на същата календарна година понякога надхвърлят и/или падат под съответния праг;
б)
задължението за регистрация и задължението за предоставяне на информация с цел ефективно наблюдение на системния риск, предвидено в параграф 3; и
в)
задължението за уведомяване на компетентните органи, предвидено в параграф 3.
Член 4
Определения
1. За целите на настоящата директива се прилагат следните определения:
а)
„АИФ“ означава предприятия за колективно инвестиране, включително техни инвестиционни подразделения:
i)
които набират капитал от множество инвеститори с цел инвестирането му в съответствие с определена инвестиционна политика в полза на тези инвеститори, и
ii)
за които не се изисква разрешение съгласно член 5 от Директива 2009/65/ЕО;
б)
„ЛУАИФ“ означава юридически лица, чиято обичайна стопанска дейност е да управляват един или повече АИФ;
в)
„клон“, когато се използва във връзка с ЛУАИФ, означава място на дейност, което е част от ЛУАИФ, което няма правосубектност и което предоставя услуги, за които ЛУАИФ е получило разрешение; всички места на дейност, установени в една и съща държава-членка от ЛУАИФ със седалище в друга държава-членка или в трета държава, се считат за един клон;
г)
„отсрочено възнаграждение“ означава част от печалбата на АИФ, начислена в полза на ЛУАИФ като компенсация за управлението на АИФ, без да се включва участие в печалбата на АИФ, начислена в полза на ЛУАИФ като възвръщаемост на инвестиции на ЛУАИФ в АИФ;
д)
„тесни връзки“ означава ситуация, в която две или повече физически или юридически лица са свързани чрез:
i)
участие, по-специално притежание, пряко или чрез контрол, на 20 % или повече от правата на глас или от капитала на дадено предприятие,
ii)
контрол, по-специално връзката между предприятие майка и дъщерно предприятие съгласно член 1 от Седма Директива 83/349/ЕИО на Съвета от 13 юни 1983 г. относно консолидираните счетоводни отчети (22), или подобна връзка между физическо или юридическо лице и предприятие; за целите на настоящата подточка дъщерно предприятие на дъщерно предприятие се счита също така за дъщерно предприятие на предприятието майка на тези дъщерни предприятия.
Ситуация, при която две или повече физически или юридически лица са трайно свързани с едно и също лице чрез контрол, също се счита за ситуация на „тясна връзка“ между тези лица;
е)
„компетентни органи“ означава националните органи на държавите-членки, които съгласно законови или подзаконови нормативни актове имат правомощия да упражняват надзор върху ЛУАИФ;
ж)
„компетентни органи“, когато се използва във връзка с депозитар, означава:
i)
ако депозитарят е кредитна институция, лицензирана съгласно Директива 2006/48/ЕО, компетентните органи по смисъла на определението в член 4, точка 4 от посочената директива,
ii)
ако депозитарят е инвестиционен посредник, получил разрешително съгласно Директива 2004/39/ЕО, компетентните органи по смисъла на определението в член 4, параграф 1, точка 22 от посочената директива,
iii)
ако депозитарят попада в някоя от категориите институции, посочени в член 21, параграф 3, първа алинея, буква в) от настоящата директива, националните органи на неговата държава-членка по произход, които съгласно законови или подзаконови нормативни актове имат правомощия да упражняват надзор върху такава категория институции,
iv)
ако депозитарят е субект, посочен в член 21, параграф 3, трета алинея от настоящата директива, националните органи на държавата-членка, в която се намира неговото седалище и които съгласно законови или подзаконови нормативни актове имат правомощия да упражняват надзор върху такъв субект, или официалният орган, който има правомощия да регистрира или упражнява надзор върху такъв субект съгласно приложимите за него правила за професионално поведение,
v)
ако депозитарят е определен за депозитар на АИФ от трета държава съгласно член 21, параграф 5, буква б) от настоящата директива и не попада в приложното поле на подточки i)-iv) от настоящата буква, съответните национални органи на третата държава, в която е седалището на депозитаря;
з)
„компетентни органи на АИФ от ЕС“ означава националните органи на държава-членка, които съгласно законови или подзаконови нормативни актове имат правомощия да упражняват надзор върху АИФ;
и)
„контрол“ означава контрол по смисъла на определението в член 1 от Директива 83/349/ЕИО;
й)
„установен“ означава:
i)
за ЛУАИФ - „със седалище във“,
ii)
за АИФ - „получили разрешение или регистрирани във“ или, ако не са получили разрешение или не са били регистрирани - „със седалище във“,
iii)
за депозитари - „със седалище или клон във“,
iv)
за законни представители, които са юридически лица - „със седалище или клон във“,
v)
за законни представители, които са физически лица - „с местоживеене във“;
к)
„АИФ от ЕС“ означава:
i)
АИФ, получил разрешение или регистриран в държава-членка съгласно приложимото национално право, или
ii)
АИФ, който не е получил разрешение, нито е регистриран в държава-членка, но има седалище и/или главно управление в държава-членка;
л)
„ЛУАИФ от ЕС“ означава всяко ЛУАИФ, което има седалище в държава-членка;
м)
„захранващ АИФ“ означава АИФ, който:
i)
инвестира най-малко 85 % от своите активи в дялове или акции от друг АИФ („главен АИФ“),
ii)
инвестира най-малко 85 % от своите активи в повече от един главни АИФ, като тези главни АИФ имат еднакви инвестиционни стратегии, или
iii)
има друг вид експозиция от най-малко 85 % от своите активи по отношение такъв главен АИФ;
н)
„финансов инструмент“ означава инструмент, посочен в раздел В от приложение I към Директива 2004/39/ЕО;
о)
„холдингово дружество“ означава дружество с участие в едно или повече други дружества, чиято търговска дейност се състои в изпълнението на бизнес стратегия или стратегии чрез неговите дъщерни предприятия, свързани дружества или участия с цел да увеличи тяхната дългосрочна стойност и което е дружество, което:
i)
действа за своя собствена сметка и чиито акции са допуснати за търгуване на регулиран пазар на Съюза, или
ii)
не е учредено с основна цел осигуряване възвращаемост за инвеститорите си посредством освобождаване от неговите дъщерни предприятия или свързани дружества, което е отразено в неговия годишен отчет или други официални документи;
п)
„държава-членка по произход на АИФ“ означава:
i)
държавата-членка, в която АИФ е получил разрешение или в която е регистриран съгласно приложимото национално право, или - при няколко разрешения или регистрации, държавата-членка, в която АИФ е получил разрешение или в която е регистриран за първи път, или
ii)
ако АИФ няма разрешение, нито е регистриран в дадена държава-членка, държавата-членка, в която се намира седалището му и/или главното му управление;
р)
„държава-членка по произход на ЛУАИФ“ означава държавата-членка, в която се намира седалището на ЛУАИФ; за ЛУАИФ от трета държава позоваването в настоящата директива на „държавата-членка по произход на ЛУАИФ“ означава „референтната държава-членка“, както е предвидено в глава VII;
с)
„приемаща държава-членка на ЛУАИФ“ означава едно от следните:
i)
държава-членка, различна от държавата-членка по произход, в която ЛУАИФ от ЕС управлява АИФ от ЕС,
ii)
държава-членка, различна от държавата-членка по произход, в която ЛУАИФ от ЕС предлага дялове или акции от АИФ от ЕС,
iii)
държава-членка, различна от държавата-членка по произход, в която ЛУАИФ от ЕС предлага дялове или акции от АИФ от трета държава,
iv)
държава-членка, различна от референтната държава-членка, в която ЛУАИФ от трета държава управлява АИФ от ЕС,
v)
държава-членка, различна от референтната държава-членка, в която ЛУАИФ от трета държава предлага дялове или акции от АИФ от ЕС, или
vi)
държава-членка, различна от референтната държава-членка, в която ЛУАИФ от трета държава предлага дялове или акции от АИФ от трета държава;
т)
„начален капитал“ означава средствата по смисъла на член 57, първа алинея, букви а) и б) от Директива 2006/48/ЕО;
у)
„емитент“ означава всеки емитент на акции по смисъла на член 2, параграф 1, буква г) от Директива 2004/109/ЕО, който има седалище в Съюза и чиито акции са допуснати за търгуване на регулиран пазар по смисъла на член 4, параграф 1, точка 14 от Директива 2004/39/ЕО;
ф)
„законен представител“ означава физическо лице с местоживеене в Съюза или юридическо лице със седалище в Съюза, което, като е изрично определено от ЛУАИФ от трета държава, действа от негово име в отношенията му с власти, клиенти, органи и контрагенти на ЛУАИФ от трета държава в Съюза във връзка със задълженията на последното съгласно настоящата директива;
х)
„ливъридж“ означава всеки метод, при който ЛУАИФ увеличава експозицията на управляван от него АИФ независимо дали посредством заемане на парични средства или ценни книжа или чрез ливъридж, включен в деривативни позиции, или по друг начин;
ц)
„управление на АИФ“ означава изпълнение най-малко на функциите по управление на инвестиции, посочени в точка 1, букви а) и б) от приложение I, за един или повече АИФ;
ч)
„предлагане“ означава всяка пряка или непряка оферта или продажба, по инициатива или от името на ЛУАИФ, на дялове или акции от управляван от него АИФ на инвеститори с местоживеене или седалище в Съюза;
ш)
„главен АИФ“ означава всеки АИФ, в който друг АИФ инвестира или към който има експозиция в съответствие с буква м);
щ)
„референтна държава-членка“ означава държавата-членка, определена в съответствие с член 37, параграф 4;
аа)
„АИФ от трета държава“ означава всеки АИФ, който не е АИФ от ЕС;
аб)
„ЛУАИФ от трета държава“ означава всяко ЛУАИФ, което не е ЛУАИФ от ЕС;
ав)
„некотирано дружество“ означава всяко дружество със седалище в Съюза, чиито акции не са допуснати за търгуване на регулиран пазар по смисъла на член 4, параграф 1, точка 14 от Директива 2004/39/ЕО;
аг)
„собствен капитал“ означава собствен капитал по смисъла на членове 56-67 от Директива 2006/48/ЕО;
ад)
„предприятие майка“ означава предприятие майка по смисъла на членове 1 и 2 от Директива 83/349/ЕИО;
ае)
„основен борсов посредник“ означава кредитна институция, регулиран инвестиционен посредник или друг субект, подлежащ на пруденциално регулиране и текущ надзор, който предлага услуги на професионалните инвеститори, основно за финансиране и изпълнение на сделки с финансови инструменти като контрагент, и който може също така да предлага други услуги като клиринг и сетълмент на сделки, услуги по отговорно пазене, заемане на ценни книжа, съобразени с нуждите технически услуги и средства за оперативна поддръжка;
аж)
„професионален инвеститор“ означава всеки инвеститор, който е считан за професионален клиент или при поискване може да бъде третиран като професионален клиент по смисъла на приложение II към Директива 2004/39/ЕО;
аз)
„квалифицирано участие“ означава всяко пряко или непряко участие в ЛУАИФ, което представлява 10 % или повече от капитала или от правата на глас в съответствие с членове 9 и 10 от Директива 2004/109/ЕО, като се отчитат условията за сумиране на участието, предвидени в член 12, параграфи 4 и 5 от посочената директива, или което прави възможно упражняването на значително влияние върху управлението на ЛУАИФ, в което е това участие;
аи)
„представители на служителите“ означава представители на служителите по смисъла на определението в член 2, буква д) от Директива 2002/14/ЕО;
ай)
„инвеститор на дребно“ означава инвеститор, който не е професионален инвеститор;
ак)
„дъщерно предприятие“ означава дъщерно предприятие по смисъла на членове 1 и 2 от Директива 83/349/ЕИО;
ал)
„надзорни органи“, когато се използва във връзка с АИФ от трета държава, означава националните органи на трета държава, които съгласно законов или подзаконов нормативен акт имат правомощия да упражняват надзор върху АИФ;
ам)
„надзорни органи“, когато се използва във връзка с ЛУАИФ от трета държава, означава националните органи на трета държава, които съгласно законов или подзаконов нормативен акт имат правомощия да упражняват надзор върху ЛУАИФ;
ан)
„предприятия със специална цел дейности по секюритизация“ означава предприятия, чиято единствена цел е да извършват секюритизация или секюритизации по смисъла на член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 24/2009 на Европейската централна банка от 19 декември 2008 г. относно статистиката на активите и пасивите на дружествата със специална инвестиционна цел, занимаващи се със секюритизационни транзакции (23), както и други дейности, подходящи за постигането на тази цел;
ао)
„ПКИПЦК“ означава предприятие за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа, получило разрешение съгласно член 5 от Директива 2009/65/ЕО.
2. За целите на параграф 1, буква аг) от настоящия член се прилагат mutatis mutandis членове 13-16 от Директива 2006/49/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2006 г. относно капиталовата адекватност на инвестиционните посредници и кредитните институции (24).
3. Комисията приема, чрез делегирани актове в съответствие с член 56 и при условията на членове 57 и 58, мерки за конкретизиране на:
а)
методите на ливъридж по смисъла на параграф 1, буква х), включително финансовите и/или правно-организационни структури, в които участват трети лица, контролирани от съответния АИФ, и
б)
начините на изчисляване на ливъриджа.
4. Европейският надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари) (ЕОЦКП) разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на видовете ЛУАИФ, когато това е от значение за прилагането на настоящата директива и за осигуряването на еднакви условия за нейното прилагане.
На Комисията се делегират правомощия за приемане на посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
Член 5
Определяне на ЛУАИФ
1. Държавите-членки правят необходимото за всеки АИФ, управляван съгласно настоящата директива, да бъде определено само едно ЛУАИФ, което да отговаря за спазването на настоящата директива. Това ЛУАИФ е:
а)
външно управляващо лице, което е юридическо лице, назначено от АИФ или от негово име, и на което за срока на това назначение е възложено управлението на АИФ (външно ЛУАИФ), или
б)
самият АИФ, когато правно-организационната му форма позволява вътрешно управление и управителният му орган реши да не назначава външно ЛУАИФ, като в такъв случай АИФ получава разрешение в качеството на ЛУАИФ.
2. Когато външното ЛУАИФ не може да осигури спазването на изискванията на настоящата директива, за което отговаря АИФ или друг субект, действащ от негово име, то веднага уведомява компетентните органи на своята държава-членка по произход и, когато е приложимо, компетентните органи на съответния АИФ от ЕС. Компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ изискат от ЛУАИФ да предприеме необходимите действия за коригиране на ситуацията.
3. Ако независимо от предприемането на действията, посочени в параграф 2, несъответствието не бъде отстранено и доколкото то се отнася за ЛУАИФ от ЕС или АИФ от ЕС, компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ изискват от последното да се оттегли като ЛУАИФ на съответния АИФ. В такъв случай АИФ не може повече да бъде предлаган в Съюза. Когато става въпрос за ЛУАИФ от трета държава, което управлява АИФ от трета държава, АИФ не може повече да бъде предлаган в Съюза. Компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ уведомяват веднага компетентните органи на приемащите държави-членки на ЛУАИФ.
ГЛАВА II
РАЗРЕШЕНИЯ НА ЛУАИФ
Член 6
Условия за започване на дейност като ЛУАИФ
1. Държавите-членки гарантират, че ЛУАИФ не управляват АИФ, освен ако не са получили разрешение в съответствие с настоящата директива.
ЛУАИФ, които са получили разрешение в съответствие с настоящата директива, трябва във всеки един момент да отговарят на условията за получаване на разрешение, предвидени в настоящата директива.
2. Държавите-членки изискват външните ЛУАИФ да не извършват никаква друга дейност, освен дейностите, посочени в приложение I към настоящата директива, и допълнителното управление на ПКИПЦК въз основа на разрешение по Директива 2009/65/ЕО.
3. Държавите-членки изискват вътрешно управлявани АИФ да не извършват никаква друга дейност, освен вътрешното управление на съответния АИФ в съответствие с приложение I.
4. Чрез дерогация от параграф 2, държавите-членки могат да разрешат на външно ЛУАИФ да предоставя следните услуги:
а)
управление на инвестиционни портфейли, включително на портфейли, притежавани от пенсионни фондове и институции за професионално пенсионно осигуряване в съответствие с член 19, параграф 1 от Директива 2003/41/ЕО, съгласно мандатите, дадени от инвеститорите въз основа на преценка за всеки отделен клиент;
б)
второстепенни услуги, включващи:
i)
инвестиционно консултиране,
ii)
съхранение и управление, свързани с акции или дялове на предприятия за колективно инвестиране,
iii)
получаване и предаване на поръчки във връзка с един или повече финансови инструменти.
5. Съгласно настоящата директива ЛУАИФ нямат право да извършват:
а)
единствено услугите, посочени в параграф 4;
б)
второстепенните услуги, посочени в параграф 4, буква б), без при това да имат разрешение да предоставят услугите по параграф 4, буква а);
в)
единствено дейностите, посочени в точка 2 от приложение I; или
г)
услугите, посочени в точка 1, буква а) от приложение I, без същевременно да предоставят услугите, посочени в точка 1, буква б) от приложение I или обратното.
6. Член 2, параграф 2 и членове 12, 13 и 19 от Директива 2004/39/ЕО се прилагат за предоставянето от страна на ЛУАИФ на услугите, посочени в параграф 4 на настоящия член.
7. Държавите-членки изискват от ЛУАИФ да предоставят на компетентните органи на своята държава-членка по произход информацията, необходима за постоянното наблюдение за спазването на условията, предвидени в настоящата директива.
8. Инвестиционните посредници, получили разрешително съгласно Директива 2004/39/ЕО, и кредитните институции, лицензирани съгласно Директива 2006/48/ЕО, не са длъжни да получат разрешение съгласно настоящата директива, за да могат да предоставят инвестиционни услуги, като например управление на индивидуални портфейли, във връзка с АИФ. Въпреки това инвестиционните посредници могат пряко или косвено да предлагат или да продават дялове или акции от АИФ на инвеститори в Съюза, само доколкото дяловете или акциите могат да бъдат предлагани на пазара в съответствие с настоящата директива.
Член 7
Заявление за издаване на разрешение
1. Държавите-членки изискват ЛУАИФ да подадат заявление за издаване на разрешение пред компетентните органи на тяхната държава-членка по произход.
2. Държавите-членки изискват ЛУАИФ, което подава заявление за издаване на разрешение, да представи на компетентните органи на своята държава-членка по произход следната информация във връзка с ЛУАИФ:
а)
информация за лицата, които на практика управляват дейността на ЛУАИФ;
б)
идентификационни данни за акционерите или членовете на ЛУАИФ, преки или непреки, физически или юридически лица, които имат квалифицирано участие, и данни за размера на това участие;
в)
програма за дейността, определяща организационната структура на ЛУАИФ, включително информация за това как ЛУАИФ възнамерява да изпълни задълженията си съгласно глави II, III, IV, както и, когато е приложимо, съгласно глави V, VI, VII и VIII;
г)
информация за политиките и практиките във връзка с възнагражденията съгласно член 13;
д)
информация относно мерките за делегиране и вторично делегиране на трети лица на функциите, посочени в член 20.
3. Държавите-членки изискват ЛУАИФ, което подава заявление за издаване на разрешение, да представи на компетентните органи на своята държава-членка по произход и следната информация за АИФ, които възнамерява да управлява:
а)
информация относно инвестиционните стратегии, включително видовете базови фондове, ако АИФ е фонд на фондове, и политиката на ЛУАИФ за използване на ливъридж, и относно рисковия профил и други характеристики на АИФ, които управлява или възнамерява да управлява, включително информация относно държавите-членки или трети държави, на чиято територия АИФ са установени или се очаква да бъдат установени;
б)
информация относно мястото на установяване на главния АИФ, ако АИФ е захранващ АИФ;
в)
устава или учредителните документи на всеки АИФ, който ЛУАИФ възнамерява да управлява;
г)
информация относно мерките за определяне на депозитаря в съответствие с член 21 за всеки АИФ, който ЛУАИФ възнамерява да управлява;
д)
всякаква допълнителна информация по член 23, параграф 1 за всеки АИФ, който ЛУАИФ управлява или възнамерява да управлява.
4. Когато управляващо дружество е получило разрешение съгласно Директива 2009/65/ЕО (наричано по-нататък „управляващо ПКИПЦК дружество“) и подаде заявление за издаване на разрешение на ЛУАИФ съгласно настоящата директива, компетентните органи не могат да изискват от управляващото ПКИПЦК дружество да предоставя информация или документи, които управляващото ПКИПЦК дружество вече е предоставило, когато е подало заявление за издаване на разрешение съгласно Директива 2009/65/ЕО, при условие че въпросната информация или документи са актуални.
5. Компетентните органи всяко тримесечие информират ЕОЦКП за разрешенията, които са издадени или отнети в съответствие с настоящата глава.
ЕОЦКП поддържа централен публичен регистър, в който са посочени всички ЛУАИФ, получили разрешение съгласно настоящата директива, списък на управляваните и/или предлагани в Съюза АИФ от такива ЛУАИФ и компетентният надзорен орган за всяко такова ЛУАИФ. Регистърът е достъпен в електронен формат.
6. За да се осигури последователно хармонизиране на настоящия член, ЕОЦКП може да разработва проекти на регулаторни технически стандарти за конкретизиране на информацията, която трябва да се предостави на компетентните органи при подаване на заявление за издаване на разрешение на ЛУАИФ, включително програмата за дейността.
На Комисията се делегират правомощия за приемане на посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
7. За да се осигурят еднакви условия на прилагане на настоящия член, ЕОЦКП може да разработва проекти на технически стандарти за изпълнение за установяване на стандартни формуляри, образци и процедури за предоставянето на информацията, предвидена в параграф 6, първа алинея.
На Комисията се предоставят правомощия за приемане на посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
Член 8
Условия за издаване на разрешение
1. Компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ не издават разрешение, освен ако:
а)
са убедени, че ЛУАИФ ще може да изпълни условията на настоящата директива;
б)
ЛУАИФ разполага с достатъчен начален и собствен капитал в съответствие с член 9;
в)
лицата, които на практика управляват дейността на ЛУАИФ, имат достатъчно добра репутация и достатъчен опит по отношение на инвестиционните стратегии на АИФ, управлявани от ЛУАИФ, като имената на тези лица, както и на всяко лице, което ги заменя в изпълнението на техните функции, се съобщават незабавно на компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ и решенията във връзка с управлението на дейността на ЛУАИФ се вземат от най-малко две лица, отговарящи на тези условия;
г)
акционерите или членовете на ЛУАИФ, които имат квалифицирано участие, са подходящи предвид необходимостта от добро и разумно управление на ЛУАИФ, и
д)
главното управление и седалището на ЛУАИФ са разположени в една и съща държава-членка.
Разрешението е валидно във всички държави-членки.
2. Провеждат се консултации със съответните компетентни органи на другите заинтересовани държави-членки преди издаването на разрешение на следните ЛУАИФ:
а)
дъщерно предприятие на друго ЛУАИФ, на управляващо ПКИПЦК дружество, на инвестиционен посредник, на кредитна институция или на застрахователно предприятие, получили разрешение в друга държава-членка;
б)
дъщерно предприятие на предприятието майка на друго ЛУАИФ, на управляващо ПКИПЦК дружество, на инвестиционен посредник, на кредитна институция или на застрахователно предприятие, получили разрешение в друга държава-членка, и
в)
дружество, контролирано от същите физически или юридически лица, които контролират друго ЛУАИФ или контролират управляващо ПКИПЦК дружество, инвестиционен посредник, кредитна институция или застрахователно предприятие, получили разрешение в друга държава-членка.
3. Компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ отказват да издадат разрешение, ако са възпрепятствани да изпълняват ефективно своите надзорни функции поради:
а)
тесни връзки между ЛУАИФ и други физически или юридически лица;
б)
законовите, подзаконовите или административните разпоредби на трета държава, които се прилагат по отношение на физически или юридически лица, с които ЛУАИФ поддържа тесни връзки;
в)
трудности във връзка с прилагането на тези законови, подзаконови или административни разпоредби.
4. Компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ могат да ограничат обхвата на разрешението, по-специално по отношение на инвестиционните стратегии на АИФ, които ЛУАИФ има право да управлява.
5. В срок от три месеца от подаването на пълно заявление компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ информират писмено заявителя дали е издадено или е отказано издаването на разрешение. Компетентните органи могат да удължат този срок с още три месеца, когато считат това за необходимо поради конкретните обстоятелства по случая и след като са уведомили ЛУАИФ за това.
За целите на настоящия параграф дадено заявление се счита за пълно, ако ЛУАИФ е представило най-малко информацията, посочена в член 7, параграф 2, букви а)-г) и член 7, параграф 3, букви а) и б).
ЛУАИФ могат да започнат да управляват АИФ, като прилагат инвестиционните стратегии, описани в заявлението в съответствие с член 7, параграф 3, буква а), в своите държави-членки по произход, веднага след като получат разрешение за това, но не по-рано от един месец след представяне на евентуално липсващата информация по член 7, параграф 2, буква д) и член 7, параграф 3, букви в), г) и д).
6. За да се осигури последователно хармонизиране на настоящия член, ЕОЦКП може да разработва проекти на регулаторни технически стандарти за конкретизиране на:
а)
изискванията, приложими за ЛУАИФ по параграф 3;
б)
изискванията, приложими за акционерите и членовете с квалифицирано участие, посочени в параграф 1, буква г);
в)
пречките, които могат да възпрепятстват ефективното упражняване на надзорните функции на компетентните органи.
На Комисията се делегират правомощия за приемане на посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
Член 9
Начален капитал и собствен капитал
1. Държавите-членки изискват ЛУАИФ, което е вътрешно управляван АИФ, да разполага с начален капитал от най-малко 300 000 EUR.
2. Когато ЛУАИФ е назначено за външно лице, управляващо АИФ, ЛУАИФ трябва да разполага с начален капитал от най-малко 125 000 EUR.
3. Когато стойността на портфейлите на АИФ, управлявани от ЛУАИФ, надхвърли 250 милиона евро, ЛУАИФ осигурява допълнителен собствен капитал. Този допълнителен собствен капитал възлиза на 0,02 % от стойността, с която портфейлите на ЛУАИФ надхвърлят 250 милиона евро, но въпреки това изискваната обща сума на първоначалния капитал и допълнителните средства не трябва да надхвърля 10 милиона евро.
4. За целите на параграф 3 АИФ, управлявани от ЛУАИФ, включително АИФ, по отношение на които ЛУАИФ е делегирало функции в съответствие с член 20, с изключение на портфейли от АИФ, които ЛУАИФ управлява въз основа на делегиране, се считат за портфейли на ЛУАИФ.
5. Независимо от параграф 3 собственият капитал на ЛУАИФ не може никога да спада под размера, изискван съгласно член 21 от Директива 2006/49/ЕО.
6. Държавите-членки могат да разрешат на ЛУАИФ да не осигуряват до 50 % от допълнителния собствен капитал, посочен в параграф 3, ако се ползват от гаранция за същата сума, предоставена от кредитна институция или от застрахователно предприятие, чието седалище се намира в държава-членка или в трета държава, в която за тях се прилагат пруденциални правила, които компетентните органи считат за равностойни на правилата, установени в правото на Съюза.
7. За да се покрият евентуални рискове, свързани с професионалната отговорност, която може да бъде породена в резултат на осъществяваната от ЛУАИФ съгласно настоящата директива дейност, вътрешно управляваните АИФ и външните ЛУАИФ:
а)
трябва да разполагат с допълнителен собствен капитал, който е достатъчен за покриването на евентуални рискове, свързани с отговорността, породена от професионална небрежност; или
б)
трябва да имат застраховка за професионална отговорност за отговорността, породена от професионална небрежност, която е съобразена с покритите рискове.
8. Собственият капитал, включително допълнителният собствен капитал, посочен в параграф 7, буква а), се инвестира в ликвидни активи или в активи, които могат да бъдат осребрени лесно и в кратък срок и не включват спекулативни позиции.
9. Комисията приема, чрез делегирани актове в съответствие с член 56 и при условията на членове 57 и 58, мерки във връзка с параграф 7 от настоящия член за конкретизиране на:
а)
рисковете, които трябва да покриват допълнителният капитал или застраховката за професионална отговорност;
б)
условията за определяне доколко са подходящи допълнителният собствен капитал или покритието на застраховката за професионална отговорност; и
в)
начина за определяне на текущите корекции на допълнителния собствен капитал или на покритието на застраховката за професионална отговорност.
10. С изключение на параграфи 7 и 8 и на делегираните актове, приети съгласно параграф 9, настоящият член не се прилага за ЛУАИФ, които са управляващи ПКИПЦК дружества.
Член 10
Промени в обхвата на разрешението
1. Държавите-членки изискват ЛУАИФ да уведомят компетентните органи на своята държава-членка по произход за всякакви съществени промени в условията за първоначалното разрешение, по-специално съществени промени в информацията, предоставена в съответствие с член 7, преди внасянето на тези промени.
2. Ако компетентните органи на държавата-членка по произход решат да наложат ограничения или да отхвърлят тези промени, те информират ЛУАИФ за това в срок от един месец след получаване на уведомлението. Компетентните органи могат да удължат този срок с най-много един месец, когато считат това за необходимо поради конкретните обстоятелства по случая и след като са уведомили ЛУАИФ за това. Промените се внасят, ако съответните компетентни органи не са се противопоставили на това в съответния срок за преценка.
Член 11
Отнемане на разрешението
Компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ могат да отнемат разрешението, издадено на ЛУАИФ, в случай че то:
а)
не използва разрешението в рамките на 12 месеца, изрично се откаже от разрешението или е прекратило дейността по настоящата директива през предходните шест месеца, освен ако държавата-членка не е предвидила, че в тези случаи разрешението се обезсилва;
б)
е получило разрешение въз основа на неверни твърдения или по друг неправомерен начин;
в)
вече не отговаря на условията, при които е издадено разрешението;
г)
вече не отговаря на изискванията на Директива 2006/49/ЕО, ако неговото разрешение включва и услугата по управление на портфейл въз основа на преценка, посочена в член 6, параграф 4, буква а) от настоящата директива;
д)
е извършило тежки или системни нарушения на разпоредбите, приети в съответствие с настоящата директива; или
е)
попада в някоя от хипотезите, в които националното право, предвижда отнемане на разрешението във връзка с въпроси, които са извън приложното поле на настоящата директива.
ГЛАВА III
УСЛОВИЯ ВЪВ ВРЪЗКА С ДЕЙНОСТТА НА ЛУАИФ
РАЗДЕЛ 1
Общи изисквания
Член 12
Общи принципи
1. Държавите-членки гарантират, че във всеки един момент ЛУАИФ отговарят на следните условия:
а)
при изпълнение на своите дейности действат честно, с необходимите умения, грижа и внимание и коректност;
б)
действат в интерес на АИФ или на инвеститорите в управляваните от тях АИФ и на целостта на пазара;
в)
имат и използват ефективно ресурсите и процедурите, необходими за нормалното провеждане на тяхната стопанска дейност;
г)
предприемат всички разумни стъпки за избягване на конфликти на интереси, а когато те не могат да бъдат избегнати, установяват, управляват и наблюдават, и когато е целесъобразно, разкриват тези конфликти на интереси, за да не могат те да накърнят интересите на АИФ и техните инвеститори и за да се гарантира, че управляваните от тях АИФ са третирани справедливо;
д)
спазват всички нормативни изисквания, приложими за осъществяването на тяхната стопанска дейност, така че да работят в интерес на АИФ или на инвеститорите на управляваните от тях АИФ и на целостта на пазара;
е)
третират справедливо всички инвеститори на АИФ.
Никой инвеститор в АИФ няма право на преференциално третиране, освен ако това не е посочено в устава на съответния АИФ или в неговите учредителни документи.
2. Всяко ЛУАИФ, чието разрешение включва и услугата по управление на портфейл въз основа на преценка, посочена в член 6, параграф 4, буква а):
а)
няма право да инвестира целия или част от портфейла на клиента в дялове или акции от управляваните от него АИФ, освен ако не получи предварително общо одобрение от клиента;
б)
по отношение на услугите, посочени в член 6, параграф 4, за него се прилага Директива 97/9/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 3 март 1997 г. относно схемите за обезщетение на инвеститорите (25).
3. Комисията приема, чрез делегирани актове в съответствие с член 56 и при условията на членове 57 и 58, мерки за конкретизиране на критериите, които ще прилагат съответните компетентни органи, за да преценят дали ЛУАИФ спазват задълженията си по параграф 1.
Член 13
Възнаграждения
1. Държавите-членки изискват ЛУАИФ да установят за категориите персонал - включително висшето ръководство, служителите, поемащи рискове, и служителите с контролни функции, както и всеки служител, чието общо възнаграждение го поставя в същата категория възнаграждения като на висшето ръководство и на служителите, поемащи рискове - чиито професионални дейности имат съществено въздействие върху рисковия профил на ЛУАИФ или върху рисковия профил на управляваните от тях АИФ, политики и практики във връзка с възнагражденията, които са в съответствие с разумното и ефективно управление на риска и го насърчават, и които не насърчават поемането на рискове, несъобразени с рисковите профили, устава или учредителните документи на управляваните от тях АИФ.
ЛУАИФ определят политиките и практиките във връзка с възнагражденията в съответствие с приложение II.
2. ЕОЦКП разработва насоки за разумни политики за възнагражденията, които са в съответствие с приложение II. Тези насоки отчитат принципите на разумната политика за възнагражденията, посочени в Препоръка 2009/384/ЕО, размера на ЛУАИФ и на управляваните от тях АИФ, вътрешната им организация, както и естеството, обхвата и сложността на техните дейности. ЕОЦКП си сътрудничи тясно с Европейския надзорен орган (Европейски банков орган) (ЕБО).
Член 14
Конфликт на интереси
1. Държавите-членки изискват ЛУАИФ да предприемат всички необходими мерки за установяването на конфликтите на интереси, които възникват в хода на управлението на един или повече АИФ между:
а)
ЛУАИФ, включително неговите ръководители, служители или всяко лице, пряко или непряко свързано с него чрез упражняването на контрол, и управлявания от него АИФ или инвеститорите в този АИФ;
б)
АИФ или инвеститорите в този АИФ и друг АИФ или инвеститорите в този АИФ;
в)
АИФ или инвеститорите в този АИФ и друг клиент на ЛУАИФ;
г)
АИФ или инвеститорите в този АИФ и ПКИПЦК, управлявано от ЛУАИФ, или инвеститорите в това ПКИПЦК; или
д)
двама клиенти на ЛУАИФ.
ЛУАИФ поддържат и прилагат ефективни организационни и административни механизми с оглед предприемането на всички разумни стъпки за установяването, предотвратяването, управлението и наблюдението на конфликти на интереси, за да не могат те да накърнят интересите на АИФ и техните инвеститори.
ЛУАИФ отделят в рамките на собствената си работна среда задачите и отговорностите, които могат да бъдат считани за несъвместими една с друга или които могат евентуално да породят системни конфликти на интереси. ЛУАИФ преценяват дали техните работни условия могат да доведат до други съществени конфликти на интереси и ги разкриват на инвеститорите в АИФ.
2. Когато организационните механизми, въведени от ЛУАИФ с цел установяване, предотвратяване, управление и наблюдение на конфликтите на интереси, не са достатъчни, за да гарантират с необходимата сигурност предотвратяването на рисковете от накърняване на интересите на инвеститорите, ЛУАИФ ясно разкрива пред инвеститорите общия характер или източниците на конфликти на интереси, преди да започне дейността си от тяхно име, и разработва подходящи политики и процедури.
3. Когато ЛУАИФ ползва услугите на основен борсов посредник от името на АИФ, условията се установяват в писмен договор. По-специално всяка възможност за прехвърляне и повторна употреба на активи на АИФ се предвижда в този договор и съответства на устава или учредителните документи на АИФ. В договора се предвижда депозитарят да бъде уведомен за него.
ЛУАИФ проявяват необходимите умения, грижа и внимание при избора и определянето на основните борсови посредници, с които ще бъде сключен договор.
4. Комисията приема, чрез делегирани актове в съответствие с член 56 и при условията на членове 57 и 58, мерки за конкретизиране на:
а)
видовете конфликти на интереси, посочени в параграф 1;
б)
разумните стъпки, които се очаква ЛУАИФ да предприемат във връзка със структурите и организационните и административните процедури, за да установяват, предотвратяват, управляват, наблюдават и разкриват конфликтите на интереси.
Член 15
Управление на риска
1. ЛУАИФ осигуряват функционално и йерархично отделяне на функциите по управление на риска от оперативните звена, включително от функциите по управление на портфейл.
Функционалното и йерархичното отделяне на функциите по управление на риска в съответствие с първа алинея подлежи на преглед от страна на компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ в съответствие с принципа на пропорционалност, като се приема, че ЛУАИФ във всеки един случай е в състояние да докаже, че конкретните гаранции срещу конфликтите на интереси позволяват независимото извършване на дейности по управление на риска и че процесът на управление на риска отговаря на изискванията на настоящия член и е неизменно ефективен.
2. ЛУАИФ въвеждат подходящи системи за управление на риска, за да идентифицират, измерват, управляват и наблюдават по подходящ начин всички рискове от значение за инвестиционната стратегия за всеки АИФ и на които е изложен или може да бъде изложен всеки АИФ.
ЛУАИФ правят преглед на системите за управление на риска на подходящи интервали от време, но не по-рядко от веднъж годишно, и при необходимост ги адаптират.
3. Като минимално изискване ЛУАИФ:
а)
когато инвестират от името на АИФ съгласно инвестиционната стратегия, целите и рисковия профил на АИФ, прилагат процес за комплексна проверка, който е целесъобразен, документиран и се актуализира редовно;
б)
гарантират, че рисковете, свързани с всяка инвестиционна позиция на АИФ, както и общият им ефект върху портфейла на АИФ, могат да бъдат правилно идентифицирани, измерени, управлявани и контролирани във всеки един момент, включително чрез използването на подходящи процедури за стрес-тестове;
в)
гарантират, че рисковият профил на АИФ отговаря на размера и структурата на портфейла, на инвестиционните стратегии и целите на АИФ, заложени в устава или в учредителните документи, проспекта и документите за офертата на АИФ.
4. ЛУАИФ определят максимално ниво на ливъридж, което те могат да използват от името на всеки управляван от тях АИФ, както и обхвата на правото за повторно използване на обезпечение или гаранция, което би могло да бъде предоставено по договореностите за ливъридж, като се взема предвид, inter alia:
а)
вида АИФ;
б)
инвестиционната стратегия на АИФ;
в)
източниците на използвания от АИФ ливъридж;
г)
всяка друга взаимовръзка или съответни отношения с други институции за финансови услуги, които биха могли да породят системен риск;
д)
необходимостта от ограничаване на експозицията към всеки отделен контрагент;
е)
до каква степен е обезпечено използването на ливъридж;
ж)
съотношението между активи и пасиви;
з)
мащаба, естеството и обема на дейността на ЛУАИФ на съответните пазари.
5. Комисията приема, чрез делегирани актове в съответствие с член 56 и при условията на членове 57 и 58, мерки за конкретизиране на:
а)
системите за управление на риска, които трябва да бъдат използвани от ЛУАИФ във връзка с рисковете, които те поемат от името на управляваните от тях АИФ;
б)
подходящата периодичност на прегледа на системата за управление на риска;
в)
начина, по който функцията по управление на риска да се отдели функционално и йерархично от оперативните подразделения, включително функцията по управление на портфейл;
г)
конкретните гаранции срещу конфликтите на интереси, посочени в параграф 1, втора алинея;
д)
изискванията, посочени в параграф 3.
Член 16
Управление на ликвидността
1. За всеки управляван от тях АИФ, различен от АИФ от затворен тип, който не използва ливъридж, ЛУАИФ използват подходяща система за управление на ликвидността и приемат процедури, които им позволяват да наблюдават риска по отношение на ликвидността на АИФ и да обезпечат съответствието на ликвидния профил на инвестициите на АИФ с поетите задължения.
ЛУАИФ редовно провеждат стрес-тестове при обичайни и при извънредни условия, свързани с ликвидността, които им дават възможност да оценят ликвидния риск за АИФ и съответно да наблюдават ликвидния риск на АИФ.
2. За всеки управляван от тях АИФ ЛУАИФ осигуряват последователност на инвестиционната стратегия, ликвидния профил и политиката на обратно изкупуване.
3. Комисията приема, чрез делегирани актове в съответствие с член 56 и при условията на членове 57 и 58, мерки за конкретизиране на:
а)
системите и процедурите за управление на ликвидността; и
б)
начина на съгласуване на инвестиционната стратегия, ликвидния профил и политиката на обратно изкупуване съгласно параграф 2.
Член 17
Инвестиции в секюритизирани позиции
С цел да се осигури междусекторна последователност и да се премахнат несъответствията между интересите на дружества, които преструктурират кредити в търгуеми ценни книжа, и инициаторите по смисъла на член 4, точка 41 от Директива 2006/48/ЕО, и ЛУАИФ, които инвестират в такива ценни книжа или други финансови инструменти от името на един или повече АИФ, Комисията приема, чрез делегирани актове в съответствие с член 56 и при условията на членове 57 и 58, мерки за определяне на изискванията в следните области:
а)
изисквания, на които трябва да отговаря инициаторът, спонсорът или първоначалният кредитор, за да може определено ЛУАИФ да инвестира в ценни книжа или други финансови инструменти от този вид, емитирани след 1 януари 2011 г., от името на един или повече АИФ, включително изисквания, които да гарантират, че инициаторът, спонсорът или първоначалният кредитор запазва нетен икономически интерес от най-малко 5 %;
б)
качествени изисквания, на които трябва да отговарят ЛУАИФ, които инвестират в тези ценни книжа или в други финансови инструменти от името на един или повече АИФ.
РАЗДЕЛ 2
Организационни изисквания
Член 18
Общи принципи
1. Държавите-членки изискват от ЛУАИФ да използват във всеки един момент достатъчни и подходящи човешки и технически ресурси, необходими за доброто управление на АИФ.
По-специално, компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ, като отчитат естеството на управляваните от ЛУАИФ АИФ, изискват от него да притежава надеждни административни и счетоводни процедури, механизми за контрол и сигурност при електронната обработка на данни и подходящи механизми за вътрешен контрол, включващи по-специално правила относно личните сделки на служителите му или притежаването или управлението на инвестиции с цел инвестиране за собствена сметка, и които гарантират най-малкото, че всяка сделка с участието на АИФ може да бъде проследена, като се установят произходът ѝ, страните по нея, естеството ѝ, времето и мястото на осъществяването ѝ, както и че активите на АИФ, управлявани от ЛУАИФ, са инвестирани в съответствие с устава или учредителните документи на АИФ и с действащите нормативни разпоредби.
2. Комисията приема, чрез делегирани актове в съответствие с член 56 и при условията на членове 57 и 58, мерки за конкретизиране на процедурите и механизмите, посочени в параграф 1.
Член 19
Оценка
1. ЛУАИФ гарантират, че във всеки от управляваните от тях АИФ са установени подходящи и последователни процедури, позволяващи да се извърши точна и независима оценка на активите на АИФ в съответствие с настоящия член, с приложимото национално право, както и с устава или учредителните документи на АИФ.
2. Правилата за оценка на активите и за изчисляване на нетната стойност на активите на дял или акция на АИФ се определят в законодателството на държавата, в която е установен АИФ и/или в устава или в учредителните документи на АИФ.
3. ЛУАИФ гарантират също така, че нетната стойност на активите на дял или акция от АИФ се изчислява и съобщава на инвеститорите в съответствие с настоящия член, приложимото национално право и устава или учредителните документи на АИФ.
Използваните процедури за оценка гарантират, че активите се оценяват и нетната стойност на активите на дял или акция се изчислява най-малко веднъж годишно.
При АИФ от отворен тип тези оценки и изчисления се извършват също така с периодичност, която е подходяща както предвид активите, с които разполага АИФ, така и предвид неговата политика за емитиране и обратно изкупуване.
При АИФ от затворен тип тези оценки и изчисления се извършват също така при увеличаване или намаляване на капитала от съответния АИФ.
Инвеститорите се уведомяват за оценките и изчисленията по начина, предвиден в устава или учредителните документи на съответния АИФ.
4. ЛУАИФ гарантират, че функцията по оценяване се изпълнява от:
а)
външен оценител, който е физическо или юридическо лице, независимо от АИФ, ЛУАИФ и от всяко друго лице с тесни връзки с АИФ или ЛУАИФ; или
б)
самото ЛУАИФ, при условие че функцията по оценяване е функционално независима от управлението на портфейл, а политиката за възнагражденията и други мерки гарантират ограничаването на конфликтите на интереси и предотвратяването на неправомерно влияние върху служителите.
Определеният за даден АИФ депозитар не може да бъде назначаван за външен оценител на този АИФ, освен ако не е отделил функционално и йерархично изпълнението на функциите си на депозитар от задачите си като външен оценител и възможните конфликти на интереси са надлежно установени, управлявани, наблюдавани и разкривани на инвеститорите в АИФ.
5. Когато външен оценител изпълнява функцията по оценяване, ЛУАИФ доказва, че:
а)
външният оценител подлежи на задължителна, призната от закона професионална регистрация или за него се прилагат законови или подзаконови разпоредби или правила за професионално поведение;
б)
външният оценител може да предостави достатъчни професионални гаранции, че е в състояние да изпълнява ефективно съответната функция по оценяване в съответствие с параграфи 1, 2 и 3; и
в)
при назначаването на външния оценител са спазени изискванията на член 20, параграфи 1 и 2 и на делегираните актове, приети съгласно член 20, параграф 7.
6. Назначеният външен оценител не може да делегира функцията по оценяване на трето лице.
7. ЛУАИФ уведомяват за назначаването на външен оценител компетентните органи на държавата-членка по произход, които могат да изискат на негово място да бъде назначен друг външен оценител, ако не са спазени условията, предвидени в параграф 5.
8. Оценяването се извършва безпристрастно и с дължимите умения, грижа и внимание.
9. Когато функцията по оценяване не се изпълнява от независим външен оценител, компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ могат да изискат от ЛУАИФ да подложи своите процедури за оценяване и/или оценки на проверката на външен оценител или, когато е целесъобразно, на одитор.
10. ЛУАИФ отговарят за точната оценка на активите на АИФ, изчисляването на нетната стойност на активите и публикуването на тази нетна стойност на активите. Следователно в никакъв случай фактът, че ЛУАИФ е назначило външен оценител, не засяга отговорността на ЛУАИФ към АИФ и неговите инвеститори.
Независимо от първа алинея и от всякакви договорености в противен смисъл, външният оценител носи отговорност пред ЛУАИФ за всяка претърпяна от ЛУАИФ загуба в резултат на неизпълнение на задълженията на външния оценител, поради небрежност или умишлено.
11. Комисията приема, чрез делегирани актове в съответствие с член 56 и при условията на членове 57 и 58, мерки за конкретизиране на:
а)
критериите, приложими към процедурите за точна оценка на активите и за изчисляване на нетната стойност на активите на дял или акция;
б)
професионалните гаранции, които външният оценител трябва да е в състояние да представи, за да изпълнява ефективно функцията по оценяване;
в)
подходящата периодичност на оценката, извършвана от АИФ от отворен тип, предвид активите, с които разполага АИФ, и предвид неговата политика за емитиране и обратно изкупуване.
РАЗДЕЛ 3
Делегиране на функциите на ЛУАИФ
Член 20
Делегиране
1. ЛУАИФ, които възнамеряват да делегират на трети лица изпълнението на функциите си от тяхно име, уведомяват компетентните органи на своята държава-членка по произход преди договореностите за делегирането да породят действие. Следните условия трябва да бъдат спазени:
а)
ЛУАИФ трябва да бъде в състояние да обоснове цялата си структура на делегиране с обективни причини;
б)
подизпълнителят трябва да разполага с достатъчно ресурси за изпълнението на съответните задачи и лицата, които на практика управляват стопанската дейност на подизпълнителя, трябва да са с достатъчно добра репутация и с достатъчен опит;
в)
когато делегирането се отнася до управление на портфейл или до управление на риска, те се делегират само на предприятия, които са получили разрешение или са регистрирани за целите на управлението на активи и подлежат на надзор, или, когато това условие не може да бъде изпълнено, единствено при спазване на условието за получаване на предварително одобрение от компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ;
г)
когато делегирането се отнася до управление на портфейл или до управление на риска, делегирано на предприятие от трета държава, в допълнение към изискванията по буква в) трябва да се осигури сътрудничество между компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ и надзорния орган на това предприятие;
д)
делегирането не трябва да ограничава ефективността на надзора върху ЛУАИФ, и по-специално не трябва да възпрепятства ЛУАИФ да действа или да управлява АИФ в интерес на инвеститорите;
е)
ЛУАИФ трябва да е в състояние да докаже, че подизпълнителят отговаря на изискванията и е способен да поеме въпросните функции, че е избран с цялата дължима грижа и че ЛУАИФ може да наблюдава ефективно във всеки един момент изпълнението на делегираната дейност, да дава по всяко време допълнителни указания на подизпълнителя и да оттегля делегирането незабавно, когато това е в интерес на инвеститорите.
ЛУАИФ редовно прави преглед на предоставяните от всеки подизпълнител услуги.
2. Не се делегира управление на портфейл или управление на риска на:
а)
депозитаря или на подизпълнител на депозитаря; или
б)
друг субект, чиито интереси могат да противоречат на интересите на ЛУАИФ или на инвеститорите в АИФ, освен ако този субект не е отделил функционално и йерархично изпълнението на своите задачи, свързани с управление на портфейл или управление на риска, от другите свои евентуално несъвместими задачи и възможните конфликти на интереси са надлежно установени, управлявани, наблюдавани и разкрити на инвеститорите в АИФ.
3. Фактът, че ЛУАИФ е делегирало функции на трето лице, или евентуалното допълнително вторично делегиране не засягат неговата отговорност към АИФ и инвеститорите в него и то не следва да делегира своите функции в такава степен, че по същество да не може повече да бъде считано за лице, управляващо АИФ, и в такава степен, че да се превърне в „пощенска кутия“.
4. Третите лица могат да делегират вторично всяка от функциите, които са им делегирани, ако са изпълнени следните условия:
а)
ЛУАИФ е дало съгласието си преди вторичното делегиране;
б)
ЛУАИФ е информирало компетентните органи на държавата-членка по произход преди договореностите за вторичното делегиране да започнат да се прилагат;
в)
условията, предвидени в параграф 1, като се приема, че позоваването на „подизпълнител“ се счита за позоваване на „вторичен подизпълнител“.
5. Не може да се делегира вторично управление на портфейл или управление на риска на:
а)
депозитаря или на подизпълнител на депозитаря, или
б)
всеки друг субект, чиито интереси могат да противоречат на интересите на ЛУАИФ или на инвеститорите в АИФ, освен ако този субект не е отделил функционално и йерархично изпълнението на своите задачи, свързани с управление на портфейл или управление на риска, от другите свои евентуално несъвместими задачи и възможните конфликти на интереси са надлежно установени, управлявани, наблюдавани и разкрити на инвеститорите в АИФ.
Съответният подизпълнител редовно прави преглед на предоставяните от всеки вторичен подизпълнител услуги.
6. Когато вторичният подизпълнител допълнително делегира някоя от функциите, които са му делегирани, предвидените в параграф 4 условия се прилагат mutatis mutandis.
7. Комисията приема, чрез делегирани актове в съответствие с член 56 и при условията на членове 57 и 58, мерки за конкретизиране на:
а)
условията за изпълнение на изискванията, посочени в параграфи 1, 2, 4 и 5;
б)
условията, при които се счита, че ЛУАИФ е делегирало функциите си в такава степен, че се е превърнало в „пощенска кутия“ и вече не може да се счита за лице, управляващо АИФ, както е посочено в параграф 3.
РАЗДЕЛ 4
Депозитар
Член 21
Депозитар
1. ЛУАИФ осигуряват определянето на един депозитар за всеки управляван от тях АИФ в съответствие с настоящия член.
2. Определянето на депозитаря се удостоверява с писмен договор. Договорът, inter alia, урежда обмена на информация, считан за необходим с цел да се позволи на депозитаря да изпълнява функциите си по отношение на АИФ, за който е определен за депозитар, както е посочено в настоящата директива и в други приложими законови, подзаконови или административни разпоредби.
3. Депозитарят е:
а)
кредитна институция със седалище на територията на Съюза, която е лицензирана в съответствие с Директива 2006/48/ЕО;
б)
инвестиционен посредник със седалище на територията на Съюза, за който се прилагат изискванията за капиталова адекватност в съответствие с член 20, параграф 1 от Директива 2006/49/ЕО, включително изискванията за капиталова адекватност по отношение на оперативния риск, който има разрешително в съответствие с Директива 2004/39/ЕО и който предоставя и допълнителна услуга за съхранение и администриране на финансови инструменти за сметка на клиенти в съответствие с раздел Б, точка 1 от приложение I към Директива 2004/39/ЕО; във всички случаи такива инвестиционни посредници трябва да притежават собствен капитал, чийто размер не е по-малък от този на началния капитал, посочен в член 9 от Директива 2006/49/ЕО; или
в)
друга категория институции, която подлежи на пруденциално регулиране и текущ надзор и която към 21 юли 2011 г. попада в категориите институции, определени от държавите-членки като отговарящи на условията за депозитар съгласно член 23, параграф 3 от Директива 2009/65/ЕО.
Само за АИФ от трета държава и без да се засягат разпоредбите на параграф 5, буква б), депозитарят може да бъде също така кредитна институция или друг субект от същото естество като субектите, посочени в първа алинея, букви а) и б) от настоящия параграф, при условие че са изпълнени условията по параграф 6, буква б).
В допълнение държавите-членки могат да разрешат по отношение на някои АИФ, при които правото за обратно изкупуване не може да се упражнява в срок от пет години от датата на първоначалните инвестиции и които в съответствие с основната си инвестиционна политика обикновено не инвестират в активи, които трябва да бъдат държани на отговорно пазене в съответствие с разпоредбите на параграф 8, буква а), или обикновено инвестират в емитенти или некотирани дружества с цел евентуално да придобият контрол върху такива дружества в съответствие с член 26, депозитарят да може да бъде субект, който изпълнява функциите на депозитар като част от професионални или стопански дейности, за които този субект подлежи на задължителна, призната от закона професионална регистрация или във връзка с които се прилагат законови или подзаконови разпоредби или правила за професионално поведение, и който може да осигури достатъчни финансови и професионални гаранции, които да му позволят да изпълнява ефективно съответните функции на депозитар и задълженията, присъщи на тези функции.
4. За да се избегнат конфликтите на интереси между депозитаря, ЛУАИФ и/или АИФ и/или неговите инвеститори:
а)
ЛУАИФ не може да осъществява дейност като депозитар;
б)
основен борсов посредник, който действа като контрагент на АИФ, не може да действа като депозитар за този АИФ, освен ако не е отделил функционално и йерархично изпълнението на функциите си на депозитар от задачите си като основен борсов посредник и ако възможните конфликти на интереси са надлежно установени, управлявани, наблюдавани и разкривани на инвеститорите в АИФ. Делегирането от депозитаря на неговите задачи по отговорно пазене на такъв основен борсов посредник е допустимо в съответствие с параграф 11, ако са изпълнени съответните условия.
5. Депозитарят е установен в едно от следните места:
а)
за АИФ от ЕС - в държавата-членка по произход на АИФ;
б)
за АИФ от трета държава - в третата държава, в която е установен АИФ, или в държавата-членка по произход на ЛУАИФ, управляващо АИФ, или в референтната държава-членка на ЛУАИФ, управляващо АИФ.
6. Без да се засягат изискванията, предвидени в параграф 3, при определянето на депозитар, който е установен в трета държава, във всеки един момент се прилагат следните условия:
а)
компетентните органи на държавите-членки, в които се планира да се предлагат дяловете или акциите от АИФ от трета държава, и - доколкото те са различни, на държавата-членка по произход на ЛУАИФ, са подписали договорености за сътрудничество и обмен на информация с компетентните органи на депозитаря;
б)
депозитарят подлежи на ефективно пруденциално регулиране, включително в областта на минималните капиталови изисквания, и на надзор, които имат същите последици като правото на Съюза и които се прилагат ефективно;
в)
третата държава, в която е установен депозитарят, не е посочена като отказваща съдействие държава или територия в списъка на FATF;
г)
държавите-членки, в които се планира да се предлагат дяловете или акциите от АИФ от трета държава, и - доколкото тя е различна - държавата-членка по произход на ЛУАИФ, са подписали с третата държава, в която е установен депозитарят, споразумение, което е изцяло в съответствие със стандартите, установени в член 26 от Примерната данъчна конвенция на ОИСР относно доходите и капитала, и което осигурява ефективен обмен на информация по данъчни въпроси, включително многостранни данъчни споразумения;
д)
депозитарят носи договорна отговорност пред АИФ или пред инвеститорите в АИФ в съответствие с параграфи 12 и 13 и изрично приема да спазва параграф 11.
Когато компетентен орган на друга държава-членка не е съгласен с оценката, направена относно прилагането на първа алинея, букви а), в) или д) от компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ, съответните компетентни органи могат да отнесат въпроса до ЕОЦКП, който може да предприеме действия в съответствие с правомощията, които са му предоставени с член 19 от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
Въз основа на посочените в параграф 17, буква б) критерии Комисията приема актове за изпълнение, в които посочва, че пруденциалното регулиране и надзор на третата държава имат същите последици като правото на Съюза и се прилагат ефективно. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 59, параграф 2.
7. Депозитарят като цяло гарантира подходящо наблюдение на паричните потоци на АИФ и в частност гарантира, че всички плащания, извършени от инвеститорите или от тяхно име при записването на дялове или акции от АИФ, са получени и че всички парични средства на АИФ са осчетоводени по парични сметки, открити на името на АИФ или на името на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, или на името на депозитаря, действащ от името на АИФ, в един от субектите, посочени в член 18, параграф 1, букви а), б) и в) от Директива 2006/73/ЕО, или друг субект от същото естество на съответния пазар, на който са необходими парични сметки, при условие че този субект подлежи на ефективно пруденциално регулиране и надзор, които имат същите последици като правото на Съюза и които се прилагат ефективно и в съответствие с принципите, установени в член 16 от Директива 2006/73/ЕО.
Когато паричните сметки са открити на името на депозитаря, действащ от името на АИФ, паричните средства на субекта, посочен в първа алинея, и собствените парични средства на депозитаря не се осчетоводяват по тези сметки.
8. Активите на АИФ или на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, се поверяват на депозитаря за съхранение, както следва:
а)
за финансови инструменти, които могат да бъдат държани на отговорно пазене:
i)
депозитарят държи на отговорно пазене всички финансови инструменти, които могат да бъдат вписани по сметка за финансови инструменти, открита в книгите на депозитаря, и всички финансови инструменти, които могат да бъдат физически предадени на депозитаря,
ii)
за тази цел депозитарят гарантира, че всички финансови инструменти, които могат да бъдат вписани по сметка за финансови инструменти, открита в книгите на депозитаря, се вписват в книгите на депозитаря в отделни сметки в съответствие с принципите, посочени в член 16 от Директива 2006/73/ЕО, като сметките са открити на името на АИФ или на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, за да може във всеки един момент те да бъдат ясно разграничени като принадлежащи на АИФ в съответствие с приложимото право;
б)
за други активи:
i)
депозитарят проверява собствеността на АИФ или на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, върху тези активи, и съхранява данни за активите, за които е убеден, че са собственост на АИФ или на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ,
ii)
преценката дали АИФ или ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, е собственик на такива активи се основава на информацията или документите, предоставени от АИФ или ЛУАИФ, и на доказателства, които не са представени от тях, ако има такива,
iii)
депозитарят актуализира тези данни.
9. В допълнение към задачите, посочени в параграфи 7 и 8, депозитарят:
а)
гарантира, че продажбата, емитирането, обратното изкупуване, откупуването и обезсилването на дялове или акции от АИФ се извършват в съответствие с приложимото национално право и с устава или учредителните документи на АИФ;
б)
гарантира, че стойността на дяловете или акциите от АИФ е изчислена в съответствие с приложимото национално право, устава или учредителните документи на АИФ и процедурите, предвидени в член 19;
в)
изпълнява указанията на ЛУАИФ, освен когато те противоречат на приложимото национално право или на устава или учредителните документи на АИФ;
г)
гарантира, че при сделки с активи на АИФ всички плащания се превеждат на АИФ в обичайните срокове;
д)
гарантира, че приходът на АИФ се разпределя в съответствие с приложимото национално право и устава или учредителните документи на АИФ.
10. В съответствие със своите съответни функции ЛУАИФ и депозитарят действат честно, коректно, професионално, независимо и в интерес на АИФ или на инвеститорите в АИФ.
Депозитарят не може да извършва дейности по отношение на АИФ или ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, които могат да породят конфликти на интереси между АИФ, инвеститорите в АИФ, ЛУАИФ и депозитаря, освен ако депозитарят не е отделил функционално и йерархично изпълнението на функциите си на депозитар от своите други евентуално несъвместими задачи и възможните конфликти на интереси са надлежно установени, управлявани, наблюдавани и разкривани на инвеститорите в АИФ.
Активите, посочени в параграф 8, не могат да бъдат повторно използвани от депозитаря без предварителното съгласие на АИФ, или на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ.
11. Депозитарят не може да делегира на трети лица нито една от функциите си, описани в настоящия член, с изключение на посочените в параграф 8.
Депозитарят може да делегира на трети лица функциите, посочени в параграф 8, при спазване на следните условия:
а)
задачите не се делегират с намерението да се избегне спазването на изискванията на настоящата директива;
б)
депозитарят може да докаже, че съществува обективна причина за делегирането;
в)
депозитарят е проявил всички дължими умения, грижа и внимание при избора и определянето на всяко трето лице, на което иска да делегира част от задачите си, и продължава да проявява всички дължими умения, грижа и внимание при периодичния преглед и постоянното наблюдение на всяко трето лице, на което е делегирал част от задачите си, и на правилата на третото лице по отношение на делегираните му задачи; и
г)
депозитарят е гарантирал, че третото лице отговаря на следните условия във всеки един момент на изпълнението на задачите, които са му делегирани:
i)
третото лице има правно-организационна структура и експертен опит, които са подходящи и пропорционални предвид естеството и сложността на активите на АИФ или ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, които са му били поверени,
ii)
за задачите по отговорно пазене, посочени в параграф 8, буква а), третото лице подлежи в рамките на съответната юрисдикция на ефективно пруденциално регулиране, включително в областта на минималните капиталови изисквания, и на надзор и третото лице подлежи на периодичен външен одит, чрез който се гарантира, че то действително владее финансовите инструменти,
iii)
третото лице отделя активите на клиентите на депозитаря от собствените си активи и от активите на депозитаря, така че те да могат във всеки един момент да бъдат ясно разграничени като принадлежащи на клиентите на даден депозитар,
iv)
третото лице не може да използва активите без предварителното съгласие на АИФ или на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, и предварително уведомяване на депозитаря, и
v)
третото лице спазва общите задължения и забрани, посочени в параграфи 8 и 10.
Без да се засяга втора алинея, буква г), подточка ii), когато съгласно правото на трета държава се изисква определени финансови инструменти да се държат на отговорно пазене от местен субект и никой местен субект не отговаря на изискванията за делегиране, предвидени в посочената буква, депозитарят може да делегира своите функции на подобен местен субект само до степента, до която това се изисква от правото на третата държава и само докато няма местни субекти, които отговарят на изискванията за делегиране, при спазване на следните изисквания;
а)
инвеститорите в съответния АИФ трябва да са били надлежно уведомени, че това делегиране се изисква поради правни ограничения в правото на третата държава, както и за обстоятелствата, обосноваващи делегирането, преди да направят инвестицията; и
б)
АИФ или ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, трябва да даде указания на депозитаря да делегира отговорното пазене на такива финансови инструменти на подобен местен субект.
Третото лице може на свой ред да делегира вторично тези функции, при спазване на същите условия. В такъв случай параграф 13 се прилага mutatis mutandis към съответните лица.
За целите на настоящия параграф предоставянето на услуги, определени в Директива 98/26/ЕО, от системите за сетълмент на ценни книжа, определени за целите на същата директива, или предоставянето на сходни услуги от системи за сетълмент на ценни книжа на трета държава, не се счита за делегиране на функциите по отговорно пазене.
12. Депозитарят носи отговорност пред АИФ или пред инвеститорите в АИФ за загубата от самия него или от трето лице, на което е делегирано отговорното пазене на финансови инструменти, държани на отговорно пазене в съответствие с параграф 8, буква а).
В случай на такава загуба на финансов инструмент, държан на отговорно пазене, депозитарят без неоправдано забавяне възстановява на АИФ или на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, финансов инструмент от същия вид или паричната му равностойност. Депозитарят не носи отговорност, ако може да докаже, че загубата е вследствие на външно събитие, което е извън неговия контрол, чиито последици биха били неизбежни независимо от всички разумни усилия за предотвратяването им.
Депозитарят носи отговорност пред АИФ или пред инвеститорите в АИФ за всяка друга загуба, понесена от тях в резултат на неизпълнение, поради небрежност или умишлено, на задълженията на депозитаря съгласно настоящата директива.
13. Делегирането съгласно параграф 11 не засяга отговорността на депозитаря.
Без да се засяга първа алинея от настоящия параграф, в случай на загуба на финансови инструменти, държани на отговорно пазене от трето лице съгласно параграф 11, депозитарят може да бъде освободен от отговорност, ако може да докаже, че:
а)
са изпълнени всички изисквания за делегирането на неговите задачи по отговорно пазене, посочени в параграф 11, втора алинея;
б)
има писмен договор между депозитаря и третото лице, с който изрично се прехвърля отговорността на депозитаря на това трето лице и се позволява на АИФ или на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, да предяви претенции срещу третото лице във връзка със загубата на финансови инструменти или на депозитаря да предяви тези претенции от тяхно име; и
в)
има писмен договор между депозитаря и АИФ или ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, с който изрично се позволява освобождаване от отговорност на депозитаря и се посочва обективната причина за сключване на договор за такова освобождаване.
14. Освен това, когато съгласно правото на третата държава се изисква определени финансови инструменти да се държат на отговорно пазене от местен субект и никой местен субект не отговаря на изискванията за делегиране, предвидени в параграф 11, буква г), подточка ii), депозитарят може да бъде освободен от отговорност, ако са изпълнени следните условия:
а)
уставът или учредителните документи на съответния АИФ изрично позволяват такова освобождаване при условията, предвидени в настоящия параграф;
б)
инвеститорите в съответния АИФ са били надлежно уведомени за това освобождаване и за обстоятелствата, обосноваващи освобождаването, преди да направят инвестицията;
в)
АИФ или ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, са дали указания на депозитаря да делегира отговорното пазене на такива финансови инструменти на местен субект;
г)
има писмен договор между депозитаря и АИФ или ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, с който изрично се позволява такова освобождаване; както и
д)
има писмен договор между депозитаря и третото лице, с който изрично се прехвърля отговорността на депозитаря на този местен субект и с който се позволява на АИФ или на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, да предяви претенции срещу местния субект във връзка със загубата на финансови инструменти или на депозитаря да предяви тези претенции от тяхно име.
15. Отговорността пред инвеститорите в АИФ може да се търси пряко или косвено чрез ЛУАИФ в зависимост от правния характер на отношението между депозитаря, ЛУАИФ и инвеститорите.
16. При поискване депозитарят предоставя на своите компетентни органи достъп до всяка информация, която е получил при изпълнение на задълженията си и която може да бъде необходима на компетентните органи на АИФ или ЛУАИФ. Ако компетентните органи на АИФ или ЛУАИФ са различни от тези на депозитаря, компетентните органи на депозитаря незабавно съобщават получената информация на компетентните органи на АИФ или ЛУАИФ.
17. Комисията приема, чрез делегирани актове в съответствие с член 56 и при условията на членове 57 и 58, мерки за конкретизиране на:
а)
елементите, които трябва да бъдат включени в писмения договор, посочен в параграф 2;
б)
общите критерии за оценяване на това, дали пруденциалното регулиране и надзор на третите държави, посочени в параграф 6, буква б), имат същите последици като правото на Съюза и дали се прилагат ефективно;
в)
условията за изпълнение на функциите на депозитар съгласно параграфи 7, 8 и 9, включително:
i)
вида на финансовите инструменти, които трябва да се включат в обхвата на задълженията по отговорно пазене на депозитаря в съответствие с параграф 8, буква а),
ii)
условията, при спазване на които депозитарят може да изпълнява задълженията си по отговорно пазене по отношение на финансовите инструменти, регистрирани в централен депозитар, и
iii)
условията, при спазване на които депозитарят съхранява издадените поименно финансови инструменти, регистрирани при емитент или в друг регистър в съответствие с параграф 8, буква б);
г)
задълженията за полагане на дължима грижа на депозитарите съгласно параграф 11, буква в);
д)
задължението за отделяне съгласно параграф 11, буква г), подточка iii);
е)
условията, при спазване на които, и обстоятелствата, при които финансовите инструменти на отговорно пазене се считат за загубени;
ж)
кои събития се считат за външни събития извън възможния контрол, чиито последици биха били неизбежни независимо от всички разумни усилия за предотвратяването им съгласно параграф 12;
з)
условията, при спазване на които, и обстоятелствата, при които съществува обективна причина за сключване на договор за освобождаване съгласно параграф 13.
ГЛАВА IV
ИЗИСКВАНИЯ ЗА ПРОЗРАЧНОСТ
Член 22
Годишен отчет
1. ЛУАИФ предоставя, за всеки управляван от него АИФ от ЕС и за всеки АИФ, който предлага в Съюза, годишен отчет за всяка финансова година не по-късно от шест месеца след края на финансовата година. Годишният отчет се предоставя на инвеститорите при поискване. Годишният отчет се предоставя на компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ и, по целесъобразност, на държавата-членка по произход на АИФ.
Когато от АИФ се изисква да публикува годишен финансов отчет в съответствие с Директива 2004/109/ЕО, при поискване на инвеститорите се представя само посочената в параграф 2 допълнителна информация, самостоятелно или като допълнителна част на годишния финансов отчет. Във втория случай годишният отчет се публикува не по-късно от четири месеца след края на финансовата година.
2. Годишният отчет съдържа най-малко следното:
а)
баланс или отчет за активите и пасивите;
б)
отчет за приходите и разходите за финансовата година;
в)
отчет за дейността през финансовата година;
г)
всички съществени промени в информацията, посочена в член 23, през финансовата година, за която се отнася отчетът;
д)
общия размер на възнагражденията за финансовата година, с разбивка за фиксирани и променливи възнаграждения, изплатени от ЛУАИФ на неговите служители, броя на получателите и, при необходимост, отсрочените възнаграждения, платени от АИФ;
е)
общата сума на възнаграждението, с разбивка по категории за висшето ръководство и членовете на персонала на ЛУАИФ, чиито действия имат съществено въздействие върху рисковия профил на АИФ.
3. Счетоводната информация, съдържаща се в годишния отчет, се изготвя в съответствие със счетоводните стандарти на държавата-членка по произход на АИФ или в съответствие със счетоводните стандарти на третата държава и счетоводните правила, предвидени в устава или учредителните документи на АИФ.
Счетоводната информация, съдържаща се в годишния отчет, трябва да бъде проверена и заверена от едно или повече лица, имащи законно признато право да одитират счетоводни документи в съответствие с Директива 2006/43/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 17 май 2006 г. относно задължителния одит на годишните счетоводни отчети и консолидираните счетоводни отчети (26). Докладът на одитора заедно с евентуалните резерви се възпроизвежда без съкращения в годишния отчет.
Чрез дерогация от втора алинея, държавите-членки могат да разрешат на ЛУАИФ, които предлагат АИФ от трета държава, да подложат годишните отчети на тези АИФ на одит, който отговаря на международните одиторски стандарти, действащи в държавата, в която е седалището на АИФ.
4. Комисията приема, чрез делегирани актове в съответствие с член 56 и при условията на членове 57 и 58, мерки за конкретизиране на съдържанието и формата на годишния отчет. Тези мерки са съобразени с вида на АИФ, към който се прилагат.
Член 23
Разкриване на информация на инвеститорите
1. ЛУАИФ предоставят за всеки управляван от тях АИФ от ЕС, и за всеки АИФ, който предлагат в Съюза, в съответствие с устава или учредителните документи на АИФ, на инвеститорите в АИФ, преди да са инвестирали в АИФ, следната информация, както и всички последващи съществени изменения, свързани с нея:
а)
описание на инвестиционната стратегия и целите на АИФ, информация за мястото на установяване на всеки главен АИФ и за мястото на установяване на базовите фондове, ако АИФ е фонд, инвестиращ във фондове, описание на видовете активи, в които АИФ може да инвестира, на техниките, които може да прилага, както и на всички свързани с тях рискове, всички приложими ограничения за инвестиране, обстоятелствата, при които АИФ може да използва ливъридж, позволените видове и източници на ливъридж и на свързаните с тях рискове, всички ограничения за използването на ливъридж и всякакви условия за повторно използване на обезпечения или активи, както и максималното ниво на ливъридж, което ЛУАИФ има право да използва от името на АИФ;
б)
описание на процедурите, с които АИФ може да променя инвестиционната си стратегия или инвестиционната си политика, или и двете;
в)
описание на основните правни последици от установените във връзка с инвестирането договорни отношения, включително информация за компетентната юрисдикция, за приложимото право и за наличието или липсата на правни инструменти, предвиждащи признаване и изпълнение на съдебни решения на територията, на която е установен АИФ;
г)
идентификационни данни на ЛУАИФ, на депозитаря на АИФ, на одитора и на всички други доставчици на услуги, както и описание на техните задължения и на правата на инвеститорите;
д)
описание на начина, по който ЛУАИФ осигурява спазването на изискванията на член 9, параграф 7;
е)
описание на всички делегирани от ЛУАИФ функции по управление, посочени в приложение I, и на всички функции по съхранение, делегирани от депозитаря, идентификационни данни на подизпълнителя и евентуалните конфликти на интереси, които това делегиране на функции би могло да породи;
ж)
описание на процедурата на АИФ за оценяване и на методологията за оценяване стойността на активите, включително на използваните методи за оценка на активите, чиято стойност е трудно определима, в съответствие с член 19;
з)
описание на управлението на ликвидния риск на АИФ, включително на правата на обратно изкупуване както при обичайни, така и при извънредни обстоятелства, и съществуващите договорености за обратно изкупуване с инвеститорите;
и)
описание на всички такси, комисиони и разходи, които пряко или косвено се поемат от инвеститорите, както и на максималните им размери;
й)
описание на начина, по който ЛУАИФ осигурява равностойно третиране на инвеститорите и, в случай че даден инвеститор получи преференциално третиране или правото да получи преференциално третиране, описание на това преференциално третиране, вида инвеститори, които получават такова преференциално третиране, и, когато е целесъобразно, техните правни или икономически връзки с АИФ или ЛУАИФ;
к)
последния годишен отчет по член 22;
л)
реда и условията за емитиране и продажба на дялове или акции;
м)
последната нетна стойност на активите на АИФ или последната пазарна цена на дял или акция на АИФ в съответствие с член 19;
н)
резултатите на АИФ в исторически план, ако има информация за тях;
о)
идентификационни данни на основния борсов посредник и описание на всички съществени договорености на АИФ с неговите основни борсови посредници и начина на управление на конфликтите на интереси в тази връзка и уговорките в договора с депозитаря относно възможността за прехвърляне и повторно използване на активите на АИФ и информация за евентуалното прехвърляне на отговорност на основния борсов посредник;
п)
описание на начина и момента на разкриване на информацията, която се изисква по параграфи 4 и 5.
2. ЛУАИФ информира инвеститорите, преди да инвестират в АИФ, за евентуални договорености на депозитаря, позволяващи на последния да се освободи от отговорност в съответствие с член 21, параграф 13. ЛУАИФ информира своевременно инвеститорите и за всички промени във връзка с отговорността на депозитаря.
3. Когато от АИФ се изисква да публикува проспект в съответствие с Директива 2003/71/ЕО или в съответствие с националното право, в допълнение към информацията в проспекта трябва да бъде предоставена само информацията, посочена в параграфи 1 и 2, отделно или като допълнителна информация в проспекта.
4. ЛУАИФ периодично разкриват на инвеститорите за всеки управляван от тях АИФ от ЕС и за всеки АИФ, който предлагат в Съюза, информация за:
а)
процента на активите на АИФ, които подлежат на специално третиране поради нисколиквидния им характер;
б)
всички нови подходи за управление на ликвидността на АИФ;
в)
текущия рисков профил на АИФ и системите за управление на риска, прилагани от ЛУАИФ за управление на тези рискове.
5. ЛУАИФ, които управляват един или повече АИФ от ЕС, използващи ливъридж, или предлагат в Съюза един или повече АИФ, използващи ливъридж, редовно разкриват за всеки такъв АИФ:
а)
всички промени в максималното ниво на ливъридж, което ЛУАИФ може да използва от името на АИФ, както и всички права за повторно използване на обезпечения или всяка предоставена гаранция съгласно договореностите за ливъридж;
б)
общия размер на използвания ливъридж от този АИФ.
6. Комисията приема, чрез делегирани актове в съответствие с член 56 и при условията на членове 57 и 58, мерки за конкретизиране на задълженията на ЛУАИФ за разкриване на информация, посочени в параграфи 4 и 5, включително честотата, с която се разкрива информацията, посочена в параграф 5. Тези мерки са съобразени с вида на ЛУАИФ, към който се прилагат.
Член 24
Задължения за докладване на компетентните органи
1. ЛУАИФ редовно докладва на компетентните органи в своята държава-членка по произход информация за основните пазари и инструменти, в които извършва търговия от името на управляваните от него АИФ.
То предоставя информация за основните инструменти, с които търгува, за пазарите, на които е член или на които търгува активно, и за основните експозиции и най-важните концентрации за всеки управляван от него АИФ.
2. ЛУАИФ предоставя на компетентните органи на своята държава-членка по произход за всеки управляван от него АИФ от ЕС и за всеки АИФ, който предлага в Съюза, следното:
а)
процента на активите на АИФ, които подлежат на специално третиране поради нисколиквидния им характер;
б)
всички нови подходи за управление на ликвидността на АИФ;
в)
текущия рисков профил на АИФ и системите за управление на риска, прилагани от ЛУАИФ за управление на пазарния риск, ликвидния риск, риска от контрагента и на други рискове, включително оперативния риск;
г)
информация за основните категории активи, в които е инвестирал АИФ; и
д)
резултатите от стрес-тестовете, проведени в съответствие с член 15, параграф 3, буква б) и член 16, параграф 1, втора алинея.
3. При поискване ЛУАИФ предоставя на компетентните органи на своята държава-членка по произход следните документи:
а)
годишен отчет за всеки управляван от него АИФ от ЕС и за всеки АИФ, който предлага в Съюза, за всяка финансова година в съответствие с член 22, параграф 1;
б)
в края на всяко тримесечие - подробен списък на всички управлявани от него АИФ.
4. ЛУАИФ, управляващо АИФ, използващи значителен ливъридж, предоставя на компетентните органи на своята държава-членка по произход информация за общото ниво на ливъридж, използвано от всеки управляван от него АИФ, класификация на този ливъридж според това, дали е резултат от заемане на парични средства или ценни книжа или е включен във финансови деривативи, както и доколко активите на АИФ са използвани повторно в рамките на договорености, свързани с ливъридж.
Тази информация включва идентификационни данни на петте най-големи източници на заемни парични средства или ценни книжа за всеки АИФ, управляван от ЛУАИФ, и за размера на ливъриджа, получен от всеки от тези източници за всеки от тези АИФ.
За ЛУАИФ от трета държава задълженията за докладване, посочени в настоящия параграф, се ограничават до управляваните от тях АИФ от ЕС и АИФ от трета държава, които предлагат в Съюза.
5. Когато това е необходимо за ефективното наблюдение на системния риск, компетентните органи на държавата-членка по произход могат периодично или в конкретен случай да изискват допълнителна информация освен описаната в настоящия член. Компетентните органи информират ЕОЦКП за изискванията за допълнителна информация.
При извънредни обстоятелства и когато това е необходимо, за да се осигури стабилността и целостта на финансовата система или да се насърчи дългосрочният устойчив растеж, ЕОЦКП може да поиска от компетентните органи на държавата-членка по произход да наложат допълнителни изисквания за докладване.
6. Комисията приема, чрез делегирани актове в съответствие с член 56 и при условията на членове 57 и 58, мерки за конкретизиране на:
а)
кога се счита, че се използва значителен ливъридж за целите на параграф 4; и
б)
задълженията за докладване и предоставяне на информация, предвидени в настоящия член.
Тези мерки отчитат необходимостта от избягване на прекомерната административна тежест за компетентните органи.
ГЛАВА V
ЛУАИФ, УПРАВЛЯВАЩИ ОСОБЕНИ ВИДОВЕ АИФ
РАЗДЕЛ 1
ЛУАИФ, управляващи АИФ, използващи ливъридж
Член 25
Използване на информация от компетентните органи, сътрудничество в областта на надзора и ограничения на ливъриджа
1. Държавите-членки гарантират, че компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ използват информацията, която се събира съгласно член 24, за да установят доколко използването на ливъридж допринася за увеличаване на системния риск във финансовата система, рисковете от дезорганизация на пазарите или рисковете за икономическия ръст в дългосрочен план.
2. Компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ гарантират, че цялата информация, събрана в съответствие с член 24 за всички ЛУАИФ, върху които те упражняват надзор, както и информацията, събрана в съответствие с член 7, се предоставя на разположение на компетентните органи на други съответни държави-членки, на ЕОЦКП и на ЕССР чрез установените в член 50 процедури за сътрудничество в областта на надзора. Те предоставят незабавно информацията чрез тези процедури, както и на двустранна основа на компетентните органи на други пряко заинтересовани държави-членки, ако ЛУАИФ, за което отговарят, или управляван от него АИФ би могъл да представлява значителен източник на риск от контрагента за кредитна институция или други системно важни институции в други държави-членки.
3. ЛУАИФ доказва, че ограниченията на ливъриджа, определени за всеки управляван от него АИФ, са разумни и че спазва тези ограничения във всеки един момент. Компетентните органи оценяват рисковете, които би породило използването на ливъридж от ЛУАИФ за управляваните от него АИФ, и когато преценят, че това е необходимо за осигуряване на стабилността и целостта на финансовата система, компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ, след като уведомят ЕОЦКП, ЕССР и компетентните органи на съответния АИФ, налагат ограничения на нивото на ливъридж, което ЛУАИФ има право да използва, или други ограничения, свързани с управлението на АИФ, по отношение на управляваните от него АИФ, за да ограничат възможността използването на ливъридж да доведе до увеличаване на системния риск във финансовата система или на рисковете от дезорганизация на пазарите. Компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ уведомяват надлежно ЕОЦКП, ЕССР и компетентните органи на АИФ за предприетите в тази насока действия чрез установените в член 50 процедури.
4. Уведомлението по параграф 3 се извършва най-малко десет работни дни преди момента, от който се планира мярката да започне да се прилага или да бъде подновена. Уведомлението съдържа сведения за планираната мярка, причините за вземане на мярката и моментът, от който се планира мярката да започне да се прилага. При извънредни обстоятелства компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ могат да решат предложената мярка да започне да се прилага в срока по първо изречение.
5. ЕОЦКП улеснява и координира процеса, и по-специално се стреми да гарантира, че компетентните органи следват последователен подход по отношение на мерките, предложени от компетентните органи съгласно параграф 3.
6. След получаване на уведомлението по параграф 3 ЕОЦКП отправя съвети до компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ относно мярката, която е предложена или взета. Тези съвети може по-конкретно да засягат въпроса, дали условията за предприемане на действия могат да се считат за изпълнени и дали мерките са целесъобразни, както и въпроса за продължителността на мерките.
7. Въз основа на информацията, получена съгласно параграф 2, и след като вземе предвид съветите на ЕССР, ЕОЦКП може да прецени, че ливъриджът, използван от дадено ЛУАИФ или група от ЛУАИФ, поражда значителен риск за стабилността и целостта на финансовата система и може да отправи съвети до компетентните органи, като посочи коригиращите мерки, които трябва да бъдат взети, включително ограниченията на нивото на ливъридж, което има право да използва това ЛУАИФ или група от ЛУАИФ. ЕОЦКП веднага уведомява съответните компетентни органи, ЕССР и Комисията за всяко такова решение.
8. Ако даден компетентен орган има намерение да предприеме действия, които се отклоняват от съветите на ЕОЦКП по параграфи 6 и 7, той информира ЕОЦКП, като посочва причините за това. ЕОЦКП може да оповести факта, че отделен компетентен орган не се съобразява или не възнамерява да се съобразява с неговите съвети. ЕОЦКП също така може да вземе решение за всеки отделен случай да публикува причините за несъобразяването с неговите съвети, посочени от компетентния орган. Съответните компетентни органи се уведомяват предварително за това публикуване.
9. Комисията приема, чрез делегирани актове в съответствие с член 56 и при условията на членове 57 и 58, мерки за определяне на принципите, в които се посочва при какви обстоятелства компетентните органи прилагат разпоредбите на параграф 3, като отчитат различните стратегии на АИФ, различните пазарни условия, при които действат АИФ, и евентуалните проциклични ефекти от прилагането на тези разпоредби.
РАЗДЕЛ 2
Задължения на ЛУАИФ, управляващи АИФ, които придобиват контрол върху некотирани дружества и емитенти
Член 26
Приложно поле
1. Настоящият раздел се прилага за:
а)
ЛУАИФ, управляващи един или повече АИФ, които самостоятелно или съвместно въз основа на споразумение, целящо придобиване на контрол, придобиват контрол върху некотирано дружество в съответствие с параграф 5;
б)
ЛУАИФ, които си сътрудничат с един или повече ЛУАИФ въз основа на споразумение, съгласно което управляваните съвместно от тях АИФ придобиват контрол върху некотирано дружество в съответствие с параграф 5.
2. Настоящият раздел не се прилага, когато съответните некотирани дружества са:
а)
малки и средни предприятия по смисъла на член 2, параграф 1 от приложението към Препоръка 2003/361/ЕО на Комисията от 6 май 2003 г. относно определението за микро-, малки и средни предприятия (27); или
б)
предприятия със специална цел придобиване, стопанисване или управление на недвижими имоти.
3. Без да се засягат параграфи 1 и 2 от настоящия член, член 27, параграф 1 се прилага също за ЛУАИФ, управляващи АИФ, които придобиват участие в некотирано дружество, което не им дава контрол.
4. Член 28, параграфи 1, 2 и 3 и член 30 се прилагат и за ЛУАИФ, управляващи АИФ, които придобиват контрол върху емитенти. За целите на тези членове параграфи 1 и 2 от настоящия член се прилагат mutatis mutandis.
5. За целите на настоящия раздел при некотираните дружества „контрол“ означава притежаването на повече от 50 % от правата на глас в дружествата.
Ако е установен контрол по първа алинея, при изчисляването на процента на правата на глас, притежавани от съответния АИФ, в допълнение към правата на глас, притежавани пряко от съответния АИФ, се вземат предвид правата на глас на следните:
а)
всяко предприятие, контролирано от АИФ; и
б)
всяко физическо или юридическо лице, което действа от свое име, но за сметка на АИФ или от името на предприятие, контролирано от АИФ.
Процентът на правата на глас се изчислява въз основа на всички акции с право на глас, независимо от това дали упражняването на тези права е временно ограничено.
Независимо от член 4, параграф 1, подточка i), за целите на член 28, параграфи 1, 2 и 3 и член 30 по отношение на емитенти контролът се определя в съответствие с член 5, параграф 3 от Директива 2004/25/ЕО.
6. Настоящият раздел се прилага при условията и ограниченията, предвидени в член 6 от Директива 2002/14/ЕО.
7. Настоящият раздел се прилага, без да се засягат приетите от държавите-членки по-строги правила в областта на придобиването на участие в емитенти и некотирани дружества на тяхна територия.
Член 27
Уведомяване за придобиването на значително участие и контрол върху некотирани дружества
1. Когато даден АИФ придобие, разпорежда се или притежава акции от некотирано дружество, държавите-членки изискват от управляващото го ЛУАИФ да уведоми компетентните органи на своята държава-членка по произход за дела на правата на глас в некотираното дружество, притежавани от АИФ, във всеки един момент, когато този дял достигне, надхвърли или падне под праговете от 10 %, 20 %, 30 %, 50 % и 75 %.
2. Когато даден АИФ самостоятелно или съвместно придобие контрол върху некотирано дружество съгласно член 26, параграф 1, във връзка с параграф 5 от посочения член, държавите-членки изискват от ЛУАИФ, управляващо такъв АИФ, да уведоми за придобиването на контрол от АИФ следните лица:
а)
некотираното дружество;
б)
акционерите, чиито идентификационните данни и адреси са известни на ЛУАИФ или могат да бъдат предоставени от некотираното дружество или от регистър, до който ЛУАИФ има или може да получи достъп; и
в)
компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ.
3. Изискваното съгласно параграф 2 уведомление съдържа следната допълнителна информация:
а)
новото разпределение на правата на глас;
б)
условията, при спазване на които е придобит контролът, включително идентификационните данни на отделните участващи акционери, всяко физическо или юридическо лице с право да упражнява права на глас от тяхно име, както и, когато е приложимо, веригата предприятия, чрез които реално се упражняват правата на глас;
в)
датата, на която е придобит контролът.
4. В своето уведомление до некотираното дружество ЛУАИФ изисква от управителния орган на дружеството да информира без неоправдано забавяне представителите на служителите или, когато няма такива, самите служители за придобиването на контрол от АИФ, управляван от ЛУАИФ, и да им предостави информацията, посочена в параграф 3. ЛУАИФ полага всички възможни усилия с цел да гарантира, че представителите на служителите или, когато няма такива, самите служители са надлежно информирани от управителния орган в съответствие с настоящия член.
5. Уведомленията, посочени по параграфи 1, 2 и 3, се извършват възможно най-бързо и не по-късно от десет работни дни след датата, на която АИФ е достигнал, надхвърлил или паднал под съответния праг или е придобил контрол върху некотираното дружество.
Член 28
Предоставяне на информация при придобиване на контрол
1. Когато даден АИФ, самостоятелно или съвместно, придобие контрол върху некотирано дружество или емитент съгласно член 26, параграф 1, във връзка с параграф 5 от посочения член, държавите-членки изискват от ЛУАИФ, управляващо такъв АИФ, да предостави информацията, посочена в параграф 2 от настоящия член на:
а)
съответното дружество;
б)
акционерите на дружеството, чиито идентификационни данни и адреси са известни на ЛУАИФ или могат да бъдат получени от дружеството или от регистър, до който ЛУАИФ има или може да получи достъп; и
в)
компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ.
Държавите-членки могат да изискват информацията, посочена в параграф 2, да бъде предоставена и на компетентните органи на некотираното дружество, които държавите-членки могат да посочат за тази цел.
2. ЛУАИФ предоставя:
а)
идентификационните данни на ЛУАИФ, които самостоятелно или въз основа на споразумение с други ЛУАИФ управляват АИФ, които са придобили контрол;
б)
политиката за предотвратяване и управляване на конфликти на интереси, по-специално между ЛУАИФ, АИФ и дружеството, включително информация за конкретните гаранции, създадени с цел да се гарантира, че всяко споразумение е сключено в условията на равнопоставеност между ЛУАИФ и/или АИФ и дружеството; и
в)
политиката за вътрешна и външна комуникация във връзка с дружеството, по-специално по отношение на служителите.
3. В своето уведомление до дружеството съгласно параграф 1, буква а), ЛУАИФ изисква от управителния орган на дружеството да предостави без неоправдано забавяне на представителите на служителите или, когато няма такива, на самите служители информацията, посочена в параграф 1. ЛУАИФ полага всички възможни усилия с цел да гарантира, че представителите на служителите или, когато няма такива, самите служители са надлежно информирани от управителния орган в съответствие с настоящия член.
4. Когато даден АИФ, самостоятелно или съвместно, придобие контрол върху некотирано дружество съгласно член 26, параграф 1, във връзка с параграф 5 от посочения член, държавите-членки изискват от ЛУАИФ, управляващо такъв АИФ, да гарантира, че този АИФ или ЛУАИФ, действащо от името на този АИФ, разкрива своите намерения по отношение на бъдещата дейност на некотираното дружество и евентуалните последици за заетостта, включително всяка съществена промяна в условията на заетост, на:
а)
некотираното дружество; и
б)
акционерите на некотираното дружество, чиито идентификационни данни и адреси са известни на ЛУАИФ или могат да бъдат получени от некотираното дружество или от регистър, до който ЛУАИФ има или може да получи достъп.
Освен това ЛУАИФ, управляващо съответния АИФ, изисква и полага всички възможни усилия с цел да гарантира, че управителният орган на некотираното дружество предоставя информацията, посочена в първа алинея, на представителите на служителите или, когато няма такива, на самите служители на некотираното дружество.
5. Когато даден АИФ придобие контрол върху некотирано дружество съгласно член 26, параграф 1, във връзка с параграф 5 от посочения член, държавите-членки изискват от ЛУАИФ, управляващо такъв АИФ, да предостави на компетентните органи на своята държава-членка по произход и на инвеститорите в АИФ информация относно финансирането на придобиването.
Член 29
Специални разпоредби относно годишния отчет на АИФ, които упражняват контрол върху некотирани дружества
1. Когато даден АИФ, самостоятелно или съвместно, придобие контрол върху некотирано дружество съгласно член 26, параграф 1, във връзка с параграф 5 от посочения член, държавите-членки изискват от ЛУАИФ, управляващо такъв АИФ:
а)
да изисква и полага всички възможни усилия с цел да гарантира, че годишният отчет на некотираното дружество, изготвен в съответствие с параграф 2, се предоставя от управителния орган на дружеството на всички представители на служителите или, когато няма такива, на самите служители в срока за изготвяне на такъв годишен отчет в съответствие с приложимото национално право; или
б)
за всеки такъв АИФ да включва в годишния отчет, предвиден в член 22, информацията по параграф 2 във връзка със съответното некотирано дружество.
2. Допълнителната информация, която се включва в годишния отчет на дружеството или на АИФ в съответствие с параграф 1, включва най-малко обективен преглед на развитието на дейността на дружеството, отразяващ ситуацията в края на отчетния период. Отчетът съдържа и информация за:
а)
всички важни събития, настъпили след приключването на финансовата година;
б)
вероятното бъдещо развитие на дружеството; и
в)
информация за придобиването на собствени акции, предвидено в член 22, параграф 2 от Директива 77/91/ЕИО на Съвета (28).
3. ЛУАИФ, управляващо съответния АИФ:
а)
изисква и полага всички възможни усилия с цел да гарантира, че управителният орган на некотираното дружество предоставя във връзка със съответното дружество информацията, посочена в параграф 1, буква б), на представителите на служителите на съответното дружество или, когато няма такива, на самите служители в срока, посочен в член 22, параграф 1; или
б)
предоставя на инвеститорите в АИФ информацията, посочена в параграф 1, буква а), която вече е на разположение, в срока, посочен в член 22, параграф 1, и във всички случаи не по-късно от датата на изготвяне на годишния отчет на некотираното дружество в съответствие с приложимото национално право.
Член 30
Разпродаване на активи
1. Когато даден АИФ, самостоятелно или съвместно, придобие контрол върху некотирано дружество или емитент съгласно член 26, параграф 1, във връзка с параграф 5 от посочения член, държавите-членки изискват ЛУАИФ, управляващо такъв АИФ, през период от 24 месеца след придобиването на контрол върху дружеството от АИФ:
а)
да няма право да улеснява, подкрепя или дава указания за разпределяне, намаляване на капитала, обратно изкупуване на акции и/или придобиване на собствени акции от дружеството, както е описано в параграф 2;
б)
доколкото ЛУАИФ има право да гласува от името на АИФ на заседанията на управителните органи на дружеството, да не гласува за разпределяне, намаляване на капитала, обратно изкупуване на акции и/или придобиване на собствени акции от дружеството, както е описано в параграф 2; и
в)
във всички случаи да полага всички възможни усилия за предотвратяване на разпределянето, намаляването на капитала, обратното изкупуване на акции и/или придобиването на собствени акции от дружеството, както е описано в параграф 2.
2. Задълженията, наложени на ЛУАИФ съгласно параграф 1, се отнасят до:
а)
всяко разпрееляне между акционерите, направено, когато на последната дата от последната финансова година нетните активи, отразени в годишните отчети на дружеството, са или след такова разпределяне биха спаднали под размера на записания капитал и резервите, които не подлежат на разпределяне по закон или съгласно устава, като се приема, че когато непотърсената част от записания капитал не е включена в активите, отразени в баланса, тази сума се приспада от размера на записания капитал;
б)
всяко разпределяне между акционерите, чийто размер би надхвърлил размера на печалбата в края на последната финансова година заедно с пренесената печалба и със сумите, изтеглени от резервите, предназначени за тази цел, намален с пренесените загуби и сумите, отнесени в резерв в съответствие със закона или устава;
в)
доколкото е разрешено придобиването на собствени акции, придобиването на акции от дружеството, включително такива, придобити на по-ранен етап от дружеството и притежавани от него, както и на акции, придобити от лице, действащо от свое име, но за сметка на дружеството, което би довело до намаляване на нетните активи под размера, посочен в буква а).
3. За целите на параграф 2:
а)
понятието „разпределяне“, посочено в параграф 2, букви а) и б), включва по-конкретно изплащането на дивиденти и лихви по акциите;
б)
разпоредбите за намаляването на капитала не се прилагат за намаляване на записания капитал, чиято цел е покриване на претърпени загуби или отнасяне на парични суми в резерв, който не подлежи на разпределяне, при условие че след тази операция размерът на този резерв е не повече от 10 % от намаления записан капитал; и
в)
ограничението, предвидено в параграф 2, буква в), се прилага при спазване на член 20, параграф 1, букви б)-з) от Директива 77/91/ЕИО.
ГЛАВА VI
ПРАВА НА ЛУАИФ ОТ ЕС ДА ПРЕДЛАГАТ И УПРАВЛЯВАТ АИФ ОТ ЕС В СЪЮЗА
Член 31
Предлагане на дялове или акции от АИФ от ЕС в държавата-членка по произход на ЛУАИФ
1. Държавите-членки гарантират, че получило разрешение ЛУАИФ от ЕС може да предлага дялове или акции от всеки управляван от него АИФ от ЕС на професионални инвеститори в държавата-членка по произход на ЛУАИФ, ако са изпълнени предвидените в настоящия член изисквания.
Когато АИФ от ЕС е захранващ АИФ, посоченото в първа алинея право на предлагане зависи от спазването на условието главният АИФ също да е АИФ от ЕС, който се управлява от получило разрешение ЛУАИФ от ЕС.
2. ЛУАИФ уведомява компетентните органи на своята държава-членка по произход за всеки АИФ от ЕС, който възнамерява да предлага.
Това уведомление включва документите и информацията, посочени в приложение III.
3. В срок от 20 работни дни след получаване на напълно комплектованото уведомление съгласно параграф 2 компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ информират ЛУАИФ дали може да започне да предлага АИФ, посочен в уведомлението съгласно параграф 2. Компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ могат да се противопоставят на предлагането на АИФ само ако управлението на АИФ от страна на ЛУАИФ не е или няма да бъде в съответствие с настоящата директива или ЛУАИФ не спазва или няма да спазва настоящата директива по друг начин. В случай на положително решение ЛУАИФ може да започне да предлага АИФ в своята държава-членка по произход, считано от датата, на която компетентните органи са го уведомили в тази връзка.
Ако става въпрос за различни органи, компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ информират също така компетентните органи на АИФ, че ЛУАИФ може да започне да предлага дялове или акции от АИФ.
4. При съществена промяна в някое от сведенията, съобщени в съответствие с параграф 2, ЛУАИФ уведомява писмено за тази промяна компетентните органи на своята държава-членка по произход най-малко един месец преди внасянето на промяната - във връзка с всички планирани от ЛУАИФ промени, или веднага след настъпване на непланирана промяна.
Ако в резултат на планирана промяна управлението на АИФ от ЛУАИФ би престанало да е в съответствие с настоящата директива или ЛУАИФ би престанало да спазва настоящата директива по друг начин, съответните компетентни органи без неоправдано забавяне информират ЛУАИФ, че не може да внесе промяната.
Ако планирана промяна бъде внесена въпреки първа и втора алинея или ако настъпи непланирана промяна, в резултат на което управлението на АИФ от ЛУАИФ престава да е в съответствие с настоящата директива или ЛУАИФ престава да спазва настоящата директива по друг начин, компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ предприемат всички необходими мерки съгласно член 46, включително, ако е необходимо, налагат изрична забрана на предлагането на АИФ.
5. За да се осигурят еднакви условия на прилагане на настоящия член, ЕОЦКП може да разработва проекти на технически стандарти за изпълнение за определяне на:
а)
формата и съдържанието на образеца на уведомителното писмо, посочено в параграф 2; и
б)
формата на писменото уведомление, посочено в параграф 4.
На Комисията се предоставят правомощия за приемане на посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
6. Без да се засягат разпоредбите на член 43, параграф 1, държавите-членки изискват АИФ, управлявани и предлагани от ЛУАИФ, да се предлагат единствено на професионални инвеститори.
Член 32
Предлагане на дялове или акции от АИФ от ЕС в държави-членки, различни от държавата-членка по произход на ЛУАИФ
1. Държавите-членки гарантират, че получило разрешение ЛУАИФ от ЕС може да предлага дялове или акции от управляван от него АИФ от ЕС на професионални инвеститори от друга държава-членка, различна от държавата-членка по произход на ЛУАИФ, когато са изпълнени предвидените в настоящия член изисквания.
Когато АИФ от ЕС е захранващ АИФ, посоченото в първа алинея право на предлагане зависи от спазването на условието главният АИФ също да е АИФ от ЕС и да е управляван от получило разрешение ЛУАИФ от ЕС.
2. ЛУАИФ уведомява компетентните органи на своята държава-членка по произход за всеки АИФ от ЕС, който възнамерява да предлага.
Това уведомление включва документите и информацията, посочени в приложение IV.
3. Не по-късно от 20 работни дни след датата на получаване на напълно комплектованото уведомление съгласно параграф 2 компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ предават напълно комплектованото уведомление на компетентните органи на държавите-членки, в които се планира да се предлага АИФ. Подобно предаване се извършва само ако управлението на АИФ от ЛУАИФ е и ще бъде в съответствие с настоящата директива и ако ЛУАИФ спазва настоящата директива като цяло.
Компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ прилагат уверение за това, че съответното ЛУАИФ притежава разрешение за управление на АИФ с определена инвестиционна стратегия.
4. След предаване на уведомлението компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ незабавно уведомяват ЛУАИФ за предаването. ЛУАИФ може да започне да предлага АИФ в приемащата държава-членка на ЛУАИФ от датата на това уведомление.
Ако става въпрос за различни органи, компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ информират също така компетентните органи на АИФ, че ЛУАИФ може да започне да предлага дяловете или акциите от АИФ в приемащата държава-членка на ЛУАИФ.
5. По отношение на посочените в буква з) от приложение IV механизми се прилагат законите на приемащата държава-членка на ЛУАИФ и се упражнява надзор от нейна страна.
6. Държавите-членки гарантират, че уведомителното писмо от ЛУАИФ, посочено в параграф 2, и уверението, посочено в параграф 3, са на език, обичайно използван в сферата на международните финанси.
Държавите-членки гарантират, че техните компетентни органи приемат електронното предаване и съхраняване на документите по параграф 3.
7. При съществена промяна в някое от сведенията, съобщени в съответствие с параграф 2, ЛУАИФ уведомява писмено за тази промяна компетентните органи на своята държава-членка по произход най-малко един месец преди внасянето на планирана промяна или веднага след настъпването на непланирана промяна.
Ако в резултат на планирана промяна управлението на АИФ от ЛУАИФ би престанало да е в съответствие с настоящата директива или ЛУАИФ би престанало да спазва настоящата директива по друг начин, съответните компетентни органи без неоправдано забавяне информират ЛУАИФ, че не може да внесе промяната.
Ако планирана промяна бъде внесена въпреки първа и втора алинея или ако настъпи непланирана промяна, в резултат на което управлението на АИФ от ЛУАИФ би престанало да е в съответствие с настоящата директива или ЛУАИФ би престанало да спазва настоящата директива по друг начин, компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ предприемат всички необходими мерки в съответствие с член 46, включително, ако е необходимо, налагат изрична забрана за предлагането на АИФ.
Ако промените са приемливи, тъй като не засягат съответствието на управлението на АИФ от ЛУАИФ с настоящата директива или спазването от ЛУАИФ на разпоредбите от настоящата директива по друг начин, компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ незабавно информират компетентните органи на приемащата държава-членка на ЛУАИФ за тези промени.
8. За да се осигурят еднакви условия на прилагане на настоящия член, ЕОЦКП може да разработва проекти на технически стандарти за изпълнение за определяне на:
а)
формата и съдържанието на образеца на уведомителното писмо, посочено в параграф 2;
б)
формата и съдържанието на образеца на уверението, посочено в параграф 3;
в)
формата на предаването, посочено в параграф 3; и
г)
формата на писменото уведомление, посочено в параграф 7.
На Комисията се предоставят правомощия за приемане на посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
9. Без да се засягат разпоредбите на член 43, параграф 1, държавите-членки изискват АИФ, управлявани и предлагани от ЛУАИФ, да се предлагат единствено на професионални инвеститори.
Член 33
Условия за управление на АИФ от ЕС, установени в други държави-членки
1. Държавите-членки гарантират, че получило разрешение ЛУАИФ от ЕС, може да управлява АИФ от ЕС, установен в друга държава-членка, пряко или посредством откриването на клон, при условие че ЛУАИФ е получило разрешение за управлението на такъв вид АИФ.
2. Всяко ЛУАИФ, което възнамерява за пръв път да управлява АИФ от ЕС, установени в друга държава-членка, съобщава на компетентните органи на своята държава-членка по произход следната информация:
а)
държавата-членка, на чиято територия възнамерява да управлява АИФ пряко или като открие клон;
б)
програмата на предвижданите дейности, в която се посочват по-специално услугите, които възнамерява да предоставя, и идентификационни данни на АИФ, които възнамерява да управлява.
3. Ако ЛУАИФ възнамерява да открие клон, то предоставя в допълнение към посоченото в параграф 2 следната информация:
а)
организационната структура на клона;
б)
адреса на АИФ в държавата-членка по произход, от който могат да бъдат получени документи;
в)
имената и данните за контакт на отговарящите за управлението на клона лица.
4. В срок от един месец от получаването на пълната документация в съответствие с параграф 2 или от два месеца от получаването на пълната документация в съответствие с параграф 3, компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ предават пълната документация на компетентните органи на приемащата държава-членка на ЛУАИФ. Подобно предаване се извършва само ако управлението на АИФ от ЛУАИФ е и ще бъде в съответствие с настоящата директива и ако ЛУАИФ спазва настоящата директива като цяло.
Компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ прилагат уверение за това, че съответното ЛУАИФ е получило разрешение от тях.
Компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ веднага уведомяват ЛУАИФ за предаването.
ЛУАИФ може да започне да предлага своите услуги в неговата приемаща държава-членка след получаването на уведомлението за предаването.
5. Приемащата държава-членка на ЛУАИФ не налага никакви допълнителни изисквания на съответното ЛУАИФ във връзка с въпросите, които попадат в приложното поле на настоящата директива.
6. При промяна в някое от сведенията, съобщени в съответствие с параграф 2 и, когато е приложимо, параграф 3, ЛУАИФ уведомява писмено за тази промяна компетентните органи на своята държава-членка по произход най-малко един месец преди внасянето на планирана промяна или веднага след настъпването на непланирана промяна.
Ако в резултат на планирана промяна управлението на АИФ от ЛУАИФ би престанало да е в съответствие с настоящата директива или ЛУАИФ би престанало да спазва настоящата директива по друг начин, компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ без неоправдано забавяне информират ЛУАИФ, че не може да внесе промяната.
Ако планирана промяна бъде внесена въпреки първа и втора алинея или ако настъпи непланирана промяна, в резултат на което управлението на АИФ от ЛУАИФ би престанало да е в съответствие с настоящата директива или ЛУАИФ би престанало да спазва настоящата директива по друг начин, компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ предприемат всички необходими мерки в съответствие с член 46.
Ако промените са приемливи, тъй като не засягат съответствието на управлението на АИФ от ЛУАИФ с настоящата директива или спазването от ЛУАИФ на настоящата директива по друг начин, компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ без неоправдано забавяне информират компетентните органи на приемащите държави-членки на ЛУАИФ за тези промени.
7. За да се осигури последователно хармонизиране на настоящия член, ЕОЦКП може да разработва проекти на регулаторни технически стандарти за конкретизиране на информацията, която се съобщава в съответствие с параграфи 2 и 3.
На Комисията се делегират правомощия за приемане на посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
8. За да се осигурят еднакви условия на прилагане на настоящия член, ЕОЦКП може да разработва проекти на технически стандарти за изпълнение за установяване на стандартни формуляри, образци и процедури за предаването на информация в съответствие с параграфи 2 и 3.
На Комисията се предоставят правомощия за приемане на посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
ГЛАВА VII
СПЕЦИАЛНИ ПРАВИЛА ПО ОТНОШЕНИЕ НА ТРЕТИ ДЪРЖАВИ
Член 34
Условия за ЛУАИФ от ЕС, които управляват АИФ от трета държава, които не се предлагат в държавите-членки
1. Държавите-членки гарантират, че получило разрешение ЛУАИФ от ЕС може да управлява АИФ от трета държава, които не се предлагат в Съюза, при условие че:
а)
ЛУАИФ отговоря на всички изисквания, предвидени в настоящата директива, с изключение на тези по членове 21 и 22, по отношение на тези АИФ; и
б)
съществуват подходящи договорености за сътрудничество между компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ и надзорните органи на третата държава, в която е установен АИФ от трета държава, за да се гарантира най-малко ефикасен обмен на информация, който позволява на компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ да изпълняват своите задължения в съответствие с настоящата директива.
2. Комисията приема, чрез делегирани актове в съответствие с член 56 и при условията на членове 57 и 58, мерки относно договореностите за сътрудничество, посочени в параграф 1, с цел да се разработи обща рамка за улесняване на изготвянето на такива договорености за сътрудничество с трети държави.
3. За да се осигури еднакво прилагане на настоящия член, ЕОЦКП разработва насоки за определяне на условията за прилагане на мерките, приети от Комисията във връзка с договореностите за сътрудничество, посочени в параграф 1.
Член 35
Условия за предлагане с паспорт в Съюза на АИФ от трета държава, управляван от ЛУАИФ от ЕС
1. Държавите-членки гарантират, че получило разрешение ЛУАИФ от ЕС може да предлага дялове или акции от управлявани от него АИФ от трета държава и захранващи АИФ от ЕС, които не отговарят на изискванията, посочени в член 31, параграф 1, втора алинея, на професионални инвеститори в Съюза, когато са изпълнени предвидените в настоящия член условия.
2. ЛУАИФ трябва да изпълняват всички изисквания, предвидени настоящата директива, с изключение на тези по глава VI. Освен това трябва да бъдат изпълнени следните условия:
а)
трябва да съществуват подходящи договорености за сътрудничество между компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ и надзорните органи на третата държава, в която е установен АИФ от трета държава, за да се гарантира най-малко ефикасен обмен на информация, като се взема предвид член 50, параграф 4, който позволява на компетентните органи да изпълняват своите задължения в съответствие с настоящата директива;
б)
третата държава, в която е установен АИФ от трета държава, не е посочена като отказваща съдействие държава или територия в списъка на FATF;
в)
третата държава, в която е установен АИФ от трета държава, е подписала споразумение с държавата-членка по произход на получилото разрешение ЛУАИФ и с всяка друга държава-членка, в която се планира да се предлагат дяловете или акциите от АИФ от трета държава, което е изцяло в съответствие със стандартите, установени в член 26 от Примерната данъчна конвенция на ОИСР относно доходите и капитала, и което осигурява ефективен обмен на информация по данъчни въпроси, включително многостранни данъчни споразумения.
Когато компетентен орган на друга държава-членка не е съгласен с оценката, направена във връзка с прилагането на първа алинея, букви а) и б), от компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ, съответните компетентни органи могат да отнесат въпроса до ЕОЦКП, който може да предприеме действия в съответствие с правомощията, които са му предоставени с член 19 от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
3. Ако ЛУАИФ възнамерява да предлага дялове или акции от АИФ от трета държава в своята държава-членка по произход, ЛУАИФ уведомява компетентните органи на своята държава-членка по произход за всеки АИФ от трета държава, който възнамерява да предлага.
Това уведомление включва документите и информацията, посочени в приложение III.
4. Не по-късно от 20 работни дни след получаване на пълното уведомление съгласно параграф 3 компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ информират ЛУАИФ дали може да започне да предлага на нейна територия АИФ, посочен в уведомлението съгласно параграф 3. Компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ могат да се противопоставят на предлагането на АИФ само ако управлението на АИФ от страна на ЛУАИФ не е или няма да бъде в съответствие с настоящата директива или ако ЛУАИФ не спазва или няма да спазва настоящата директива по друг начин. В случай на положително решение ЛУАИФ може да започне да предлага АИФ в своята държава-членка по произход, считано от датата, на която компетентните органи са го уведомили в тази връзка.
Компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ информират също така ЕОЦКП, че ЛУАИФ може да започне да предлага дяловете или акциите от АИФ в държавата-членка по произход на ЛУАИФ.
5. Ако ЛУАИФ възнамерява да предлага дялове или акции от АИФ от трета държава в държава-членка, различна от неговата държава-членка по произход, ЛУАИФ уведомява компетентните органи на своята държава-членка по произход за всеки АИФ от трета държава, който възнамерява да предлага.
Това уведомление включва документите и информацията, посочени в приложение IV.
6. Не по-късно от 20 работни дни след датата на получаване на напълно комплектованото уведомление съгласно параграф 5 компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ предават напълно комплектованото уведомление на компетентните органи на държавата-членка, в която се планира да се предлага АИФ. Подобно предаване се извършва само ако управлението на АИФ от ЛУАИФ е и ще бъде в съответствие с настоящата директива и ако ЛУАИФ спазва настоящата директива като цяло.
Компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ прилагат уверение за това, че съответното ЛУАИФ притежава разрешение за управление на АИФ с определена инвестиционна стратегия.
7. След предаване на комплектованото уведомление компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ незабавно уведомяват ЛУАИФ за предаването. ЛУАИФ може да започне да предлага АИФ в съответните приемащи държави-членки на ЛУАИФ от датата, на която компетентните органи са го уведомили в тази връзка.
Компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ информират също така ЕОЦКП, че ЛУАИФ може да започне да предлага дяловете или акциите от АИФ в приемащите държави-членки на ЛУАИФ.
8. По отношение на посочените в буква з) от приложение IV механизми се прилагат законите на приемащите държави-членки на ЛУАИФ и се упражнява надзор от тяхна страна.
9. Държавите-членки гарантират, че уведомителното писмо от ЛУАИФ, посочено в параграф 5, и уверението, посочено в параграф 6, са на език, обичайно използван в сферата на международните финанси.
Държавите-членки гарантират, че техните компетентни органи приемат електронното предаване и съхраняване на документите по параграф 6.
10. При съществена промяна в някое от сведенията, съобщени в съответствие с параграф 3 или параграф 5, ЛУАИФ уведомява писмено за тази промяна компетентните органи на своята държава-членка по произход най-малко един месец преди внасянето на планирана промяна или веднага след настъпването на непланирана промяна.
Ако в резултат на планирана промяна управлението на АИФ от ЛУАИФ би престанало да е в съответствие с настоящата директива или ЛУАИФ би престанало да спазва настоящата директива по друг начин, компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ без неоправдано забавяне информират ЛУАИФ, че не може да внесе промяната.
Ако планирана промяна бъде внесена въпреки първа и втора алинея или ако настъпи непланирана промяна, в резултат на което управлението на АИФ от ЛУАИФ би престанало да е в съответствие с настоящата директива или ЛУАИФ би престанало да спазва настоящата директива по друг начин, компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ предприемат всички необходими мерки в съответствие с член 46, включително, ако е необходимо, налагат изрична забрана за предлагането на АИФ.
Ако промените са приемливи, тъй като не засягат съответствието на управлението на АИФ от ЛУАИФ с настоящата директива или спазването от ЛУАИФ на настоящата директива по друг начин, компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ незабавно информират ЕОЦКП, доколкото промените засягат прекратяване на предлагането на определени АИФ или предлагане на допълнителни АИФ и - ако е приложимо, информират компетентните органи на приемащите държави-членки на ЛУАИФ за тези промени.
11. Комисията приема, чрез делегирани актове в съответствие с член 56 и при условията на членове 57 и 58, мерки относно договореностите за сътрудничество, посочени в параграф 2, буква а), с цел да се разработи обща рамка за улесняване на изготвянето на такива договорености за сътрудничество с трети държави.
12. За да се осигури еднакво прилагане на настоящия член, ЕОЦКП може да разработва насоки за определяне на условията за прилагане на мерките, приети от Комисията във връзка с договореностите за сътрудничество, посочени в параграф 2, буква а).
13. ЕОЦКП разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на минималното съдържание на договореностите на сътрудничество, посочени в параграф 2, буква а), така че да се гарантира, че както компетентните органи на държавата-членка по произход, така и тези на приемащите държави-членки получават достатъчна информация, за да могат да упражняват своите правомощия за надзор и разследване съгласно настоящата директива.
На Комисията се делегират правомощия за приемане на регулаторните технически стандарти, посочени в първа алинея, в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
14. За да се осигури последователно хармонизиране на настоящия член, ЕОЦКП разработва проекти на регулаторни технически стандарти за конкретизиране на процедурите за координация и обмен на информация между компетентните органи на държавата-членка по произход и компетентните органи на приемащите държави-членки на ЛУАИФ.
На Комисията се делегират правомощия за приемане на регулаторните технически стандарти, посочени в първа алинея, в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
15. В случай че компетентен орган отхвърли искане за обмен на информация в съответствие с регулаторните технически стандарти, посочени в параграф 14, съответните компетентни органи могат да отнесат случая до ЕОЦКП, който може да предприеме действия в съответствие с правомощията, които са му предоставени с член 19 от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
16. За да се осигурят еднакви условия на прилагане на настоящия член, ЕОЦКП може да разработва проекти на технически стандарти за изпълнение за определяне на:
а)
формата и съдържанието на образеца на уведомителното писмо, посочено в параграф 3;
б)
формата и съдържанието на образеца на уведомителното писмо, посочено в параграф 5;
в)
формата и съдържанието на образеца на уверението, посочено в параграф 6;
г)
формата на предаването, посочено в параграф 6;
д)
формата на писменото уведомление, посочено в параграф 10.
На Комисията се предоставят правомощия за приемане на посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
17. Без да се засягат разпоредбите на член 43, параграф 1, държавите-членки изискват АИФ, управлявани и предлагани от ЛУАИФ, да се предлагат единствено на професионални инвеститори.
Член 36
Условия за предлагане без паспорт в държави-членки на АИФ от трета държава, управлявани от ЛУАИФ от ЕС
1. Без да се засяга член 35, държавите-членки могат да разрешат на получило разрешение ЛУАИФ от ЕС да предлага на професионални инвеститори само на тяхна територия дялове или акции от управлявани от него АИФ от трета държава и захранващи АИФ от ЕС, които не отговарят на изискванията, посочени в член 31, параграф 1, втора алинея, при условие че:
а)
ЛУАИФ спазва всички изисквания, предвидени в настоящата директива, с изключение на тези по член 21. Въпреки това ЛУАИФ осигурява определянето на един или повече субекти, които да изпълняват задълженията, посочени в член 21, параграфи 7, 8 и 9. ЛУАИФ не изпълнява тези функции. ЛУАИФ предоставя на своите надзорни органи идентификационните данни на субектите, които отговарят за изпълнение на задълженията, посочени в член 21, параграфи 7, 8 и 9;
б)
за целите на наблюдението на системния риск съществуват подходящи договорености за сътрудничество в съответствие с международните стандарти между компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ и надзорните органи на третата държава, в която е установен АИФ от трета държава, за да се гарантира ефикасен обмен на информация, който позволява на компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ да изпълняват своите задължения в съответствие с настоящата директива;
в)
третата държава, в която е установен АИФ от трета държава, не е посочена като отказваща съдействие държава или територия в списъка на FATF.
2. Държавите-членки могат да наложат на ЛУАИФ по-строги правила във връзка с предлагането на дялове или акции от АИФ от трета държава на инвеститори на тяхна територия за целите на настоящия член.
3. Комисията приема, чрез делегирани актове в съответствие с член 56 и при условията на членове 57 и 58, мерки относно договореностите за сътрудничество, посочени в параграф 1, с цел да се разработи обща рамка за улесняване на изготвянето на такива договорености за сътрудничество с трети държави.
4. За да се осигури еднакво прилагане на настоящия член, ЕОЦКП разработва насоки за определяне на условията за прилагане на мерките, приети от Комисията във връзка с договореностите за сътрудничество, посочени в параграф 1.
Член 37
Издаване на разрешение на ЛУАИФ от трета държава, които възнамеряват да управляват АИФ от ЕС и/или да предлагат управлявани от тях АИФ в Съюза съгласно член 39 или член 40
1. Държавите-членки изискват от ЛУАИФ от трета държава, които възнамеряват да управляват АИФ от ЕС и/или да предлагат управлявани от тях АИФ в Съюза съгласно член 39 или член 40, да получат предварително разрешение от компетентните органи на тяхната референтна държава-членка в съответствие с настоящия член.
2. ЛУАИФ от трета държава, което възнамерява да получи предварително разрешение съгласно параграф 1, трябва да спазва настоящата директива, с изключение на глава VI. Когато спазването на определена разпоредба от настоящата директива е несъвместимо със спазване на правото, приложимо по отношение на ЛУАИФ от трета държава и/или АИФ от трета държава, който се предлага в Съюза, ЛУАИФ не е длъжно да спазва настоящата директива, ако може да докаже, че:
а)
е невъзможно да съчетае такова спазване със спазване на задължителна разпоредба на правото, приложимо по отношение на ЛУАИФ от трета държава и/или АИФ от трета държава, който се предлага в Съюза;
б)
правото, приложимо към ЛУАИФ от трета държава и/или АИФ от трета държава, предвижда равностойно правило със същата регулаторна цел и осигуряващо същото равнище на защита на инвеститорите в съответния АИФ; и
в)
ЛУАИФ от трета държава и/или АИФ от трета държава спазва равностойното правило, посочено в буква б).
3. ЛУАИФ от трета държава, което възнамерява да получи предварително разрешение съгласно параграф 1, трябва да има законен представител, установен в неговата референтна държава-членка. Законният представител е лицето за контакт на ЛУАИФ в Съюза и всяка официална кореспонденция между компетентните органи и ЛУАИФ и между инвеститорите от ЕС в съответния АИФ и ЛУАИФ съгласно настоящата директива се осъществява чрез този законен представител. Законният представител, заедно с ЛУАИФ, изпълнява функцията по съответствието, свързана с дейностите по управление и предлагане, извършвани от ЛУАИФ съгласно настоящата директива.
4. Референтната държава-членка на ЛУАИФ от трета държава се определя, както следва:
а)
ако ЛУАИФ от трета държава възнамерява да управлява само един АИФ от ЕС или няколко АИФ от ЕС, установени в една и съща държава-членка, и не възнамерява да предлага АИФ в съответствие с член 39 или член 40 в Съюза, държавата-членка по произход на този или тези АИФ се счита за референтна държава-членка и компетентните органи на тази държава-членка са компетентни за целите на процедурата за издаване на разрешение и на надзора върху ЛУАИФ;
б)
ако ЛУАИФ от трета държава възнамерява да управлява няколко АИФ от ЕС, установени в различни държави-членки, и не възнамерява да предлага АИФ в съответствие с член 39 или член 40 в Съюза, референтната държава-членка е:
i)
държавата-членка, в която са установени повечето АИФ, или
ii)
държавата-членка, в която се управляват най-много активи;
в)
ако ЛУАИФ от трета държава възнамерява да предлага само един АИФ от ЕС само в една държава-членка, референтната държава-членка се определя, както следва:
i)
ако АИФ е получил разрешение или е регистриран в държава-членка, държавата-членка по произход на АИФ или държавата-членка, в която ЛУАИФ възнамерява да предлага АИФ,
ii)
ако АИФ не е получил разрешение или не е регистриран в държава-членка, държавата-членка, в която ЛУАИФ възнамерява да предлага АИФ;
г)
ако ЛУАИФ от трета държава възнамерява да предлага само един АИФ от трета държава само в една държава-членка, референтна държава-членка е тази държава-членка;
д)
ако ЛУАИФ от трета държава възнамерява да предлага само един АИФ от ЕС, но в различни държави-членки, референтната държава-членка се определя, както следва:
i)
ако АИФ е получил разрешение или е регистриран в държава-членка, държавата-членка по произход на АИФ или една от държавите-членки, в които ЛУАИФ възнамерява да развива практическо предлагане, или
ii)
ако АИФ не е получил разрешение или не е регистриран в държава-членка, една от държавите-членки, в които ЛУАИФ възнамерява да развива практическо предлагане;
е)
ако ЛУАИФ от трета държава възнамерява да предлага само един АИФ от трета държава, но в различни държави-членки, референтната държава-членка е една от тези държави-членки;
ж)
ако ЛУАИФ от трета държава възнамерява да предлага няколко АИФ от ЕС в Съюза, референтната държава-членка се определя, както следва:
i)
когато всички АИФ са регистрирани или са получили разрешение в една и съща държава-членка, държавата-членка по произход на АИФ или държавата-членка, в която ЛУАИФ възнамерява да развива практическото предлагане на повечето от тези АИФ,
ii)
когато не всички АИФ са регистрирани или са получили разрешение в една и съща държава-членка - държавата-членка, в която ЛУАИФ възнамерява да развива практическото предлагане на повечето от тези АИФ;
з)
ако ЛУАИФ от трета държава възнамерява да предлага няколко АИФ от ЕС и от трета държава, или няколко АИФ от трета държава в Съюза, референтна държава-членка е държавата-членка, в която ЛУАИФ възнамерява да развива практическото предлагане на повечето от тези АИФ.
При прилагане на критериите, определени в първа алинея, буква б), буква в), подточка i), букви д) и е) и буква ж), подточка i), са възможни няколко референтни държави-членки. В такъв случай държавите-членки изискват от ЛУАИФ от трета държава, възнамеряващо да управлява АИФ от ЕС, без да ги предлага, и/или да предлага управлявани от него АИФ в Съюза съгласно член 39 или член 40, да подаде искане до компетентните органи на всички държави-членки, които са възможни референтни държави-членки съгласно критериите, установени в посочените букви, за да определят неговата референтна държава-членка помежду си. В срок от един месец от получаване на такова искане тези компетентни органи съвместно решават коя ще бъде референтната държава-членка за подобно ЛУАИФ от трета държава. Компетентните органи на държавата-членка, която бъде определена за референтна държава-членка, без неоправдано забавяне информират за това ЛУАИФ от трета държава. Ако ЛУАИФ от трета държава не бъде надлежно информирано за решението, взето от съответните компетентни органи, до седем дни след вземане на решението или ако съответните компетентни органи не са взели решение в едномесечния срок, ЛУАИФ от трета държава може само да избере референтната си държава-членка въз основа на критериите, определени в настоящия параграф.
ЛУАИФ трябва да бъде в състояние да докаже намерението си да развива практическо предлагане в отделна държава-членка чрез разкриване на маркетинговата си стратегия пред компетентните органи на посочената от него държава-членка.
5. Държавите-членки изискват от ЛУАИФ от трета държава, което възнамерява да управлява АИФ от ЕС, без да ги предлага, и/или да предлага управлявани от него АИФ в Съюза съгласно член 39 или член 40, да подаде искане за разрешение до своята референтна държава-членка.
След като получат заявление за разрешение, компетентните органи оценяват дали определянето от ЛУАИФ във връзка с негова референтна държава-членка съответства на критериите, предвидени в параграф 4. Ако компетентните органи считат, че случаят не е такъв, те отхвърлят искането за разрешение от ЛУАИФ от трета държава, като мотивират своя отказ. Ако компетентните органи считат, че критериите по параграф 4 са изпълнени, те уведомяват ЕОЦКП за това и искат от ЕОЦКП да им даде съвети относно тяхната оценка. В своето уведомление до ЕОЦКП компетентните органи предоставят на ЕОЦКП обосновката от ЛУАИФ на неговата оценка относно референтната държава-членка и информация относно маркетинговата стратегия на ЛУАИФ.
В срок от един месец след получаване на уведомлението по втора алинея ЕОЦКП отправя съвети до съответните компетентни органи относно тяхната оценка по въпроса за референтната държава-членка в съответствие с критериите, предвидени в параграф 4. ЕОЦКП може да даде отрицателно мнение само ако счита, че не са спазени критериите, предвидени в параграф 4.
Срокът, посочен в член 8, параграф 5, спира да тече по време на обсъжданията в рамките на ЕОЦКП съгласно настоящия параграф.
Ако компетентните органи имат намерение да издадат разрешение, като се отклонят от съветите на ЕОЦКП, посочени в трета алинея, те информират ЕОЦКП, като посочват причините за това. ЕОЦКП оповестява факта, че компетентните органи не се съобразяват или не възнамеряват да се съобразяват с неговите съвети. ЕОЦКП също така може да вземе решение за всеки отделен случай да публикува причините за несъобразяването със неговите съвети, посочени от компетентните органи. Компетентните органи се уведомяват предварително за това публикуване.
Ако компетентните органи имат намерение да издадат разрешение, като се отклонят от съветите на ЕОЦКП, посочени в трета алинея, и ЛУАИФ възнамерява да предлага дялове или акции от управлявани от него АИФ в държави-членки, различни от референтната държава-членка, компетентните органи на референтната държава-членка информират за това обстоятелство и компетентните органи на тези други държави-членки, като посочват причините за това. Ако е приложимо, компетентните органи на референтната държава-членка информират за това и компетентните органи на държавите-членки по произход на АИФ, управлявани от ЛУАИФ, като посочват причините за това.
6. Когато компетентен орган на държава-членка не е съгласен с определянето на референтна държава-членка от ЛУАИФ, съответните компетентни органи могат да отнесат въпроса до ЕОЦКП, който може да предприеме действия в съответствие с правомощията, които са му предоставени с член 19 от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
7. Без да се засяга параграф 8, разрешение не се издава, освен ако не са изпълнени следните условия:
а)
референтната държава-членка е посочена от ЛУАИФ в съответствие с критериите, предвидени в параграф 4, и това е подкрепено от разкриване на маркетинговата стратегия, а съответните компетентни органи са провели процедурата, предвидена в параграф 5;
б)
ЛУАИФ е определило свой законен представител, установен в референтната държава-членка;
в)
законният представител, заедно с ЛУАИФ, е лице за контакт на ЛУАИФ от трета държава за инвеститорите в съответните АИФ, за ЕОЦКП и за компетентните органи във връзка с дейностите, за които ЛУАИФ има разрешение в Съюза, и разполага с капацитет, достатъчен най-малкото за изпълнение на функцията по съответствието съгласно настоящата директива;
г)
съществуват подходящи договорености за сътрудничество между компетентните органи на референтната държава-членка, компетентните органи на държавата-членка по произход на съответните АИФ от ЕС и надзорните органи на третата държава, в която е установено ЛУАИФ от трета държава, за да се гарантира най-малко ефикасен обмен на информация, който позволява на компетентните органи да изпълняват своите задължения в съответствие с настоящата директива;
д)
третата държава, в която е установено ЛУАИФ от трета държава, не е посочена като отказваща съдействие държава или територия в списъка на FATF;
е)
третата държава, в която е установено ЛУАИФ от трета държава, е подписала споразумение с референтната държава-членка, което е изцяло в съответствие със стандартите, установени в член 26 от Примерната данъчна конвенция на ОИСР относно доходите и капитала, и което осигурява ефективен обмен на информация по данъчни въпроси, включително многостранни данъчни споразумения;
ж)
ефективното упражняване от компетентните органи на надзорните им функции по настоящата директива не е възпрепятствано нито от законовите, подзаконовите или административните разпоредби на трета държава, приложими за ЛУАИФ, нито от ограничения на правомощията за надзор и разследване на надзорните органи на третата държава.
Когато компетентен орган на друга държава-членка не е съгласен с оценката, направена относно прилагането на букви а)-д) и ж) от настоящия параграф от компетентните органи на референтна държава-членка на ЛУАИФ, съответните компетентни органи могат да отнесат въпроса до ЕОЦКП, който може да предприеме действия в съответствие с правомощията, които са му предоставени с член 19 от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
В случай че компетентен орган на АИФ от ЕС не се присъедини в разумен срок към изискваните договорености за сътрудничество, предвидени в първа алинея, буква г), компетентните органи на референтната държава-членка могат да отнесат въпроса до ЕОЦКП, който може да предприеме действия в съответствие с правомощията, които са му предоставени с член 19 от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
8. Разрешението се издава в съответствие с разпоредбите на глава II, които се прилагат mutatis mutandis, при спазване на следните критерии:
а)
информацията по член 7, параграф 2 се допълва от:
i)
обосновка от ЛУАИФ на оценката му относно референтната държава-членка съгласно критериите, предвидени в параграф 4, с информация относно маркетинговата стратегия,
ii)
списък на онези разпоредби от директивата, които ЛУАИФ не може да спазва, тъй като спазването на тези разпоредби от негова страна е несъвместимо - съгласно посоченото в параграф 2- със спазването на императивна разпоредба на правото, приложимо за ЛУАИФ от трета държава или за АИФ от трета държава, предлаган в Съюза,
iii)
писмени доказателства на основата на разработените от ЕОЦКП регулаторни техническите стандарти за това, че съответното законодателство на третата държава предвижда правило, равностойно на разпоредбите, чието спазване е невъзможно, което има същата регулаторна цел и осигурява същото равнище на защита за инвеститорите в съответния АИФ и за това, че ЛУАИФ спазва това равностойно правило; в подкрепа на подобни писмени доказателства е представено правно мнение относно съществуването на съответната несъвместима императивна разпоредба в правото на третата държава, включващо описание на регулаторната цел и естеството на целената с нея защита на инвеститорите, и
iv)
името на законния представител на ЛУАИФ и мястото, в което е установен;
б)
информацията, посочена в член 7, параграф 3, може да се ограничи до АИФ от трета държава, които ЛУАИФ възнамерява да управлява, и до тези АИФ, управлявани от ЛУАИФ, които то възнамерява да предлага в Съюза с паспорт;
в)
член 8, параграф 1, буква а) не засяга разпоредбите на параграф 2 от настоящия член;
г)
член 8, параграф 1, буква д) не се прилага;
д)
член 8, параграф 5, втора алинея се разбира като включващ препращане към: „информацията, предоставена в съответствие с член 37, параграф 8, буква а).“
Когато компетентен орган на друга държава-членка не е съгласен с издаването на разрешение от компетентните органи на референтна държава-членка на ЛУАИФ, съответните компетентни органи могат да отнесат въпроса до ЕОЦКП, който може да предприеме действия в съответствие с правомощията, които са му предоставени с член 19 от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
9. В случай че компетентните органи на референтната държава-членка считат, че ЛУАИФ може да се позове на параграф 2 с цел освобождаване от спазването на някои разпоредби от настоящата директива, те без неоправдано забавяне информират ЕОЦКП за това. В подкрепа на тази оценка те представят информацията, предоставена от ЛУАИФ съгласно параграф 8, буква а), подточки ii) и iii).
В срок от един месец след получаване на уведомлението по първа алинея ЕОЦКП отправя съвети до съответните компетентни органи във връзка с прилагането на освобождаването от спазване на директивата поради несъвместимост в съответствие с разпоредбите на параграф 2. Тези съвети може по-конкретно да засягат въпроса, дали условията за подобно освобождаване могат да се считат за изпълнени предвид информацията, предоставена от ЛУАИФ съгласно параграф 8, буква а), подточки ii) и iii), и предвид регулаторните технически стандарти за еквивалентност. ЕОЦКП се стреми да утвърди обща европейска надзорна култура и последователни надзорни практики и да осигури последователен подход между компетентните органи във връзка с прилагането на настоящия параграф.
Срокът, посочен в член 8, параграф 5, спира да тече по време на прегледа от страна на ЕОЦКП в съответствие с настоящия параграф.
Ако компетентните органи на референтната държава-членка имат намерение да издадат разрешение, като се отклонят от съветите на ЕОЦКП, посочени във втора алинея, те информират ЕОЦКП, като посочват причините за това. ЕОЦКП оповестява факта, че компетентните органи не се съобразяват или не възнамеряват да се съобразяват със съответните съвети. ЕОЦКП също така може да вземе решение за всеки отделен случай да публикува причините за несъобразяването със съответните съвети, посочени от компетентните органи. Съответните компетентни органи се уведомяват предварително за това публикуване.
Ако компетентните органи имат намерение да издадат разрешение, като се отклонят от съветите на ЕОЦКП, посочени във втора алинея, и ЛУАИФ възнамерява да предлага дялове или акции от управлявани от него АИФ в държави-членки, различни от референтната държава-членка, компетентните органи на референтната държава-членка информират за това обстоятелство и компетентните органи на тези други държави-членки, като посочват причините за това.
Когато компетентен орган на друга държава-членка не е съгласен с оценката, направена относно прилагането на настоящия параграф от компетентните органи на референтната държава-членка на ЛУАИФ, съответните компетентни органи могат да отнесат въпроса до ЕОЦКП, който може да предприеме действия в съответствие с правомощията, които са му предоставени с член 19 от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
10. Компетентните органи на референтната държава-членка без неоправдано забавяне информират ЕОЦКП за резултата от първоначалния процес на издаване на разрешение, за всички промени в разрешението на ЛУАИФ и за отнемането на разрешението.
Компетентните органи информират ЕОЦКП относно заявленията за разрешение, по които са постановили отказ, като предоставят данни относно поискалото разрешение ЛУАИФ и причините за отказ. ЕОЦКП води централен регистър с тези данни, който при поискване се предоставя на разположение на компетентните органи. Компетентните органи третират тази информация като поверителна.
11. Изборът на референтна държава-членка не зависи от последващото развитие на стопанската дейност на ЛУАИФ в Съюза. Въпреки това, ако ЛУАИФ промени маркетинговата си стратегия до две години след издаването на първоначалното разрешение и тази промяна би повлияла на определянето на референтната държава-членка, ако изменената маркетингова стратегия беше първоначалната маркетингова стратегия, ЛУАИФ уведомява компетентните органи на първоначалната референтна държава-членка за промяната, преди да я внесе, и посочва своята референтна държава-членка съгласно критериите, предвидени в параграф 4, и въз основа на новата стратегия. ЛУАИФ обосновава оценката си, като разкрива новата си маркетингова стратегия на първоначалната си референтна държава-членка. Същевременно ЛУАИФ предоставя информация относно законния си представител, включително неговото име и мястото, в което е установен. Законният представител трябва да е установен в новата референтна държава-членка.
Първоначалната референтна държава-членка оценява дали определянето от страна на ЛУАИФ в съответствие с първа алинея е правилно и уведомява ЕОЦКП за това. ЕОЦКП отправя съвети относно оценката на компетентните органи. В своето уведомление до ЕОЦКП компетентните органи предоставят на ЕОЦКП обосновката от ЛУАИФ на неговата оценка относно референтната държава-членка и информация относно новата маркетингова стратегия на ЛУАИФ.
В срок от един месец след получаване на уведомлението по втора алинея ЕОЦКП отправя съвети до съответните компетентни органи относно тяхната оценка. ЕОЦКП отправя съвет за отказ, само в случай че счита, че не са изпълнени критериите, определени в параграф 4.
След като получат съветите на ЕОЦКП в съответствие с трета алинея, компетентните органи от първоначалната референтна държава-членка информират ЛУАИФ от трета държава, първоначалния му законен представител и ЕОЦКП за своето решение.
Ако компетентните органи на първоначалната референтна държава-членка се съгласят с оценката на ЛУАИФ, те информират и компетентните органи на новата референтна държава-членка за промяната. Първоначалната референтна държава-членка без неоправдано забавяне предава копие от преписката относно разрешението и надзора върху ЛУАИФ на новата референтна държава-членка. От датата на предаване на преписката относно разрешението и надзора, компетентните органи на новата държава-членка са компетентни по отношение на издаването на разрешение и на надзора върху ЛУАИФ.
Ако окончателната оценка на компетентните органи се отклонява от съветите на ЕОЦКП, посочени в трета алинея:
а)
компетентните органи информират ЕОЦКП, като посочват причините за това. ЕОЦКП оповестява факта, че отделен компетентен орган не се съобразява или не възнамерява да се съобразява с неговите съвети. ЕОЦКП също така може да вземе решение за всеки отделен случай да публикува причините за несъобразяване, посочени от компетентните органи. Съответните компетентни органи се уведомяват предварително за това публикуване;
б)
ако ЛУАИФ предлага дялове или акции от управлявани от него АИФ в държави-членки, различни от първоначалната референтна държава-членка, компетентните органи на първоначалната референтна държава-членка информират за това обстоятелство компетентните органи на тези други държави-членки, като посочват причините за това. Ако е приложимо, компетентните органи на референтната държава-членка информират за това обстоятелство и компетентните органи на държавите-членки по произход на АИФ, управлявани от ЛУАИФ, като посочват причините за това.
12. Ако от реалното развитие на стопанската дейност на ЛУАИФ в Съюза в рамките на две години след издаването на разрешение може да се заключи, че представената от ЛУАИФ по време на издаването на разрешение маркетингова стратегия не е била следвана или че ЛУАИФ е направило неверни твърдения относно нея, или че ЛУАИФ не е спазило параграф 11 при промяната на маркетинговата си стратегия, компетентните органи на първоначалната референтна държава-членка изискват от ЛУАИФ да посочи правилната референтна държава-членка въз основа на реалната маркетингова стратегия. Процедурата по параграф 11 се прилага mutatis mutandis. Ако ЛУАИФ не изпълни искането на компетентните органи, те отнемат разрешението му.
Ако ЛУАИФ промени маркетинговата си стратегия след периода, посочен в параграф 11, и възнамерява да промени своята референтна държава-членка предвид новата си маркетингова стратегия, то може да подаде искане за промяна на неговата референтна държава-членка до компетентните органи на първоначалната референтна държава-членка. Процедурата по параграф 11 се прилага mutatis mutandis.
Когато компетентен орган на държава-членка не е съгласен с оценката относно определянето на референтна държава-членка по параграф 11 или по настоящия параграф, съответните компетентни органи могат да отнесат въпроса до ЕОЦКП, който може да предприеме действия в съответствие с правомощията, които са му предоставени с член 19 от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
13. Всички спорове между компетентните органи на референтната държава-членка на ЛУАИФ и ЛУАИФ се уреждат в съответствие с правото на референтната държава-членка и попадат под нейната юрисдикция.
Всички спорове между ЛУАИФ или АИФ и инвеститори от ЕС в съответния АИФ се уреждат в съответствие с правото на някоя държава-членка и попадат под нейна юрисдикция.
14. Комисията приема актове за изпълнение за определяне на процедурата, която трябва да бъде следвана от възможните референтни държави-членки, когато определят помежду си референтната държава-членка в съответствие с параграф 4, втора алинея. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедура по разглеждане, посочена в член 59, параграф 2.
15. Комисията приема, чрез делегирани актове в съответствие с член 56 и при условията на членове 57 и 58, мерки относно договореностите за сътрудничество, посочени в параграф 7, буква г), с цел да се разработи обща рамка за улесняване на изготвянето на такива договорености за сътрудничество с трети държави.
16. За да се осигури еднакво прилагане на настоящия член, ЕОЦКП може да разработва насоки за определяне на условията за прилагане на мерките, приети от Комисията във връзка с договореностите за сътрудничество, посочени в параграф 7, буква г).
17. ЕОЦКП разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на минималното съдържание на договореностите на сътрудничество, посочени в параграф 7, буква г), така че да се гарантира, че както компетентните органи на референтната държава-членка, така и тези на приемащите държави-членки получават достатъчна информация, за да могат да упражняват своите правомощия за надзор и разследване съгласно настоящата директива.
На Комисията се делегират правомощия за приемане на регулаторните технически стандарти, посочени в първа алинея, в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
18. За да се осигури последователно хармонизиране на настоящия член, ЕОЦКП разработва проекти на регулаторни технически стандарти за конкретизиране на процедурите за координация и обмен на информация между компетентните органи на референтната държава-членка и компетентните органи на приемащите държави-членки на ЛУАИФ.
На Комисията се делегират правомощия за приемане на регулаторните технически стандарти, посочени в първа алинея, в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
19. В случай че компетентен орган отхвърли искане за обмен на информация в съответствие с регулаторните технически стандарти, посочени в параграф 17, съответните компетентни органи могат да отнесат случая до ЕОЦКП, който може да предприеме действия в съответствие с правомощията, които са му предоставени с член 19 от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
20. В съответствие с член 29 от Регламент (ЕС) № 1095/2010 ЕОЦКП насърчава ефективния двустранен и многостранен обмен на информация между компетентните органи на референтната държава-членка на ЛУАИФ от трета държава и компетентните органи на приемащите държави-членки на съответното ЛУАИФ, при пълно спазване на приложимите разпоредби за поверителност и защита на данните, предвидени в съответното законодателство на Съюза.
21. В съответствие с член 31 от Регламент (ЕС) № 1095/2010 ЕОЦКП осигурява общата координация между компетентните органи на референтната държава-членка на ЛУАИФ от трета държава и компетентните органи на приемащите държави-членки на съответното ЛУАИФ. По-специално ЕОЦКП може:
а)
да улеснява обмена на информация между съответните компетентни органи;
б)
да определя обхвата на информацията, която компетентните органи на референтната държава-членка трябва да предоставят на компетентните органи на съответните приемащи държави-членки;
в)
да предприема всички подходящи мерки в случай на процеси, които могат да застрашат функционирането на финансовите пазари, с цел улесняване на координацията на действията, предприети от компетентните органи на референтната държава-членка и компетентните органи на приемащите държави-членки във връзка с ЛУАИФ от трета държава.
22. За да се осигури еднакво прилагане на настоящия член, ЕОЦКП може да разработва проекти на технически стандарти за изпълнение за определяне на формата и съдържанието на искането, посочено в параграф 12, втора алинея.
На Комисията се предоставят правомощия за приемане на посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
23. За да се осигури еднакво прилагане на настоящия член, ЕОЦКП разработва проекти на регулаторни технически стандарти относно:
а)
начина, по който ЛУАИФ трябва да изпълнява изискванията, предвидени в настоящата директива, като взема предвид това, че ЛУАИФ е установено в трета държава, и по-конкретно изискването за представянето на информацията по членове 22 - 24;
б)
условията, при които се счита, че правото, приложимо по отношение на ЛУАИФ от трета държава или на АИФ от трета държава, съдържа равностойно правило със същата регулаторна цел и осигуряващо същото равнище на защита на съответните инвеститори.
На Комисията се делегират правомощия за приемане на посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
Член 38
Партньорска проверка във връзка с издаването на разрешения на ЛУАИФ от трета държава и надзора над тях
1. ЕОЦКП провежда ежегодно анализ чрез партньорска проверка на надзорната дейност на компетентните органи, свързана с издаването на разрешения на ЛУАИФ от трета държава и надзора над тях съгласно членове 37, 39, 40 и 41, с цел допълнително увеличаване на последователността на резултатите от надзора съгласно член 30 от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
2. До 22 юли 2013 г. ЕОЦКП разработва методи, които позволяват обективна оценка и сравнение между проверяваните органи.
3. По-конкретно анализът чрез партньорска проверка включва оценка на:
а)
степента на сближаване в надзорните практики, постигната при издаването на разрешения на ЛУАИФ от трета държава и надзора над тях;
б)
степента, до която надзорната практика постига целите, определени в настоящата директива;
в)
постигнатата ефективност и степента на сближаване по отношение на прилагането на настоящата директива и мерките за изпълнението ѝ и регулаторните технически стандарти и технически стандарти за изпълнение, разработени от ЕОЦКП съгласно настоящата директива, включително административни мерки и санкции, наложени на ЛУАИФ от трета държава, когато не е спазена настоящата директива.
4. Въз основа на заключенията от партньорската проверка ЕОЦКП може да издава насоки и препоръки съгласно член 16 от Регламент (ЕС) № 1095/2010 с цел налагане на последователни, ефикасни и ефективни надзорни практики за ЛУАИФ от трета държава.
5. Компетентните органи полагат всички усилия за спазване на тези насоки и препоръки.
6. В срок от два месеца от издаването на насока или препоръка всеки компетентен орган посочва дали спазва или възнамерява да спазва тази насока или препоръка. В случай че компетентен орган не спазва или не възнамерява да спазва издадената насока или препоръка, той информира ЕОЦКП, като посочва причините за това.
7. ЕОЦКП оповестява факта, че даден компетентен орган не спазва или не възнамерява да спазва дадена насока или препоръка. ЕОЦКП може също така да вземе решение за всеки отделен случай да публикува причините за неспазване на съответната насока или препоръка, посочени от компетентния орган. Компетентният орган се уведомява предварително за това публикуване.
8. В доклада по член 43, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 1095/2010 ЕОЦКП уведомява Европейския парламент, Съвета и Комисията за издадените съгласно настоящия член насоки и препоръки, като посочва кои компетентни органи не са ги спазили и описва как ЕОЦКП възнамерява да гарантира, че компетентните органи ще спазват неговите препоръки и насоки в бъдеще.
9. Комисията взема надлежно предвид тези доклади при прегледа на настоящата директива съгласно член 69 и при всяка по-нататъшна оценка, която извършва.
10. ЕОЦКП осигурява публичен достъп до най-добрите практики, наложени в резултат от тези партньорски проверки. Освен това резултатите от партньорските проверки могат да бъдат направени обществено достояние със съгласието на компетентния орган, който е бил обект на партньорската проверка.
Член 39
Условия за предлагане с паспорт в Съюза на АИФ от ЕС, управлявани от ЛУАИФ от трета държава
1. Държавите-членки гарантират, че ЛУАИФ от трета държава, получило надлежно разрешение, може да предлага дялове или акции от управляван от него АИФ от ЕС на професионални инвеститори в Съюза с паспорт, когато са изпълнени предвидените в настоящия член изисквания.
2. В случай че ЛУАИФ възнамерява да предлага дялове или акции от АИФ от ЕС в своята референтна държава-членка, ЛУАИФ уведомява компетентните органи на своята референтна държава-членка за всички АИФ от ЕС, които възнамерява да предлага.
Това уведомление включва документите и информацията, посочени в приложение III.
3. Не по-късно от 20 работни дни след получаване на пълното уведомление съгласно параграф 2 компетентните органи на референтната държава-членка на ЛУАИФ информират ЛУАИФ дали може да започне да предлага на нейна територия АИФ, посочен в уведомлението съгласно параграф 2. Компетентните органи на референтната държава-членка на ЛУАИФ могат да се противопоставят на предлагането на АИФ само ако управлението на АИФ от страна на ЛУАИФ не е или няма да бъде в съответствие с настоящата директива, или ако ЛУАИФ не спазва или няма да спазва настоящата директива по друг начин. В случай на положително решение ЛУАИФ може да започне да предлага АИФ в своята референтна държава-членка, считано от датата, на която компетентните органи са го уведомили в тази връзка.
Компетентните органи на референтната държава-членка на ЛУАИФ информират също така ЕОЦКП и компетентните органи на АИФ, че ЛУАИФ може да започне да предлага дялове или акции от АИФ в референтната държава-членка на ЛУАИФ.
4. В случай че ЛУАИФ възнамерява да предлага дялове или акции от АИФ от ЕС в държави-членки, различни от неговата референтна държава-членка, ЛУАИФ уведомява компетентните органи на своята референтна държава-членка за всички АИФ от ЕС, които възнамерява да предлага.
Това уведомление включва документите и информацията, посочени в приложение IV.
5. Не по-късно от 20 работни дни след датата на получаване на напълно комплектованото уведомление съгласно параграф 4 компетентните органи на референтната държава-членка предават напълно комплектованото уведомление на компетентните органи на държавите-членки, в които се планира да се предлагат дяловете или акциите от АИФ. Подобно предаване се извършва само ако управлението на АИФ от ЛУАИФ е и ще бъде в съответствие с настоящата директива и ако ЛУАИФ спазва настоящата директива като цяло.
Компетентните органи на референтната държава-членка на ЛУАИФ прилагат уверение за това, че съответното ЛУАИФ притежава разрешение за управление на АИФ с определена инвестиционна стратегия.
6. След предаване на комплектованото уведомление компетентните органи на референтната държава-членка на ЛУАИФ незабавно уведомяват ЛУАИФ за предаването. ЛУАИФ може да започне да предлага АИФ в съответните приемащи държави-членки от датата на това уведомление.
Компетентните органи на референтната държава-членка на ЛУАИФ информират също така ЕОЦКП и компетентните органи на АИФ, че ЛУАИФ може да започне да предлага дяловете или акциите от АИФ в приемащите държави-членки на ЛУАИФ.
7. По отношение на посочените в буква з) от приложение IV механизми се прилагат законите на приемащите държави-членки на ЛУАИФ и се упражнява надзор от тяхна страна.
8. Държавите-членки гарантират, че уведомителното писмо от ЛУАИФ, посочено в параграф 4, и уверението, посочено в параграф 5, са на език, обичайно използван в сферата на международните финанси.
Държавите-членки гарантират, че техните компетентни органи приемат електронното предаване и съхраняване на документите по параграф 6.
9. При съществена промяна в някое от сведенията, съобщени в съответствие с параграф 2 и/или параграф 4, ЛУАИФ уведомява писмено за тази промяна компетентните органи на своята референтна държава-членка най-малко един месец преди внасянето на планирана промяна или незабавно след настъпването на непланирана промяна.
Ако в резултат на планирана промяна управлението на АИФ от ЛУАИФ би престанало да е в съответствие с настоящата директива или ЛУАИФ би престанало да спазва настоящата директива по друг начин, компетентните органи на референтната държава-членка на ЛУАИФ без неоправдано забавяне информират ЛУАИФ, че не може да внесе промяната.
Ако планирана промяна бъде внесена въпреки първа и втора алинея или ако настъпи непланирана промяна, в резултат на което управлението на АИФ от ЛУАИФ престава да е в съответствие с настоящата директива или ЛУАИФ престава да спазва настоящата директива по друг начин, компетентните органи на референтната държава-членка на ЛУАИФ предприемат всички необходими мерки съгласно член 46, включително, ако е необходимо, налагат изрична забрана на предлагането на АИФ.
Ако промените са приемливи, тъй като не засягат съответствието на управлението на АИФ от ЛУАИФ с настоящата директива или спазването от ЛУАИФ на настоящата директива по друг начин, компетентните органи на референтната държава-членка незабавно информират ЕОЦКП, доколкото промените засягат прекратяване на предлагането на определени АИФ или предлагане на допълнителни АИФ и - доколкото това е приложимо, информират компетентните органи на приемащите държави-членки за тези промени.
10. За да се осигурят еднакви условия на прилагане на настоящия член, ЕОЦКП може да разработва проекти на технически стандарти за изпълнение за определяне на:
а)
формата и съдържанието на образеца на уведомителното писмо, посочено в параграфи 2 и 4;
б)
формата и съдържанието на образеца на уверението, посочено в параграф 5;
в)
формата на предаването, посочено в параграф 5; и
г)
формата на писменото уведомление, посочено в параграф 9.
На Комисията се предоставят правомощия за приемане на посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
11. Без да се засягат разпоредбите на член 43, параграф 1, държавите-членки изискват АИФ, управлявани и предлагани от ЛУАИФ, да бъдат предлагани единствено на професионални инвеститори.
Член 40
Условия за предлагане с паспорт в Съюза на АИФ от трета държава, управлявани от ЛУАИФ от трета държава
1. Държавите-членки гарантират, че ЛУАИФ от трета държава, получило надлежно разрешение, може да предлага дялове или акции от управляван от него АИФ от трета държава на професионални инвеститори в Съюза с паспорт, ако са изпълнени предвидените в настоящия член условия.
2. В допълнение към изискванията по настоящата директива, свързани с ЛУАИФ от ЕС, ЛУАИФ от трета държава трябва да отговарят на следните условия:
а)
да съществуват подходящи договорености за сътрудничество между компетентните органи на референтната държава-членка и надзорния орган на третата държава, в която е установено ЛУАИФ от трета държава, за да се гарантира най-малко ефикасен обмен на информация, който позволява на компетентните органи да изпълняват своите задължения съгласно настоящата директива;
б)
третата държава, в която е установено ЛУАИФ от трета държава, да не е посочена като отказваща съдействие държава или територия в списъка на FATF;
в)
третата държава, в която е установен АИФ от трета държава, е подписала споразумение с референтната държава-членка и с всяка друга държава-членка, в която се планира да се предлагат дяловете или акциите от АИФ от трета държава, което е изцяло в съответствие със стандартите, установени в член 26 от Примерната данъчна конвенция на ОИСР относно доходите и капитала, и което осигурява ефективен обмен на информация по данъчни въпроси, включително многостранни данъчни споразумения.
Когато компетентен орган на друга държава-членка не е съгласен с оценката, направена относно прилагането на първа алинея, букви а) и б) от компетентните органи на референтната държава-членка на ЛУАИФ, съответните компетентни органи могат да отнесат въпроса до ЕОЦКП, който може да предприеме действия в съответствие с правомощията, които са му предоставени с член 19 от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
3. ЛУАИФ уведомява компетентните органи на своята референтна държава-членка относно всеки АИФ от трета държава, който възнамерява да предлага в своята референтна държава-членка.
Това уведомление включва документите и информацията, посочени в приложение III.
4. Не по-късно от 20 работни дни след получаване на пълното уведомление съгласно параграф 3 компетентните органи на референтната държава-членка на ЛУАИФ информират ЛУАИФ дали може да започне да предлага на нейна територия АИФ, посочен в уведомлението съгласно параграф 3. Компетентните органи на референтната държава-членка на ЛУАИФ могат да се противопоставят на предлагането на АИФ само ако управлението на АИФ от страна на ЛУАИФ не е или няма да бъде в съответствие с настоящата директива или ако ЛУАИФ не спазва или няма да спазва настоящата директива по друг начин. В случай на положително решение ЛУАИФ може да започне да предлага АИФ в своята референтна държава-членка, считано от датата, на която компетентните органи са го уведомили в тази връзка.
Компетентните органи на референтната държава-членка на ЛУАИФ информират също така ЕОЦКП, че ЛУАИФ може да започне да предлага дялове или акции от АИФ в референтната държава-членка на ЛУАИФ.
5. Ако ЛУАИФ възнамерява да предлага дяловете или акциите от АИФ от трета държава и в държави-членки, различни от неговата референтна държава-членка, ЛУАИФ уведомява компетентните органи на своята референтна държава-членка за всички АИФ от трета държава, които възнамерява да предлага.
Това уведомление включва документите и информацията, посочени в приложение IV.
6. Не по-късно от 20 работни дни след датата на получаване на напълно комплектованото уведомление съгласно параграф 5 компетентните органи на референтната държава-членка предават това напълно комплектовано уведомление на компетентните органи на държавите-членки, в които се планира да се предлагат дяловете или акциите от АИФ. Подобно предаване се извършва само ако управлението на АИФ от ЛУАИФ е и ще бъде в съответствие с настоящата директива и ако ЛУАИФ спазва настоящата директива като цяло.
Компетентните органи на референтната държава-членка на ЛУАИФ прилагат уверение за това, че съответното ЛУАИФ притежава разрешение за управление на АИФ с определена инвестиционна стратегия.
7. След предаване на комплектованото уведомление компетентните органи на референтната държава-членка на ЛУАИФ незабавно уведомяват ЛУАИФ за предаването. ЛУАИФ може да започне да предлага АИФ в съответните приемащи държави-членки на ЛУАИФ от датата на това уведомление.
Компетентните органи на референтната държава-членка на ЛУАИФ информират също така ЕОЦКП, че ЛУАИФ може да започне да предлага дяловете или акциите от АИФ в приемащите държави-членки на ЛУАИФ.
8. По отношение на посочените в буква з) от приложение IV механизми се прилагат законите на приемащите държави-членки на ЛУАИФ, доколкото тези държави-членки са различни от референтната държава-членка, и се упражнява надзор от тяхна страна.
9. Държавите-членки гарантират, че уведомителното писмо от ЛУАИФ, посочено в параграф 5, и уверението, посочено в параграф 6, са на език, обичайно използван в сферата на международните финанси.
Държавите-членки гарантират, че техните компетентни органи приемат електронното предаване и съхраняване на документите по параграф 6.
10. При съществена промяна в някое от сведенията, съобщени в съответствие с параграф 3 или параграф 5, ЛУАИФ писмено уведомява за тази промяна компетентните органи на своята референтна държава-членка най-малко един месец преди внасянето на планирана промяна или веднага след настъпването на непланирана промяна.
Ако в резултат от планирана промяна управлението на АИФ от ЛУАИФ би престанало да е в съответствие с настоящата директива или ЛУАИФ би престанало да спазва настоящата директива по друг начин, компетентните органи на референтната държава-членка на ЛУАИФ без неоправдано забавяне информират ЛУАИФ, че не може да внесе промяната.
Ако планирана промяна бъде внесена въпреки първа и втора алинея или ако настъпи непланирана промяна, в резултат на което управлението на АИФ от ЛУАИФ престава да е в съответствие с настоящата директива или ЛУАИФ престава да спазва настоящата директива по друг начин, компетентните органи на референтната държава-членка на ЛУАИФ предприемат всички необходими мерки съгласно член 46, включително, ако е необходимо, налагат изрична забрана на предлагането на АИФ.
Ако промените са приемливи, тъй като не засягат съответствието на управлението на АИФ от ЛУАИФ с настоящата директива или спазването от ЛУАИФ на настоящата директива по друг начин, компетентните органи на референтната държава-членка незабавно информират ЕОЦКП, доколкото промените засягат прекратяване на предлагането на определени АИФ или предлагане на допълнителни АИФ и - доколкото е приложимо, информират компетентните органи на приемащите държави-членки на ЛУАИФ за тези промени.
11. Комисията приема, чрез делегирани актове в съответствие с член 56 и при условията на членове 57 и 58, мерки относно договореностите за сътрудничество, посочени в параграф 2, буква а), с цел да се разработи обща рамка за улесняване на изготвянето на такива договорености за сътрудничество с трети държави.
12. За да се осигури еднакво прилагане на настоящия член, ЕОЦКП може да разработва насоки за определяне на условията за прилагане на мерките, приети от Комисията във връзка с договореностите за сътрудничество, посочени в параграф 2, буква а).
13. ЕОЦКП разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на минималното съдържание на договореностите за сътрудничество, посочени в параграф 2, буква а), така че да се гарантира, че както компетентните органи на референтната държава-членка, така и компетентните органи на приемащите държави-членки получават достатъчна информация, за да могат да упражняват своите правомощия за надзор и разследване съгласно настоящата директива.
На Комисията се делегират правомощия за приемане на регулаторните технически стандарти, посочени в първа алинея, в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
14. За да се осигури последователно хармонизиране на настоящия член, ЕОЦКП разработва проекти на регулаторни технически стандарти за конкретизиране на процедурите за координация и обмен на информация между компетентния орган на референтната държава-членка и компетентните органи на приемащите държави-членки на ЛУАИФ.
На Комисията се делегират правомощия за приемане на посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
15. В случай че компетентен орган отхвърли искане за обмен на информация в съответствие с регулаторните технически стандарти, посочени в параграф 14, съответните компетентни органи могат да отнесат случая до ЕОЦКП, който може да предприеме действия в съответствие с правомощията, които са му предоставени в съответствие с член 19 от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
16. За да се осигурят еднакви условия на прилагане на настоящия член, ЕОЦКП може да разработва проекти на технически стандарти за изпълнение за определяне на:
а)
формата и съдържанието на образеца на уведомителното писмо, посочено в параграфи 3 и 5;
б)
формата и съдържанието на образеца на уверението, посочено в параграф 6;
в)
формата на предаването, посочено в параграф 6; и
г)
формата на писменото уведомление, посочено в параграф 10.
На Комисията се предоставят правомощия за приемане на посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
17. Без да се засягат разпоредбите на член 43, параграф 1, държавите-членки изискват АИФ, управлявани и предлагани от ЛУАИФ, да бъдат предлагани единствено на професионални инвеститори.
Член 41
Условия за управление на АИФ, установени в държави-членки, различни от референтната държава-членка, от ЛУАИФ от трета държава
1. Държавите-членки гарантират, че получило разрешение ЛУАИФ от трета държава, може да управлява АИФ от ЕС, установени в държава-членка, която е различна от неговата референтна държава-членка, пряко или посредством откриването на клон, при условие че ЛУАИФ е получило разрешение за управлението на такъв вид АИФ.
2. Всяко ЛУАИФ от трета държава, което възнамерява за пръв път да управлява АИФ от ЕС, установени в държава-членка, различна от неговата референтна държава-членка, съобщава на компетентните органи на своята референтна държава-членка следната информация:
а)
държавата-членка, на чиято територия възнамерява да управлява АИФ пряко или като открие клон;
б)
програмата на предвижданите дейности, в която се посочват по-специално услугите, които възнамерява да предоставя, и идентификационни данни на АИФ, които възнамерява да управлява.
3. Ако ЛУАИФ от трета държава възнамерява да открие клон, в допълнение към информацията, която се изисква по параграф 2, то предоставя и следната информация:
а)
организационната структура на клона;
б)
адреса на АИФ в държавата-членка по произход, от който могат да бъдат получени документи;
в)
имената и данните за контакт на отговарящите за управлението на клона лица.
4. В срок от един месец от получаването на пълната документация в съответствие с параграф 2 или от два месеца от получаването на пълната документация в съответствие с параграф 3, компетентните органи на референтната държава-членка предават тази документация на компетентните органи на приемащите държави-членки на ЛУАИФ. Подобно предаване се извършва само ако управлението на АИФ от ЛУАИФ е и ще бъде в съответствие с разпоредбите на настоящата директива и ако ЛУАИФ спазва разпоредбите на настоящата директива като цяло.
Компетентните органи на референтната държава-членка прилагат уверение за това, че съответното ЛУАИФ е получило разрешение от тях.
Компетентните органи на референтната държава-членка веднага уведомяват ЛУАИФ за предаването. ЛУАИФ може да започне да предлага своите услуги в приемащите държави-членки на ЛУАИФ след получаване на уведомлението за предаването.
Компетентните органи на референтната държава-членка информират също така ЕОЦКП, че ЛУАИФ може да започне да управлява АИФ в приемащите държави-членки на ЛУАИФ.
5. Приемащите държави-членки на ЛУАИФ не налагат никакви допълнителни изисквания на ЛУАИФ във връзка с въпросите, които попадат в приложното поле на настоящата директива.
6. При промяна в някое от сведенията, съобщени в съответствие с параграф 2 и, когато е приложимо, параграф 3, ЛУАИФ уведомява писмено за тази промяна компетентните органи на своята референтна държава-членка най-малко един месец преди внасянето на планирана промяна или незабавно след настъпването на непланирана промяна.
Ако в резултат на планирана промяна управлението на АИФ от ЛУАИФ би престанало да е в съответствие с настоящата директива или ЛУАИФ би престанало да спазва на стоящата директива по друг начин, компетентните органи на референтната държава-членка без неоправдано забавяне информират ЛУАИФ, че не може да внесе промяната.
Ако планирана промяна бъде внесена въпреки първа и втора алинея или ако настъпи непланирана промяна, в резултат на което управлението на АИФ от ЛУАИФ престава да е в съответствие с настоящата директива или ЛУАИФ престава да спазва настоящата директива по друг начин, компетентните органи на референтната държава-членка предприемат всички необходими мерки съгласно член 46, включително, ако е необходимо, налагат изрична забрана за предлагането на АИФ.
Ако промените са приемливи, тъй като те не засягат съответствието на управлението на АИФ от ЛУАИФ с настоящата директива или спазването от ЛУАИФ на настоящата директива по друг начин, компетентните органи на референтната държава-членка без неоправдано забавяне информират компетентните органи на приемащите държави-членки на ЛУАИФ за тези промени.
7. За да се осигури последователно хармонизиране на настоящия член, ЕОЦКП може да разработва проекти на регулаторни технически стандарти за конкретизиране на информацията, която се съобщава в съответствие с параграфи 2 и 3.
На Комисията се делегират правомощия за приемане на посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
8. За да се осигурят еднакви условия на прилагане на настоящия член, ЕОЦКП може да разработва проекти на технически стандарти за изпълнение за установяване на стандартни формуляри, образци и процедури за предаването на информация в съответствие с параграфи 2 и 3.
На Комисията се предоставят правомощия за приемане на посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
Член 42
Условия за предлагане без паспорт в държави-членки на АИФ, управлявани от ЛУАИФ от трета държава
1. Без да се засягат членове 37, 39 и 40, държавите-членки могат да разрешат на ЛУАИФ от трета държава да предлагат дялове или акции от управлявани от тях АИФ на професионални инвеститори единствено на тяхна територия, при спазване най-малко на следните условия:
а)
ЛУАИФ от трета държава спазва членове 22, 23 и 24 по отношение на всеки АИФ, предлаган от него съгласно настоящия член, както и членове 26-30, когато предлаган от него съгласно настоящия член АИФ попада в приложното поле на член 26, параграф 1. За компетентни органи и инвеститори в АИФ по тези членове се считат тези на държавите-членки, в които се предлагат АИФ;
б)
съществуват подходящи, съобразени с международните стандарти договорености за сътрудничество за целите на надзора върху системния риск между компетентните органи на държавите-членки, в които се предлагат АИФ, доколкото е приложимо, компетентните органи на съответните АИФ от ЕС и надзорните органи на третата държава, в която е установено ЛУАИФ от трета държава, и доколкото е приложимо, надзорните органи на третата държава, в която е установен АИФ от трета държава, за да се гарантира ефикасен обмен на информация, който позволява на компетентните органи на съответните държави-членки да изпълняват своите задължения в съответствие с настоящата директива;
в)
третата държава, в която са установени ЛУАИФ от трета държава или АИФ от трета държава, не е посочена като отказваща съдействие държава или територия в списъка на FATF.
В случай че компетентен орган на АИФ от ЕС не встъпи в разумен срок в необходимите договорености за сътрудничество, предвидени в първа алинея, буква б), компетентните органи на държавата-членка, в която се планира да се предлага АИФ, могат да отнесат въпроса до ЕОЦКП, който може да предприеме действия в съответствие с правомощията, които са му предоставени с член 19 от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
2. За целите на настоящия член държавите-членки могат да налагат и по-строги правила за ЛУАИФ от трета държава по отношение на предлагането на дялове или акции от АИФ на инвеститори на нейна територия.
3. Комисията приема, чрез делегирани актове в съответствие с член 56 и при условията на членове 57 и 58, мерки относно договореностите за сътрудничество, посочени в параграф 1, с цел да се разработи обща рамка за улесняване на изготвянето на такива договорености за сътрудничество с трети държави.
4. За да се осигури еднакво прилагане на настоящия член, ЕОЦКП разработва насоки за определяне на условията за прилагане на мерките, приети от Комисията по отношение на договореностите за сътрудничество, посочени в параграф 1.
ГЛАВА VIII
ПРЕДЛАГАНЕ НА ИНВЕСТИТОРИ НА ДРЕБНО
Член 43
Предлагане на АИФ от ЛУАИФ на инвеститори на дребно
1. Без да се засягат други инструменти на правото на Съюза, държавите-членки могат да разрешат на ЛУАИФ да предлагат на инвеститори на дребно на тяхна територия дялове или акции от управлявани от тях АИФ в съответствие с настоящата директива, независимо дали тези АИФ се предлагат на вътрешния или външния пазар и дали са АИФ от ЕС или АИФ от трета държава.
В такива случаи държавите-членки могат да наложат на ЛУАИФ или на АИФ по-строги изисквания от тези, приложими към АИФ, които се предлагат на професионални инвеститори на тяхна територия в съответствие с настоящата директива. Държавите-членки обаче не могат да налагат по-строги или допълнителни изисквания на АИФ от ЕС, установени в друга държава-членка и предлагани на външен пазар, в сравнение с наложените на тези, предлагани на вътрешния пазар.
2. До 22 юли 2014 г. държавите-членки, които разрешават предлагане на АИФ на инвеститори на дребно на тяхна територия, информират Комисията и ЕОЦКП за:
а)
видовете АИФ, които ЛУАИФ могат да предлагат на инвеститори на дребно на тяхна територия;
б)
всякакви допълнителни изисквания, които тази държава-членка налага за предлагането на АИФ на инвеститорите на дребно.
Държавите-членки информират Комисията и ЕОЦКП и за всякакви последващи промени във връзка с първа алинея.
ГЛАВА IХ
КОМПЕТЕНТНИ ОРГАНИ
РАЗДЕЛ 1
Посочване, правомощия и процедури за обжалване
Член 44
Посочване на компетентните органи
Държавите-членки посочват компетентните органи, които да изпълняват задълженията, предвидени в настоящата директива.
Те информират за това ЕОЦКП и Комисията, като посочват разпределението на задълженията.
Компетентните органи са органи на публичната власт.
Държавите-членки изискват от компетентните си органи да определят подходящи методи за наблюдение на изпълнението от страна на ЛУАИФ на задълженията им съгласно настоящата директива, когато е уместно - въз основа на разработените от ЕОЦКП насоки.
Член 45
Отговорност на компетентните органи в държавите-членки
1. Пруденциалният надзор върху ЛУАИФ се упражнява от компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ, независимо дали ЛУАИФ управлява и/или предлага АИФ в друга държава-членка, без да се засягат разпоредбите от настоящата директива, които възлагат надзорни отговорности на компетентните органи на приемащата държава-членка на ЛУАИФ.
2. Когато ЛУАИФ управлява и/или предлага АИФ посредством клон в своята приемаща държава-членка, за надзора върху ЛУАИФ във връзка със спазването на членове 12 и 14 отговарят компетентните органи на тази държава-членка.
3. Компетентните органи на приемащата държава-членка на ЛУАИФ могат да изискат от ЛУАИФ, което управлява или предлага АИФ на нейна територия, независимо дали посредством клон или не, да представи информацията, необходима за надзора върху спазването от страна на ЛУАИФ на приложимите правила, за който тези компетентни органи отговарят.
Тези изисквания не могат да бъдат по-строги от изискванията, които приемащата държава-членка на ЛУАИФ налага на ЛУАИФ, за които тя е държава-членка по произход, за да наблюдава спазването на същите правила от тяхна страна.
4. Когато компетентните органи на приемащата държава-членка на ЛУАИФ установят, че ЛУАИФ, което управлява и/или предлага АИФ на нейна територия, независимо дали посредством клон или не, нарушава едно или повече от правилата, за надзора за спазването на които те отговарят, тези органи изискват от съответното ЛУАИФ да прекрати това нарушение и да информира компетентните органи на своята държава-членка по произход за това.
5. Ако съответното ЛУАИФ откаже да представи на компетентните органи на своята приемаща държава-членка информацията, свързана с техните отговорности, или не вземе необходимите мерки за прекратяване на посоченото в параграф 4 нарушение, компетентните органи на неговата приемаща държава-членка информират за това компетентните органи на неговата държава-членка по произход. Компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ при първа възможност:
а)
вземат всички подходящи мерки, за да гарантират, че съответното ЛУАИФ предоставя информацията, поискана от компетентните органи на неговата приемаща държава-членка съгласно параграф 3, или прекратява извършването на нарушението, посочено в параграф 4;
б)
искат необходимата информация от съответните надзорни органи на трети държави.
Компетентните органи на приемащата държава-членка на ЛУАИФ се уведомяват за естеството на мерките, посочени в буква а).
6. Ако въпреки мерките, взети от компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ съгласно параграф 5, или поради факта, че подобни мерки са неподходящи или не съществуват в съответната държава-членка, ЛУАИФ продължава да отказва да предостави информацията, поискана от компетентните органи на неговата приемаща държава-членка съгласно параграф 3, или продължава да нарушава законовите или подзаконовите разпоредби, посочени в параграф 4, които са в сила в неговата приемаща държава-членка, компетентните органи на приемащата държава-членка на ЛУАИФ може, след като са информирали за това компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ, да вземат подходящи мерки, включително мерките, предвидени в членове 46 и 48, за да предотвратят или санкционират по-нататъшни нередности и при необходимост да попречат на ЛУАИФ да започне нови операции в неговата приемаща държава-членка. Когато изпълняваната в приемащата държава-членка на ЛУАИФ функция е управление на АИФ, приемащата държава-членка може да изиска от ЛУАИФ да прекрати управлението на тези АИФ.
7. Когато компетентните органи на приемащата държава-членка на ЛУАИФ имат ясни и доказуеми основания да предполагат, че ЛУАИФ не изпълнява задълженията, произтичащи от правилата, за надзора за спазването на които те отговарят, те съобщават тези констатации на компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ, които предприемат необходимите мерки, включително, при необходимост, изискват допълнителна информация от съответните надзорни органи на трети държави.
8. Ако въпреки мерките, взети от компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ, или поради факта, че такива мерки са неподходящи, или поради факта, че държавата-членка по произход на ЛУАИФ не предприема действия в разумен срок, ЛУАИФ продължава да действа по начин, който е явно във вреда на интересите на инвеститорите в съответния АИФ, на финансовата стабилност или на целостта на пазара в приемащата държава-членка на ЛУАИФ, компетентните органи на приемащата държава-членка на ЛУАИФ може, след като информират компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ, да предприемат всички необходими мерки за защитата на инвеститорите в съответния АИФ, на финансовата стабилност и на целостта на пазара в приемащата държава-членка, като това включва възможността да попречат на съответното ЛУАИФ в бъдеще да предлага дяловете или акциите от съответния АИФ в приемащата държава-членка.
9. Процедурата, установена в параграфи 7 и 8, се прилага и в случай, че компетентните органи на приемащата държава-членка имат ясни и доказуеми основания за несъгласие с издаването на разрешение на ЛУАИФ от трета държава от страна на референтната държава-членка.
10. Когато съответните компетентни органи не са съгласни с мерките, предприети от компетентен орган съгласно параграфи 4-9, те могат да отнесат въпроса до ЕОЦКП, който може да предприеме действия в съответствие с правомощията, които са му предоставени с член 19 от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
11. Когато е приложимо, ЕОЦКП улеснява договарянето и сключването на договореностите за сътрудничество между компетентните органи на държавите-членки и надзорните органи на трети държави, изисквани съгласно настоящата директива.
Член 46
Правомощия на компетентните органи
1. На компетентните органи се предоставят всички правомощия за надзор и разследване, необходими за изпълнение на функциите им. Тези правомощия се упражняват по един от следните начини:
а)
пряко;
б)
в сътрудничество с други органи;
в)
чрез делегиране, на тяхна отговорност, на субекти, на които са били делегирани задачи;
г)
чрез сезиране на компетентните съдебни органи.
2. Компетентните органи разполагат с правомощия да:
а)
получат достъп до документи под всякаква форма, както и копие от тях;
б)
изискват информация от всяко лице, свързано с дейността на ЛУАИФ или на АИФ, и при необходимост да призовават и разпитват лица с цел получаване на информация;
в)
извършват проверки на място със или без предупреждение;
г)
изискват съществуващи записи на телефонни разговори и съществуващи записи за пренос на данни;
д)
изискват прекратяването на всяка практика, която противоречи на разпоредбите, приети в изпълнение на настоящата директива;
е)
изискват замразяването или отнемането на активи;
ж)
изискват налагането на временна забрана за упражняване на професионална дейност;
з)
изискват предоставяне на информация от получилите разрешение ЛУАИФ, депозитарите или одиторите;
и)
приемат всякакви мерки, за да гарантират, че ЛУАИФ или депозитарите продължават да спазват приложимите към тях изисквания на настоящата директива;
й)
изискват да бъде спряно емитирането, обратното изкупуване или откупуването на дялове в интерес на притежателите на дялове или в обществен интерес.
к)
отнемат разрешението, издадено на ЛУАИФ или на депозитар;
л)
подават сигнали с цел наказателно преследване;
м)
изискват одитори или експерти да извършват проверки или разследвания.
3. Когато компетентният орган на референтната държава-членка счита, че получило разрешение ЛУАИФ от трета държава нарушава задълженията си по настоящата директива, той възможно най-бързо уведомява ЕОЦКП, като посочва подробно причините за това.
4. Държавите-членки гарантират, че компетентните органи разполагат с необходимите правомощия, за да предприемат всички мерки, необходими за осигуряване на правилното функциониране на пазарите в случаите, когато дейността на един или повече АИФ на пазара за определен финансов инструмент може да застраши правилното функциониране на този пазар.
Член 47
Правомощия и компетентност на ЕОЦКП
1. ЕОЦКП може да разработва и редовно да преразглежда насоки за компетентните органи на държавите-членки относно упражняването на техните правомощия за издаване на разрешения и задълженията за докладване на тези компетентни органи, наложени с настоящата директива.
ЕОЦКП освен това има необходимите правомощия, включително изброените в член 48, параграф 3, да изпълнява задачите, възложени му с настоящата директива.
2. Задължението за професионална тайна се прилага по отношение на всички лица, които работят или са работили за ЕОЦКП, за компетентните органи или за всяко друго лице, на което ЕОЦКП е делегирал задачи, включително одитори и експерти, с които ЕОЦКП е сключил договор. Информацията, представляваща професионална тайна, не може да се разкрива на друго лице или орган, освен ако това разкриване е необходимо за целите на съдебно производство.
3. Цялата информация, обменяна съгласно настоящата директива между ЕОЦКП, компетентните органи, ЕБО, Европейския надзорен орган (Европейски орган за застраховане и професионално пенсионно осигуряване), създаден с Регламент (ЕС) № 1094/2010 на Европейския парламент и на Съвета (29), и ЕССР, се счита за поверителна, освен когато ЕОЦКП или компетентният орган, или друг заинтересован орган или субект заяви в момента на предоставянето ѝ, че тази информация може да бъде разкрита, или когато това разкриване е необходимо за целите на съдебно производство.
4. В съответствие с член 9 от Регламент (ЕС) № 1095/2010 ЕОЦКП може, при условие че са изпълнени всички условия по параграф 5, да поиска от компетентния орган или органи да предприемат всяко от следните действия, в зависимост от случая:
а)
да забранят предлагането в Съюза на дялове или акции от АИФ, управлявани от ЛУАИФ от трета държава, или на АИФ от трета държава, управлявани от ЛУАИФ от ЕС, без разрешението, изисквано съгласно член 37, или без уведомлението, изисквано съгласно членове 35, 39 и 40, или без да е получено разрешение за това от съответните държави-членки в съответствие с член 42;
б)
да наложат ограничения на ЛУАИФ от трета държава по отношение на управлението на АИФ в случай на прекомерна концентрация на риск на конкретен външен пазар;
в)
да наложат ограничения на ЛУАИФ от трета държава по отношение на управлението на АИФ, когато неговата дейност може да представлява важен източник на риск от контрагента за кредитна институция или други системно важни институции.
5. ЕОЦКП може да вземе решение съгласно параграф 4 при спазване на изискванията, определени в параграф 6, ако са изпълнени едновременно следните условия:
а)
съществува значителна опасност, която произтича или се увеличава от съответните дейности на ЛУАИФ, за правилното функциониране или целостта на финансовия пазар или за стабилността на цялата финансова система в Съюза или на част от нея и тази опасност има презгранично въздействие; и
б)
съответният компетентен орган или органи не са взели мерки за справяне с тази опасност или предприетите мерки не са достатъчни за справяне с опасността.
6. Мерките, предприети от компетентния орган или органи съгласно параграф 4:
а)
осигуряват ефективно справяне с опасността за правилното функциониране и целостта на финансовия пазар или за стабилността на цялата финансова система на Съюза или на част от нея или подобряват значително способността на компетентните органи за наблюдение на опасността;
б)
не създават риск за регулаторен арбитраж;
в)
нямат отрицателно въздействие върху ефективността на финансовите пазари, включително намаляване на ликвидността на тези пазари или създаване на несигурност за участниците на пазара, което да е непропорционално на ползите от мерките.
7. Преди да изиска от компетентния орган да предприеме или поднови някоя от мерките, посочени в параграф 4, ЕОЦКП се консултира по целесъобразност с ЕССР и други съответни органи.
8. ЕОЦКП уведомява компетентните органи на референтната държава-членка на ЛУАИФ от трета държава и компетентните органи на приемащите държави-членки на съответното ЛУАИФ от трета държава за решението да изиска от компетентния орган или органи предприемането или подновяването на някоя от мерките, посочени в параграф 4. В уведомлението се посочват най-малко:
а)
ЛУАИФ и дейностите, за които се прилагат мерките, както и тяхната продължителност;
б)
причините, поради които ЕОЦКП счита, че е необходимо налагането на мерките в съответствие с условията и изискванията, определени в настоящия член, включително доказателства в подкрепа на посочените причини.
9. ЕОЦКП прави преглед на мерките, посочени в параграф 4, на подходящи интервали и при всички случаи най-малко на всеки три месеца. Ако дадена мярка не бъде подновена след изтичането на тримесечния срок, срокът на действието ѝ изтича автоматично. За подновяването на мерките се прилагат параграфи 5-8.
10. Компетентните органи на референтната държава-членка на съответното ЛУАИФ от трета държава може да изискат от ЕОЦКП да преразгледа решението си. Прилага се процедурата, предвидена в член 44, параграф 1, втора алинея от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
Член 48
Административни санкции
1. Държавите-членки установяват система от мерки и санкции, приложими при нарушаване на националните разпоредби, приети в изпълнение на настоящата директива, и вземат всички необходими мерки за осигуряване на тяхното прилагане. Без да се засягат процедурите за отнемане на разрешение или правото на държавите-членки да налагат санкции по наказателното право, държавите-членки следят, в съответствие с националното си право, за това да могат да бъдат налагани подходящи административни мерки или административни санкции на лицата, отговорни за неспазване на разпоредбите, приети в изпълнение на настоящата директива. Държавите-членки следят тези мерки да са ефективни, пропорционални и възпиращи.
2. Държавите-членки предвиждат възможност компетентните органи да оповестяват на обществеността всяка мярка или санкция, наложена за нарушаване на разпоредбите, приети в изпълнение на настоящата директива, освен ако това оповестяване би изложило на сериозен риск финансовите пазари, би било във вреда на интересите на инвеститорите или би причинило непропорционална вреда на участващите лица.
3. ЕОЦКП изготвя годишен доклад относно прилагането на административните мерки и налагането на санкции в случай на нарушения на разпоредбите, приети в изпълнение на настоящата директива в различните държави-членки. Компетентните органи предоставят на ЕОЦКП необходимата за целта информация.
Член 49
Право на обжалване
1. Компетентните органи мотивират писмено решенията си за отказ за издаване или за отнемане на разрешение на ЛУАИФ да управляват и/или предлагат АИФ, или за всяко отрицателно решение, взето с цел изпълнение на мерките, приети за прилагане на настоящата директива, и съобщават тези мотиви на заявителите.
2. Държавите-членки предвиждат, че всяко решение, взето съгласно законовите, подзаконовите или административните разпоредби, приети в съответствие с настоящата директива, е надлежно мотивирано и може да бъде обжалвано пред съд.
Правото на съдебно обжалване се прилага и когато по заявление за разрешение, което съдържа цялата необходима информация, не е постановено решение в срок от шест месеца от подаването на заявлението.
РАЗДЕЛ 2
Сътрудничество между различните компетентни органи
Член 50
Задължение за сътрудничество
1. Компетентните органи на държавите-членки си сътрудничат помежду си и с ЕОЦКП и ЕССР, винаги когато това е необходимо за изпълнение на задълженията им съгласно настоящата директива или за упражняване на правомощията им съгласно настоящата директива или националното право.
2. Държавите-членки улесняват сътрудничеството, предвидено в настоящия раздел.
3. Компетентните органи използват правомощията си за целите на сътрудничеството, дори и в случаите, когато поведението, което се разследва, не представлява нарушение на действаща разпоредба в тяхната държава-членка.
4. Компетентните органи на държавите-членки си предоставят незабавно един на друг, както и на ЕОЦКП, информацията, необходима за изпълнение на задълженията им съгласно настоящата директива.
Компетентните органи на държавата-членка по произход изпращат копие от съответните договорености за сътрудничество, сключени от тях в съответствие с член 35, член 37 и/или член 40, на приемащите държави-членки на съответното ЛУАИФ. В съответствие с процедурите, свързани с приложимите регулаторни технически стандарти, посочени в член 35, параграф 14, член 37, параграф 17 или член 40, параграф 14, компетентните органи на държавата-членка по произход изпращат информацията, получена от надзорните органи на трети държави в съответствие с договореностите за сътрудничество с тези надзорни органи във връзка с определено ЛУАИФ или, в зависимост от случая - съгласно член 45, параграф 6 или параграф 7, на компетентните органи на приемащата държава-членка на съответното ЛУАИФ.
В случай че компетентен орган на приемаща държава-членка счита, че съдържанието на договореностите за сътрудничество, сключени от държавата-членка по произход на съответното ЛУАИФ съгласно член 35, член 37 и/или член 40, не съответства на изискваното по приложимите регулаторни технически стандарти, съответните компетентни органи могат да отнесат случая до ЕОЦКП, който може да предприеме действия в съответствие с правомощията, които са му предоставени с член 19 от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
5. Когато компетентните органи на дадена държава-членка имат ясни и доказуеми основания да предполагат, че ЛУАИФ, върху което не упражняват надзор, извършва или е извършвало действия, които са в противоречие с настоящата директива, те уведомяват възможно най-подробно за това ЕОЦКП и компетентните органи на държавата-членка по произход и на приемащите държави-членки на съответното ЛУАИФ. Уведомените компетентни органи предприемат съответните действия, информират ЕОЦКП и уведомяващите компетентни органи за резултата от действията, както и, доколкото е възможно, за важни, развили се междувременно процеси. Настоящият параграф не засяга правомощията на уведомяващия компетентен орган.
6. За да се осигури еднаквото прилагане на настоящата директива по отношение на обмена на информация, ЕОЦКП може да разработва проекти на технически стандарти за изпълнение за определяне на условията на прилагане във връзка с процедурите за обмен на информация между компетентните органи и между компетентните органи и ЕОЦКП.
На Комисията се предоставят правомощия за приемане на посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
Член 51
Предаване и съхранение на лични данни
1. По отношение на предаването на лични данни между компетентните органи, компетентните органи прилагат Директива 95/46/ЕО. По отношение на предаването на лични данни от ЕОЦКП до компетентните органи на държава-членка или на трета държава ЕОЦКП спазва Регламент (ЕО) № 45/2001.
2. Данните се съхраняват за срок от най-много пет години.
Член 52
Разкриване на информация на трети държави
1. Компетентният орган на държава-членка може да предава на трета държава данни и анализи на данни след преценка на всеки конкретен случай, ако са спазени условията по член 25 или член 26 от Директива 95/46/ЕО и ако компетентният орган на държавата-членка е уверен, че предаването на данните е необходимо за целите на настоящата директива. Третата държава не може да предава данните на друга трета държава без изричното писмено разрешение на компетентния орган на държавата-членка.
2. Компетентният орган на дадена държава-членка разкрива информация, получена от компетентен орган на друга държава-членка, на компетентния орган на трета държава само ако компетентният орган на съответната държава-членка е получил изричното съгласие на компетентния орган, който е предал информацията, и ако, когато е приложимо, информацията се разкрива единствено за целите, за които този компетентен орган е дал съгласие.
Член 53
Обмен на информация във връзка с възможните последици за системата от дейността на ЛУАИФ
1. Компетентните органи на държавите-членки, отговарящи за надзора и/или издаването на разрешения на ЛУАИФ съгласно настоящата директива, предоставят информация на компетентните органи на други държави-членки, когато това е от значение за наблюдението и реакцията на възможните последици от дейността на отделни ЛУАИФ или на всички ЛУАИФ за стабилността на системно значими финансови институции и за правилното функциониране на пазарите, на които участват ЛУАИФ. ЕОЦКП и ЕССР също трябва да бъдат информирани и предоставят тази информация на компетентните органи на други държави-членки.
2. При спазване на условията, предвидени в член 35 от Регламент (ЕС) № 1095/2010, компетентните органи на ЛУАИФ предават на ЕОЦКП и ЕССР обобщена информация за дейността на ЛУАИФ, за които отговарят.
3. Комисията приема, чрез делегирани актове в съответствие с член 56 и при условията на членове 57 и 58, мерки за конкретизиране на съдържанието на информацията, която се обменя съгласно параграф 1.
4. Комисията приема актове за изпълнение, посочващи реда и условията и периодичността на обмена на информация съгласно параграф 1. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 59, параграф 2.
Член 54
Сътрудничество в областта на надзорните дейности
1. Компетентните органи на дадена държава-членка могат да потърсят сътрудничество с компетентните органи на друга държава-членка във връзка с надзора, за проверка на място или при разследване на територията на последната, в рамките на техните правомощия съгласно настоящата директива.
Когато компетентните органи получат искане за проверка на място или разследване, те предприемат едно от следните действия:
а)
извършват самостоятелно проверката или разследването;
б)
разрешават на молещия орган да извърши проверката или разследването;
в)
разрешават на одитори или експерти да извършат проверката или разследването.
2. В случаите по параграф 1, буква а) компетентният орган на държавата-членка, която е потърсила сътрудничество, може да поиска членове на собствения му персонал да придружат персонала, който извършва проверката или разследването. Въпреки това проверката или разследването подлежат на цялостен контрол от страна на държавата-членка, на чиято територия се извършват.
В случаите по параграф 1, буква б) компетентният орган на държавата-членка, на чиято територия се извършват проверката или разследването, може да поиска членове на собствения му персонал да придружат персонала, който извършва проверката или разследването.
3. Компетентните органи могат да откажат да обменят информация или да предприемат действие по искане за сътрудничество при извършването на разследване или проверка на място само когато:
а)
разследването, проверката на място или обменът на информация могат да засегнат по неблагоприятен начин суверенитета, сигурността или обществения ред на държавата-членка, към която е отправено искането;
б)
вече е започнало съдебно производство по отношение на същите действия и същите лица пред органите на държавата-членка, към която е отправено искането;
в)
вече е постановено окончателно съдебно решение по отношение на същите лица и същите действия в държавата-членка, към която е отправено искането.
Компетентните органи информират молещите компетентни органи за всяко решение, взето съгласно първа алинея, като посочват причините за него.
4. За да се осигури еднакво прилагане на настоящия член, ЕОЦКП може да разработва проекти на технически стандарти за изпълнение за установяване на общи процедури за сътрудничеството между компетентните органи при извършването на проверки на място или на разследвания.
На Комисията се предоставят правомощия за приемане на посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
Член 55
Уреждане на спорове
При липсата на съгласие между компетентните органи на държавите-членки по отношение на оценка, действие или бездействие на компетентен орган в области, в които настоящата директива изисква сътрудничество или координиране между компетентните органи на повече от една държава-членка, компетентните органи могат да отнесат въпроса до ЕОЦКП, който може да предприеме действия в съответствие с правомощията, които са му предоставени с член 19 от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
ГЛАВА X
ПРЕХОДНИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 56
Упражняване на делегирането
1. Правомощията да приема делегирани актове, посочени в членове 3, 4, 9, 12, 14-25, 34-37, 40, 42, 53, 67 и 68, се предоставят на Комисията за срок от четири години, считано от 21 юли 2011 г. Комисията изготвя доклад относно делегирането на правомощия не по-късно от шест месеца преди изтичането на четиригодишния срок. Делегирането на правомощия се подновява автоматично за срокове с еднаква продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не го оттеглят в съответствие с член 57.
2. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията го нотифицира едновременно на Европейския парламент и Съвета.
3. Правомощията да приема делегирани актове се предоставят на Комисията при условията на членове 57 и 58.
Член 57
Оттегляне на делегирането
1. Делегирането на правомощия, посочено в членове 3, 4, 9, 12, 14-25, 34-37, 40, 42, 53, 67 и 68, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета.
2. Институцията, започнала вътрешна процедура за вземане на решение дали да оттегли делегирането на правомощия, полага усилия да информира другата институция и Комисията в разумен срок преди вземането на окончателно решение, като посочва делегираното правомощие, по отношение на което може да се извърши оттегляне, както и евентуалните причини за оттеглянето.
3. С решението за оттегляне се прекратява делегирането на правомощия, посочени в него. То поражда действие незабавно или на посочена в него по-късна дата. Решението не засяга валидността на делегираните актове, които вече са в сила. То се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 58
Възражения срещу делегираните актове
1. Европейският парламент и Съветът могат да възразят срещу делегиран акт в срок от три месеца от датата на нотификацията. По инициатива на Европейския парламент или на Съвета този срок се удължава с три месеца.
2. Ако до изтичането на срока, посочен в параграф 1, нито Европейският парламент, нито Съветът са възразили срещу делегирания акт, той се публикува в Официален вестник на Европейския съюз и влиза в сила на посочената в него дата.
Делегираният акт може да бъде публикуван в Официален вестник на Европейския съюз и да влезе в сила преди изтичането на посочения срок, ако след обосновано искане от Комисията и Европейският парламент, и Съветът са информирали Комисията за намерението си да не правят възражения.
3. Ако Европейският парламент или Съветът са възразили срещу делегирания акт в срока, посочен в параграф 1, той не влиза в сила. В съответствие с член 296 ДФЕС институцията, която възразява срещу делегирания акт, посочва причините за това.
Член 59
Мерки за изпълнение
1. Комисията се подпомага от Европейския комитет по ценни книжа, създаден с Решение 2001/528/ЕО на Комисията (30). Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
Член 60
Предоставяне на информация за дерогации
Когато държава-членки използва дерогация или възможност, предвидена в членове 6, 9, 21, 22, 28 и 43 и член 61, параграф 5, тя информира Комисията за това, както и за всички последващи промени. Комисията оповестява публично информацията на интернет страница или по леснодостъпен начин.
Член 61
Преходни разпоредби
1. ЛУАИФ, извършващи дейности съгласно настоящата директива преди 22 юли 2013 г., приемат всички необходими мерки за спазване на националното право, основано на настоящата директива, и подават заявление за разрешение в срок от една година от тази дата.
2. Членове 31, 32 и 33 не се прилагат към предлагането на дялове или акции от АИФ, които са предмет на текуща публична оферта чрез проспект, съставен и публикуван в съответствие с Директива 2003/71/ЕО преди 22 юли 2013 г., за срока на валидност на този проспект.
3. ЛУАИФ, които управляват АИФ от затворен тип преди 22 юли 2013 г., които не правят никакви допълнителни инвестиции след 22 юли 2013 г., могат въпреки това да продължат да управляват тези АИФ без разрешение съгласно настоящата директива.
4. ЛУАИФ, които управляват АИФ от затворен тип, чийто срок за записване на инвеститори е изтекъл преди влизането в сила на настоящата директива и които са учредени за срок, изтичащ най-късно три години след 22 юли 2013 г., могат въпреки това да продължат да управляват такива АИФ, без да е необходимо да спазват настоящата директива, освен член 22 и, когато е приложимо, членове 26-30, или да подадат заявление за разрешение съгласно настоящата директива.
5. Компетентните органи на държавата-членка по произход на АИФ или, в случай че АИФ не е регулиран - компетентните органи на държавата-членка по произход на ЛУАИФ, могат да разрешат на институциите, посочени в член 21, параграф 3, буква а) и установени в друга държава-членка, да бъдат определени за депозитар до 22 юли 2017 г. Настоящата разпоредба не засяга пълното прилагане на член 21, с изключение на параграф 5, буква а) от посочения член относно мястото, в което трябва да е установен депозитарят.
Член 62
Изменения на Директива 2003/41/ЕО
Директива 2003/41/ЕО се изменя, както следва:
1.
В член 2, параграф 2 буква б) се заменя със следното:
„б)
институциите, които попадат в приложното поле на директиви 73/239/ЕИО (31), 85/611/ЕИО (32), 93/22/ЕИО (33), 2000/12/ЕО (34), 2002/83/ЕО (35) и 2011/61/ЕС (36);
2.
В член 19 параграф 1 се заменя със следното:
1. Държавите-членки не ограничават правото на институциите да определят, за целите на управлението на своите инвестиционни портфейли, лица, управляващи инвестиции, които са установени в друга държава-членка и са получили надлежно разрешение за тази дейност в съответствие с директиви 85/611/ЕИО, 93/22/ЕИО, 2000/12/ЕО, 2002/83/ЕО и 2011/61/ЕС, наред с посочените в член 2, параграф 1 от настоящата директива.“
Член 63
Изменения на Директива 2009/65/ЕО
Директива 2009/65/ЕО се изменя, както следва:
1.
Вмъква се следният член:
„Член 50а
С цел да се осигури междусекторна последователност и да се премахнат несъответствията между интересите на дружества, които „преструктурират“ кредити в търгуеми ценни книжа и други финансови инструменти (инициатори), и ПКИПЦК, които инвестират в такива ценни книжа или други финансови инструменти, Комисията приема, чрез делегирани актове в съответствие с член 112а и при условията на членове 112б и 112в, мерки за определяне на изискванията в следните области:
а)
изискванията, на които трябва да отговаря инициаторът, за да може ПКИПЦК да получи разрешение да инвестира в ценни книжа или други финансови инструменти от този вид, емитирани след 1 януари 2011 г., включително изискванията, които гарантират, че инициаторът запазва нетен икономически интерес от най-малко 5 %;
б)
изискванията по отношение на качеството, които трябва да бъдат изпълнени от ПКИПЦК, които инвестират в такива ценни книжа или финансови инструменти.“;
2.
В член 112 параграф 2 се заменя със следното:
2. Правомощията да приема делегирани актове, посочени в членове 12, 14, 23, 33, 43, 51, 60, 61, 62, 64, 75, 78, 81, 95 и 111, се предоставят на Комисията за срок от четири години, считано от 4 януари 2011 г. Правомощията да приема делегирани актове, посочени в член 50а, се предоставя на Комисията за срок от четири години, считано от 21 юли 2011 г. Комисията изготвя доклад относно делегираните правомощия най-късно шест месеца преди изтичането на четиригодишния срок. Делегирането на правомощия се подновява автоматично за срокове с еднаква продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не го оттеглят в съответствие с член 112а.“;
3.
В член 112а параграф 1 се заменя със следното:
1. Делегирането на правомощия, посочено в членове 12, 14, 23, 33, 43, 50a, 51, 60, 61, 62, 64, 75, 78, 81, 95 и 111, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета.“
Член 64
Изменение на Регламент (ЕО) № 1060/2009
В член 4, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1060/2009 първа алинея се заменя със следното:
1. Кредитните институции по смисъла на Директива 2006/48/ЕО, инвестиционните посредници по смисъла на Директива 2004/39/ЕО, застрахователните предприятия, за които се прилага Първа директива 73/239/ЕИО на Съвета от 24 юли 1973 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно достъпа до и упражняването на пряка застрахователна дейност, различна от животозастраховане (37), застрахователните предприятия по смисъла на Директива 2002/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 ноември 2002 г. относно животозастраховането (38), презастрахователните предприятия по смисъла на Директива 2005/68/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 ноември 2005 г. относно презастраховането (39), предприятията за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПЦК) по смисъла на Директива 2009/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно предприятията за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПЦК) (40), институциите за професионално пенсионно осигуряване по смисъла на Директива 2003/41/ЕО и алтернативните инвестиционни фондове по смисъла на Директива 2011/61/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2011 г. относно лицата, управляващи алтернативни инвестиционни фондове (41) могат да използват кредитни рейтинги за регулаторни цели само ако те са присъдени от агенции за кредитен рейтинг, които са установени в Съюза и са регистрирани в съответствие с настоящия регламент.
Член 65
Изменение на Регламент (ЕС) № 1095/2010
В член 1, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1095/2010 думите „всякакво бъдещо законодателство относно лицата, управляващи фондове за алтернативни инвестиции“ се заменят с думите „Директива 2011/61/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2011 г. относно лицата, управляващи алтернативни инвестиционни фондове (42)
Член 66
Транспониране
1. До 22 юли 2013 г. държавите-членки приемат и публикуват законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива. Те незабавно съобщават на Комисията текста на тези разпоредби и таблицата за съответствие между тези разпоредби и настоящата директива.
2. Държавите-членки прилагат законовите, подзаконовите и административните разпоредби, посочени в параграф 1, считано от 22 юли 2013 г.
3. Независимо от параграф 2 държавите-членки прилагат законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за спазването на член 35 и членове 37-41 в съответствие с делегиран акт, приет от Комисията съгласно член 67, параграф 6, считано от посочената в него датата.
4. Държавите-членки гарантират, че законовите, подзаконовите и административните разпоредби, приети от тях в съответствие с членове 36 и 42, спират да се прилагат в съответствие с делегирания акт, приет от Комисията съгласно член 68, параграф 6, считано от посочената в него дата.
5. Когато държавите-членки приемат посочените в параграф 1 мерки, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване.
6. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които приемат в областта, уредена от настоящата директива.
Член 67
Делегиран акт относно прилагането на член 35 и членове 37-41
1. До 22 юли 2015 г. ЕОЦКП представя на Европейския парламент, Съвета и Комисията:
а)
становище относно действието на паспорта за ЛУАИФ от ЕС, управляващи и/или предлагащи АИФ от ЕС съгласно членове 32 и 33 и относно процеса на предлагане на АИФ от трета държава от ЛУАИФ от ЕС в държавите-членки и управлението и/или предлагането на АИФ от ЛУАИФ от трета държава в държавите-членки съгласно приложимите национални режими, посочени в членове 36 и 42; и
б)
съвети относно прилагането на паспорта за предлагането на АИФ от трета държава от ЛУАИФ от ЕС в държавите-членки и управлението и/или предлагането на АИФ от ЛУАИФ от трета държава в държавите-членки в съответствие с правилата, предвидени в член 35 и членове 37-41.
2. ЕОЦКП основава своето становище и съвети относно прилагането на паспорта за предлагането на АИФ от трета държава от ЛУАИФ от ЕС в държавите-членки и управлението и/или предлагането на АИФ от ЛУАИФ от трета държава в държавите-членки, inter alia, на следното:
а)
по отношение на действието на паспорта за ЛУАИФ от ЕС, управляващи и/или предлагащи АИФ от ЕС:
i)
употребата на паспорта;
ii)
проблемите, възникнали във връзка със:
-
ефективното сътрудничество между компетентните органи,
-
ефективното функциониране на системата за уведомяване,
-
защитата на инвеститори,
-
медиацията от страна на ЕОЦКП, включително броя на случаите и ефективността на медиацията;
iii)
ефективността на събирането и споделянето на информация във връзка с наблюдението на системните рискове от страна на националните компетентни органи, ЕОЦКП и ЕССР;
б)
по отношение на процеса на предлагането на АИФ от трета държава от ЛУАИФ от ЕС в държавите-членки и управлението и/или предлагането на АИФ от ЛУАИФ от трета държава в държавите-членки съгласно приложимите национални режими:
i)
спазването от ЛУАИФ от ЕС на всички изисквания по настоящата директива, с изключение на член 21,
ii)
спазването от ЛУАИФ от трета държава на членове 22, 23 и 24 по отношение на всеки АИФ, предлаган от ЛУАИФ, и когато е приложимо, спазването на членове 26-30,
iii)
съществуването и ефективността на договореностите за сътрудничество за целите на наблюдението на системния риск и в съответствие с международните стандарти между компетентните органи на държавата-членка, в която се предлагат АИФ, доколкото е приложимо, компетентните органи на държавата-членка по произход на АИФ от ЕС и надзорните органи на третата държава, в която е установено ЛУАИФ от трета държава, и -доколкото е приложимо - надзорните органи на третата държава, в която е установен АИФ от трета държава,
iv)
всички евентуално възникнали въпроси във връзка със защитата на инвеститорите,
v)
всички характеристики на регулаторната и надзорната рамка на определена трета държава, които могат да възпрепятстват ефективното упражняване от компетентните органи на надзорните им функции по настоящата директива;
в)
по отношение на функционирането и на двете системи, възможните случаи на дестабилизиране на пазара и нарушения на правилата на конкуренцията (равнопоставеността) и всякакви общи или конкретни затруднения, които ЛУАИФ от ЕС срещат при своето установяване или при предлагането на управлявани от тях АИФ във всякакви трети държави.
3. За тази цел от влизането в сила на националните законови, подзакоови и административни разпоредби, необходими за съобразяване с настоящата директива, и до представянето на становището на ЕОЦКП, посочено в параграф 1, буква а), компетентните органи на държавите-членки на всяко тримесечие предоставят на ЕОЦКП информация относно ЛУАИФ, които управляват и/или предлагат АИФ под техен надзор, както в рамките на прилагането на паспортния режим по настоящата директива, така и в рамките на своите национални режими, и информация, необходима за оценяване на елементите, посочени в параграф 2.
4. Ако ЕОЦКП счита, че няма значителни пречки, свързани със защитата на потребителите, дестабилизирането на пазара, конкуренцията и наблюдението на системния риск, които да затрудняват прилагането на паспорта към предлагането на АИФ от трета държава от ЛУАИФ от ЕС в държавите-членки и управлението и/или предлагането на АИФ от ЛУАИФ от трета държава в държавите-членки в съответствие с правилата, предвидени в член 35 и членове 37-41, той дава съвети, съдържащи положителна оценка в това отношение.
5. Комисията приема, чрез делегирани актове в съответствие с член 56 и при условията на членове 57 и 58, мерки за конкретизиране на съдържанието на информацията, която се представя съгласно параграф 2.
6. Комисията приема делегиран акт в срок от три месеца след получаването на съветите, съдържащи положителна оценка, и становището на ЕОЦКП, като отчита критериите, изброени в параграф 2, и целите на настоящата директива - като например тези, свързани с вътрешния пазар, защитата на инвеститорите и ефективното наблюдение на системния риск - в съответствие с член 56 и при условията на членове 57 и 58, за определяне на датата, от която правилата, посочени в член 35 и членове 37-41, стават приложими във всички държави-членки.
Ако срещу делегирания акт, посочен в първа алинея, бъде направено възражение съгласно член 58, Комисията приема повторно, в съответствие с член 56 и при условията на членове 57 и 58, делегирания акт, съгласно който правилата, предвидени в член 35 и членове 37-41, стават приложими във всички държави-членки на по-късен етап, който тя счита за подходящ, като отчита критериите, изброени в параграф 2, и целите на настоящата директива - като например тези, свързани с вътрешния пазар, защитата на инвеститорите и ефективното наблюдение на системния риск.
7. Ако ЕОЦКП не е представил съветите си в срока, посочен в параграф 1, Комисията изисква съветите да се представят в рамките на нов срок.
Член 68
Делегиран акт относно прекратяване на прилагането на членове 36 и 42
1. Три години след влизането в сила на посочения в член 67, параграф 6 делегиран акт, съгласно който правилата, предвидени в член 35 и членове 37-41, са станали приложими във всички държави-членки, ЕОЦКП предоставя на Европейския парламент, Съвета и Комисията:
а)
становище относно действието на паспорта за ЛУАИФ от ЕС, предлагащи АИФ от трета държава в Съюза съгласно член 35, както и за ЛУАИФ от трета държава, които управляват и/или предлагат АИФ в Съюза съгласно членове 37- 41 и относно процеса на предлагането на АИФ от трета държава от ЛУАИФ от ЕС в държавите-членки и управлението и/или предлагането на АИФ от ЛУАИФ от трета държава в държавите-членки съгласно приложимите национални режими, посочени в членове 36 и 42; и
б)
съвети относно прекратяване на едновременното съществуване на националните режими, предвидени в членове 36 и 42, и паспорта в съответствие с правилата, предвидени в член 35 и членове 37-41.
2. ЕОЦКП основава своето становище и съветите си относно прекратяване на съществуването на национални режими, посочени в членове 36 и 42, inter alia, на следното:
а)
по отношение на действието на паспорта за ЛУАИФ от ЕС, предлагащи АИФ от трета държава в Съюза, както и за ЛУАИФ от трета държава, които управляват и/или предлагат АИФ в Съюза,
i)
употребата на паспорта;
ii)
проблемите, възникнали във връзка със:
-
ефективното сътрудничество между компетентните органи,
-
ефективното функциониране на системата за уведомяване,
-
посочването на референтната държава-членка,
-
възпрепятстването на ефективното упражняване от компетентните органи на надзорните им функции в резултат на законови, подзаконови или административни разпоредби на трета държава, приложими за ЛУАИФ, или на ограничения на правомощията за надзор и разследване на надзорните органи на третата държава,
-
защитата на инвеститорите,
-
достъпа на инвеститорите в Съюза,
-
въздействието върху развиващите се държави,
-
медиацията от страна на ЕОЦКП, включително броя на случаите и ефективността на медиацията;
iii)
договарянето, сключването, наличието и ефективността на изискваните договорености за сътрудничество,
iv)
ефективността на събирането и споделянето на информация във връзка с наблюдението на системните рискове от страна на националните компетентни органи, ЕОЦКП и ЕССР,
v)
резултатите от партньорските проверки, посочени в член 38;
б)
по отношение на процеса на предлагане на АИФ от трета държава от ЛУАИФ от ЕС в държавите-членки и управлението и/или предлагането на АИФ от страна на ЛУАИФ от трета държава в държавите-членки съгласно приложимите национални режими:
i)
спазването от ЛУАИФ от ЕС на всички изисквания по настоящата директива, с изключение на член 21,
ii)
спазването от ЛУАИФ от трета държава на членове 22, 23 и 24 по отношение на всеки АИФ, предлаган от ЛУАИФ, и когато е приложимо, на членове 26-30,
iii)
наличието и ефективността на договореностите за сътрудничество за целите на наблюдението на системния риск и в съответствие с международните стандарти между компетентните органи на държавата-членка, в която се предлагат АИФ, доколкото е приложимо, компетентните органи на държавата-членка по произход на съответния АИФ от ЕС и надзорните органи на третата държава, в която е установено ЛУАИФ от трета държава, и - доколкото е приложимо, надзорните органи на третата държава, в която е установен АИФ от трета държава,
iv)
всякакви въпроси, възникнали във връзка със защитата на инвеститорите,
v)
всички характеристики на регулаторната и надзорната рамка на трета държава, които могат да възпрепятстват ефективното упражняване от компетентните органи на Съюза на надзорните им функции по настоящата директива;
в)
по отношение на функционирането и на двете системи, възможните случаи на дестабилизиране на пазара и нарушения на правилата на конкуренцията (равнопоставеността), както и всяко възможно отрицателно въздействие върху достъпа за инвеститорите или върху инвестирането в развиващи се държави или в тяхна полза;
г)
количествена оценка, определяща броя на юрисдикциите на трети държави, в които е установено ЛУАИФ, което предлага АИФ в държава-членка или в рамките на прилагане на паспортния режим, посочен в член 40, или в рамките на националните режими, посочени в член 42.
3. За тази цел от влизането в сила на посочения в член 67, параграф 6 делегиран акт и до представянето на становището на ЕОЦКП, посочено в параграф 1, буква а) от настоящия член, компетентните органи на всяко тримесечие предоставят на ЕОЦКП информация относно ЛУАИФ, които управляват и/или предлагат АИФ под техен надзор, както в рамките на прилагането на паспортния режим, предвиден в настоящата директива, така и в рамките на съответните национални режими.
4. Ако ЕОЦКП счита, че няма значителни пречки по отношение на защитата на потребителите, дестабилизирането на пазара, конкуренцията или наблюдението на системния риск, които да затрудняват прекратяването на прилагането на националните режими съгласно членове 36 и 42, и създаването на паспорта за предлагането на АИФ от трета държава от ЛУАИФ от ЕС в Съюза и управлението и/или предлагането на АИФ от ЛУАИФ от трета държава в Съюза съгласно правилата, предвидени в член 35 и членове 37-41, като единствен възможен режим за подобни дейности от съответните ЛУАИФ в Съюза, той дава съвети, съдържащи положителна оценка в това отношение.
5. Комисията приема, чрез делегирани актове в съответствие с член 56 и при условията на членове 57 и 58, мерки за определяне на съдържанието на информацията, която се предоставя съгласно параграф 2.
6. Комисията приема делегиран акт, в съответствие с член 56 и при условията на членове 57 и 58, в срок от три месеца след получаването на съветите, съдържащи положителна оценка, и становището на ЕОЦКП, като отчита критериите, изброени в параграф 2, и целите на настоящата директива - като например тези, свързани с вътрешния пазар, защитата на инвеститорите и ефективното наблюдение на системния риск, като посочва датата, на която прилагането националните режими, посочени в членове 36 и 42, трябва да бъде прекратено и на която паспортният режим, предвиден в член 35 и членове 37-41, става единствен и задължителен режим, приложим във всички държави-членки.
Ако срещу делегирания акт, посочен в първа алинея, бъде направено възражение съгласно член 58, Комисията приема повторно, в съответствие с член 56 и при условията на членове 57 и 58, делегирания акт, съгласно който се прекратява прилагането на националните режими, посочени в членове 36 и 42, и паспортният режим, предвиден в член 35 и членове 37-41, става единствен и задължителен режим, приложим във всички държави-членки, на по-късен етап, който тя счита за подходящ, като отчита критериите, изброени в параграф 2, и целите на настоящата директива - като например тези, свързани с вътрешния пазар, защитата на инвеститорите и ефективното наблюдение на системния риск.
7. Ако ЕОЦКП не е представил съвети в срока по параграф 1, Комисията изисква съветите да се представят в рамките на нов срок.
Член 69
Преглед
1. До 22 юли 2017 г. Комисията, въз основа на обществена консултация и като взема предвид обмена на мнения с компетентните органи, прави преглед на прилагането и приложното поле на настоящата директива. В рамките на прегледа се анализира придобитият опит при изпълнението на настоящата директива, нейното въздействие върху инвеститорите, АИФ или ЛУАИФ, в Съюза или в трети държави, и степента, до която са били постигнати целите на настоящата директива. Когато е целесъобразно, Комисията предлага подходящи изменения. В прегледа се включва общо проучване на действието на правилата в настоящата директива и на опита, придобит при прилагането им, включително:
а)
предлагането на АИФ от трета държава в държавите-членки от ЛУАИФ от ЕС, осъществявано въз основа на национални режими;
б)
предлагането на АИФ в държавите-членки от ЛУАИФ от трета държава, осъществявано въз основа на национални режими;
в)
управлението и предлагането в Съюза на АИФ от ЛУАИФ, получили разрешение съгласно настоящата директива, осъществявано въз основа на паспортния режим, предвиден в настоящата директива;
г)
предлагането на АИФ в Съюза от лица или субекти, различни от ЛУАИФ, или от тяхно име;
д)
инвестирането в АИФ от европейски професионални инвеститори или от тяхно име;
е)
въздействието на депозитарните правила, предвидени в член 21, върху депозитарния пазар в Съюза;
ж)
въздействието на изискванията за прозрачност и докладване, предвидени в членове 22-24, 28 и 29, върху оценката на системния риск;
з)
възможното неблагоприятно въздействие върху инвеститорите на дребно;
и)
въздействието на настоящата директива върху функционирането и жизнеспособността на фондовете за дялово участие и за рисков капитал.
й)
въздействието на директивата върху достъпа на инвеститорите в Съюза;
к)
въздействието на настоящата директива върху инвестирането в развиващи се държави или в тяхна полза;
л)
въздействието на настоящата директива върху защитата на некотирани дружества или емитенти съгласно членове 26-30 от настоящата директива и върху равнопоставеността между АИФ и други инвеститори след придобиване на значително участие или контрол върху подобни некотирани дружества или емитенти.
При прегледа на предлагането и/или управлението на АИФ, посочено в първа алинея, букви а), б) и в), Комисията анализира доколко е уместно да се поверят на ЕОЦКП допълнителни надзорни отговорности в тази област.
2. За целите на прегледа, посочен в параграф 1, държавите-членки ежегодно предоставят на Комисията информация относно ЛУАИФ, които управляват и/или предлагат АИФ под техен надзор както съгласно паспортния режим, предвиден в настоящата директива, така и съгласно съответните национални режими, като посочват датата, на която е бил транспониран паспортният режим и, ако е приложимо, датата, на която е бил приложен в тяхната юрисдикция.
ЕОЦКП предоставя на Комисията информация относно всички ЛУАИФ от трета държава, които са получили разрешения или са поискали разрешение съгласно член 37.
Информацията по първа и втора алинея включва:
а)
информация относно това, къде са установени съответните ЛУАИФ;
б)
ако е приложимо, идентификационни данни на АИФ от ЕС, управлявани и/или предлагани от тях;
в)
ако е приложимо, идентификационни данни на АИФ от трета държава, управлявани от ЛУАИФ от ЕС, които обаче не се предлагат в Съюза;
г)
ако е приложимо, идентификационни данни на АИФ от трета държава, предлагани в Съюза;
д)
информация относно приложимия режим, при условията на който съответните ЛУАИФ извършват дейността си; и
е)
всякаква друга информация, която помага да се разбере как функционира на практика управлението и предлагането на АИФ от ЛУАИФ в Съюза.
3. При прегледа, посочен в параграф 1, се отделя дължимото внимание и на събитията в международен план, както и на обмена на мнения с трети държави и международни организации.
4. След приключването на прегледа, Комисията без неоправдано забавяне представя доклад пред Европейския парламент и Съвета. Заедно с този доклад, ако е уместно, Комисията прави предложения, включително за изменения на настоящата директива, като отчита целите на настоящата директива, последиците от нея за защитата на инвеститорите, дестабилизирането на пазара и конкуренцията, наблюдението на системния риск и възможното въздействие върху инвеститорите, АИФ и ЛУАИФ в Съюза и в трети държави.
Член 70
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 71
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Страсбург на 8 юни 2011 година.
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV 2011/61/EL,
8. juuni 2011,
alternatiivsete investeerimisfondide valitsejate kohta, millega muudetakse direktiive 2003/41/EÜ ja 2009/65/EÜ ning määruseid (EÜ) nr 1060/2009 ja (EL) nr 1095/2010
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut ja eriti selle artikli 53 lõiget 1,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
võttes arvesse Euroopa Keskpanga arvamust (1),
võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (2),
toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt (3)
ning arvestades järgmist:
(1)
Alternatiivsete investeerimisfondide (AIFid) valitsejad vastutavad märkimisväärse hulga liidus investeeritud varade valitsemise eest, hõlmavad olulise osa finantsinstrumentide turul toimuvast kauplemisest ning võivad oluliselt mõjutada turgusid ja äriühinguid, millesse nad investeerivad.
(2)
AIFide valitsejate tegevusel on üldiselt soodne mõju asjaomastele turgudele, kuid hiljutised finantsprobleemid on osutanud ka sellele, et AIFide valitsejate tegevus võib levitada või võimendada riske kogu finantssüsteemis. Liikmesriikide koordineerimata reageerimine muudab nende riskide tõhusa juhtimise keeruliseks. Seepärast on käesoleva direktiivi eesmärk kehtestada ühtsed nõuded AIFide valitsejatele tegevusloa andmise ja AIFide valitsejate järelevalve kohta, et näha ette asjaomaste riskide ühtne käsitlusviis ja analüüsida nende mõju liidu investoritele ja turgudele.
(3)
Hiljutised probleemid finantsturgudel on osutanud, et paljud AIFide valitsejate strateegiad on avatud mitmetele olulistele riskidele, mis on seotud investorite, muude turuosaliste ja turgudega. Selleks et kehtestada terviklik ja ühtne järelevalvekord, tuleb luua kõnealuseid riske hõlmav raamistik, milles võetakse arvesse AIFide valitsejate kasutatavaid eri investeerimisstrateegiaid ja -tehnikaid. Seepärast tuleks käesolevat direktiivi kohaldada kõigi AIFide valitsejate suhtes, kes valitsevad mis tahes tüüpi fonde, mida ei reguleerita Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuli 2009. aasta direktiiviga 2009/65/EÜ (vabalt võõrandatavatesse väärtpaberitesse ühiseks investeeringuks loodud ettevõtjaid (eurofondid) käsitlevate õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta), (4) olenemata õiguslikust või lepingulisest vormist, mille alusel AIFide valitsejad täidavad oma kohustusi. AIFide valitsejatel ei peaks olema õigust valitseda käesoleva direktiivi kohaselt antud tegevusloa alusel eurofonde direktiivi 2009/65/EÜ tähenduses.
(4)
Käesoleva direktiivi eesmärk on luua AIFide valitsejate jaoks siseturg ning kehtestada kõigi, nii liikmesriigis kui ka kolmandas riigis registrijärgset asukohta omavate AIFide valitsejate (vastavalt ELi ja kolmandate riikide AIFide valitsejad) tegevust liidus reguleeriv ühtlustatud ja range õigus- ja järelevalveraamistik. Kuna liidus fondivalitsemise ja/või turustamisega tegelevatele kolmandate riikide AIFide valitsejatele ja kolmandate riikide AIFe valitsevatele ELi AIFide valitsejatele ühtse reguleeriva raamistiku kehtestamise praktilised tagajärjed ja võimalikud raskused ei ole teada ning vastavate varasemate kogemuste puudumise tõttu on neid raske ennustada, tuleks kehtestada läbivaatamismehhanism. Kavandatakse, et pärast kaheaastast üleminekuperioodi, kui jõustub vastavasisuline komisjoni poolt vastu võetav delegeeritud õigusakt, muutub ühtne Euroopa tegevusloa kord kohaldatavaks liidus fondivalitsemise ja/või turustamisega tegelevatele kolmandate riikide AIFide valitsejatele ja kolmandate riikide AIFe valitsevatele ELi AIFide valitsejatele. Kavandatakse, et ühtne kord kehtib edasise kolmeaastase üleminekuperioodi vältel teatavate ühtlustatud miinimumtingimuste alusel paralleelselt liikmesriikide siseriiklike kordadega. Kavandatakse, et nimetatud kolmeaastase paralleelse kehtivusaja möödumisel tunnistatakse siseriiklikud korrad pärast komisjoni uue delegeeritud õigusakti jõustumist kehtetuks.
(5)
Neli aastat pärast käesoleva direktiivi ülevõtmise tähtaega peaks komisjon, võttes arvesse direktiivi eesmärke, vaatama läbi selle kohaldamise ja reguleerimisala ning hindama, kas ühtlustatud liidu lähenemisviis on põhjustanud suuremaid jätkuvaid turuhäireid, ning kas käesolev direktiiv annab tulemusi siseturu ja ühtsete konkurentsitingimuste põhimõtete elluviimisel.
(6)
Käesoleva direktiivi reguleerimisala peaks piirduma üksustega, mis tegelevad AIFide valitsemise kui korrapärase äritegevusega, olgu tegemist avatud või kinniste AIFidega, sõltumata nende õiguslikust vormist ja sellest, kas nad on väärtpaberibörsil noteeritud või mitte, ning mis kaasavad mitmete investorite kapitali, et investeerida see kapital vastavalt kindlaks määratud investeerimispoliitikale kõnealuste investorite kasuks.
(7)
Perekondlike investeerimisinstrumentide sarnaseid investeerimisettevõtteid, mis tegelevad investorite eravara investeerimisega ilma väliskapitali kaasamata, ei tuleks lugeda AIFideks käesoleva direktiivi tähenduses.
(8)
Üksused, mida käesoleva direktiivi kohaselt AIFide valitsejateks ei loeta, ei kuulu käesoleva direktiivi reguleerimisalasse. Järelikult ei peaks käesolevat direktiivi kohaldama valdusettevõtjate suhtes käesoleva direktiivi tähenduses. Samas ei tohiks selle reguleerimisalast välja jätta börsivälise kapitali investeerimisfondide valitsejaid ega neid AIFide valitsejaid, kelle valitsetavate AIFide aktsiatega kaubeldakse reguleeritud turul. Lisaks ei peaks käesolevat direktiivi kohaldama pensionifondide valitsemise, töötajate kaasamis- või kogumiskavade, riigiüleste institutsioonide, riikide keskpankade, keskvalitsuste, piirkondlike ja kohalike omavalitsuste, sotsiaalkindlustus- ja pensionisüsteeme toetavaid fonde valitsevate organite või institutsioonide, spetsiaalsete väärtpaberistamisinstrumentide ega kindlustuslepingute ja ühisettevõtete suhtes.
(9)
Investeerimisühingutelt, millele on antud tegevusluba vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. aprilli 2004. aasta direktiivile 2004/39/EÜ (finantsinstrumentide turgude kohta), (5) ning krediidiasutustelt, millele on antud tegevusluba vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. juuni 2006. aasta direktiivile 2006/48/EÜ (krediidiasutuste asutamise ja tegevuse kohta) (6) ei tuleks nõuda käesoleva direktiivi kohast tegevusluba investeerimisteenuste osutamiseks, näiteks AIFide individuaalsete investeerimisportfellide haldamiseks. Samas peaksid investeerimisühingud saama AIFide osakuid või aktsiaid liidu investoritele otseselt või kaudselt pakkuda või neisse paigutada ainult juhul, kui neid osakuid või aktsiaid saab turustada vastavalt käesolevale direktiivile. Käesoleva direktiivi siseriiklikku õigusesse ülevõtmisel tuleks liikmesriikidel võtta arvesse kõnealuse nõude regulatiivset eesmärki ning neil tuleks tagada, et kolmandas riigis asuvad investeerimisühingud, kes asjaomase siseriikliku õiguse kohaselt võivad osutada AIFidega seotud investeerimisteenuseid, kuuluvad samuti selle nõude kohaldamisalasse. AIFidega seotud investeerimisteenuste osutamine kõnealuste ühingute poolt ei tohiks põhjustada käesoleva direktiivi nõuete de facto eiramist seeläbi, et AIFi valitseja muutub fiktiivseks äriühinguks hoolimata sellest, kas AIFi valitseja on asutatud liidus või kolmandas riigis.
(10)
Käesoleva direktiiviga AIFe ei reguleerita. Seega peaks olema jätkuvalt võimalik reguleerida AIFe ja teostada nende üle järelevalvet siseriiklikul tasandil. Oleks ebaproportsionaalne reguleerida liidu tasandil AIFide valitsejate poolt valitsetavate AIFide portfellide struktuuri või koostist ning oleks keeruline tagada sellist laiaulatuslikku ühtlustamist, kuna AIFide valitsejad valitsevad väga eri tüüpi AIFe. Seepärast ei piirata käesoleva direktiiviga liikmesriikide õigust kehtestada või jätkuvalt kohaldada siseriiklikke nõudeid nende territooriumil asutatud AIFide suhtes. Asjaolu, et liikmesriik võib oma territooriumil asuvate AIFide suhtes kehtestada täiendavaid nõudeid võrreldes muudes liikmesriikides kohaldatavate nõuetega, ei tohiks piirata teises liikmesriigis käesoleva direktiivi kohaselt tegevusloa saanud AIFi valitseja õigust turustada liidus kutselistele investoritele teatavaid AIFe, mis asuvad väljaspool liikmesriiki, kes on kõnealused täiendavad nõuded kehtestanud, ja millele seetõttu nimetatud täiendavaid nõudeid ei kohaldata.
(11)
Käesoleva direktiivi mitmete sätetega kohustatakse AIFide valitsejaid tagama selliste nõuete järgimist, mille eest nad mõnede fondistruktuuride puhul ei ole vastutavad. Sellekohaseks näiteks võib tuua fondistruktuurid, mille puhul vastutab depositooriumi määramise eest AIF või tema nimel tegutsev muu üksus. Sellistel juhtudel ei ole AIFi valitsejal lõplikku kontrolli selle üle, kas depositoorium on tegelikult määratud, välja arvatud juhul, kui AIFi valitsetakse siseselt. Kuna käesoleva direktiiviga AIFe ei reguleerita, ei saa sellega ka neile kehtestada depositooriumi määramise kohustust. Kui AIFi valitseja ei suuda tagada, et AIF või selle nimel tegutsev muu üksus täidab kohaldatavaid nõudeid, peaksid pädevad asutused nõudma, et AIFi valitseja võtab vajalikud meetmed olukorra parandamiseks. Kui sellistest meetmetest hoolimata nõudeid jätkuvalt ei täideta ja kui tegemist on ELi AIFi valitsejaga või ELi AIFi valitseva tegevusloa saanud kolmanda riigi AIFi valitsejaga, peaks asjaomase AIFi valitseja tagasi astuma. Kui AIFi valitseja seda ei tee, siis peaksid tema päritoluliikmesriigi pädevad asutused nõudma tema tagasiastumist ning kõnealust AIFi ei tohiks liidus enam turustada. Sama keeldu peaks kohaldama ka tegevusloa saanud kolmandate riikide AIFide valitsejate suhtes, kes turustavad liidus kolmandate riikide AIFe.
(12)
Kui ei ole selgelt määratud teisiti, tähistab käesoleva direktiivi viide AIFi investorite huvidele mitte investorite individuaalseid huve, vaid üksnes nende kui AIFi investeerijate huve.
(13)
Kui käesolevas direktiivis sätestatud eranditest ja piirangutest ei tulene teisiti, peaks käesolevat direktiivi kohaldama kõigi ELi AIFide valitsejate suhtes, kes valitsevad ELi või kolmandate riikide AIFe, sõltumata sellest, kas neid fonde turustatakse liidus või mitte, ELi AIFe valitsevate kolmanda riigi AIFide valitsejate suhtes, sõltumata sellest, kas neid fonde turustatakse liidus või mitte, ning liidus ELi või kolmandate riikide AIFe turustavate kolmandate riikide AIFide valitsejate suhtes.
(14)
Käesolevas direktiivis sätestatakse nõuded selle kohta, kuidas AIFide valitsejad peaksid valitsema nende vastutusalasse kuuluvaid AIFe. Kolmandate riikide AIFide valitsejate puhul puudutab see vaid ELi AIFide ja teiste selliste AIFide valitsemist, mille osakuid või aktsiaid turustatakse ka kutselistele investoritele liidus.
(15)
Käesoleva direktiivi kohaselt ELi AIFi valitsejale tegevusloa andmine puudutab nimetatud AIFi valitseja päritoluliikmesriigis asuva ELi AIFi valitsemist. Täiendavatest teavitamisnõuetest sõltuvalt hõlmab see ka ELi AIFide, mida valitsevad ELi AIFide valitsejad, turustamist kutselistele investoritele liidus ning nende ELi AIFide valitsemist, mille asukoht on liikmesriigis, mis ei ole AIFi valitseja päritoluliikmesriik. Käesoleva direktiiviga nähakse ette ka tingimused, mille kohaselt tegevusloa saanud ELi AIFide valitsejad võivad liidus turustada kutselistele investoritele kolmandate riikide AIFe, ja tingimused, mille kohaselt kolmandate riikide AIFide valitsejad võivad saada tegevusloa valitseda ELi AIFe ja/või Euroopa tegevusloa alusel turustada AIFe kutselistele investoritele liidus. Üleminekuperioodina kavandataval ajal võiks liikmesriikidel olla võimalik lubada ELi AIFide valitsejatel turustada kolmandate riikide AIFe üksnes nende territooriumil ja/või lubada kolmandate riikide AIFide valitsejatel valitseda ELi AIFe ja/või turustada AIFe üksnes nende territooriumil kutselistele investoritele, tingimusel et järgitakse siseriiklikku õigust ja teatavaid käesolevas direktiivis sätestatud miinimumtingimusi.
(16)
Käesolevat direktiivi ei peaks kohaldama AIFide valitsejate suhtes, kes valitsevad selliseid AIFe, mille ainsateks investoriteks on nad ise, nende ema- või tütarettevõtjad või nende emaettevõtja teised tütarettevõtjad ning juhul, kui need investorid ei ole ise AIFid.
(17)
Lisaks nähakse käesoleva direktiiviga ette vähem range režiim nende AIFide valitsejate suhtes, kelle valitsetavate AIFide kogumaht jääb alla 100 miljoni euro künnist või kes valitsevad üksnes finantsvõimenduseta AIFe ja ei anna investoritele viie aasta jooksul tagasivõtmise õigust, kui nende valitsetavate AIFide kogumaht jääb alla 500 miljoni euro künnist. Kuigi asjaomaste AIFide valitsejate tegevus eraldiseisvalt ei mõjuta tõenäoliselt oluliselt finantsstabiilsust, on võimalik, et summaarselt võib nende tegevus põhjustada süsteemseid riske. Seetõttu ei peaks asjaomastelt AIFide valitsejatelt nõudma täieliku tegevusloa taotlemist, vaid enda päritoluliikmesriigis registreerimist ning muu hulgas peaksid nad ka esitama pädevatele asutustele asjaomase teabe enda poolt kaubeldavate peamiste instrumentide kohta ning nende poolt valitsetavate AIFide peamiste riskide ja olulisemate riskikontsentratsioonide kohta. Käesolevas direktiivis ette nähtud õigustest kasusaamiseks peaks siiski olema lubatud käsitada nimetatud väiksemaid AIFide valitsejaid AIFide valitsejatena, kelle suhtes kohaldatakse käesoleva direktiiviga ette nähtud osalemisvõimaluse menetlust. Nimetatud erand ei peaks piirama liikmesriikide võimalust kehtestada rangemaid nõudeid neile AIFide valitsejatele, kes ei ole osalemisvõimalust kasutanud.
(18)
Ükski ELi AIFi valitseja ei tohiks valitseda ja/või turustada liidus kutselistele investoritele ELi AIFe, välja arvatud juhul, kui tal on käesoleva direktiivi kohaselt saadud tegevusluba. Käesoleva direktiivi kohaselt tegevusloa saanud AIFi valitseja peaks alati vastama käesolevas direktiivis kehtestatud tegevusloa andmise tingimustele.
(19)
Kohe, kui käesolev direktiiv seda võimaldab, tuleks selle kohaselt anda tegevusluba ka kolmandate riikide AIFide valitsejatele, kes kavatsevad valitseda ELi AIFe ja/või liidus tegevusloa alusel turustada AIFe, samuti ELi AIFide valitsejatele, kes kavatsevad liidus tegevusloa alusel turustada kolmandate riikide AIFe. Vähemalt üleminekuperioodil peaks liikmesriigil olema võimalik lubada ka kolmandate riikide AIFide valitsejatel turustada AIFe kõnealuses liikmesriigis ning lubada ELi AIFide valitsejatel turustada kolmandate riikide AIFe kõnealuses liikmesriigis, tingimusel et järgitakse käesolevas direktiivis sätestatud miinimumtingimusi.
(20)
Sõltuvalt nende õiguslikust vormist peaks saama AIFe valitseda väliselt või siseselt. AIFe tuleks lugeda siseselt valitsetavaks, kui valitsemisülesandeid täidab AIFi juhtorgan või mõni muu sisemine organ. Kui AIFi õiguslik vorm võimaldab sisest valitsemist ning kui selle juhtorgan otsustab välist AIFi valitsejat mitte nimetada, on AIF ka AIFi valitseja ja peaks seetõttu täitma kõiki käesoleva direktiivi kohaselt AIFide valitsejatele kehtivaid nõudeid ning saama vastava tegevusloa. AIFi valitsejana toimival siseselt valitsetaval AIFil ei tohiks aga lubada tegutseda teiste AIFide välise valitsejana. AIFi tuleks lugeda väliselt valitsetavaks, kui AIF on oma valitsejaks nimetanud või keegi on tema nimel valitsejaks nimetanud välise juriidilise isiku, kes selle tulemusel vastutab AIFi valitsemise eest. Kui konkreetse AIFi valitsemiseks on nimetatud väline AIFi valitseja, ei tuleks seda käsitada kõnealuse AIFi valitseja poolt väärtpaberiportfellide haldamise teenuste osutamisena direktiivi 2004/39/EÜ artikli 4 lõike 1 punkti 9 tähenduses, vaid hoopis käesoleva direktiivi kohaselt teostatava ühisportfelli haldusena.
(21)
AIFide valitsemine peaks tähendama vähemalt investeeringute valitsemise teenuste osutamist. Käesoleva direktiivi kohaselt määratud üksikul AIFi valitsejal ei tohiks kunagi lubada osutada portfellihaldust, ilma et ta osutaks ka riskijuhtimist või vastupidi. Vastavalt käesolevas direktiivis kehtestatud tingimustele ei tohiks samas tegevusloa saanud AIFi valitsejat keelata osalemast ka AIFi haldamises ja turustamises või AIFi varadega seotud tegevustes. AIFi välisel valitsejal ei tohiks keelata investorite volituste alusel, kliendikeskselt ja diskretsionaarselt osutada investeerimisportfellide haldamise teenuseid, kaasa arvatud pensionifondide portfellid ja tööandjapensioni kogumisasutuste portfellid, mis on hõlmatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 3. juuni 2003. aasta direktiiviga 2003/41/EÜ (tööandjapensioni kogumisasutuste tegevuse ja järelevalve kohta), (7) või osutada investeerimisalase nõustamise kõrvalteenuseid; lisaks ei tohiks tal olla keelatud hoida ja hallata ühisinvesteerimisettevõtjate osakuid ning võtta vastu ja edastada korraldusi. Vastavalt direktiivi 2009/65/EÜ kohasele tegevusloale tuleks AIFi välisel valitsejal lubada valitseda eurofonde.
(22)
Tuleb tagada range juhtimiskontroll AIFide valitsejate tegevuse üle. AIFide valitsejaid tuleks juhtida ja nende tegevust korraldada nii, et võimalikult vähendada huvide konflikte. Käesoleva direktiiviga kehtestatud korralduslikud nõuded ei tohiks piirata selliste süsteemide ja kontrollide kohaldamist, mis on siseriikliku õigusega kehtestatud AIFi valitsejas või tema nimel töötavate isikute registreerimiseks.
(23)
Selleks et tagada AIFide valitsejate poolt AIFide valitsemise järjepidevus ja korrapärasus ning katta AIFide valitsejate riskid seoses kutsealase vastutusega kõigi nende tegevuste puhul, kaasa arvatud AIFide valitsemine volituse alusel, tuleb kehtestada miinimumkapitali nõuded. AIFide valitsejad peaksid saama vabalt valida, kas katta kutsealase vastutusega seotud võimalikud riskid täiendavate omavahendite või asjakohase kutsekindlustusega.
(24)
Et vähendada halvasti kavandatud tasustamissüsteemide võimalikku negatiivset mõju usaldusväärsele riskijuhtimisele ja üksikisikute riskikäitumise kontrollimisele, tuleks AIFide valitsejatele panna selge kohustus kehtestada selliste töötajate kategooriate suhtes, kelle ametialane tegevus mõjutab oluliselt nende valitsetavate AIFide riskiprofiile, usaldusväärse ja tõhusa riskijuhtimisega kooskõlas olev tasustamispoliitika ja -tavad ning neid rakendada. Sellised töötajatekategooriad peaksid hõlmama vähemalt tippjuhte, riskide võtjaid, kontrollifunktsioonide täitjaid ja kõiki töötajaid, kelle summaarne töötasu paigutab nad kõrgema astme juhtkonna ja riskide võtjatega samasse palgavahemikku.
(25)
Tasustamispoliitika põhimõtetes tuleks tunnistada, et AIFide valitsejad võivad kohaldada kõnealuseid poliitikaid erinevalt, sõltuvalt nende enda ja nende valitsetavate AIFide suurusest, oma sisekorraldusest ning oma tegevuse olemusest, ulatusest ja keerukusest.
(26)
Komisjoni 30. aprilli 2009. aasta soovituses 2009/384/EÜ (palgapoliitika kohta finantsteenuste sektoris) (8) sätestatud usaldusväärset tasustamispoliitikat käsitlevad põhimõtted on käesoleva direktiivi põhimõtetega kooskõlas ja täiendavaid neid.
(27)
Et edendada tasustamispoliitika ja -tavade hindamisega seotud järelevalvetegevuse ühtlustamist, peaks Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 1095/2010 (9) asutatud Euroopa Järelevalveasutus (Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve) tagama AIFide valitsejate sektoris usaldusväärse tasustamispoliitika suuniste olemasolu. Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 1093/2010 (10) asutatud Euroopa Järelevalveasutus (Euroopa Pangandusjärelevalve) peaks aitama tal kõnealuseid suuniseid välja töötada.
(28)
Tasustamist käsitlevad sätted ei tohiks piirata aluslepingutega, eriti ELi toimimise lepingu artikli 153 lõikega 5 tagatud põhiõiguste täielikku teostamist, siseriiklikke lepingu- ja tööõiguse üldpõhimõtteid, kohaldatavaid õigusakte seoses aktsionäride õiguste ja osalusega ning asjaomase asutuse haldus- ja järelevalveüksuste üldiste kohustustega, samuti vajaduse korral tööturu osapoolte õigust sõlmida ja jõustada kollektiivlepinguid vastavalt siseriiklikule õigusele ja tavadele.
(29)
Investorite huvide kaitseks on esmatähtis hinnata varasid usaldusväärselt ja objektiivselt. AIFide valitsejad kasutavad varade hindamisel eri meetodeid ja süsteeme vastavalt varadele, millesse nad peamiselt investeerivad, ja turgudele, kus nad tegutsevad. Kõnealuseid erinevusi tuleks tunnistada, kuid samas tuleks siiski nõuda, et AIFide valitsejad viiksid kõigil juhtudel läbi hindamismenetluse, mille tulemuseks on AIFide varade nõuetekohane hindamine. Varade hindamise ning varade puhasväärtuse arvutamise protsess ei tohiks funktsionaalselt sõltuda AIFi valitseja portfellihaldusest ja tasustamispoliitikast ning muud meetmed peaksid tagama huvide konfliktide ennetamise ja töötajate lubamatu mõjutamise vältimise. Teatavatel tingimustel peaks AIFide valitsejad saama määrata hindamise teostamiseks välishindaja.
(30)
Rangete tingimuste ja piirangute täitmise korral (sh objektiivsete põhjuste olemasolul) peaks AIFi valitsejal olema võimalik delegeerida mõningate oma ülesannete enda nimel täitmine vastavalt käesolevale direktiivile, et suurendada oma äritegevuse tõhusust. Samadel tingimustel peaks olema lubatud ka edasidelegeerimine. AIFide valitsejad peaksid siiski alati jääma vastutavaks delegeeritud ülesannete nõuetekohase täitmise ja käesoleva direktiivi järgimise eest.
(31)
AIFide valitsejate ülesannete delegeerimisele kehtestatud rangeid piiranguid ja tingimusi tuleks kohaldada I lisas sätestatud valitsemisülesannete delegeerimisele. Tugiülesannete, näiteks AIFi valitseja valitsemisülesannetega seoses teostatavate haldus- ja tehniliste ülesannete delegeerimisele ei peaks käesolevas direktiivis sätestatud eripiirangud ja tingimused kehtima.
(32)
Hiljutised arengud viitavad hädavajadusele lahutada varade hoidmise ja valitsemisega seotud ülesanded ning eraldada investorite varad valitseja varadest. Kuigi AIFide valitsejad valitsevad AIFe, kasutades muu hulgas varade hoidmiseks erinevaid ärimudeleid ja korda, on väga oluline, et määratakse AIFi valitsejast eraldiseisev depositoorium, mis täidab AIFi suhtes depositooriumi ülesandeid.
(33)
Depositooriumi määramist ja ülesandeid reguleerivaid käesoleva direktiivi sätteid peaks kohaldama kõigi AIFide valitsejate poolt käesoleva direktiivi kohaselt valitsetavate AIFide ja seega kõigi AIFi ärimudelite suhtes. Neid peaks siiski kohandama vastavalt eri ärimudelite erisustele. Mõne ärimudeli korral on teatavad depositooriumi ülesanded asjakohasemad kui teiste korral, sõltuvalt sellest, mis liiki varadesse AIF investeerib ja millised ülesanded nende varadega seonduvad.
(34)
AIFide puhul, mis ei saa viie aasta jooksul pärast algse investeeringu tegemist kasutada tagasivõtmise õigust ja mis oma keskse investeerimispoliitika tõttu üldjuhul ei investeeri varadesse, mida tuleb hoida vastavalt käesolevale direktiivile, või investeerivad üldjuhul emitentidesse või börsil noteerimata äriühingutesse, et võimaluse korral omandada kontrolli selliste ettevõtete (näiteks börsivälise kapitali, riskikapitali- ja kinnisvarafondid) üle vastavalt käesolevale direktiivile, peaks liikmesriikidel olema võimalik lubada määrata depositooriumi ülesannete täitmiseks notar, jurist, registripidaja või muu üksus. Sellisel juhul peaks depositooriumi ülesanded kuuluma kutse- või äritegevuse hulka, mille suhtes kohaldatakse määratud üksusele õigusaktiga kehtestatud kohustusliku ametialase registreerimise nõuet või ametialast käitumist käsitlevaid õigusnorme või ametialase käitumise reegleid ja et ta suudab pakkuda piisavaid finants- ja ametialaseid tagatisi selle kohta, et ta on suuteline tõhusalt täitma asjaomaseid depositooriumi ülesandeid ning sellest tulenevaid kohustusi. Siinjuures arvestatakse praegust tegevuspraktikat teatavate kinniste fondide puhul. Siiski peaks hoidmisülesande tähtsust arvestades kõigi teiste AIFide depositoorium olema kas krediidiasutus, investeerimisühing või muu direktiivi 2009/65/EÜ kohaselt lubatud üksus. Ainult kolmandate riikide AIFide puhul võiks depositoorium olla ka krediidiasutus või mis tahes käesolevas põhjenduses osutatuga samalaadne üksus, tingimusel et tema suhtes kohaldatavad usaldatavusnormatiivid ja tema üle teostatav järelevalve on liidu õigusega samaväärse mõjuga ja et neid jõustatakse tulemuslikult.
(35)
Depositooriumi registrijärgne asukoht või filiaal peaks asuma AIFiga samas riigis. Kolmanda riigi AIFi depositooriumi asukoht võiks olla samas kolmandas riigis vaid teatavate lisatingimuste täitmise korral. Delegeeritud õigusaktidega kehtestatud kriteeriumide alusel peaks komisjonil olema õigus võtta vastu rakendusmeetmeid, milles kinnitatakse, et kolmanda riigi usaldatavusnormatiivid ja järelevalve on liidu õigusega samaväärse mõjuga ja neid jõustatakse tulemuslikult. Lisaks peaks kohaldama määruse (EL) nr 1095/2010 artiklis 19 sätestatud vahendusmenetlust, kui pädevad asutused on muude lisatingimuste korrektse kohaldamise küsimuses eriarvamusel. Teise variandina võiks kolmanda riigi AIFi depositoorium asuda seda AIFi valitseva AIFi valitseja päritoluliikmesriigis või viidatavas liikmesriigis.
(36)
Komisjoni kutsutakse üles uurima võimalust esitada asjakohase horisontaalse seadusandliku akti ettepanek, mis täpsustaks depositooriumi kohustusi ja vastutust ning reguleeriks ühes liikmesriigis asuva depositooriumi õigust pakkuda oma teenuseid mõnes teises liikmesriigis.
(37)
Depositoorium peaks vastutama AIFi rahavoogude nõuetekohase järelevalve ning eelkõige selle tagamise eest, et AIFile või tema nimel tegutsevale AIFi valitsejale kuuluvat investeerimisraha ja sularaha kajastatakse nõuetekohaselt kontodel, mis avatakse kas AIFi nimel, AIFi nimel tegutseva AIFi valitseja nimel või AIFi nimel tegutseva depositooriumi nimel. Samuti peaks depositoorium vastutama AIFi varade hoidmise, sealhulgas depositooriumi raamatupidamises avatud finantsinstrumentide kontole kantavate finantsinstrumentide ja kõigi selliste finantsinstrumentide hoidmise eest, mida saab depositooriumile füüsiliselt üle anda, ning AIFi või tema nimel tegutseva AIFi valitseja kõigi muude varade omandiõiguse tõendamise eest. Investorite raha sularahakontodele kandmise tagamisel peaks depositoorium võtma arvesse komisjoni 10. augusti 2006. aasta direktiivi (millega rakendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2004/39/EÜ seoses investeerimisühingute suhtes kohaldatavate organisatsiooniliste nõuete ja tegutsemistingimustega ning nimetatud direktiivi jaoks määratletud mõistetega) (11) artiklis 16 sätestatud põhimõtteid.
(38)
Depositoorium peaks tegutsema ausalt, õiglaselt, professionaalselt, sõltumatult ja AIFi või selle investorite huvides.
(39)
Depositooriumil peaks olema võimalik delegeerida varade hoidmine kolmandale isikule, kes võib omakorda selle ülesande edasi delegeerida. Delegeerimine ja edasidelegeerimine peaksid siiski olema objektiivselt põhjendatud ja tuleks kohaldada rangeid nõudeid delegeeritud ülesande täitmiseks volitatud kolmanda isiku sobivuse ning kõnealuse kolmanda isiku valimisel, määramisel ja läbivaatamisel depositooriumi poolt rakendatava piisava vilumuse, ettevaatuse ja hoolikuse suhtes.
(40)
Kolmandal isikul, kellele varade hoidmine delegeeritakse, peaks olema võimalik kanda mitme AIFi varad kollektiivsele alajaotustega kontole (nn omnibus-konto).
(41)
Kui varade hoidmine usaldatakse väärtpaberiarveldussüsteemi korraldajale, kes on määratud vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 19. mai 1998. aasta direktiivile 98/26/EÜ (arvelduse lõplikkuse kohta makse- ja väärtpaberi-arveldussüsteemides), (12) või kui sarnaste teenuste osutamine usaldatakse kolmandate riikide väärtpaberiarveldussüsteemidele, ei peaks seda lugema hoidmisülesande delegeerimiseks.
(42)
Depositooriumi ülesannete delegeerimisele kehtestatud ranged piirangud ja tingimused peaksid kehtima tema kui depositooriumi spetsiifiliste ülesannete delegeerimisel, nimelt järelevalve rahavoogude üle, varade hoidmine ja järelevalveülesanded. Depositooriumi ülesannetega seotud tugiülesannete, näiteks depositooriumi ülesannete hulka kuuluvate haldus- ja tehniliste ülesannete delegeerimisele käesolevas direktiivis sätestatud eripiirangud ja tingimused ei kehti.
(43)
Käesolevas direktiivis arvestatakse ka asjaoluga, et paljud AIFid ja eriti riskifondid kasutavad praegu peamaaklerit. Käesoleva direktiiviga tagatakse AIFidele võimalus jätkuvalt kasutada peamaaklereid. Peamaakleri võib aga depositooriumiks määrata ainult tingimusel, et tema kui depositooriumi ülesanded on peamaakleri ülesannetest funktsionaalselt ja hierarhiliselt lahutatud ning võimalikud huvide konfliktid on nõuetekohaselt välja selgitatud, juhitud ja AIFi investoritele teatavaks tehtud, kuna peamaaklerid tegutsevad AIFi vastaspoolena ega saa seetõttu tegutseda AIFi huvides, nagu seda nõutakse depositooriumilt. Depositooriumid peaksid saama delegeerida varade hoidmise ülesandeid kas ühele või mitmele peamaaklerile või muudele kolmandatele isikutele. Lisaks delegeeritud varade hoidmise ülesandele tuleks peamaakleritel lubada osutada AIFile peamaakleri teenuseid. Nimetatud peamaakleri teenused ei peaks kuuluma delegeerimiskokkuleppesse.
(44)
Depositoorium peaks kandma vastutust AIFi valitseja, AIFi ja investorite kahjude eest. Käesolevas direktiivis eristatakse hoitavate finantsinstrumentide kaotust ja muid kahjusid. Muude kui hoitavate finantsinstrumentide kaotuse puhul peaks depositoorium kandma vastutust tahtluse või hooletuse korral. Kui depositoorium tegeleb varade hoidmisega ja kõnealused varad lähevad kaduma, peaks ta selle eest vastutust kandma, välja arvatud juhul, kui ta suudab tõendada, et kadumamineku põhjustasid välised sündmused, mille üle tal puudub mõistlik kontrollivõimalus ning mille tagajärgi ei oleks olnud võimalik vältida, vaatamata kõigile pingutustele nende ärahoidmiseks. Sellega seoses ei tohiks depositooriumil olla võimalik tugineda vastutusest hoidumise eesmärgil oma siseolukorrale, näiteks töötaja toime pandud pettusele.
(45)
Kui depositoorium delegeerib varade hoidmise ülesande edasi ja kolmanda isiku poolt hoitavad varad lähevad kaduma, peaks depositoorium selle eest vastutust kandma. Kui aga depositooriumil selgesõnaliselt lubatakse vastutusest vabaneda, kandes vastutuse üle kõnealusele kolmandale isikule depositooriumi ja AIFi või vajaduse korral AIFi nimel tegutseva AIFi valitseja vahel sõlmitud kirjaliku lepinguga, milles vastutusest vabastamist objektiivselt põhjendatakse, ning asjaomast kolmandat isikut saab tema ja depositooriumi vahel sõlmitud lepingu põhjal pidada kaotuse eest vastutavaks, peaks depositooriumil olema võimalik vastutusest vabaneda, kui ta suudab tõendada, et ta on tegutsenud piisava vilumuse, ettevaatuse ja hoolikusega ja et delegeerimisel kehtivaid erinõudeid on täidetud. Kolmandale isikule vastutuse lepingulise ülekandmise nõude kehtestamisega soovitakse käesolevas direktiivis siduda selline leping välismõjudega, pannes asjaomase kolmanda isiku hoitavate finantsinstrumentide kadumamineku korral vahetult vastutama AIFi või AIFi investorite ees.
(46)
Kui kolmanda riigi õiguse kohaselt peab finantsinstrumente hoidma kohalik üksus ja depositooriumi delegeerimisnõudeid rahuldavad kohalikud üksused puuduvad, võiks depositoorium vastutusest vabaneda järgmistel tingimustel: asjaomase AIFi tingimused või põhikiri võimaldavad selgesõnaliselt sellist vastutusest vabastamist, investoreid teavitati enne investeeringu tegemist nõuetekohaselt vastustusest vabastamisest ja seda õigustavatest asjaoludest, AIF või tema nimel tegutsev AIFi valitseja soovitas depositooriumil delegeerida selliste finantsinstrumentide hoidmine kohalikule üksusele, depositooriumi ja AIFi või tema nimel tegutseva AIFi valitseja vahel on sõlmitud kirjalik leping, milles lubatakse selgesõnaliselt sellist vastutusest vabastamist, ning depositooriumi ja kolmanda isiku vahel on sõlmitud kirjalik leping, millega depositooriumi kohustused antakse selgesõnaliselt üle sellele kolmandale isikule ning finantsinstrumentide kadumamineku korral võimaldatakse AIFil või tema nimel tegutseval AIFi valitsejal esitada nõue nimetatud kolmandale isikule või lasta depositooriumil nende nimel selline nõue esitada.
(47)
Käesoleva direktiiviga ei tohiks piirata võimalust võtta tulevikus mis tahes õiguslikke meetmeid seoses direktiivis 2009/65/EÜ sätestatud depositooriumiga, kuna eurofondid ja AIFid erinevad nii oma investeerimisstrateegiate kui ka sihtrühmaks olevate investorite poolest.
(48)
AIFi valitseja peaks tegema kättesaadavaks iga enda valitsetava ELi AIFi ja iga liidus turustatava AIFi aastaaruande iga majandusaasta kohta hiljemalt kuus kuud pärast majandusaasta lõppu vastavalt käesolevale direktiivile. Nimetatud kuuekuuline tähtaeg ei piira liikmesriikide õigust kehtestada lühemat tähtaega.
(49)
Võttes arvesse, et AIFide valitsejatel on võimalik kasutada finantsvõimendust ja teatavatel tingimustel põhjustada süsteemset riski või turuhäireid, tuleks kehtestada erinõuded finantsvõimendust kasutavate AIFide valitsejate suhtes. Kõnealuste riskide kindlakstegemiseks, jälgimiseks ja maandamiseks vajalikku teavet ei ole liidus järjepidevalt kogutud, samuti ei ole seda jagatud liikmesriikide vahel, et teha kindlaks liidu finantsturgude stabiilsust ohustavate riskide võimalikke allikaid. Sellise olukorra parandamiseks tuleks kohaldada erinõudeid nende AIFide valitsejate suhtes, kes kasutavad AIFi tasandil suurt finantsvõimendust. Selliseid AIFide valitsejaid tuleks kohustada avaldama teavet kasutatud finantsvõimenduse üldise taseme kohta, selle jagunemise kohta raha või väärtpaberite laenamisest tuleneva võimenduse ja tuletisinstrumentide omamisest tuleneva võimenduse vahel, varade korduva kasutamise ja AIFi finantsvõimenduse peamiste allikate kohta. Pädevate asutuste kogutud teavet tuleks jagada teiste liidu asutustega, Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvega ja Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukoguga, mis on loodud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. novembri 2010. aasta määrusega (EL) nr 1092/2010 (finantssüsteemi makrotasandi usaldatavusjärelevalve kohta Euroopa Liidus ja Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu asutamise kohta), (13) et hõlbustada ühist analüüsi AIFide valitsejate poolt valitsetavates AIFides kasutatava finantsvõimenduse mõju kohta liidu finantssüsteemile, samuti ühise lahenduse leidmist. Kui AIFi valitseja poolt valitsetav AIF võib kujutada endast krediidiasutusele või teises liikmesriigis asuvale muule süsteemselt olulisele asutusele olulist ohuallikat, tuleks ka see teave edastada pädevatele asutustele.
(50)
AIFi valitseja poolt valitsetavate AIFide suhtes finantsvõimenduse kasutamisega võetud riskide nõuetekohase hindamise tagamiseks peaks AIFi valitseja tõendama, et iga valitsetava AIFi finantsvõimenduse piirangud on mõistlikul tasemel, ja seda, kuidas ta igal ajal neist piirangutest kinni peab. Finantssüsteemi stabiilsuse ja terviklikkuse võimaliku ohustamise korral peaks AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevatel asutustel olema võimalik kehtestada piirangud finantsvõimendusele, mida AIFi valitseja saab tema valitsetavate AIFide suhtes kasutada. Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvet ja Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu peaks kõigist sellistest meetmetest teavitama.
(51)
Samuti peetakse vajalikuks lasta Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvel määrata, võttes arvesse Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu soovitusi, kas AIFi valitseja või selliste valitsejate kontserni kasutatav finantsvõimendus ohustab tõsiselt finantssüsteemi stabiilsust ja terviklikkust, ning nõustada pädevaid asutusi võetavate parandusmeetmete valimisel.
(52)
Tuleb tagada, et AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused, äriühingud, kelle üle AIFi valitseja valitsetav AIF omab kontrolli, ja selliste äriühingute töötajad saaksid teavet, mida on kõnealustel äriühingutel vaja, et hinnata, kuidas selline kontroll mõjutab nende olukorda.
(53)
Kui AIFide valitsejad valitsevad AIFe, mis omavad kontrolli emitendi üle, kelle osakutega on lubatud kaubelda reguleeritud turul, tuleks teave avaldada vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. aprilli 2004. aasta direktiivile 2004/25/EÜ (ülevõtmispakkumiste kohta) (14) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. detsembri 2004. aasta direktiivile 2004/109/EÜ (läbipaistvuse nõuete ühtlustamise kohta teabele, mis kuulub avaldamisele emitentide kohta, kelle väärtpaberid on lubatud reguleeritud turul kauplemisele) (15). Tuleks kohaldada erinõudeid AIFide valitsejate suhtes, kes valitsevad AIFe, mis omavad kontrolli väärtpaberibörsil noteerimata äriühingu üle. Kontrollitava äriühinguga seotud läbipaistvuse tagamiseks tuleks kohaldada tõhustatud läbipaistvus-, avalikustamis- ja aruandlusnõudeid. Lisaks tuleks asjakohaste AIFide aastaaruandeid täiendada andmetega kontrollitava äriühingu kohta või lisada selline täiendav teave kontrollitava äriühingu aastaaruandesse. Selline teave tuleks teha kättesaadavaks äriühingu töötajate usaldusisikutele, või nende puudumisel töötajatele endile, ning asjaomase AIFi investoritele.
(54)
Teatavate äriühingute töötajate teavitamise nõuet kohaldatakse juhul, kui AIF omandab kooskõlas käesoleva direktiiviga kontrolli selliste äriühingute üle. Enamikul juhtudel AIFi valitsejal siiski ei ole kontrolli AIFi üle, välja arvatud juhul, kui tegemist on siseselt juhitava AIFiga. Lisaks puudub äriühinguõiguse üldpõhimõtete kohaselt vahetu seos äriühingu aktsionäride ja töötajate usaldusisikute või nende puudumisel töötajatele endi vahel. Seetõttu ei saa käesoleva direktiiviga äriühingu aktsionärile või selle valitsejale, nimelt AIFile ja AIFi valitsejale otseselt kehtestada äriühingu töötajate usaldusisikute või nende puudumisel töötajate endi teavitamise nõuet. Käesoleva direktiiviga tuleks kehtestada töötajate usaldusisikute või nende puudumisel töötajate endi teavitamise nõudega seoses asjaomasele AIFi valitsejale kohustus teha kõik võimalik tagamaks, et asjaomase äriühingu juhatus avaldaks käesoleva direktiivi nõuete kohaselt asjaomase teabe äriühingu töötajate usaldusisikutele või nende puudumisel töötajatele endile.
(55)
Komisjoni kutsutakse üles uurima vajadust ja võimalust muuta käesoleva direktiiviga sätestatud üldiseid teavitamis- ja avalikustamisnõudeid, mida kohaldatakse kontrolli omamise korral väärtpaberibörsil noteerimata ettevõtete või emitentide üle, sõltumata sellest, millise investoriga on tegemist.
(56)
Kui AIFi valitseja valitseb ühte või mitut AIFi, mis omandab kontrolli börsil noteerimata äriühingu üle, peaks AIFi valitseja andma oma päritoluliikmesriigi pädevatele asutustele teavet omandamise rahastamise kohta. Kõnealust kohustust esitada teavet rahastamise kohta tuleks kohaldada ka juhul, kui AIFi valitseja valitseb AIFi, mis omandab kontrolli emitendi üle, kelle osakutega on lubatud kaubelda reguleeritud turul.
(57)
Kui AIFi valitseja valitseb ühte või mitut AIFi, mis omandab kontrolli börsil noteerimata äriühingu või emitendi üle, siis 24 kuu jooksul AIFi poolt äriühingus kontrolli omandamisest ei tohiks ta esiteks hõlbustada või toetada tulude jaotamist, kapitali vähendamist, aktsiate tagasivõtmist ja/või äriühingupoolset oma aktsiate omandamist vastavalt käesolevale direktiivile või anda selleks juhiseid; teiseks, juhul kui AIFi valitseja on volitatud äriühingu juhtorganite koosolekutel hääletama AIFi nimel, ei tohiks ta hääletada tulude jaotamise, kapitali vähendamise, aktsiate tagasivõtmise ja/või äriühingupoolse oma aktsiate omandamise poolt vastavalt käesolevale direktiivile; ning kolmandaks peaks ta tegema kõik, et takistada tulude jaotamist, kapitali vähendamist, aktsiate tagasivõtmist ja/või äriühingupoolset oma aktsiate omandamist vastavalt käesolevale direktiivile. Käesoleva direktiivi siseriiklikku õigusesse ülevõtmisel tuleks liikmesriikidel võtta arvesse käesoleva direktiivi V peatüki 2. jao sätteid ning sellega seoses arvestada vajadusega tagada võrdsed konkurentsitingimused nii ELi kui ka kolmandate riikide AIFidele, kui nad omandavad kontrolli liidus asuvate äriühingute üle.
(58)
Börsil noteerimata äriühingu või emitendi üle kontrolli omandamisel kehtivate teavitamis- ja avalikustamisnõuete ning varade realiseerimise vastaste erikaitsemeetmete suhtes peaks kehtima üldine erand, mis puudutab kontrolli väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate ja kinnisvara omandamiseks, valdamiseks ja haldamiseks loodud eriotstarbeliste finantsinstrumentide üle. Lisaks ei peaks nende nõuete eesmärk olema omandiõigust puudutava teabe avalikustamine, mis seaks AIFi valitseja halvemasse olukorda võrreldes teiste võimalike konkurentidega (näiteks riiklikud investeerimisfondid või konkurendid, kelle soov võib olla saadud teabe abil sundida sihtmärgiks võetud äriühingut tegevust lõpetama). Seetõttu tuleks teavitamise ja teabe avalikustamise kohustuse kohaldamisel arvestada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. märtsi 2002. aasta direktiivi 2002/14/EÜ (millega kehtestatakse töötajate teavitamise ja nõustamise üldraamistik Euroopa Ühenduses) (16) ning direktiividega 2004/25/EÜ ja 2004/109/EÜ kehtestatud konfidentsiaalset teavet käsitlevate tingimuste ja piirangutega. See tähendab liikmesriikide jaoks vajadust ette näha, et siseriiklikust õigusest tulenevaid tingimusi ja piiranguid arvestades ei ole töötajate usaldusisikutel ja neid abistavatel isikutel õigust edastada töötajatele ja kolmandatele isikutele teavet, mis on neile selgesõnaliselt ja ettevõtja õiguspäraseid huve arvestades teatavaks tehtud konfidentsiaalselt. Liikmesriikidel peaks siiski olema võimalik lubada töötajate usaldusisikutel ja neid abistavatel isikutel edastada konfidentsiaalset teavet töötajatele ja kolmandatele isikutele, kes on kohustatud hoidma seda konfidentsiaalsena. Liikmesriigid peaksid tagama, et asjaomased AIFide valitsejad ei nõuaks juhatuselt töötajate usaldusisikutele või nende puudumisel töötajatele endile sellise teabe esitamist, mis objektiivsete kriteeriumide järgi võiks oma olemuselt asjaosaliste äriühingute tegutsemist tõsiselt kahjustada või nende huve riivata. Teavitamis- ja avalikustamisnõuete ning varade realiseerimise vastaste erikaitsemeetmete kohaldamine ei tohiks ka piirata liikmesriikide vastu võetud rangemate eeskirjade kohaldamist.
(59)
Käesoleva direktiiviga kehtestatakse ka tingimused, mille kohaselt võivad ELi AIFide valitsejad turustada liidus kutselistele investoritele ELi AIFide osakuid või aktsiaid. ELi AIFide valitsejate selline turustustegevus peaks olema lubatud ainult niivõrd, kuivõrd AIFi valitsejad täidavad käesolevat direktiivi ja turustavad kooskõlas Euroopa tegevusloaga, ilma et see piiraks käesolevas direktiivis sätestatud künnistest allapoole jäävate AIFide valitsejate poolt AIFide turustamist. Liikmesriikidel peaks olema võimalik lubada sellistest künnistest allapoole jäävate AIFide valitsejate poolt AIFide turustamist vastavalt siseriiklikele õigusnormidele.
(60)
AIFi osakuid või aktsiaid peaks olema võimalik liidus reguleeritud turul noteerida või kolmandate isikute poolt konkreetses liikmesriigis AIFi valitseja nimel müügiks pakkuda või paigutada ainult juhul, kui asjaomast AIFi valitseval AIFi valitsejal on luba AIFi osakuid või aktsiaid kõnealuses liikmesriigis turustada. AIFide turustamist investoritele liidus võib reguleerida ka muu liikmesriikide ja liidu õigus, näiteks Euroopa Parlamendi ja nõukogu 4. novembri 2003. aasta direktiiv 2003/71/EÜ (väärtpaberite üldsusele pakkumisel või kauplemisele lubamisel avaldatava prospekti kohta) (17) ja direktiiv 2004/39/EÜ.
(61)
Praegu valitsevad paljud ELi AIFide valitsejad kolmandate riikide AIFe. Tegevusloaga ELi AIFide valitsejatel on kohane lubada valitseda kolmandate riikide AIFe ilma neid liidus turustamata, kehtestamata neile seejuures käesolevas direktiivis sätestatud rangeid depositooriuminõudeid ja aastaaruandega seotud nõudeid, kuna viimased on mõeldud liidu investorite kaitseks.
(62)
Pärast komisjoni vastu võetud asjakohase delegeeritud õigusakti jõustumist, mis toimub (võttes arvesse Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve nõuandeid) põhimõtteliselt kaks aastat pärast käesoleva direktiivi ülevõtmise tähtpäeva, tuleks tegevusloaga ELi AIFide valitsejatel, kes kavatsevad oma päritoluliikmesriigis ja/või teistes liikmesriikides kutselistele investoritele turustada kolmanda riigi AIFe, lubada seda teha Euroopa tegevusloa olemasolul ja tingimusel, et nad järgivad käesolevat direktiivi. Kõnealuse õiguse kasutamisele tuleks kohaldada teavitamiskorda ja kolmanda riigi AIFi riigiga seotud tingimusi.
(63)
Üleminekuperioodil, mis lõpetatakse (võttes arvesse Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve nõuannet) põhimõtteliselt kolm aastat pärast delegeeritud õigusaktiga kolmandate riikide AIFide valitsejatele Euroopa tegevusloa kehtestamist, võib asjaomane liikmesriik anda ELi AIFide valitsejatele, kes kavatsevad mõnes liikmesriigis turustada kolmanda riigi AIFe, kuid kellel puudub Euroopa tegevusluba, anda selleks loa, kuid üksnes tingimusel, et nad järgivad käesolevat direktiivi (v.a depositooriuminõuded). Sellised ELi AIFide valitsejad peaksid siiski tagama ühe või mitme üksuse nimetamise depositooriumi kohustuste täitmiseks. Samuti tuleks tagada süsteemsete riskide kontrollimiseks rahvusvahelistele standarditele vastavate asjakohaste koostöökokkulepete sõlmimine AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevate asutuste ning kolmanda riigi AIFi riigi järelevalveasutuste vahel, et tagada tõhus teabevahetus, mis võimaldab AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevatel asutustel täita oma käesolevast direktiivist tulenevaid ülesandeid. Koostöökokkuleppeid ei tohiks kasutada kolmanda riigi AIFide liikmesriigis turustamise takistamiseks. Lisaks ei tohiks rahapesu ja terrorismi rahastamise vastane töökond olla kandnud kolmandat riiki, kus on kolmanda riigi AIFi asukoht, rahapesu ja terrorismi rahastamise vastasest koostööst keelduvate riikide ja territooriumide nimekirja.
(64)
Pärast komisjoni vastu võetud asjakohase delegeeritud õigusakti jõustumist, mis toimub (võttes arvesse Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve nõuannet) põhimõtteliselt kaks aastat pärast käesoleva direktiivi ülevõtmise tähtpäeva, peaks käesoleva direktiivi aluspõhimõtteks olema, et kolmanda riigi AIFi valitseja peaks saama kasutada käesolevast direktiivist tulenevaid õigusi (näiteks Euroopa tegevusloa olemasolul turustada kogu liidus AIFi osakuid või aktsiaid), tingimusel et ta järgib käesolevat direktiivi. See peaks tagama ELi ja kolmandate riikide AIFide valitsejatele võrdsed konkurentsitingimused. Selleks nähakse käesoleva direktiiviga kolmanda riigi AIFide valitsejatele ette tegevusluba, mis hakkab kehtima pärast komisjoni asjakohase delegeeritud õigusakti jõustumist. Tagamaks sellise vastavusnõude jõustamist, peaksid liikmesriikide pädevad asutused nõudma vastavust käesolevale direktiivile. Selliste kolmanda riigi AIFide valitsejate jaoks peaks pädevateks järelevalveasutusteks olema käesolevas direktiivis määratletud viidatava liikmesriigi pädevad asutused.
(65)
Seetõttu, kui kolmanda riigi AIFi valitseja kavatseb liidus valitseda ELi AIFe ja/või Euroopa tegevusloaga turustada AIFe, tuleks talt nõuda ka käesoleva direktiivi täitmist, nii et tal oleksid samasugused kohustused nagu ELi AIFi valitsejal. Väga erandlikel juhtudel, kui ja sellises ulatuses nagu käesoleva direktiivi mingi sätte täitmine läheb vastuollu kolmanda riigi AIFi valitseja ja/või, sõltuvalt olukorrast, liidus turustatava kolmanda riigi AIFi suhtes kehtiva õigusega, peaks olema võimalik vabastada kolmanda riigi AIFi valitseja käesoleva direktiivi asjaomase sätte täitmisest, kui ta suudab tõendada, et käesoleva direktiivi kõnealuse sätte täitmist ei ole võimalik ühitada kolmanda riigi AIFi valitseja või liidus turustatava kolmanda riigi AIFi suhtes kehtiva õigusega teatava sättega, et kolmanda riigi AIFi valitseja või kolmanda riigi AIFi suhtes kehtiv õigus sätestab samaväärse eeskirja, millel on samasugune regulatiivne eesmärk ja mis pakub asjaomase AIFi investoritele samasugust kaitset ning et kolmanda riigi AIFi valitseja või kolmanda riigi AIF täidab nimetatud samaväärset eeskirja.
(66)
Lisaks peaks kolmanda riigi AIFi valitseja, kes kavatseb liidus valitseda ELi AIFe ja/või Euroopa tegevusloaga turustada AIFe, järgima tegevusloa taotlemise erikorda ja täitma teatavaid kolmanda riigi AIFi valitseja või sõltuvalt olukorrast kolmanda riigi AIFi riiki puudutavaid erinõudeid.
(67)
Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve peaks andma nõu viidatava liikmesriigi valiku ning vajadusel erandi tegemise küsimuses seoses samaväärse eeskirja sobivusega. Viidatava liikmesriigi pädevate asutuste ja AIFi valitseja vastuvõtjaliikmesriigi pädevate asutuste vahelise teabevahetuse suhtes tuleks kohaldada erinõudeid. Lisaks peaks kohaldama määruse (EL) nr 1095/2010 artiklis 19 sätestatud vahendusmenetlust juhul, kui liikmesriikide pädevate asutuste vahel tekivad erimeelsused viidatava liikmesriigi määramisel, käesoleva direktiivi ja kolmanda riigi samaväärsete eeskirjade täitmise kokkusobimatuse korral erandite tegemisel ning kolmanda riigi AIFi valitseja või vajaduse korral kolmanda riigi AIFi riigi suhtes kehtivate erinõuete täitmise hindamisel.
(68)
Vastavalt määruse (EL) nr 1095/2010 artiklile 30 peaks Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve kord aastas koostama vastastikuse eksperdihinnangu pädevate asutuste järelevalvetegevuse kohta seoses kolmanda riigi AIFide valitsejatele tegevusloa andmise ja nende üle teostatava järelevalvega, et täiendavalt suurendada järelevalvetulemuste sidusust.
(69)
Üleminekuperioodil, mis lõpetatakse (võttes arvesse Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve nõuannet) põhimõtteliselt kolm aastat pärast delegeeritud õigusaktiga kolmanda riigi AIFide valitsejate suhtes Euroopa tegevusloa kehtestamist, võiksid asjaomased liikmesriigid kolmanda riigi AIFi valitsejatele, kes kavatsevad mõnes liikmesriigis turustada kolmanda riigi AIFe, kuid kellel puudub Euroopa tegevusluba, anda selleks loa, kuid üksnes teatavate miinimumnõuete täitmisel. Kõnealuste kolmanda riigi AIFide valitsejate suhtes tuleks kohaldada investoritele teabe avaldamise eeskirju, mis on vähemalt samaväärsed nendega, mida kohaldatakse ELi AIFe valitsevate ELi AIFi valitsejate suhtes. Süsteemsete riskide järelevalve hõlbustamiseks peaksid kõnealuste kolmanda riigi AIFide valitsejate suhtes kehtima ka aruandekohustus selle liikmesriigi pädevate asutuste ees, kus AIFe turustatakse. Seega peaksid sellised AIFide valitsejad täitma käesolevas direktiivis sätestatud läbipaistvusnõudeid ja kohustusi AIFide valitsejate suhtes, kes valitsevad AIFe, mis omandavad kontrolli väärtpaberibörsil noteerimata äriühingutes ja emitentides. Lisaks tuleks süsteemsete riskide kontrollimiseks sõlmida rahvusvahelistele standarditele vastavad asjakohased koostöökokkulepped, mis hõlmavad pädevaid asutusi liikmesriikides, kus AIFe turustatakse, ja kui see on asjakohane, asjaomaste ELi AIFide pädevaid asutusi ja järelevalveasutusi kolmandas riigis, kus on kolmanda riigi AIFi valitseja asukoht, ning kui see on asjakohane, järelevalveasutusi kolmandas riigis, kus on kolmanda riigi AIF asukoht, et tagada tõhus teabevahetus, mis võimaldab asjaomaste liikmesriikide pädevatel asutustel täita nende käesolevast direktiivist tulenevaid ülesandeid. Koostöökokkuleppeid ei tohiks kasutada kolmanda riigi fondide liikmesriigis turustamise takistamiseks. Viimaks, rahapesu ja terrorismi rahastamise vastane töökond ei tohiks olla kandnud kolmandat riiki, kus on kolmanda riigi AIFi valitseja või kolmanda riigi AIFi asukoht, rahapesu ja terrorismi rahastamise vastasest koostööst keelduvate riikide ja territooriumide nimekirja.
(70)
Käesolev direktiiv ei tohiks mõjutada praegust olukorda, kus liidus asuv kutseline investor võib omal algatusel investeerida AIFi, sõltumata AIFi valitseja ja/või AIFi asukohast.
(71)
Liikmesriikidel peaks olema võimalik lubada oma territooriumil AIFide valitsejatel turustada jaeinvestoritele kõiki või teatud liiki nende valitsetavaid AIFe. Kui liikmesriik lubab turustada teatud liiki AIFe, peaks ta igal üksikjuhtumil eraldi hindama seda, kas konkreetset AIFi võib pidada seda liiki fondiks, mida võib tema territooriumil turustada jaeinvestoritele. Ilma et see piiraks muude liidu õigusaktide kohaldamist, peaks liikmesriikidel olema võimalik sellistel juhtudel jaeinvestoritele turustamise eeltingimusena kehtestada AIFidele ja nende valitsejatele rangemaid nõudeid võrreldes nõuetega, mida kohaldatakse nende territooriumil kutselistele investoritele turustatavate AIFide suhtes, olenemata sellest, kas AIFi turustatakse riigi sees või piiriüleselt. Kui liikmesriik lubab oma territooriumil turustada AIFi jaeinvestoritele, tuleks seda võimaldada sõltumata sellest, millises liikmesriigis asub AIFi valitsev AIFi valitseja, ning liikmesriigid ei tohiks kehtestada rangemaid või täiendavaid nõudeid teises liikmesriigis asuvate ja piiriüleselt turustatavate ELi AIFide suhtes võrreldes siseriiklikult turustatavate AIFidega. Lisaks peaksid AIFide valitsejad, direktiivi 2004/39/EÜ kohaselt tegevusloa saanud investeerimisühingud ning direktiivi 2006/48/EÜ kohaselt tegevusloa saanud krediidiasutused, kes osutavad jaeklientidele investeerimisteenuseid, arvesse võtma kõiki täiendavaid nõudeid, kui nad hindavad konkreetse jaekliendi puhul teatava AIFi sobivust või asjakohasust või hindavad, kas tegemist on lihtfinantsinstrumendiga või mitte.
(72)
Tuleb täpsustada käesoleva direktiivi rakendamise eest vastutavate pädevate asutuste õigusi ja kohustusi ning tugevdada mehhanisme, millega tagatakse tulemuslik piiriülene järelevalvealane koostöö. Teatud tingimustel peaks AIFi valitseja vastuvõtjaliikmesriigi pädevatel asutustel olema võimalik võtta otseseid meetmeid, et teha järelevalvet nende vastutusalasse kuuluvate õigusnormide täitmise üle. Muude õigusnormide osas peaksid vastuvõtjaliikmesriikide pädevad asutused teatavatel tingimustel saama taotleda päritoluliikmesriigi pädevatelt asutustelt meetmete võtmist, ja sekkuda, kui viimased seda ei tee.
(73)
Käesoleva direktiiviga nähakse ette Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve kui üldise kooskõlastaja roll, ning võimalus korraldada tema eesistumisel siduvaid vahendusmenetlusi pädevate asutuste vaheliste erimeelsuste lahendamiseks.
(74)
Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve peaks koostama regulatiivsete tehniliste standardite eelnõud nende koostöökokkulepete sisu kohta, mis tuleb sõlmida AIFi valitseja päritoluliikmesriigi või viidatava liikmesriigi ning kolmanda riigi asjaomaste järelevalveasutuste vahel, samuti teabevahetusmenetluste kohta. Regulatiivsete tehniliste standardite eelnõud peaksid tagama, et kooskõlas kõnealuste koostöökokkulepetega esitatakse nii päritolu- kui ka vastuvõtjaliikmesriigi pädevatele asutustele kogu vajalik teave, mis võimaldab neil täita nende käesolevast direktiivist tulenevat järelevalve- ja uurimisalast pädevust. Lisaks peaks Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve hõlbustama koostöökokkulepete sõlmimist ja vastavate läbirääkimiste korraldamist. Näiteks võiks Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve oma vastavast rollist tulenevalt välja töötada koostöökokkulepete standardvormi.
(75)
Liikmesriigid peaksid kehtestama eeskirjad käesoleva määruse sätete rikkumise eest kohaldatavate karistuste kohta ja tagama nende rakendamise. Kõnealused karistused peaksid olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad.
(76)
Käesolevas direktiivis tunnustatakse põhiõigusi ning järgitakse eelkõige ELi toimimise lepingus ja Euroopa Liidu põhiõiguste hartas tunnustatud põhimõtteid, eelkõige ELi toimimise lepingu artiklis 16 ja ELi põhiõiguste harta artiklis 8 sätestatud õigust isikuandmete kaitsele. Igasugune teabevahetus ja teabe edastamine pädevate asutuste vahel peaks toimuma kooskõlas isikuandmete edastamise eeskirjadega, mis on kehtestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 1995. aasta direktiiviga 95/46/EÜ (üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ning selliste andmete vaba liikumise kohta) (18). Igasugune teabevahetus ja teabe edastamine Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve poolt peaks toimuma kooskõlas isikuandmete edastamise eeskirjadega, mis on kehtestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2000. aasta määrusega (EÜ) nr 45/2001 (üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ühenduse institutsioonides ja asutustes ning selliste andmete vaba liikumise kohta), (19) mida tuleks täiel määral kohaldada isikuandmete töötlemisel käesoleva direktiivi tähenduses.
(77)
Selleks et tagada käesoleva direktiivi rakendamiseks ühetaolised tingimused, tuleks komisjonile anda rakendamisvolitused. Neid volitusi tuleks teostada kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 2011. aasta määrusega (EL) nr 182/2011 (millega kehtestatakse eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis käsitlevad liikmesriikide läbiviidava kontrolli mehhanisme, mida kohaldatakse komisjoni rakendamisvolituste teostamise suhtes) (20).
(78)
Komisjonil peaks olema õigus võtta kooskõlas ELi toimimise lepingu artikliga 290 vastu delegeeritud õigusakte, kui see on käesolevas direktiivis sõnaselgelt ette nähtud. Eelkõige tuleks komisjonile anda õigus täpsustada käesolevas direktiivis määratletud finantsvõimenduse viise, sealhulgas asjaomase AIFi kontrolli all olevaid kolmandaid isikuid hõlmavaid finants- ja/või õiguslikke struktuure, mis on spetsiaalselt loodud selleks, et otseselt või kaudselt tekitada finantsvõimendust AIFi tasandil. See tähendab, eelkõige börsivälise kapitali ja riskikapitali investeerimisfondide puhul, et portfelli kuuluva äriühingu tasandil eksisteerivat finantsvõimendust ei kavatseta sellistele finants- või õiguslikele struktuuridele viitamisel arvesse võtta.
(79)
Delegeeritud õigusaktid tuleks vastu võtta ka selleks, et täpsustada, kuidas arvutada vähem range režiimi künniseid ning kuidas käsitada AIFide valitsejaid, kelle valitsetavate varade (sealhulgas finantsvõimenduse kasutamise teel omandatud varade) kogumaht kalendriaasta sees aeg-ajalt ületab käesolevas direktiivis sätestatud asjakohase künnise ja/või jääb sellest allapoole, et määrata süsteemsete riskide üle tulemusliku järelevalve teostamiseks allapoole künnist jäävatele AIFi valitsejatele registreerimiskohustus ja teavitamiskohustus ning kohustus teavitada asjakohaseid pädevaid asutusi, kui nad enam ei vasta vähem range režiimi kohaldamise tingimustele.
(80)
Delegeeritud õigusaktid tuleks vastu võtta ka selleks, et täpsustada finantsvõimenduse viisid, sealhulgas kõik asjaomase AIFi kontrolli all olevaid kolmandaid isikuid hõlmavad õiguslikud ja/või finantsstruktuurid, ning finantsvõimenduse arvutamise viisid. Veel tuleks delegeeritud õigusaktidega määratleda, millised riskid tuleb katta täiendavate omavahendite või kutsekindlustusega; tingimused, mille alusel määratakse kindlaks täiendavate omavahendite või kutsekindlustuse katte nõuetekohasus; ning täiendavate omavahendite või kutsekindlustuse katte jooksva kohandamise meetod. Delegeeritud õigusaktid tuleks vastu võtta, et täpsustada kriteeriumeid, mida pädevad asutused kasutavad hindamaks, kas AIFi valitseja täidab oma äritegevusega seotud kohustusi; kohustust tegutseda valitsetava AIFi või selle investorite ning turu ühtsuse huvides; kohustust omada ja tulemuslikult kasutada nõuetekohaseks äritegevuseks vajalikke vahendeid ja meetodeid; kohustust võtta mõistlikkuse piires kõik meetmed huvide konfliktide vältimiseks ja kui neid ei ole võimalik vältida, siis need tuvastada, neid juhtida ja jälgida ning vajaduse korral avalikustada, et huvide konfliktid ei saaks kahjustada AIFi ja selle investorite huve, ning tagamaks oma valitsetava AIFi õiglast kohtlemist; kohustust täita kõiki tema äritegevust reguleerivaid nõudeid, et kõigiti edendada enda poolt valitsetava AIFi või selle investorite parimaid huve ja turu ühtsust; ning kohustust kohelda kõiki AIFi investoreid õiglaselt.
(81)
Samuti tuleks vastuvõetavate delegeeritud õigusaktidega täpsustada, mis liiki huvide konflikte peavad AIFide valitsejad tuvastama, ning milliseid struktuure ning organisatsioonilisi ja haldusmenetlusi puudutavaid mõistlikke samme peaks AIFi valitseja astuma huvide konfliktide ennetamiseks, juhtimiseks, kontrollimiseks ja avalikustamiseks. Delegeeritud õigusakte tuleks vastu võtta ka selleks, et täpsustada järgmist: milliseid riskijuhtimisfunktsioone kasutada; kui sageli riskijuhtimissüsteemi läbi vaadata; kuidas riskijuhtimisfunktsioone funktsionaalselt ja hierarhiliselt eraldada tegevusüksustest, sealhulgas portfellihaldusest; milliseid konkreetseid kaitsemeetmeid kasutada huvide konfliktide ärahoidmiseks ning milliseid riskijuhtimisnõudeid tuleb AIFi valitsejal kasutada. Lisaks tuleks vastu võtta delegeeritud õigusaktid, millega määratletakse AIFi valitsejate kasutatavad likviidsuse juhtimise süsteemid ning menetlused investeerimisstrateegia ühildamiseks likviidsusprofiili ja tagasivõtmispoliitikaga. Delegeeritud õigusaktid tuleks vastu võtta ka selleks, et täpsustada nõudeid, mida väärtpaberistatud instrumentide algne väljastaja, tehingu korraldaja või algne laenuandja peavad täitma, et AIFide valitsejad võiksid investeerida sellistesse instrumentidesse, mis on emiteeritud pärast 1. jaanuari 2011.
(82)
Lisaks tuleks vastu võtta delegeeritud õigusaktid, et täpsustada nõudeid, mida AIFide valitsejad peavad sellistesse väärtpaberistatud instrumentidesse investeerimisel täitma; määrata juhtimis- ja raamatupidamiskord, elektroonilise andmetöötluse kontrollimise ja kaitsemeetmete kasutamise kord ning piisavad sisekontrollimehhanismid; kehtestada kord AIFi varade nõuetekohaseks hindamiseks ning osaku või aktsia puhasväärtuse arvutamiseks; näidata, milliseid ametialaseid tagatisi peab välishindaja suutma pakkuda, ja kui sageli tuleks avatud AIFide hindamist läbi viia.
(83)
Delegeeritud õigusaktidega tuleks ka täpsustada AIFi valitseja ülesannete delegeerimise tingimused ning millistel tingimustel on AIFi valitseja delegeerinud oma ülesandeid sellisel määral, et ta ise muutub fiktiivseks äriühinguks, keda ei saa enam käsitada AIFi valitsejana. Depositooriumide osas tuleks delegeeritud õigusaktidega määrata: kriteeriumid selle hindamiseks, et usaldatavusnormatiivide täitmise reguleerimine ja järelevalve kolmandas riigis, kus on depositooriumi asukoht, vastab liidu õigusele ning et seda jõustatakse tulemuslikult; standardlepingus fikseeritavad üksikasjad; depositooriumi ülesannete täitmise tingimused, sealhulgas määratleda, mis liiki finantsinstrumente depositoorium peaks hoidma, mis tingimustel ta võib hoida keskdepositooriumis registreeritud finantsinstrumente ning mis tingimustel võib ta hoida nimelistena emiteeritud ja emitendi või registripidaja registreeritud finantsinstrumente; depositooriumide hoolsuskohustused; eraldamiskohustus; mis olukorras ja millistel tingimustel loetakse hoitavad finantsinstrumendid kaduma läinuks; mida lugeda välissündmusteks, mille üle asjaosalisel puudub kontroll ja mille tagajärjed oleksid olnud vältimatud vaatamata kõigile mõistlikele pingutustele nende ärahoidmiseks; ning millistes oludes ja mis tingimustel on olemas objektiivne põhjus asjaosalise vastutusest vabastamiseks. Delegeeritud õigusaktid tuleks vastu võtta, et täpsustada sellise aastaaruande sisu, mille AIFi valitseja peab iga valitsetava AIFi kohta kättesaadavaks tegema, ning määrata kindlaks kõnealuse AIFi valitseja kohustused seoses investoritele teabe avaldamisega ja pädevatele asutustele aruannete esitamisega ning selle sagedusega.
(84)
Samuti tuleks delegeeritud õigusaktidega määrata kindlaks, mida lugeda oluliseks finantsvõimenduseks ja milliste põhimõtete alusel peaksid pädevad asutused kaaluma AIFi valitseja kasutada võidavale finantsvõimendusele piirangute seadmist. Delegeeritud õigusaktidega tuleks määrata kindlaks kolmandate riikide AIFi valitsejate ja/või kolmandate riikide AIFidega koostöö tegemise kord, et kujundada ühtne raamistik, mis hõlbustaks selliste koostöösidemete loomist kolmandate riikidega. Samuti peaks delegeeritud õigusaktidega määrama kindlaks, millise sisuga teavet AIFide valitsejate kohta pädevad asutused omavahel vahetavad ning millist teavet esitatakse Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvele.
(85)
Sõltuvalt Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve vastavast nõuandest ja käesolevas direktiivis sätestatud kriteeriumidest tuleks vastu võtta ka delegeeritud õigusakt, mille eesmärk on laiendada Euroopa tegevusluba neile ELi AIFide valitsejatele, kes turustavad liidus kolmandate riikide AIFe, ning liidus AIFe valitsevatele ja/või turustavatele kolmandate riikide AIFide valitsejatele, ning tuleks vastu võtta ka eraldi delegeeritud õigusakt, millega lõpetatakse siseriiklike erainvesteeringute kordade kohaldamine.
(86)
Euroopa Parlament ja nõukogu peaksid saama esitada delegeeritud õigusakti suhtes vastuväiteid kolme kuu jooksul alates õigusakti teatavakstegemisest. Euroopa Parlamendi või nõukogu algatusel võidaks seda ajavahemikku tõsiste kahtluste korral pikendada kolme kuu võrra. Samuti peaks olema võimalik, et Euroopa Parlament ja nõukogu teavitavad teisi institutsioone oma kavatsusest vastuväiteid mitte esitada. Selline delegeeritud õigusaktide varajane heakskiitmine on eriti oluline siis, kui tuleb järgida tähtaegu, näiteks selleks, et liikmesriigid saaksid vajaduse korral delegeeritud õigusaktid üle võtta käesolevas direktiivis ette nähtud üleminekuperioodi jooksul.
(87)
Lissaboni lepingu vastu võtnud valitsustevahelise konverentsi lõppaktile lisatud deklaratsioonis Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 290 kohta võttis konverents teadmiseks komisjoni kavatsuse konsulteerida finantsteenuste valdkonna delegeeritud õigusaktide eelnõude koostamisel liikmesriikide määratud asjatundjatega vastavalt oma väljakujunenud tavale.
(88)
Kaks aastat pärast käesoleva direktiivi ülevõtmise tähtpäeva peaks Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve avaldama oma arvamuse sel ajal kehtiva Euroopa tegevusloa ja siseriiklike erainvesteeringute kordade toimimise kohta. Lisaks peaks ta andma nõu Euroopa tegevusloa laiendamise kohta liidus kolmandate riikide AIFe turustavatele ELi AIFide valitsejatele ja liidus AIFe valitsevatele ja/või turustavatele kolmandate riikide AIFide valitsejatele. Kolme kuu jooksul pärast Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve arvamuse ja nõuande saamist ning võttes arvesse käesolevas direktiivis loetletud kriteeriume ja direktiivi eesmärke, muu hulgas seoses siseturu, investorite kaitse ja süsteemsete riskide tulemusliku järelevalvega, peaks komisjon võtma vastu delegeeritud õigusakti, milles määratakse kuupäev, millest alates hakatakse kõigis liikmesriikides kohaldama käesolevas direktiivis Euroopa tegevusloa laiendamise kohta sätestatud eeskirju.
(89)
2009. aasta aprillis Londonis toimunud tippkohtumisel leppisid G20 juhid kokku selles, et riskifondid või nende valitsejad tuleks registreerida ja nõuda neilt pidevat asjakohase teabe esitamist reguleerijatele või järelevalveasutustele. Nad tuleks allutada kontrollile, mis tagab, et nende riskijuhtimise tase on piisav. 2010. aasta juunis Torontos kinnitasid G20 juhid oma otsustavust ning lisaks kohustusid kiirendama riskifondide läbipaistvuse ja regulatiivse järelevalve parandamisele suunatud jõuliste meetmete rakendamist rahvusvaheliselt järjekindlal ja mittediskrimineerival viisil. G20 eesmärkide toetamiseks avaldas Rahvusvaheline Väärtpaberijärelevalve Organisatsioon 2009. aasta juunis riskifondide järelevalve kõrgetasemelised põhimõtted, et suunata selles valdkonnas rahvusvaheliselt kooskõlastatud regulatsioonide väljatöötamist. 16. septembril 2010 leppis Euroopa Ülemkogu kokku selles, et Euroopa peab edendama oma huve ja väärtusi otsustavamalt, vastastikkuse ja vastastikuse kasu põhimõtete alusel ning liidu välissuhete kontekstis, ning astuma samme muu hulgas selleks, et tagada Euroopa ettevõtlusele parem turulepääs ja süvendada reguleerimisalast koostööd peamiste kaubanduspartneritega. Komisjon püüab tagada vastavate kohustuste samasugust täitmist liidu rahvusvaheliste partnerite poolt.
(90)
Kolm aastat pärast delegeeritud õigusakti jõustumist, mille kohaselt kõigi AIFide valitsejate suhtes hakatakse kohaldama Euroopa tegevusluba, peaks Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve avaldama oma arvamuse sel ajal kehtiva Euroopa tegevusloa ja siseriiklike erainvesteeringute kordade toimimise kohta. Lisaks peaks ta andma nõu kõnealuste siseriiklike kordade kehtetuks tunnistamise kohta. Kolme kuu jooksul pärast Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve arvamuse ja nõuande saamist ning võttes arvesse käesolevas direktiivis loetletud kriteeriume ja eesmärke, muu hulgas seoses siseturu, investorite kaitse ja süsteemsete riskide tulemusliku järelevalvega, peaks komisjon võtma vastu delegeeritud õigusakti, milles määratakse kuupäev, millest alates tuleks kõigis liikmesriikides tunnistada kehtetuks käesolevas direktiivis osutatud siseriiklikud korrad.
(91)
Neli aastat pärast käesoleva direktiivi ülevõtmise tähtpäeva peaks komisjon alustama avalike konsultatsioonide ja pädevate asutustega läbi viidud arutelude põhjal käesoleva direktiivi kohaldamise ja reguleerimisala läbivaatamist. Läbivaatamisel tuleks analüüsida käesoleva direktiivi kohaldamisel saadud kogemusi, selle mõju investoritele, AIFidele või nende valitsejatele nii liidu piires kui ka liidust väljaspool, seda, mil määral on käesolev direktiiv täitnud oma eesmärgid, ning vajaduse korral teha ettepanekuid selle muutmiseks. Läbivaatamisel tuleks anda üldine ülevaade käesolevas direktiivis kehtestatud eeskirjade toimimisest ja nende kohaldamisel saadud kogemustest. Komisjon peaks läbivaatamisel käsitlema Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve ja liidu pädevate asutuste rolli kõigi käesoleva direktiivi kontekstis liidu turgudel tegutsevate AIFide valitsejate üle tulemusliku järelevalve tagamisel ning muu hulgas kooskõlas määrusega (EL) nr 1095/2010 Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvele täiendavate järelevalvekohustuste panemist seoses kolmandate riikide AIFide valitsejatele tegevuslubade andmise ja nende üle järelevalve teostamisega. Seejuures peaks komisjon hindama Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvele selliste ülesannete panemisega seotud kulusid ja saadavat kasu.
(92)
Käesoleva direktiivi eesmärk on luua raamistik, mis võimaldab pädevatel asutustel liidus reageerida AIFide valitsejate tegevusest tuleneda võivatele riskidele ning tagada tulemuslikku järelevalvet selliste riskide üle. Tuleks luua range regulatiivne ja järelevalveraamistik, mis ei jäta finantsregulatsiooni mingeid tühikuid. Sellega seoses viidatakse kehtivatele hoolsuskohustuse nõuetele, mida kohaldatakse kutselistele investoritele nende suhtes kehtivate asjakohaste õigusaktide alusel. Lisaks kutsutakse komisjoni üles vaatama läbi ka kutseliste investorite suhtes kehtivad asjaomased õigusaktid ning hindama vajadust kehtestada rangemad nõuded hoolsuskontrollile, mida peavad rakendama liidu kutselised investorid, kui nad omal algatusel investeerivad kolmandate riikide finantstoodetesse, sealhulgas näiteks kolmandate riikide AIFidesse.
(93)
Läbivaatamise lõppedes peaks komisjon esitama Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande, vajaduse korral koos muudatusettepanekutega, milles võetakse arvesse käesoleva direktiivi eesmärke ning ettepanekute võimalikku mõju investoritele ning nii liidu kui ka kolmandate riikide AIFidele või nende valitsejatele.
(94)
Kuna käesoleva direktiivi eesmärki, nimelt tagada investorite kõrgetasemeline kaitse, kehtestades selleks AIFide valitsejatele tegevusloa andmist ja nende järelevalvet reguleeriva ühtse raamistiku, ei suuda liikmesriigid piisavalt saavutada, millele osutavad ka liikmesriikidepõhise kõnealuste osalejate reguleerimise ja järelevalve puudused, ja seetõttu on seda parem saavutada liidu tasandil, võib liit võtta meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev direktiiv nimetatud eesmärgi saavutamiseks vajalikust kaugemale.
(95)
Direktiive 2003/41/EÜ ja 2009/65/EÜ, Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. septembri 2009. aasta määrust (EÜ) nr 1060/2009 (reitinguagentuuride kohta) (21) ja määrust (EL) nr 1095/2010 tuleks seetõttu vastavalt muuta,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
I PEATÜKK
ÜLDSÄTTED
Artikkel 1
Sisu
Käesoleva direktiiviga kehtestatakse liidus alternatiivseid investeerimisfonde (AIFid) valitsevatele ja/või turustavatele AIFide valitsejatele tegevusloa andmist, nende tegevust ja läbipaistvust käsitlevad eeskirjad.
Artikkel 2
Reguleerimisala
1. Kui käesoleva artikli lõikest 3 ja artiklist 3 ei tulene teisiti, kohaldatakse käesolevat direktiivi järgmiste üksuste suhtes:
a)
ELi AIFide valitsejad, kes valitsevad ühte või mitut AIFi, olenemata sellest, kas tegemist on ELi või kolmanda riigi AIFidega;
b)
kolmandate riikide AIFide valitsejad, kes valitsevad ühte või mitut ELi AIFi, ning
c)
kolmandate riikide AIFide valitsejad, kes turustavad liidus ühte või mitut AIFi, olenemata sellest, kas tegemist on ELi või kolmanda riigi AIFidega.
2. Lõike 1 kohaldamisel ei ole oluline:
a)
kas AIF on avatud või kinnine fond;
b)
kas AIF on asutatud vastavalt õigusaktidele lepingulise-, usaldusfondi- või põhikirja omava äriühinguna või on tal mingi muu õiguslik vorm;
c)
milline on AIFi valitseja õiguslik struktuur.
3. Käesolevat direktiivi ei kohaldata järgmiste üksuste suhtes:
a)
valdusettevõtjad;
b)
tööandjapensioni kogumisasutused, mida reguleeritakse direktiiviga 2003/41/EÜ, sealhulgas vajaduse korral kõnealuse direktiivi artikli 2 lõikes 1 osutatud tegevusloa saanud üksused, mis vastutavad selliste asutuste valitsemise eest ja tegutsevad nende nimel, või sama direktiivi artikli 19 lõike 1 kohaselt nimetatud investeerimisjuhid, kes ei valitse AIFi;
c)
riigiülesed institutsioonid, nagu Euroopa Keskpank, Euroopa Investeerimispank, Euroopa Investeerimisfond, Euroopa arenguvaldkonna finantseerimise asutused ja kahepoolsed arengupangad, Maailmapank, Rahvusvaheline Valuutafond ning muud riigiülesed institutsioonid ja samalaadsed rahvusvahelised organisatsioonid, juhul kui sellised institutsioonid või organisatsioonid valitsevad AIFe ning need AIFid tegutsevad avalikes huvides;
d)
riikide keskpangad;
e)
keskvalitsused, piirkondlikud ja kohalikud omavalitsused ning asutused või muud institutsioonid, mis valitsevad sotsiaalkindlustus- ja pensionisüsteeme toetavaid fonde;
f)
töötajate kaasamis- või kogumiskavad;
g)
eriotstarbelised väärtpaberistamisüksused.
4. Liikmesriigid võtavad vajalikke meetmeid selle tagamiseks, et lõikes 1 osutatud AIFide valitsejad täidavad alati käesoleva direktiivi nõudeid.
Artikkel 3
Erandid
1. Käesolevat direktiivi ei kohaldata AIFide valitsejate suhtes, kes valitsevad ühte või mitut AIFi, mille ainsateks investoriteks on AIFide valitsejad või nende ema- või tütarettevõtjad või nende emaettevõtja teised tütarettevõtjad ning tingimusel, et ükski kõnealune investor ei ole ise AIF.
2. Ilma et see piiraks artikli 46 kohaldamist, kohaldatakse käesoleva artikli lõikeid 3 ja 4 üksnes järgmiste AIFide valitsejate suhtes:
a)
AIFi valitseja, kes otse või kaudselt sellise äriühingu kaudu, mida AIFi valitsejaga seob ühine juhtimine või kontroll või oluline otsene või kaudne osalus, haldab sellise AIFi portfelli, mille valitsetavate varade (sealhulgas kõigi finantsvõimenduse kasutamise teel omandatud varade) kogumaht ei ületa künnist 100 miljonit eurot, või
b)
AIFi valitseja, kes otse või kaudselt sellise äriühingu kaudu, mida AIFi valitsejaga seob ühine juhtimine või kontroll või oluline otsene või kaudne osalus, haldab sellise AIFi portfelli, mille valitsetavate varade kogumaht ei ületa künnist 500 miljonit eurot, juhul kui AIFi portfell koosneb finantsvõimenduseta AIFidest, kusjuures viie aasta jooksul pärast igasse AIFi algse investeeringu tegemise kuupäeva ei ole võimalik kasutada tagasivõtmise õigust.
3. Liikmesriigid tagavad, et lõikes 2 osutatud AIFide valitsejad täidavad vähemalt järgmisi nõudeid:
a)
kuuluvad registreerimisele päritoluliikmesriigi pädevate asutuste juures;
b)
annavad registreerimisel oma päritoluriigi pädevatele asutustele enda ja oma valitsetavate AIFide identifitseerimisandmed;
c)
tutvustavad registreerimisel oma päritoluriigi pädevatele asutustele oma valitsetavate AIFide investeerimisstrateegiaid;
d)
teavitavad päritoluliikmesriigi pädevaid asutusi korrapäraselt oma peamistest kaubeldavatest instrumentidest ning valitsetavate AIFide peamistest riskidest ja tähtsaimatest riskikontsentratsioonidest, et pädevad asutused saaksid korraldada tulemuslikku järelevalvet süsteemsete riskide üle, ning
e)
teavitavad oma päritoluliikmesriigi pädevaid asutusi juhul, kui nad enam ei vasta lõikes 2 osutatud tingimustele.
Käesoleva lõike ja lõike 2 kohaldamine ei takista liikmesriike kohaldamast mõne lõikes 2 osutatud AIFi valitseja suhtes rangemaid eeskirju.
Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed, tagamaks et kui lõikes 2 sätestatud tingimused ei ole enam täidetud, taotleb asjaomane AIFi valitseja tegevusluba 30 kalendripäeva jooksul kooskõlas käesolevas direktiivis sätestatud asjakohaste menetlustega.
4. Lõikes 2 osutatud AIFide valitsejad saavad käesoleva direktiiviga antud õigusi kasutada vaid juhul, kui nad otsustavad taotleda käesoleva direktiivi kohast osalemisvõimalust. Kui AIFide valitsejad otsustavad osaleda, kohaldatakse nende suhtes käesolevat direktiivi täies ulatuses.
5. Komisjon võtab vastu rakendusaktid, millega täpsustatakse lõike 4 kohaselt osalemisvõimalust kasutavate AIFide valitsejate suhtes kohaldatavaid menetlusi. Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 59 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
6. Komisjon võtab vastavalt artiklile 56 ning artiklites 57 ja 58 sätestatud tingimustel delegeeritud õigusaktide abil vastu meetmed, millega täpsustatakse järgmist:
a)
lõikes 2 osutatud künniste arvutamine ning nende AIFide valitsejate kohtlemine, kelle valitsetavate AIFide varade (sealhulgas finantsvõimenduse kasutamise teel omandatud varade) kogumaht sama kalendriaasta jooksul aeg-ajalt ületab käesolevas direktiivis sätestatud asjakohase künnise ja/või jääb sellest allapoole;
b)
lõikes 3 sätestatud kohustus ennast registreerida ja anda teavet süsteemsete riskide tulemusliku järelevalve huvides ning
c)
lõikes 3 sätestatud pädevate asutuste teavitamise kohustus.
Artikkel 4
Mõisted
1. Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:
„alternatiivne investeerimisfond (AIF)”- investeerimisfond, sealhulgas selle investeerimisüksus, mis:
i)
kaasab mitmete investorite kapitali, et investeerida see vastavalt kindlaks määratud investeerimispoliitikale kõnealuste investorite kasuks, ning
ii)
ei vaja tegevusluba direktiivi 2009/65/EÜ artikli 5 alusel;
„AIFi valitseja”- juriidiline isik, kelle korrapärane tegevus hõlmab ühe või mitme AIFi valitsemist;
„filiaal”- tegevuskoht, mis AIFi valitseja puhul on tema osa, mis ei ole iseseisev juriidiline isik ja mis AIFi valitseja puhul pakub teenuseid, mille osutamiseks viimasel on tegevusluba; kõiki tegevuskohti, mille teises liikmesriigis või kolmandas riigis registreeritud AIFi valitseja on ühes liikmesriigis asutanud, käsitatakse ühe filiaalina;
„teenitud intress”- AIFi kasumi osa, mis makstakse AIFi valitsejale tasuks AIFi valitsemise eest ning mida eristatakse AIFi kasumi osast, mille AIFi valitseja on teeninud sellesse AIFi tehtud investeeringute pealt;
„märkimisväärne seos”- olukord, kus vähemalt kaks füüsilist või juriidilist isikut on seotud:
i)
osaluse kaudu, mis tähendab otseselt või kontrollsuhte kaudu vähemalt 20 % omamist ettevõtte hääleõigusest või kapitalist,
ii)
kontrolli kaudu, mis tähendab ema- ja tütarettevõtte vahelist suhet vastavalt nõukogu 13. juuni 1983. aasta seitsmenda direktiivi 83/349/EMÜ (mis käsitleb konsolideeritud aastaaruandeid) (22) artiklile 1, või samasugust suhet füüsilise või juriidilise isiku ja ettevõtja vahel; käesoleva punkti tähenduses loetakse kõiki tütarettevõtjate tütarettevõtjaid samuti kõnealuste tütarettevõtjate emaettevõtja tütarettevõtjateks.
Olukorda, kus kaks või rohkem füüsilist või juriidilist isikut on valitseva mõju kaudu ühe ja sama isikuga alaliselt seotud, käsitatakse samuti nimetatud isikute vahelise märkimisväärse seosena;
„pädevad asutused”- liikmesriikide ametiasutused, kellele on õigusaktiga tehtud ülesandeks teostada järelevalvet AIFide valitsejate üle;
„depositooriumiga seotud pädevad asutused”-
„ELi AIFi pädevad asutused”- liikmesriikide ametiasutused, kellele on õigusaktiga tehtud ülesandeks teostada järelevalvet AIFide üle;
„kontroll”- direktiivi 83/349/EMÜ artiklis 1 määratletud kontroll;
„asukoht”-
„ELi alternatiivne investeerimisfond”-
„ELi AIFi valitseja”- AIFi valitseja, kelle registrijärgne asukoht asub mõnes liikmesriigis;
„alternatiivne investorfond”- AIF, mis:
i)
investeerib vähemalt 85 % oma varadest teise AIFi (alternatiivne ühisinvesteerimisfond) osakutesse või aktsiatesse või
ii)
investeerib vähemalt 85 % oma varadest mitmesse ühesuguse investeerimisstrateegiaga alternatiivsesse ühisinvesteerimisfondi või
iii)
panustab muul viisil vähemalt 85 % oma varadest ühte või mitmesse sellisesse alternatiivsesse ühisinvesteerimisfondi;
„finantsinstrument”- direktiivi 2004/39/EÜ I lisa C jaos määratletud instrument;
„valdusettevõtja”- ettevõtja, millel on aktsiaosalus ühes või mitmes teises ettevõtjas ning mille äritegevuse eesmärgiks on äristrateegia(te) elluviimine oma tütar- või sidusettevõtjate või osaluste kaudu nende väärtuse kasvatamiseks pikas perspektiivis ning mis on ettevõtja:
i)
mis tegutseb omaenda huvides ja mille aktsiatega on lubatud kaubelda reguleeritud liidu turul, või
ii)
mille peaeesmärk ettevõtja aastaaruande või muude ametlike dokumentide põhjal otsustades ei ole investoritele kasumi tootmine tütar- või sidusettevõtjate loovutamise teel;
„AIFi päritoluliikmesriik”-
„AIFi valitseja päritoluliikmesriik”- liikmesriik, kus asub AIFi valitseja registrijärgne asukoht. Kolmandate riikide AIFide valitsejate puhul loetakse kõiki käesoleva direktiivi viiteid „AIFi valitseja päritoluliikmesriigile” viideteks „viidatavale liikmesriigile”, nagu on ette nähtud VII peatükis;
„AIFi valitseja vastuvõtjaliikmesriik”- üks järgmistest:
i)
liikmesriik, kus ELi AIFi valitseja valitseb ELi AIFi ja mis ei ole päritoluliikmesriik;
ii)
liikmesriik, kus ELi AIFi valitseja turustab ELi AIFi osakuid või aktsiad ja mis ei ole päritoluliikmesriik;
iii)
liikmesriik, kus ELi AIFi valitseja turustab kolmanda riigi AIFi osakuid või aktsiaid ja mis ei ole päritoluliikmesriik;
iv)
liikmesriik, kus kolmanda riigi AIFi valitseja valitseb ELi AIFi ja mis ei ole viidatav liikmesriik;
v)
liikmesriik, kus kolmanda riigi AIFi valitseja turustab ELi AIFi osakuid või aktsiaid ja mis ei ole viidatav liikmesriik, või
vi)
liikmesriik, kus kolmanda riigi AIFi valitseja turustab kolmanda riigi AIFi osakuid või aktsiaid ja mis ei ole viidatav liikmesriik;
„algkapital”- direktiivi 2006/48/EÜ artikli 57 esimese lõigu punktides a ja b osutatud rahalised vahendid;
„emitent”- emitent direktiivi 2004/109/EÜ artikli 2 lõike 1 punkti d tähenduses, kelle registrijärgne asukoht on liidus ja kelle aktsiatega võib kaubelda reguleeritud turul direktiivi 2004/39/EÜ artikli 4 lõike 1 punkti 14 tähenduses;
„seaduslik esindaja”- füüsiline isik, kelle alaline elukoht, või juriidiline isik, kelle registrijärgne asukoht on liidus ja kes kolmanda riigi AIFi valitseja poolt selgesõnaliselt määratuna tegutseb sellise kolmanda riigi AIFi valitseja nimel suhetes ametivõimude, klientide, asutuste ja kolmanda riigi AIFi valitseja partneritega liidus seoses kolmanda riigi AIFi valitseja käesolevast direktiivist tulenevate kohustustega;
„finantsvõimendus”- meetod, mille abil AIFi valitseja suurendab valitsetava AIFi riski, kas raha või väärtpaberite laenamise või tuletisinstrumentide positsioonist tuleneva võimenduse või muude vahendite abil;
„AIFi valitsemine”- ühele või mitmele AIFile vähemalt I lisa punkti 1 alapunktis a või b osutatud investeeringute valitsemise ülesande täitmine;
„turustamine”- AIFi osakute või aktsiate otsene või kaudne pakkumine liidus alaliselt elavatele või registrijärgse asukohaga investoritele või osakute või aktsiate nendesse paigutamine, mis toimub AIFi valitseja algatusel või tema nimel;
„alternatiivne ühisinvesteerimisfond”- AIF, millesse teine AIF investeerib või milles ta omab osalust vastavalt punktile m;
„viidatav liikmesriik”- artikli 37 lõike 4 kohaselt kindlaks määratud liikmesriik;
„kolmanda riigi alternatiivne investeerimisfond”- AIF, mis ei ole ELi AIF;
„kolmanda riigi AIFi valitseja”- AIFi valitseja, kes ei ole ELi AIFi valitseja;
„börsil noteerimata äriühing”- äriühing, mille registrijärgne asukoht on liidus ja mille aktsiatega ei või kaubelda reguleeritud turul direktiivi 2004/39/EÜ artikli 4 lõike 1 punkti 14 tähenduses;
„omavahendid”- direktiivi 2006/48/EÜ artiklites 56-67 nimetatud omavahendid;
„emaettevõtja”- emaettevõtja direktiivi 83/349/EMÜ artiklite 1 ja 2 tähenduses;
„peamaakler”- krediidiasutus, reguleeritud investeerimisühing või muu usaldatavusnormatiivide täitmise reguleerimisele ja jätkuvale järelevalvele allutatud üksus, mis vastaspoolena osutab teenust kutselistele investoritele, peamiselt finantsinstrumentidega tehtavate tehingute rahastamisel või teostamisel, ning võib osutada ka muid teenuseid, nagu näiteks kliiring ja kaubandusarveldused, väärtpaberihaldus, väärtpaberite laenuks andmine, kohandatud tehnoloogilised ja operatiivtoe vahendid;
„kutseline investor”- investor, keda loetakse kutseliseks kliendiks või keda võib taotluse korral käsitleda kutselise kliendina direktiivi 2004/39/EÜ II lisa tähenduses;
„oluline osalus”- otsene või kaudne osalus AIFi valitsejas, mis moodustab kapitalist või hääleõigusest 10 % või rohkem, nagu on sätestatud direktiivi 2004/109/EÜ artiklites 9 ja 10, võttes arvesse nimetatud direktiivi artikli 12 lõigetes 4 ja 5 sätestatud osaluste summeerimise tingimusi, või osalus, mis võimaldab märkimisväärselt mõjutada selle AIFi valitseja juhtimist, milles osalust omatakse;
„töötajate usaldusisikud”- töötajate usaldusisikud direktiivi 2002/14/EÜ artikli 2 punkti e tähenduses;
„jaeinvestor”- investor, kes ei ole kutseline investor;
„tütarettevõtja”- tütarettevõtja vastavalt direktiivi 83/349/EMÜ artiklite 1 ja 2 määratlusele;
„kolmanda riigi AIFi järelevalveasutused”- kolmanda riigi ametiasutused, kellele on õigusaktiga tehtud ülesandeks teostada järelevalvet AIFide üle;
„kolmanda riigi AIFi valitseja järelevalveasutused”- kolmanda riigi ametiasutused, kellele on õigusaktiga tehtud ülesandeks teostada järelevalvet AIFide valitsejate üle;
„eriotstarbeline väärtpaberistamisüksus”- üksus, mille ainsaks eesmärgiks on viia läbi väärtpaberistamisi Euroopa Keskpanga 19. detsembri 2008. aasta määruse (EÜ) nr 24/2009 (väärtpaberistamise tehingutes osalevate finantsvahendusettevõtete varade ja kohustuste statistika kohta) (23) artikli 1 lõike 2 tähenduses ning teisi tegevusi, mis on asjakohased selle eesmärgi saavutamiseks;
„eurofond”- vabalt võõrandatavatesse väärtpaberitesse ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja, kes saab tegevusloa vastavalt direktiivi 2009/65/EÜ artikli 5 sätetele.
2. Käesoleva artikli lõike 1 punkti ad kohaldamisel kohaldatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. juuni 2006. aasta direktiivi 2006/49/EÜ (investeerimisühingute ja krediidiasutuste kapitali adekvaatsuse kohta) (24) artikleid 13-16 mutatis mutandis.
3. Komisjon võtab vastavalt artiklile 56 ning artiklites 57 ja 58 sätestatud tingimustel delegeeritud õigusaktide abil vastu meetmed, millega täpsustatakse järgmist:
a)
lõike 1 punktis v määratletud finantsvõimenduse meetodid, kaasa arvatud kõik asjaomase AIFi kontrolli all olevaid kolmandaid isikuid hõlmavad finants- ja/või õigusstruktuurid, ning
b)
finantsvõimenduse arvutamise meetodid.
4. Seal, kus see on vajalik käesoleva direktiivi ühtsete kohaldamistingimuste tagamiseks, koostab Euroopa Järelevalveasutus (Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve) AIFide valitsejate tüüpide määramiseks regulatiivsete tehniliste standardite eelnõud.
Komisjonile on antud volitused võtta vastu esimeses lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid vastavalt määruse (EL) nr 1095/2010 artiklitele 10-14.
Artikkel 5
AIFi valitseja kindlaksmääramine
1. Liikmesriigid tagavad, et igal AIFil, mille valitsemine kuulub käesoleva direktiivi reguleerimisalasse, on üks AIFi valitseja, kes vastutab käesoleva direktiivi täitmise tagamise eest. AIFi valitseja on kas:
a)
väline valitseja, kelleks on AIFi või tema nimel nimetatud juriidiline isik, kes selle tulemusel vastutab AIFi valitsemise eest (väline AIFi valitseja), või
b)
AIF ise, kui selle õiguslik vorm võimaldab sisest valitsemist ning kui AIFi juhtorgan otsustab välist fondivalitsejat mitte nimetada, millisel juhul saab AIF loa tegutseda AIFi valitsejana.
2. Kui väline AIFi valitseja ei suuda tagada käesoleva direktiivi nende nõuete täitmist, mille eest vastutab AIF või tema nimel tegutsev muu üksus, teavitab ta viivitamata oma päritoluliikmesriigi pädevaid asutusi ja juhul, kui see on asjakohane, asjaomase ELi AIFi pädevaid asutusi. AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused nõuavad, et AIFi valitseja võtaks vajalikke meetmeid olukorra parandamiseks.
3. Kui lõikes 2 osutatud meetmetest hoolimata nõudeid jätkuvalt ei täideta ja juhul, kui see puudutab ELi AIFi valitsejat või ELi AIFi, nõuavad AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused, et AIFi valitseja astuks kõnealuse AIFi valitseja ametikohalt tagasi. Sellisel juhul ei tohi seda AIFi liidus enam turustada. Kui tegemist on kolmanda riigi AIFi valitsejaga, kes valitseb kolmanda riigi AIFi, ei tohi seda AIFi enam liidus turustada. AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused teavitavad koheselt AIFi valitseja vastuvõtjaliikmesriigi pädevaid asutusi.
II PEATÜKK
AIFI VALITSEJALE TEGEVUSLOA ANDMINE
Artikkel 6
AIFi valitsejana tegevuse alustamise tingimused
1. Liikmesriigid tagavad, et ükski AIFi valitseja ei valitse AIFi, kui talle ei ole käesoleva direktiivi kohaselt antud tegevusluba.
Käesoleva direktiivi kohaselt tegevusloa saanud AIFi valitseja järgib alati käesolevas direktiivis kehtestatud tegevusloa andmise tingimusi.
2. Liikmesriigid nõuavad, et välised AIFi valitsejad ei tohi osaleda muudes tegevustes peale käesoleva direktiivi I lisas nimetatute ning eurofondide täiendava valitsemisega direktiivi 2009/65/EÜ kohaselt antud tegevusloa alusel.
3. Liikmesriigid nõuavad, et siseselt valitsetavad AIFid ei tohi osaleda muudes tegevustes peale asjaomase AIFi sisese valitsemise vastavalt I lisale.
4. Erandina lõikest 2 võivad liikmesriigid lubada välisel AIFi valitsejal osutada järgmisi teenuseid:
a)
väärtpaberiportfellide, sealhulgas pensionifondide ja direktiivi 2003/41/EÜ artikli 19 lõikele 1 vastavate tööandjapensioni kogumisasutuste väärtpaberiportfellide haldamine investorite volituste alusel, kliendikeskselt ja diskretsionaarselt;
b)
kõrvalteenustena:
i)
investeerimisnõustamine;
ii)
investeerimisfondi osakute või aktsiate hoidmine ja haldamine;
iii)
finantsinstrumendiga seotud korralduste vastuvõtmine ja edastamine.
5. Käesoleva direktiivi kohaselt ei lubata AIFi valitsejal:
a)
osutada oma ainsa tegevusena lõikes 4 nimetatud teenuseid;
b)
osutada lõike 4 punktis b osutatud kõrvalteenuseid, ilma et talle oleks antud luba osutada ka lõike 4 punktis a nimetatud teenuseid;
c)
teostada üksnes I lisa punktis 2 nimetatud tegevusi või
d)
osutada I lisa punkti 1 alapunktis a nimetatud teenuseid, ilma et ta osutaks ka I lisa punkti 1 alapunktis b nimetatud teenuseid või vastupidi.
6. Käesoleva artikli lõikes 4 nimetatud teenuste osutamise suhtes AIFi valitseja poolt kohaldatakse direktiivi 2004/39/EÜ artikli 2 lõiget 2 ning artikleid 12, 13 ja 19.
7. Liikmesriigid nõuavad, et AIFi valitseja esitaks oma päritoluliikmesriigi pädevatele asutustele vajaliku teabe, mida nad vajavad selleks, et teostada järelevalvet käesolevas direktiivis osutatud tingimuste püsiva täitmise üle.
8. Investeerimisühingutelt, millele on antud tegevusluba vastavalt direktiivile 2004/39/EÜ ning krediidiasutustelt, millele on antud tegevusluba vastavalt direktiivile 2006/48/EÜ, ei tuleks nõuda käesoleva direktiivi alusel tegevusluba investeerimisteenuste osutamiseks, näiteks AIFide individuaalsete investeerimisportfellide haldamiseks. Küll aga võivad investeerimisühingud AIFide osakuid või aktsiaid liidu investoritele otseselt või kaudselt pakkuda või neisse paigutada, kui kõnealuseid osakuid või aktsiaid saab turustada vastavalt käesolevale direktiivile.
Artikkel 7
Tegevusloa taotlemine
1. Liikmesriigid nõuavad, et AIFi valitseja esitab taotluse tegevusloa saamiseks oma päritoluliikmesriigi pädevatele asutustele.
2. Liikmesriigid nõuavad, et tegevusluba taotlev AIFi valitseja esitab oma päritoluliikmesriigi pädevatele asutustele järgmise AIFi valitsejaga seotud teabe:
a)
teave isikute kohta, kes tegelikult AIFi valitseja äritegevust juhivad;
b)
teave olulist osalust omavate aktsionäride või osakuomanike isikute kohta, olenemata sellest, kas nende osalus on otsene või kaudne, kas nad on füüsilised või juriidilised isikud, samuti kõnealuse osaluse suuruse kohta;
c)
tegevusprogramm, millest ilmneb AIFi valitseja organisatsiooniline struktuur, sealhulgas teave selle kohta, kuidas AIFi valitseja kavatseb täita II, III, IV ning vajaduse korral V, VI, VII ja VIII peatükis sätestatud kohustusi;
d)
teave artikli 13 kohase tasustamispoliitika ja -tavade kohta;
e)
teave artiklis 20 osutatud ülesannete kolmandatele isikutele delegeerimise ja edasidelegeerimise kokkulepete kohta.
3. Liikmesriigid nõuavad, et tegevusluba taotlev AIFi valitseja esitab lisaks päritoluliikmesriigi pädevatele asutustele AIFi kohta, mida ta kavatseb valitseda, järgmise teabe:
a)
teave investeerimisstrateegiate kohta, sealhulgas alusfondide liikide kohta, juhul kui AIF on fondifond, AIFi valitseja tegevuspõhimõtete kohta seoses finantsvõimenduse kasutamisega, ning selle AIFi, mida valitsetakse või kavatsetakse valitseda, riskiprofiilide ja muude andmete kohta, sealhulgas teave liikmesriikide või kolmandate riikide kohta, kus selline AIF on asutatud või eeldatavasti asutatakse;
b)
teave selle kohta, kus ühisfond on asutatud, juhul kui AIF on alternatiivne investorfond;
c)
iga sellise AIFi tingimused või põhikiri, mida AIFi valitseja kavatseb valitseda;
d)
teave artikli 21 kohaselt depositooriumi määramiseks tehtud kokkulepetest iga AIFi kohta, mida AIFi valitseja kavatseb valitseda;
e)
artikli 23 lõikes 1 osutatud täiendav teave iga AIFi kohta, mida AIFi valitseja valitseb või kavatseb valitseda.
4. Kui fondivalitsejale on antud tegevusluba direktiivi 2009/65/EÜ alusel (edaspidi „eurofondi valitseja”) ja ta esitab taotluse AIFi valitseja tegevusloa saamiseks käesoleva direktiivi alusel, ei tohiks pädevad asutused eurofondi valitsejalt nõuda sellise teabe või dokumentide esitamist, mille ta on juba esitanud direktiivi 2009/65/EÜ alusel tegevusloa taotlemisel, tingimusel et asjaomane teave või dokumendid on endiselt ajakohased.
5. Pädevad asutused esitavad Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvele kord kvartalis teabe käesoleva peatüki kohaselt väljastatud ja kehtetuks tunnistatud tegevuslubade kohta.
Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve peab avalikku keskregistrit, mis sisaldab andmeid kõigi käesoleva direktiivi alusel tegevusloa saanud AIFide valitsejate kohta, loetelu selliste AIFide valitsejate poolt liidus valitsetavate ja/või turustatavate AIFide kohta ja iga sellise AIFi valitseja pädeva asutuse kohta. Register tehakse kättesaadavaks elektrooniliselt.
6. Selleks et tagada käesoleva artikli järjekindel ühtlustamine, võib Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve töötada välja regulatiivsete tehniliste standardite eelnõud, et täpsustada, millist teavet tuleb pädevatele asutustele AIFi valitseja tegevusloa taotlemisel esitada, sealhulgas tegevusprogramm.
Komisjonile on delegeeritud õigus võtta vastu esimeses lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid vastavalt määruse (EL) nr 1095/2010 artiklitele 10-14.
7. Et tagada käesoleva artikli ühtsed kohaldamistingimused, võib Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve töötada välja tehniliste rakendusstandardite eelnõud, et määrata kindlaks lõike 6 esimese lõigus ette nähtud standardvormid, -mallid ja -menetlused teabe esitamiseks.
Komisjonile antakse volitused võtta vastu esimeses lõigus osutatud tehnilised rakendusstandardid vastavalt määruse (EL) nr 1095/2010 artiklile 15.
Artikkel 8
Tegevusloa andmise tingimused
1. AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused annavad tegevusloa tingimusel, et:
a)
nad on veendunud, et AIFi valitseja suudab täita käesolevas direktiivis sätestatud tingimusi;
b)
AIFi valitsejal on piisav algkapital ja omavahendid vastavalt artiklile 9;
c)
AIFi valitseja äritegevust tegelikult juhtivad isikud on piisavalt laitmatu mainega ning piisavalt kogenud sellist liiki investeerimisstrateegiate alal, mida AIFi valitseja poolt valitsetav AIF ellu viib; nende isikute ning kõikide neid ametikohustuste täitmisel asendavate isikute nimed on viivituseta edastatud AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevatele asutustele ja AIFi valitseja äritegevust juhivad vähemalt kaks kirjeldatud tingimustele vastavat isikut;
d)
AIFi valitsejas olulist osalust omavad aktsionärid või liikmed on sobivad, pidades silmas vajadust tagada AIFi valitseja kindel ja usaldusväärne juhtimine, ning
e)
AIFi valitseja peakontor ja registrijärgne asukoht on ühes ja samas liikmesriigis.
Tegevusluba kehtib kõigis liikmesriikides.
2. Teiste asjaomaste liikmesriikide asjaomaste pädevate asutustega peetakse enne AIFi valitsejale tegevusloa andmist nõu, kui see AIFi valitseja on üks järgmistest:
a)
teise AIFi valitseja, eurofondi valitseja, investeerimisühingu, krediidiasutuse või kindlustusandja tütarettevõtja, kellele on tegevusluba antud teises liikmesriigis;
b)
teise AIFi valitseja emaettevõtja, eurofondi valitseja, investeerimisühingu, krediidiasutuse või kindlustusandja tütarettevõtja, kellele on tegevusluba antud teises liikmesriigis, või
c)
äriühing, mis on samade füüsiliste või juriidiliste isikute kontrolli all, kelle kontrolli all on mõni teine AIFi valitseja, eurofondi valitseja, investeerimisühing, krediidiasutus või kindlustusandja, kellele on tegevusluba antud teises liikmesriigis.
3. AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused keelduvad tegevusloa andmisest, kui nende järelevalveülesannete tõhusat täitmist takistavad järgmised asjaolud:
a)
tihedad sidemed AIFi valitseja ning muude füüsiliste või juriidiliste isikute vahel;
b)
kolmanda riigi õigus- ja haldusnormid, millega reguleeritakse sellise füüsilise või juriidilise isiku tegevust, kellega AIFi valitsejal on märkimisväärne seos;
c)
kõnealuste õigus- ja haldusnormide jõustamisega seotud probleemid.
4. AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused võivad piirata tegevusloa kohaldamisala, eelkõige seoses selle AIFi investeerimisstrateegiaga, mida AIFi valitseja võib valitseda.
5. AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused teatavad taotlejale kolme kuu jooksul pärast nõuetekohase taotluse esitamist kirjalikult, kas tegevusluba antakse või mitte. Pädevad asutused võivad nimetatud perioodi kuni kolme kuu võrra täiendavalt pikendada, kui nad peavad seda juhtumi konkreetseid asjaolusid arvestades vajalikuks ja on AIFi valitsejat sellest teavitanud.
Käesoleva lõike kohaldamisel loetakse taotlus nõuetekohaseks, kui AIFi valitseja on esitanud vähemalt artikli 7 lõike 2 punktides a-d ja artikli 7 lõike 3 punktides a ja b osutatud teabe.
AIFi valitseja võib oma päritoluliikmesriigis alustada AIFi valitsemist artikli 7 lõike 3 punkti a kohaselt taotluses kirjeldatud investeerimisstrateegiatega kohe pärast tegevusloa saamist, kuid mitte enne ühe kuu möödumist artikli 7 lõike 2 punktis e ja artikli 7 lõike 3 punktides c, d ja e osutatud puuduva teabe esitamisest.
6. Selleks et tagada käesoleva artikli järjekindel ühtlustamine, võib Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve töötada välja regulatiivsete tehniliste standardite eelnõud, et täpsustada:
a)
lõike 3 alusel AIFi valitsejale kohaldatavaid nõudeid;
b)
lõike 1 punktis d osutatud olulist osalust omavate aktsionäride ja liikmete suhtes kohaldatavaid nõudeid;
c)
asjaolusid, mis võivad takistada pädevate asutuste poolset tõhusat järelevalvet.
Komisjonile on delegeeritud õigus võtta vastu esimeses lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid vastavalt määruse (EL) nr 1095/2010 artiklitele 10-14.
Artikkel 9
Algkapital ja omavahendid
1. Liikmesriigid nõuavad, et AIFi valitsejal, mis on siseselt valitsetav AIF, on vähemalt 300 000 euro suurune algkapital.
2. Kui AIFi valitseja on määratud AIFi väliseks valitsejaks, peab tal olema vähemalt 125 000 euro suurune algkapital.
3. Kui AIFi valitseja valitsetava AIFi portfellide väärtus ületab 250 miljonit eurot, peab ta lisama täiendavad omavahendid. Kõnealuste täiendavate omavahendite summa on 0,02 % summast, mille võrra AIFi valitseja portfellide väärtus ületab 250 miljonit eurot, kuid algkapitali ja täiendavate omavahendite nõutav maht kokku ei ületa 10 miljonit eurot.
4. Lõike 3 kohaldamisel käsitatakse AIFi valitseja portfellidena tema valitsetavaid AIFe, sealhulgas AIFe, mille puhul AIFi valitseja on artikli 20 kohaselt delegeerinud ülesanded, kuid mitte AIFide portfelle, mida AIFi valitseja haldab delegeerimise alusel.
5. Olenemata lõikest 3 ei tohi AIFi valitseja omavahendid ühelgi juhul olla väiksemad direktiivi 2006/49/EÜ artiklis 21 sätestatud summast.
6. Liikmesriigid võivad anda AIFi valitsejale loa vähendada lõikes 3 osutatud täiendavate omavahendite määra kuni 50 %, kui tal on samas mahus tagatis, mille on andnud krediidiasutus või kindlustusandja, mille registrijärgne asukoht on liikmesriigis või kolmandas riigis, kus tema suhtes kohaldatakse usaldatavusnormatiive, mida pädevad asutused loevad samaväärseks liidu õigusega sätestatud normatiividega.
7. Selleks et katta kutsealase vastutusega seotud võimalikke riske, mis tulenevad AIFi valitseja tegevusest, mida ta võib käesoleva direktiivi kohaselt ellu viia, peavad nii siseselt valitsetav AIF kui ka väline AIFi valitseja kas:
a)
omama täiendavaid omavahendeid, mis on kohased kutsealasest hooletusest tulenevate vastutusega seotud võimalike riskide katteks, või
b)
omama kutsealasest hooletusest tuleneva vastutuse katteks kutsekindlustust, mis on kaetud riskide jaoks kohane.
8. Omavahendid, sealhulgas lõike 7 punktis a nimetatud täiendavad omavahendid, investeeritakse likviidsesse varasse või lühiajaliselt kergesti rahaks vahetatavasse varasse ning neid ei tohi kasutada spekuleerimiseks.
9. Komisjon võtab vastavalt artiklile 56 ning artiklites 57 ja 58 sätestatud tingimustel delegeeritud õigusaktide abil vastu käesoleva artikli lõikega 7 seotud meetmed, millega täpsustatakse järgmist:
a)
riskid, mida täiendavad omavahendid või kutsekindlustus peavad katma;
b)
tingimused, mille alusel määratakse kindlaks täiendavate omavahendite või kutsekindlustuse katte nõuetekohasus, ning
c)
täiendavate omavahendite või kutsekindlustuse katte pideva kohandamise meetod.
10. Käesolevat artiklit, välja arvatud lõikeid 7 ja 8 ning lõike 9 alusel vastu võetud delegeeritud õigusakte, ei kohaldata AIFide valitsejatele, kes on samas ka eurofondide valitsejad.
Artikkel 10
Tegevusloa kohaldamisala muudatused
1. Liikmesriigid nõuavad, et enne rakendamist teatab AIFi valitseja oma päritoluliikmesriigi pädevatele asutustele kõigist olulistest muudatustest tingimustes, mille alusel esmane tegevusluba anti, eelkõige seoses oluliste muudatustega artikli 7 kohaselt esitatud teabes.
2. Kui päritoluliikmesriigi pädevad asutused otsustavad kehtestada piirangud või lükata need muudatused tagasi, teavitavad nad AIFi valitsejat sellest ühe kuu jooksul pärast kõnealuse teatise saamist. Pädevad asutused võivad nimetatud perioodi kuni ühe kuu võrra pikendada, kui nad peavad seda juhtumi konkreetseid asjaolusid arvestades vajalikuks ja on AIFi valitsejat sellest teavitanud. Kui asjaomased pädevad asutused ei esita muudatustele asjaomase hindamisperioodi jooksul vastuväiteid, võib muudatused ellu viia.
Artikkel 11
Tegevusloa kehtetuks tunnistamine
AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused võivad AIFi valitsejale antud tegevusloa kehtetuks tunnistada, kui kõnealune AIFi valitseja:
a)
ei ole tegevusluba kasutanud 12 kuu jooksul, selgesõnaliselt loobub tegevusloast või on käesoleva direktiiviga reguleeritava tegevuse lõpetanud rohkem kui kuus kuud tagasi, juhul kui kõnealune liikmesriik ei ole ette näinud, et sellistel juhtudel kaotab tegevusluba kehtivuse;
b)
on saanud tegevusloa valeandmeid esitades või mõnel muul ebaausal teel;
c)
ei vasta enam nendele tingimustele, mille alusel tegevusluba anti;
d)
ei järgi enam direktiivi 2006/49/EÜ, kui tema tegevusluba hõlmab ka käesoleva direktiivi artikli 6 lõike 4 punktis a osutatud diskretsionaarset portfellide haldamise teenust;
e)
on jämedalt või järjekindlalt rikkunud käesoleva direktiivi alusel vastuvõetud sätteid või
f)
vastab ühele juhtudest, mille puhul siseriiklik õigus näeb väljaspool käesoleva direktiivi reguleerimisala olevates küsimustes ette tegevusloa kehtetuks tunnistamise.
III PEATÜKK
AIFIDE VALITSEJATE TEGUTSEMISTINGIMUSED
1. JAGU
Üldnõuded
Artikkel 12
Üldpõhimõtted
1. Liikmesriigid tagavad, et AIFi valitsejad järgivad alati järgmiseid põhimõtteid:
a)
tegutsevad ausalt, piisava vilumuse, ettevaatuse ja hoolikusega ning õiglaselt;
b)
tegutsevad valitsetava AIFi või valitsetava AIFi investorite ja turu ühtsuse parimates huvides;
c)
omavad nõuetekohaseks äritegevuseks vajalikke vahendeid ja tegevuskorraldust ning kasutavad neid tõhusalt;
d)
võtavad kõik mõistlikud meetmed huvide konfliktide vältimiseks ja kui neid ei ole võimalik vältida, nende tuvastamiseks, juhtimiseks ja jälgimiseks ning vajadusel asjaomaste huvide konfliktide avaldamiseks, et vältida olukorda, kus need kahjustaksid AIFi ja tema investorite huve, ning nende poolt valitsetavate AIFide õiglase kohtlemise tagamiseks;
e)
järgivad kõiki tema äritegevust reguleerivaid nõudeid, et kõigiti edendada nende poolt valitsetava AIFi või selle investorite ja turu ühtsuse parimaid huve;
f)
kohtlevad AIFi kõiki investoreid õiglaselt.
AIFi ühegi investori suhtes ei kohaldata sooduskohtlemist, välja arvatud juhul, kui selline sooduskohtlemine on avaldatud asjaomase AIFi tingimustes või põhikirjas.
2. AIFi valitseja, kelle tegevusluba hõlmab ka artikli 6 lõike 4 punktis a osutatud diskretsionaarset individuaalsete väärtpaberiportfellide haldamise teenust:
a)
ei tohi investeerida kliendi kogu portfelli või osa sellest tema valitsetava AIFi osakutesse või aktsiatesse, kui klient ei ole selleks eelnevalt andnud üldist nõusolekut;
b)
kuulub artikli 6 lõikes 4 osutatud teenuste puhul Euroopa Parlamendi ja nõukogu 3. märtsi 1997. aasta direktiivi 97/9/EÜ (investeeringute tagamise skeemide kohta) (25) kohaldamisalasse.
3. Komisjon võtab vastavalt artiklile 56 ning artiklites 57 ja 58 sätestatud tingimustel delegeeritud õigusaktide abil vastu meetmed, millega täpsustatakse kriteeriumid, mida asjaomased pädevad asutused kasutavad selle hindamisel, kas AIFi valitseja täidab lõikes 1 sätestatud kohustusi.
Artikkel 13
Tasustamine
1. Liikmesriigid nõuavad, et AIFi valitseja kehtestaks tasustamispoliitika ja -tavad neile töötajate kategooriatele, sealhulgas kõrgema juhtkonna liikmetele, riskide võtjatele, kontrollifunktsioonide täitjatele ja kõikidele töötajatele, kelle töötasu kokku on sama suur kui kõrgema juhtkonna liikmetel ja riskide võtjatel, kelle ametialane tegevus mõjutab oluliselt AIFi valitseja või tema valitsetavate AIFide riskiprofiili; tasustamispoliitika ja -tavad on kooskõlas usaldusväärse ja tulemusliku riskijuhtimisega ning edendavad seda ja hoiavad ära selliste riskide võtmise, mis ei ole tema valitsetava AIFi riskiprofiilide, tingimuste või põhikirjaga kooskõlas.
AIFi valitseja määrab tasustamispoliitika ja -tavad kindlaks vastavalt II lisale.
2. Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve tagab, et on olemas usaldusväärse tasustamispoliitika suunised, mis järgivad II lisa. Neis suunistes võetakse arvesse usaldusväärse tasustamispoliitika põhimõtteid, mis on esitatud soovituses 2009/384/EÜ, ning AIFi valitsejate ja nende valitsetavate AIFide suurust, sisemist korraldust ning nende tegevuse laadi, ulatust ja keerukust. Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve teeb tihedat koostööd Euroopa Järelevalveasutusega (Euroopa Pangandusjärelevalve).
Artikkel 14
Huvide konflikt
1. Liikmesriigid nõuavad, et AIFi valitseja võtaks asjakohaseid meetmeid, et tuvastada huvide konfliktid, mis tekivad AIFi valitsemise käigus järgmiste poolte vahel:
a)
AIFide valitsejad, sealhulgas nende juhid, töötajad või muud isikud, kes otseselt või kaudselt kontrollivad AIFi valitsejat, samuti AIFi valitseja valitsetavad AIFid või kõnealuse AIFi investorid;
b)
AIF või kõnealuse AIFi investorid ja muu AIF või kõnealuse AIFi investorid;
c)
AIF või kõnealuse AIFi investorid ning AIFi valitseja teine klient;
d)
AIF või kõnealuse AIFi investorid ja AIFi valitseja poolt valitsetav eurofond või kõnealuse eurofondi investorid või
e)
AIFi valitseja kaks klienti.
AIFi valitseja tagab ja rakendab kõigi asjakohaste meetmete võtmist silmas pidades tõhusat organisatsioonilist ja halduskorda, et tuvastada, ennetada, juhtida ja jälgida huvide konflikte, et vältida nende kahjulikku mõju AIFile ja selle investoritele.
AIFi valitseja eraldab oma tegevusraamistikus ülesanded ja kohustused, mis ei pruugi olla üksteisega ühitatavad või mis võivad potentsiaalselt tekitada süsteemseid huvide konflikte. AIFi valitseja hindab, kas tegutsemistingimused võivad hõlmata muid olulisi huvide konflikte ja avaldab kõnealused konfliktid AIFi investoritele.
2. Kui AIFi valitseja kehtestatud organisatsiooniline kord huvide konfliktide tuvastamiseks, ennetamiseks, juhtimiseks ja jälgimiseks ei ole küllaldane, et piisava kindlusega vältida kliendi huvide kahjustamise ohtu, avalikustab AIFi valitseja kliendile enne tema nimel äritegevuse alustamist selgelt huvide konfliktide üldise laadi või allika ning töötab välja asjakohase poliitika ja menetlused.
3. Kui AIFi valitseja kasutab AIFi nimel peamaakleri teenuseid, sõlmitakse teenuste osutamise tingimuste kohta kirjalik leping. Eelkõige sätestatakse lepingus kõik AIFi varade üleandmise ja taaskasutamise võimalused, mis on kooskõlas AIFi tingimuste või põhikirjaga. Lepingus sätestatakse, et lepingust tuleb teatada depositooriumile.
Valides ja määrates peamaaklerit, kellega ta sõlmib lepingu, tegutseb AIFi valitseja piisava vilumuse, ettevaatuse ja hoolikusega.
4. Komisjon võtab vastavalt artiklile 56 ning artiklites 57 ja 58 sätestatud tingimustel delegeeritud õigusaktide abil vastu meetmed, millega täpsustatakse järgmist:
a)
lõikes 1 osutatud huvide konfliktide tüübid;
b)
asjakohased meetmed, mida AIFi valitseja peaks struktuuri ja organisatsioonilise ja halduskorra raames võtma, et tuvastada ja avaldada huvide konfliktid ning neid ennetada, juhtida ja jälgida.
Artikkel 15
Riskijuhtimine
1. AIFi valitseja eraldab riskijuhtimisülesanded funktsionaalselt ja hierarhiliselt tegevusüksustest, sealhulgas portfellihaldusest.
AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused vaatavad läbi esimeses lõigus osutatud riskijuhtimisülesannete funktsionaalse ja hierarhilise eraldamise proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt, kusjuures AIFi valitseja peab igal juhul suutma tõendada, et huvide konfliktide ärahoidmiseks võetavad konkreetsed kaitsemeetmed võimaldavad sõltumatult teostada riskijuhtimisega seotud tegevusi ja et riskijuhtimise protsess vastab käesoleva artikli nõuetele ning on ühtlaselt tõhus.
2. AIFi valitseja rakendab riskijuhtimise süsteeme, et nõuetekohaselt tuvastada, mõõta, juhtida ja jälgida kõiki riske, mis on seotud iga AIFi investeerimisstrateegiaga ja millega iga AIF puutub kokku või võib kokku puutuda.
AIFi valitseja vaatab riskijuhtimise süsteemid läbi nõuetekohase sagedusega ja vähemalt korra aastas ning vajaduse korral kohandab neid.
3. AIFi valitseja teeb vähemalt järgmist:
a)
AIFi nimel investeerides rakendab asjakohast, dokumenteeritud ja reguleeritud ajakohastatud hoolsuskontrolli vastavalt AIFi investeerimisstrateegiale, eesmärkidele ja riskiprofiilile;
b)
tagab, et AIFi iga investeerimispositsiooniga seotud riske ja nende üldmõju AIFi portfellile saab kogu aeg nõuetekohaselt tuvastada, mõõta, juhtida ja jälgida, kasutades sealhulgas asjakohaseid stressitestimise menetlusi;
c)
tagab, et AIFi riskiprofiil vastab AIFi tingimuste või põhikirja, prospekti ja pakkumisdokumentide kohasele AIFi suurusele, portfelli struktuurile, investeerimisstrateegiale ja eesmärkidele.
4. AIFi valitseja määrab kindlaks maksimaalse finantsvõimenduse, mida AIFi valitseja võib kasutada iga tema poolt valitsetava AIFi nimel, samuti selle, mil määral võib korduvalt kasutada tagatist või garantiid, mis võidakse anda finantsvõimenduskokkuleppe alusel, võttes muu hulgas arvesse järgmist:
a)
AIFi tüüp;
b)
AIFi investeerimisstrateegia;
c)
AIFi finantsvõimenduse allikad;
d)
muu võimalik vastastikune seos või asjakohane suhe muude finantsteenuste asutustega, millest võiks tuleneda süsteemne risk;
e)
vajadus piirata riski mis tahes ühe vastaspoole suhtes;
f)
millises ulatuses on finantsvõimendus tagatisega kaetud;
g)
varade ja kohustuste suhe;
h)
AIFi valitseja tegevuse ulatus, iseloom ja maht asjaomastel turgudel.
5. Komisjon võtab vastavalt artiklile 56 ning artiklites 57 ja 58 sätestatud tingimustel delegeeritud õigusaktide abil vastu meetmed, millega täpsustatakse järgmist:
a)
AIFi valitseja kohaldatavad riskijuhtimissüsteemid vastavalt riskidele, mis on seotud valitsetava AIFiga;
b)
riskijuhtimissüsteemi läbivaatamise asjakohane sagedus;
c)
kuidas riskijuhtimisülesandeid funktsionaalselt ja hierarhiliselt eraldada tegevusüksustest, sealhulgas portfellihaldusest;
d)
konkreetsed kaitsemeetmed lõike 1 teises lõigus nimetatud huvide konflikti ärahoidmiseks;
e)
lõikes 3 osutatud nõuded.
Artikkel 16
Likviidsuse juhtimine
1. AIFi valitseja kohaldab iga tema poolt valitsetava AIFi puhul, mille puhul ei ole tegemist finantsvõimenduseta kinnise AIFiga, asjakohast likviidsuse juhtimise korda ja võtab vastu menetlused, mis võimaldavad tal teostada järelevalvet AIFi likviidsusriski üle ja tagada, et AIFi investeeringute likviidsusprofiil vastab AIFi aluskohustustele.
AIFi valitseja viib korrapäraselt läbi stressiteste tavalistes ja erandlikes likviidsustingimustes, mis võimaldab tal hinnata AIFi likviidsusriski, ja jälgib vastavalt AIFi likviidsusriski.
2. AIFi valitseja tagab, et iga tema valitsetava AIFi investeerimisstrateegia, likviidsusprofiil ja tagasivõtmise poliitika on omavahel kooskõlas.
3. Komisjon võtab vastavalt artiklile 56 ning artiklites 57 ja 58 sätestatud tingimustel delegeeritud õigusaktide abil vastu meetmed, millega täpsustatakse järgmist:
a)
likviidsuse juhtimise süsteemid ja menetlused ning
b)
lõikes 2 osutatud investeerimisstrateegia, likviidsusprofiili ja tagasivõtmise poliitika kooskõlastamine.
Artikkel 17
Investeerimine väärtpaberistamise positsioonidesse
Selleks et tagada valdkonnaülene järjepidevus ja kõrvaldada huvide vastuolud nende ettevõtjate, kes struktureerivad laenud ümber kaubeldavatesse väärtpaberitesse, direktiivi 2006/48/EÜ artikli 4 punkti 41 tähenduses laenu algsete väljastajate ja AIFide valitsejate vahel, kes ühe või mitme AIFi nimel investeerivad kõnealustesse väärtpaberitesse või muudesse finantsinstrumentidesse, võtab komisjon vastavalt artiklile 56 ning artiklites 57 ja 58 sätestatud tingimustel delegeeritud õigusaktide abil vastu meetmed, milles sätestatakse nõuded järgmistes valdkondades:
a)
nõuded, mida laenu algne väljastaja, tehingu korraldaja või algne laenuandja peavad täitma, et AIFi valitseja tohiks AIFi nimel investeerida seda tüüpi väärtpaberitesse või muudesse finantsinstrumentidesse, mida on emiteeritud alates 1. jaanuarist 2011, sealhulgas nõuded, millega tagatakse, et laenu algsel väljastajal, tehingu korraldajal või algsel laenuandjal on vähemalt 5 % suurune majanduslik huvi;
b)
kvalitatiivsed nõuded, mida kõnealustesse väärtpaberitesse või muudesse finantsinstrumentidesse ühe või mitme AIFi nimel investeeriv AIFi valitseja peab täitma.
2. JAGU
Organisatsioonilised nõuded
Artikkel 18
Üldpõhimõtted
1. Liikmesriigid nõuavad, et AIFi valitseja kasutab alati piisavaid ja asjakohaseid tehnilisi ja inimressursse AIFi nõuetekohaseks valitsemiseks.
Eelkõige nõuavad AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused, võttes sealjuures arvesse AIFi valitseja valitsetavate AIFide laadi, et AIFi valitsejal oleks kindel juhtimis- ja raamatupidamiskord ning elektroonilise andmetöötluse kontrolli- ja järelevalvesüsteem ning nõuetekohased sisekontrollimehhanismid (sealhulgas eelkõige töötajate isiklike tehingute jaoks või omal arvel finantsinstrumentidesse tehtavate investeeringute hoidmise ja valitsemise jaoks kehtestatud eeskirjad), mis tagavad vähemalt, et kõikide AIFiga seotud tehingute päritolu, osalisi, laadi ning tegemise aega ja kohta on võimalik hiljem tuvastada ning et AIFi valitseja valitsetavate AIFide vara investeeritakse AIFi tingimuste või põhikirja ning kehtivate õigusaktide kohaselt.
2. Komisjon võtab vastavalt artiklile 56 ning artiklites 57 ja 58 sätestatud tingimustel delegeeritud õigusaktide abil vastu meetmed, millega täpsustatakse lõikes 1 osutatud korda ja süsteemi.
Artikkel 19
Hindamine
1. AIFi valitseja tagab, et iga tema valitsetava AIFi jaoks kehtestatakse asjakohane ja järjepidev kord, mis võimaldab AIFi varade nõuetekohast ja sõltumatut hindamist käesoleva artikli, kohaldatava siseriikliku õiguse ja AIFi tingimuste või põhikirja kohaselt.
2. Eeskirjad, mida kohaldatakse AIFi varade hindamisel ja varade puhasväärtuse arvutamisel AIFi osaku või aktsia kohta, sätestatakse selle riigi õigusaktides, kus on AIFi asukoht, ja/või AIFi tingimustes või põhikirjas.
3. Samuti tagab AIFi valitseja, et AIFi varade puhasväärtust osaku või aktsia kohta arvutatakse ja see avaldatakse investoritele kooskõlas käesoleva artikli, kohaldatava siseriikliku õiguse ja AIFi tingimuste või põhikirjaga.
Kasutatava hindamiskorraga tagatakse, et varasid hinnatakse ning varade puhasväärtust osaku või aktsia kohta arvutatakse vähemalt üks kord aastas.
Juhul kui tegemist on avatud AIFiga, viiakse selliseid hindamisi ja arvutamisi lisaks läbi sagedusega, mis on nii AIFi poolt hoitavaid varasid kui ka AIFi väljalaskmis- ja tagasivõtmissagedust arvesse võttes asjakohane.
Juhul kui tegemist on kinnise AIFiga, viiakse selliseid hindamisi ja arvutamisi läbi ka siis, kui asjaomase AIFi kapital suureneb või väheneb.
Investoritele teatatakse hindamistest ja arvutustest asjaomase AIFi tingimustes või põhikirjas sätestatud viisil.
4. AIFi valitseja tagab, et hindamisülesandeid täidab kas:
a)
välishindaja, kes on AIFist, AIFi valitsejast ja muudest asjaomase AIFi või selle valitsejaga tihedalt seotud isikutest sõltumatu juriidiline või füüsiline isik, või
b)
AIFi valitseja ise, tingimusel, et hindamisülesanded on portfellihaldusest ja tasustamispoliitikast funktsionaalselt sõltumatud ning teiste meetmetega tagatakse, et huvide konflikte leevendatakse ja välditakse sobimatut mõju töötajatele.
AIFile määratud depositooriumit ei määrata kõnealuse AIFi välishindajaks, välja arvatud juhul, kui ta on funktsionaalselt ja hierarhiliselt eraldanud oma depositooriumiga seotud ülesanded välishindaja ülesannetest ning võimalikke huvide konflikte tuvastatakse, juhitakse, jälgitakse ja avaldatakse AIFi investoritele nõuetekohasel viisil.
5. Kui hindamisülesandeid täidab välishindaja, tõendab AIFi valitseja järgmist:
a)
välishindaja suhtes kohaldatakse seadusega kehtestatud kohustusliku ametialase registreerimise nõuet või ametialast käitumist käsitlevaid õigusnorme või ametialase käitumise reegleid;
b)
välishindaja suudab pakkuda piisavaid ametialaseid tagatisi selle kohta, et ta on suuteline tulemuslikult täitma asjaomaseid hindamisega seotud ülesandeid lõigete 1, 2 ja 3 kohaselt ning
c)
välishindaja määramine on kooskõlas artikli 20 lõigete 1 ja 2 nõuetega ja artikli 20 lõike 7 kohaselt vastu võetud delegeeritud õigusaktidega.
6. Määratud välishindaja ei tohi delegeerida hindamisülesandeid kolmandale isikule.
7. AIFi valitseja teatab välishindaja määramisest oma päritoluliikmesriigi pädevatele asutustele, kes võivad nõuda asjaomase välishindaja asemel teise välishindaja määramist, juhul kui lõikes 5 sätestatud tingimused ei ole täidetud.
8. Hindamine viiakse läbi erapooletult ning piisava vilumuse, ettevaatuse ja hoolikusega.
9. Kui hindamisülesandeid ei täida sõltumatu välishindaja, võivad AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused nõuda, et AIFi valitseja laseks oma hindamiskorda ja/või hindamisi kontrollida välishindajal või vajaduse korral audiitoril.
10. AIFi valitseja vastutab AIFi varade nõuetekohase hindamise, varade puhasväärtuse arvutamise ja selle avaldamise eest. Seetõttu ei mõjuta asjaolu, et AIFi valitseja on määranud välishindaja, AIFi valitseja vastutust AIFi ja selle investorite ees.
Olenemata esimesest lõigust ja mis tahes lepingulise korraga sätestatud vastupidistest tingimustest, vastutab välishindaja siiski AIFi valitsejale tekitatud kahju eest, mis on tekkinud välishindaja hooletuse või tahtliku ülesannete täitmata jätmise tõttu.
11. Komisjon võtab vastavalt artiklile 56 ning artiklites 57 ja 58 sätestatud tingimustel delegeeritud õigusaktide abil vastu meetmed, millega täpsustatakse järgmist:
a)
kriteeriumid, mis käsitlevad varade nõuetekohase hindamise ja osaku või aktsia kohta puhasväärtuse arvutamise korda;
b)
ametialased tagatised, mida välishindaja peab olema võimeline pakkuma selle kohta, et ta on suuteline hindamisülesandeid tulemuslikult täitma;
c)
avatud AIFide poolt läbiviidavate hindamiste sagedus, mis on asjakohane nii AIFi varasid kui ka selle väljalaske- ja tagasivõtmise poliitikat silmas pidades.
3. JAGU
AIFi valitseja ülesannete delegeerimine
Artikkel 20
Delegeerimine
1. AIFi valitseja, kes kavatseb delegeerida kolmandatele isikutele oma ülesannete enda nimel täitmise, teavitab sellest enne delegeerimiskokkuleppe jõustumist oma päritoluliikmesriigi pädevaid asutusi. Järgmised tingimused peavad olema täidetud:
a)
AIFi valitseja suudab õigustada kogu oma delegeerimise struktuuri objektiivsete põhjendustega;
b)
delegeeritav omab asjaomaste ülesannete täitmiseks piisavaid vahendeid ning delegeeritava äritegevust tegelikult juhtivatel isikutel on laitmatu maine ja piisavalt kogemusi;
c)
kui delegeerimine on seotud portfellihalduse või riskijuhtimisega, tohib volitada üksnes ettevõtjaid, kelle tegevusluba või registrisse kantud tegevusala hõlmab varade valitsemist ning kelle üle teostatakse järelevalvet, või kui seda tingimust ei ole võimalik täita, võib delegeerida üksnes AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevate asutuste eelneva heakskiidu korral;
d)
kui delegeerimine on seotud portfellihalduse või riskijuhtimisega ning delegeeritav on kolmanda riigi ettevõtja, tuleb lisaks punktis c esitatud nõuete täitmisele tagada koostöö AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevate asutuste ja asjaomase ettevõtja üle järelevalvet teostava asutuse vahel;
e)
delegeerimine ei mõjuta AIFi valitseja järelevalve tõhusust ega takista mingil juhul AIFi valitseja tegevust ega AIFi valitsemist investorite parimates huvides;
f)
AIFi valitseja peab olema võimeline tõendama, et delegeeritav on pädev ja võimeline asjaomaseid ülesandeid täitma, ning et see kolmas isik valiti kogu nõuetekohase hoolikusega, samuti et AIFi valitseja suudab igal ajal tõhusalt jälgida delegeeritud ülesannete täitmist, et vajaduse korral anda delegeeritavale täiendavaid juhiseid ja koheselt lõpetada delegeerimine, kui see on investorite huvides.
AIFi valitseja vaatab pidevalt läbi iga delegeeritava poolt osutatavad teenused.
2. Portfellihaldust või riskijuhtimist ei delegeerita:
a)
depositooriumile või depositooriumi poolt delegeeritavale isikule või
b)
muule üksusele, kelle huvid võivad olla vastuolus AIFi valitseja või AIFi investorite huvidega, välja arvatud juhul, kui ta on funktsionaalselt ja hierarhiliselt eraldanud oma portfellihalduse või riskijuhtimisega seotud ülesanded muudest potentsiaalselt vastuolus olevatest ülesannetest ning võimalikke huvide konflikte tuvastatakse, juhitakse, jälgitakse ja avaldatakse AIFi investoritele nõuetekohasel viisil.
3. Asjaolu, et AIFi valitseja delegeeris teatavad ülesanded kolmandale isikule, ega ka ülesannete edasidelegeerimine ei mõjuta AIFi valitseja vastutust AIFi ja tema investorite ees, samuti ei tohi AIFi valitseja delegeerida oma ülesandeid sellisel määral, et teda ei saa enam käsitada AIFi valitsejana, ning sellisel määral, et ta ise muutub fiktiivseks äriühinguks.
4. Kolmas isik võib temale delegeeritud ülesandeid edasi delegeerida juhul, kui on täidetud järgmised tingimused:
a)
AIFi valitseja on eelnevalt nõustunud ülesannete edasidelegeerimisega;
b)
AIFi valitseja on teavitanud oma päritoluliikmesriigi pädevaid asutusi enne ülesannete edasidelegeerimise kokkuleppe jõustumist;
c)
lõikes 1 sätestatud tingimused on täidetud nii, et kõiki viiteid „delegeeritavale” käsitatakse viidetena „isikule, kellele ülesanded on edasi delegeeritud”.
5. Portfellihaldust või riskijuhtimist ei delegeerita edasi:
a)
depositooriumile või depositooriumi poolt delegeeritavale isikule või
b)
muule üksusele, kelle huvid võivad olla vastuolus AIFi valitseja või AIFi investorite huvidega, välja arvatud juhul, kui ta on funktsionaalselt ja hierarhiliselt eraldanud oma portfellihalduse või riskijuhtimisega seotud ülesanded muudest potentsiaalselt vastuolus olevatest ülesannetest ning võimalikke huvide konflikte tuvastatakse, juhitakse, jälgitakse ja avaldatakse AIFi investoritele nõuetekohasel viisil.
Asjaomane delegeeritav vaatab pidevalt läbi iga isiku, kellele ülesanded on edasi delegeeritud, poolt osutatavad teenused.
6. Kui isik, kellele ülesanded on edasi delegeeritud, delegeerib edasi talle delegeeritud ülesandeid, kohaldatakse lõikes 4 sätestatud tingimusi mutatis mutandis.
7. Komisjon võtab vastavalt artiklile 56 ning artiklites 57 ja 58 sätestatud tingimustel delegeeritud õigusaktide abil vastu meetmed, millega täpsustatakse järgmist:
a)
lõigetes 1, 2, 4 ja 5 sätestatud nõuete täitmise tingimused;
b)
tingimused, mille alusel järeldatakse, et AIFi valitseja on delegeerinud oma ülesanded sellisel määral, et ta ise muutub fiktiivseks äriühinguks ja teda ei saa enam käsitada AIFi valitsejana lõike 3 kohaselt.
4. JAGU
Depositoorium
Artikkel 21
Depositoorium
1. AIFi valitseja tagab, et iga tema valitsetava AIFi kohta määratakse üks depositoorium kooskõlas käesoleva artikliga.
2. Depositooriumi määramist tõendatakse kirjaliku lepinguga. Lepinguga reguleeritakse muu hulgas teabevoogu, mida peetakse vajalikuks, et võimaldada depositooriumil täita oma ülesandeid AIFi jaoks, mille depositooriumiks ta on määratud, vastavalt käesolevas direktiivis ja muudes asjakohastes õigus- ja haldusnormides sätestatule.
3. Depositoorium on kas:
a)
krediidiasutus, mille registrijärgne asukoht on liidus ja millele on antud tegevusluba direktiivi 2006/48/EÜ kohaselt;
b)
investeerimisühing, mille registrijärgne asukoht on liidus ja mille suhtes kohaldatakse kapitali adekvaatsuse nõudeid vastavalt direktiivi 2006/49/EÜ artikli 20 lõikele 1, sealhulgas operatsiooniriske käsitlevaid kapitalinõudeid, ja millele on antud tegevusluba vastavalt direktiivile 2004/39/EÜ ning mis osutab ka kõrvalteenust, milleks on finantsinstrumentide hoidmine ja haldamine klientide nimel vastavalt direktiivi 2004/39/EÜ I lisa B jao punktile 1; sellisel investeerimisühingul peab igal juhul olema omavahendeid summas, mis ei ole väiksem kui direktiivi 2006/49/EÜ artiklis 9 osutatud algkapitali summa, või
c)
muu asutus, mille suhtes kohaldatakse usaldatavusnormatiive ja mille üle teostatakse pidevat järelevalvet ning mis 21. juulil 2011 kuulub liikmesriikide poolt kindlaks määratud asutuste hulka, millel on direktiivi 2009/65/EÜ artikli 23 lõike 3 alusel õigus tegutseda depositooriumina.
Ainult kolmanda riigi AIFi puhul ja ilma et see piiraks lõike 5 punkti b kohaldamist, võib depositoorium olla ka krediidiasutus või muu üksus, mis on sama iseloomuga nagu käesoleva lõike esimese lõigu punktides a ja b osutatud üksused, tingimusel et täidetakse lõike 6 punkti b nõudeid.
Lisaks võivad liikmesriigid lubada, et AIFi puhul, kus ei saa viie aasta jooksul pärast algse investeeringu tegemist kasutada tagasivõtmise õigust ja mis oma keskse investeerimispoliitika tõttu üldjuhul ei investeeri varadesse, mida tuleb hoida vastavalt lõike 8 punktile a, või investeerivad üldjuhul emitentidesse või börsil noteerimata äriühingutesse, et võimaluse korral omandada kontrolli selliste ettevõtete üle vastavalt artiklile 26, võib depositooriumiks olla üksus, mis täidab depositooriumi ülesandeid osana oma kutse- või äritegevusest, mille suhtes kohaldatakse sellisele üksusele seadusega kehtestatud kohustusliku ametialase registreerimise nõuet või ametialast käitumist käsitlevaid õigusnorme või ametialase käitumise reegleid, ja mis suudab pakkuda piisavaid rahalisi ja ametialaseid tagatisi selle kohta, et ta on suuteline tõhusalt täitma asjaomaseid varade hoidmisega seotud ülesandeid ning sellest tulenevaid kohustusi.
4. Huvide konflikti vältimiseks depositooriumi, AIFi valitseja ja/või AIFi ja/või tema investorite vahel:
a)
ei tegutse AIFi valitseja depositooriumina;
b)
AIFi vastaspoolena tegutsev peamaakler ei tegutse kõnealuse AIFi depositooriumina, välja arvatud juhul, kui ta on funktsionaalselt ja hierarhiliselt eraldanud oma depositooriumiga seotud ülesanded peamaakleri ülesannetest ning võimalikke huvide konflikte tuvastatakse, juhitakse, jälgitakse ja avaldatakse AIFi investoritele nõuetekohasel viisil. Depositooriumil on lubatud oma hoidmisülesanded delegeerida sellisele peamaaklerile lõike 11 kohaselt, kui asjaomased tingimused on täidetud.
5. Depositooriumi asukohaks on üks järgmistest:
a)
ELi AIFi puhul AIFi päritoluliikmesriik;
b)
kolmanda riigi AIFi puhul kolmas riik, kus AIF on asutatud, või AIFi valitseva AIFi valitseja päritoluliikmesriik või AIFi valitseva AIFi valitseja viidatav liikmesriik.
6. Ilma et see piiraks lõikes 3 sätestatud nõuete kohaldamist, kohaldatakse kolmandas riigis asutatud depositooriumi määramisele alati järgmisi tingimusi:
a)
nende liikmesriikide pädevad asutused, kus kolmanda riigi AIFi osakuid või aktsiaid kavatsetakse turustada, ja kui tegemist ei ole AIFi valitseja päritoluliikmesriigiga, on sõlminud koostöö- ja teabevahetuse kokkulepped depositooriumiga seotud pädevate asutustega;
b)
depositooriumi suhtes kohaldatakse tõhusaid usaldatavusnormatiive (sh miinimumkapitali nõuded) ja järelevalvet, mis on liidu õigusega samaväärse mõjuga ja mida jõustatakse tulemuslikult;
c)
rahapesuvastane töökond ei ole kandnud seda kolmandat riiki, kus on depositooriumi asukoht, rahapesu ja terrorismi rahastamise vastasest koostööst keelduvate riikide ja territooriumide nimekirja;
d)
liikmesriigid, kus kolmanda riigi AIFi osakuid või aktsiaid kavatsetakse turustada, ja AIFi valitseja päritoluliikmesriik (kui see on erinev), on sõlminud kolmanda riigiga, kus on depositooriumi asukoht, kokkuleppe, mis on täielikult kooskõlas OECD tulu- ja kapitalimaksu näidiskonventsiooni artiklis 26 sätestatud standarditega ning tagab maksustamisalase teabe tõhusa vahetamise, sh mitmepoolsed maksustamisalased lepingud, kui need on olemas;
e)
depositoorium vastutab lepingu kohaselt AIFi või AIFi investorite ees kooskõlas lõigetega 12 ja 13 ning nõustub selgesõnaliselt järgima lõiget 11.
Kui teise liikmesriigi pädev asutus ei nõustu hinnanguga, mille AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused on andnud esimese lõigu punktide a, c või e kohaldamise kohta, võivad asjaomased pädevad asutused pöörduda kõnealuses küsimuses Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve poole, kes võib tegutseda talle määruse (EL) nr 1095/2010 artikliga 19 antud volituste kohaselt.
Lõike 17 punktis b osutatud kriteeriumide alusel võtab komisjon vastu rakendusaktid, milles kinnitatakse, et kolmanda riigi usaldatavusnormatiivid ja järelevalve on liidu õiguses sätestatuga samaväärse mõjuga ja neid jõustatakse tulemuslikult. Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 59 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
7. Depositoorium tagab üldiselt, et AIFi rahavooge jälgitakse nõuetekohaselt, ja tagab eelkõige selle, et kõik AIFi osakute või aktsiate märkimise käigus investorite poolt või nende nimel tehtud maksed on vastu võetud ja et kogu kõnealuse AIFi raha on kantud sularahakontole, mis on avatud AIFi või tema nimel tegutseva AIFi valitseja või AIFi nimel tegutseva depositooriumi nimel direktiivi 2006/73/EÜ artikli 18 lõike 1 punktides a, b ja c viidatud üksuses või muus sama iseloomuga üksuses asjaomasel turul, kus sularahakontosid nõutakse, tingimusel et sellise üksuse suhtes kohaldatavad usaldatavusnormatiivid ja tema üle teostatav järelevalve on liidu õiguses sätestatuga samaväärse mõjuga ja et seda jõustatakse tulemuslikult ning kooskõlas direktiivi 2006/73/EÜ artiklis 16 sätestatud põhimõtetega.
Kui sularahakontod avatakse AIFi nimel tegutseva depositooriumi nimel, ei kajastata sellistel kontodel esimeses lõigus osutatud üksuse rahalisi vahendeid ega depositooriumi oma rahalisi vahendeid.
8. AIFi või selle nimel tegutseva AIFi valitseja vara antakse depositooriumile hoidmiseks järgmiselt:
a)
finantsinstrumendid, mida saab hoida:
i)
depositoorium hoiab kõiki finantsinstrumente, mida saab kajastada depositooriumi raamatupidamises avatud finantsinstrumentide kontol, ja kõiki selliseid finantsinstrumente, mida saab depositooriumile füüsiliselt üle anda;
ii)
depositoorium tagab selleks, et kõiki neid finantsinstrumente, mida saab kajastada depositooriumi raamatupidamises avatud finantsinstrumentide kontol, kajastatakse depositooriumi raamatupidamises AIFi või tema nimel tegutseva AIFi valitseja nimel avatud eraldi kontodel vastavalt direktiivi 2006/73/EÜ artiklis 16 sätestatud põhimõtetele, nii et igal ajal on võimalik selgelt kindlaks teha, et need kuuluvad asjaomasele AIFile kohaldatava õiguse kohaselt;
b)
muud varad:
i)
depositoorium kontrollib selliste varade kuulumist AIFile või tema nimel tegutsevale AIFi valitsejale ja peab arvestust selliste varade üle, mille puhul ta on veendunud, et nende varade omandiõigus kuulub nimetatud AIFile või selle nimel tegutsevale AIFi valitsejale;
ii)
hinnang selle kohta, kas AIF või tema nimel tegutsev AIFi valitseja omab varade omandiõigust, põhineb asjaomase AIFi või AIFi valitseja esitatud teabel või dokumentidel ja välistel tõenditel, juhul kui need on olemas;
iii)
depositoorium hoiab asjaomaseid andmeid ajakohastena.
9. Lisaks lõigetes 7 ja 8 osutatud ülesannetele täidab depositoorium järgmisi ülesandeid:
a)
tagab, et AIFi osakute või aktsiate müük, väljalaskmine, tagasiostmine, tagasivõtmine ja tühistamine toimub vastavalt kohaldatavale siseriiklikule õigusele ning AIFi tingimustele või põhikirjale;
b)
tagab, et AIFi osakute või aktsiate väärtust arvutatakse kooskõlas kohaldatava siseriikliku õigusega ja AIFi tingimustega või põhikirjaga ning artiklis 19 sätestatud korraga;
c)
täidab AIFi valitseja juhiseid, kui need ei ole vastuolus kohaldatava siseriikliku õiguse või AIFi tingimuste ega põhikirjaga;
d)
tagab selle, et AIFi varadega tehtavate tehingute puhul kantakse AIFile teenustasu üle tavapärase ajavahemiku jooksul;
e)
tagab, et AIFi tulu kasutatakse kooskõlas kohaldatava siseriikliku õiguse ja AIFi tingimuste või põhikirjaga.
10. AIFi valitseja ja depositoorium tegutsevad oma vastavate ülesannete täitmisel ausalt, õiglaselt, professionaalselt, sõltumatult ning AIFi ja tema investorite huvides.
Depositoorium ei tohi AIFi või selle nimel tegutseva AIFi valitseja puhul tegeleda tegevusega, mis võib põhjustada huvide konflikti AIFi, selle investorite, AIFi valitseja ja depositooriumi enda vahel, välja arvatud juhul, kui depositoorium on funktsionaalselt ja hierarhiliselt eraldanud oma depositooriumi ülesanded muudest potentsiaalselt vastuolus olevatest ülesannetest ning võimalikke huvide konflikte tuvastatakse, juhitakse, jälgitakse ja avaldatakse AIFi investoritele nõuetekohasel viisil.
Depositoorium ei tohi lõikes 8 osutatud varasid ilma AIFi või selle nimel tegutseva AIFi valitseja eelneva nõusolekuta uuesti kasutada.
11. Depositoorium ei delegeeri kolmandatele isikutele käesolevas artiklis kirjeldatud ülesandeid, välja arvatud lõikes 8 osutatud ülesanded.
Depositoorium võib delegeerida kolmandatele isikutele üksnes lõikes 8 osutatud ülesandeid, tingimusel et:
a)
ülesandeid ei delegeerita kavatsusega vältida käesoleva direktiivi nõuete täitmist;
b)
depositoorium suudab tõendada, et ülesannete delegeerimiseks on objektiivne põhjus;
c)
depositoorium on tegutsenud piisava vilumuse, ettevaatuse ja hoolikusega sellise kolmanda isiku valimisel ja määramisel, kellele ta tahab osa oma ülesannetest delegeerida, ning ta tegutseb jätkuvalt piisava vilumuse, ettevaatuse ja hoolikusega sellise kolmanda isiku, kellele ta on osa oma ülesannetest delegeerinud, ja talle delegeeritud ülesannete korralduse perioodilisel kontrollimisel ja korrapärasel järelevalvel, ning
d)
depositoorium tagab, et kolmas isik vastab talle delegeeritud ülesannete täitmise käigus alati järgmistele tingimustele:
i)
kolmandal isikul on vajalikud struktuurid ja erialateadmised, mis on talle usaldatud AIFi või tema nimel tegutseva AIFi valitseja varade laadi ja keerukust arvestades piisavad ja proportsionaalsed;
ii)
lõike 8 punktis a osutatud varade hoidmise ülesande puhul kohaldatakse kolmanda isiku suhtes tõhusaid usaldatavusnormatiive (sh miinimumkapitali nõuded) ja järelevalvet asjaomases jurisdiktsioonis ning korrapärast välist auditeerimist, tagamaks et finantsinstrumendid on tema valduses;
iii)
kolmas isik eraldab depositooriumi klientide varad oma varadest ja depositooriumi varadest nii, et igal ajal on võimalik selgelt kindlaks teha, et need kuuluvad asjaomase depositooriumi klientidele;
iv)
kolmas isik ei kasuta asjaomaseid varasid ilma AIFi või selle nimel tegutseva AIFi valitseja eelneva nõusolekuta ja ilma depositooriumit eelnevalt teavitamata ning
v)
kolmas isik järgib lõigetes 8 ja 10 sätestatud üldisi kohustusi ja keelde.
Olenemata teise lõigu punkti d alapunktist ii, kui kolmanda riigi õiguse kohaselt peab teatavaid finantsinstrumente hoidma kohalik üksus ja kõnealuses alapunktis sätestatud delegeerimisnõudeid rahuldavad kohalikud üksused puuduvad, võib depositoorium delegeerida oma ülesanded sellisele kohalikule üksusele üksnes kolmanda riigi õigusega nõutud määral ning ainult seni, kuni puuduvad delegeerimisnõuetele vastavad kohalikud üksused, järgmiste nõuete täitmisel:
a)
asjaomase AIFi investoreid teavitatakse enne investeeringu tegemist nõuetekohaselt sellisest delegeerimisest, mis tuleneb kolmanda riigi õiguslikest piirangutest, ja seda õigustavatest asjaoludest ning
b)
AIF või selle nimel tegutsev AIFi valitseja teeb depositooriumile ülesandeks delegeerida selliste finantsinstrumentide hoidmine asjaomasele kohalikule üksusele.
Kolmas isik võib need ülesanded omakorda edasi delegeerida, tingimusel et täidetakse samu nõudeid. Sellisel juhul kohaldatakse asjaomastele isikutele lõiget 13 mutatis mutandis.
Käesoleva lõike kohaldamisel ei loeta hoidmisülesande delegeerimiseks direktiivis 98/26/EÜ nimetatud teenuste osutamist väärtpaberiarveldussüsteemide poolt kõnealuse direktiivi tähenduses või sarnaste teenuste osutamist kolmandate riikide väärtpaberiarveldussüsteemide poolt.
12. Depositoorium vastutab AIFi või AIFi investorite ees depositooriumi või kolmanda isiku poolt, kellele hoidmine on delegeeritud, lõike 8 punkti a kohaselt hoitavate finantsinstrumentide kadumamineku eest.
Hoitava finantsinstrumendi kadumamineku korral tagastab depositoorium põhjendamatu viivituseta AIFile või selle nimel tegutsevale AIFi valitsejale sama tüüpi finantsinstrumendi või sellele vastava summa. Depositoorium ei ole vastutav, kui suudab tõendada, et kadumamineku põhjustasid välised sündmused, mille üle tal puudub mõistlik kontrollivõimalus ning mille tagajärjed oleksid olnud vältimatud, vaatamata kõigile pingutustele nende ärahoidmiseks.
Depositoorium kannab vastutust ka AIFi või AIFi investorite ees kõigi neile tekitatud kahjude eest, mis tulenevad depositooriumi poolt käesoleva direktiivi kohaste kohustuste hooletusest või tahtlikult täitmata jätmisest.
13. Depositooriumi vastutust ei mõjuta lõikes 11 osutatud delegeerimine.
Olenemata käesoleva lõigu esimesest lõikest, võib depositoorium kolmanda isiku poolt lõike 11 kohaselt hoitavate finantsinstrumentide kadumamineku korral end vastutusest vabastada, kui ta suudab tõendada järgmist:
a)
kõik lõike 11 teises lõigus sätestatud hoidmisülesannete delegeerimist puudutavad nõuded on täidetud;
b)
depositooriumi ja kolmanda isiku vahel on sõlmitud kirjalik leping, millega depositooriumi kohustused antakse selgesõnaliselt üle sellele kolmandale isikule ning finantsinstrumentide kadumamineku korral võimaldatakse AIFil või selle nimel tegutseval AIFi valitsejal esitada nõue nimetatud kolmandale isikule või lasta depositooriumil esitada selline nõue nende nimel, ning
c)
depositooriumi ja AIFi või selle nimel tegutseva AIFi valitseja vahel on sõlmitud kirjalik leping, milles lubatakse selgesõnaliselt depositooriumi vastutusest vabastamist ning milles on näidatud objektiivne põhjus selliseks vastutusest vabastamiseks.
14. Kui aga kolmanda riigi õigusakti kohaselt peab teatavaid finantsinstrumente hoidma kohalik üksus ja lõike 11 punkti d alapunktis ii sätestatud delegeerimisnõudeid rahuldavad kohalikud üksused puuduvad, võib depositoorium oma kohustustest vabaneda juhul, kui ta vastab järgmistele tingimustele:
a)
AIFi tingimused või põhikiri võimaldavad selgesõnaliselt sellist vastutusest vabastamist käesolevas lõikes sätestatud tingimustel;
b)
asjaomase AIFi investoreid teavitati enne investeeringu tegemist nõuetekohaselt vastustusest vabastamisest ja seda õigustavatest asjaoludest;
c)
AIF või selle nimel tegutsev AIFi valitseja soovitas depositooriumil delegeerida selliste finantsinstrumentide hoidmine kohalikule üksusele;
d)
depositooriumi ja AIFi või selle nimel tegutseva AIFi valitseja vahel on sõlmitud kirjalik leping, milles lubatakse selgesõnaliselt sellist vastutusest vabastamist, ning
e)
depositooriumi ja kolmanda isiku vahel on sõlmitud kirjalik leping, millega depositooriumi kohustused antakse selgesõnaliselt üle asjaomasele kohalikule üksusele ning finantsinstrumentide kadumamineku korral võimaldatakse AIFil või selle nimel tegutseval AIFi valitsejal esitada nõue nimetatud kohalikule üksusele või depositooriumil esitada selline nõue nende nimel.
15. AIFi investorid võivad nõuda tekitatud kahju hüvitamist kas otse või kaudselt AIFi valitseja kaudu, sõltuvalt depositooriumi, AIFi valitseja ja investorite vahelistest õiguslikest suhetest.
16. Depositoorium annab oma pädevatele asutustele nende taotluse korral kogu teabe, mille ta on saanud oma kohustuste täitmisel ja mis võib olla AIFi või AIFi valitseja pädevate asutuste jaoks vajalik. Kui AIFi või AIFi valitseja pädevad asutused on depositooriumi omadest erinevad, jagavad depositooriumiga seotud pädevad asutused saadud teavet viivitamatult AIFi ja AIFi valitseja pädevate asutustega.
17. Komisjon võtab vastavalt artiklile 56 ning artiklites 57 ja 58 sätestatud tingimustel delegeeritud õigusaktide abil vastu meetmed, millega täpsustatakse järgmist:
a)
andmed, mis tuleb lisada lõikes 2 osutatud kirjalikku lepingusse;
b)
üldised kriteeriumid, mille alusel hinnatakse, kas lõike 6 punktis b osutatud kolmanda riigi usaldatavusnormatiivid ja järelevalve on samaväärsed liidu õiguses sätestatuga ja kas neid jõustatakse tulemuslikult;
c)
depositooriumi ülesannete täitmise tingimused lõigete 7, 8 ja 9 kohaselt, sealhulgas:
i)
finantsinstrumentide liigid, mida depositooriumi varade hoidmise ülesanne lõike 8 punkti a kohaselt hõlmab;
ii)
tingimused, mille kohaselt võib depositoorium hoida keskdepositooriumis registreeritud finantsinstrumente, ja
iii)
tingimused, mille kohaselt depositoorium hoiab lõike 8 punkti b kohaselt nimelistena emiteeritud ja emitendi või registripidaja registreeritud finantsinstrumente;
d)
depositooriumi hoolsuskohustused vastavalt lõike 11 punktile c;
e)
eraldamise kohustused vastavalt lõike 11 punkti d alapunktile iii;
f)
millistel tingimustel ja mis olukorras loetakse hoitavad finantsinstrumendid kaduma läinuks;
g)
mida lugeda välissündmusteks, mille üle asjaosalisel puudub kontroll ja mille tagajärjed oleksid olnud vältimatud vaatamata kõigile mõistlikele pingutustele nende ärahoidmiseks vastavalt lõikele 12;
h)
millistel tingimustel ja mis olukorras on olemas objektiivne põhjus asjaosalise vastutusest vabastamiseks vastavalt lõikele 13.
IV PEATÜKK
LÄBIPAISTVUSNÕUDED
Artikkel 22
Aastaaruanne
1. AIFi valitseja teeb iga valitsetava ELi AIFi ja iga liidus turustatava AIFi kohta igal majandusaastal kättesaadavaks aastaaruande hiljemalt kuus kuud pärast majandusaasta lõppu. Taotluse korral esitatakse aastaaruanne investoritele. Aastaaruanne tehakse kättesaadavaks AIFi valitseja päritoluliikmesriigi ja vajaduse korral AIFi päritoluliikmesriigi pädevatele asutustele.
Juhul kui AIF peab avalikustama majandusaasta aruande vastavalt direktiivile 2004/109/EÜ, tuleb investoritele taotluse korral esitada kas eraldi või majandusaasta aruande täiendava osana üksnes sellist lisateavet, millele on osutatud lõikes 2. Viimatinimetatud juhul avalikustatakse majandusaasta aruanne hiljemalt nelja kuu jooksul pärast majandusaasta lõppu.
2. Aastaaruanne sisaldab vähemalt järgmist:
a)
bilanss või varade ja kohustuste aruanne;
b)
majandusaasta kasumiaruanne;
c)
majandusaasta tegevusaruanne;
d)
olulised muudatused artiklis 23 loetletud andmetes majandusaasta jooksul, mida aruanne hõlmab;
e)
AIFi valitseja poolt oma töötajatele makstud tasude kogusumma majandusaasta kohta eraldi põhi- ja muutuvtasuna esitatuna ja tasu saajate arv, ning kui see on asjakohane, AIFi poolt välja makstud intressid;
f)
tasude kogusumma AIFi valitseja kõrgema juhtkonna liikmete ja nende töötajate kaupa, kelle tegevus mõjutab oluliselt AIFi riskiprofiili.
3. Aastaaruandes esitatavad raamatupidamisandmed koostatakse AIFi päritoluliikmesriigi raamatupidamisstandardite kohaselt või vajaduse korral selle kolmanda riigi raamatupidamisstandardite kohaselt, kus on AIFi asukoht, ning AIFi tingimustes või põhikirjas sätestatud raamatupidamiseeskirjade kohaselt.
Aastaaruandes esitatud raamatupidamisandmeid auditeerivad üks või mitu isikut, kes on seadusega volitatud aruandeid auditeerima vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. mai 2006. aasta direktiivile 2006/43/EÜ (mis käsitleb raamatupidamise aastaaruannete ja konsolideeritud aruannete kohustuslikku auditit) (26). Auditiaruanne koos kõigi märkustega esitatakse aastaaruandes täielikult.
Erandina teisest lõigust võivad liikmesriigid lubada AIFi valitsejal, kes turustab kolmanda riigi AIFi, viia nende AIFide aastaaruannete suhtes läbi auditi, mis vastab selles riigis kehtivatele rahvusvahelistele raamatupidamisstandarditele, kus on asjaomase AIFi registrijärgne asukoht.
4. Komisjon võtab vastavalt artiklile 56 ning artiklites 57 ja 58 sätestatud tingimustel delegeeritud õigusaktide abil vastu meetmed, millega täpsustatakse aastaaruande sisu ja vorm. Kõnealuseid meetmeid kohandatakse vastavalt sellise AIFi tüübile, mille suhtes meetmeid kohaldatakse.
Artikkel 23
Teabe avaldamine investoritele
1. AIFi valitseja teeb iga tema poolt valitsetava ELi AIFi ja iga tema poolt liidus turustatava AIFi puhul investoritele enne nende poolt AIFi investeerimist kättesaadavaks AIFi tingimustes või põhikirjas sätestatud viisil järgmise teabe (sealhulgas selle olulised muudatused):
a)
AIFi investeerimisstrateegia ja -eesmärgid, teave selle kohta, kus alternatiivne ühisfond on asutatud ja kus alusfondid on asutatud, kui AIF on fondifond, varade liigid, millesse AIF võib investeerida, ja tehnikad, mida AIF võib kasutada, samuti kõik sellega seotud riskid, kõik kohaldatavad investeerimispiirangud, asjaolud, mille korral AIF võib kasutada finantsvõimendust, finantsvõimenduse lubatud tüübid ja allikad, võimendusega seotud riskid, võimenduse kasutamise piirangud, tagatiste ja varade uuesti kasutamise kord ning maksimaalne finantsvõimenduse määr, mida AIFi valitsejal on AIFi nimel õigus kasutada;
b)
sellise korra kirjeldus, mille kohaselt AIF võib muuta oma investeerimisstrateegiat või -poliitikat või mõlemat;
c)
investeerimise eesmärgil loodud lepingulise suhte peamiste õiguslike tagajärgede kirjeldus, sealhulgas teave, mis käsitleb kohtualluvust ja kohaldatavaid õigusakte ning selliste õigusnormide olemasolu või puudumist, millega on ette nähtud kohtuotsuste tunnustamine ja täitmine territooriumil, kus AIF on asutatud;
d)
AIFi valitseja, AIFi depositooriumi, audiitori ja kõigi teiste teenuseosutajate andmed ning nende ülesannete ja investorite õiguste kirjeldus;
e)
kirjeldus selle kohta, kuidas AIFi valitseja täidab artikli 9 lõikes 7 sätestatud nõudeid;
f)
AIFi valitseja poolsete kõigi I lisas osutatud delegeeritud valitsemisülesannete ning depositooriumi poolt delegeeritud varade hoidmise ülesannete kirjeldus, delegeeritava andmed ning huvide konfliktid, mis võivad selliste delegeerimiste puhul tekkida;
g)
AIFi hindamise korra ja varade väärtuse määramise hinnametoodika kirjeldus, sealhulgas artikli 19 kohaselt raskesti hinnatavate varade väärtuse määramisel kasutatavate meetodite kirjeldus;
h)
AIFi likviidsusriski juhtimise kirjeldus, sealhulgas tagasivõtmise õigused tavaoludes ja erandlikel asjaoludel ning investoritega kokku lepitud tagasivõtukord;
i)
kõigi selliste tasude, maksete ja kulude kirjeldus ja nende maksimaalne summa, mida investorid otseselt või kaudselt maksavad või kannavad;
j)
kirjeldus selle kohta, kuidas AIFi valitseja tagab investorite õiglase kohtlemise ja kui investori suhtes kohaldatakse sooduskohtlemist või investoril on õigus sooduskohtlemisele, sellise sooduskohtlemise, sellist sooduskohtlemist saavate investorite liikide ja vajaduse korral nende ja AIFi või AIFi valitseja vaheliste juriidiliste või majanduslike sidemete kirjeldus;
k)
viimane aastaaruanne, millele on osutatud artiklis 22;
l)
osakute või aktsiate väljalaskmise ning müümise kord ja tingimused;
m)
AIFi viimane varade puhasväärtus või AIFi osaku või aktsia viimane turuhind vastavalt artiklile 19;
n)
olemasolu korral AIFi varasemad tulemused;
o)
peamaakleri andmed ning AIFi ja tema peamaakleri vaheliste oluliste kokkulepete kirjeldus, samuti selle kirjeldus, kuidas nendega seotud huvide konflikte juhitakse, ja depositooriumiga sõlmitud lepingu tingimused, mis käsitlevad AIFi varade üleandmise ja uuesti kasutamise võimalust ning teave võimalikust vastutuse üleandmisest peamaaklerile;
p)
kirjeldus, kuidas ja millal lõigetes 4 ja 5 nõutud andmed avalikustatakse.
2. AIFi valitseja teavitab investoreid enne nendepoolset AIFi investeerimist kõikidest kokkulepetest, mille depositoorium on sõlminud selleks, et end lepingulisel alusel vastutusest vabastada vastavalt artikli 21 lõikele 13. Samuti teavitab AIFi valitseja investoreid viivitamata kõikidest muudatustest seoses depositooriumi vastutusega.
3. Juhul kui AIF peab avaldama prospekti kooskõlas direktiiviga 2003/71/EÜ või kooskõlas siseriikliku õigusega, tuleb kas eraldi või prospektis esitatud lisateabena avaldada üksnes sellist lõigetes 1 ja 2 osutatud teavet, mida ei ole prospektis juba esitatud.
4. AIFi valitseja avaldab korrapäraselt iga tema valitsetava ELi AIFi ja iga tema poolt liidus turustatava AIFi kohta investoritele järgmise teabe:
a)
selliste AIFi varade osakaal, mille suhtes kohaldatakse tulenevalt nende mittelikviidsest olemusest erikorda;
b)
AIFi likviidsuse juhtimise uus kord;
c)
AIFi praegune riskiprofiil ja AIFi valitseja kasutatavad riskijuhtimissüsteemid kõnealuste riskide juhtimiseks.
5. AIFi valitseja, kes valitseb finantsvõimendust kasutavat ELi AIFi või turustab liidus finantsvõimendust kasutavat AIFi, avaldab iga sellise AIFi kohta regulaarselt järgmisi andmeid:
a)
muudatused maksimaalses finantsvõimenduse määras, mida AIFi valitseja võib kasutada AIFi nimel, samuti õigus korduvalt kasutada tagatist või muud garantiid, mis on antud finantsvõimenduskokkuleppe alusel;
b)
asjaomase AIFi poolt kasutatava finantsvõimenduse kogusuurus.
6. Komisjon võtab vastavalt artiklile 56 ning artiklites 57 ja 58 sätestatud tingimustel delegeeritud õigusaktide abil vastu meetmed, millega täpsustatakse AIFi valitseja teabe avaldamisega seotud kohustusi, millele on osutatud lõigetes 4 ja 5, sealhulgas lõikes 5 osutatud avaldamise sagedust. Kõnealuseid meetmeid kohandatakse vastavalt sellise AIFi valitseja tüübile, kelle suhtes meetmeid kohaldatakse.
Artikkel 24
Pädevale asutusele esitatavate aruannetega seotud kohustused
1. AIFi valitseja esitab oma päritoluliikmesriigi pädevatele asutustele korrapäraselt aruande, milles käsitletakse peamisi turgusid ja instrumente, millesse AIFi valitseja tema valitsetava AIFi nimel investeerib.
Selles esitatakse teave peamiste AIFi valitseja poolt kaubeldavate instrumentide kohta, turgude kohta, kus AIFi valitseja on liige või kus ta aktiivselt kaupleb, ning iga tema valitsetava AIFi peamised riskid ja olulisim riskikontsentratsioon.
2. AIFi valitseja esitab iga tema valitsetava ELi AIFi ja iga tema poolt liidus turustatava AIFi kohta oma päritoluliimesriigi pädevatele asutustele järgneva:
a)
selliste AIFi varade osakaal, mille suhtes kohaldatakse tulenevalt nende mittelikviidsest olemusest erikorda;
b)
AIFi likviidsuse juhtimise uus kord;
c)
AIFi praegune riskiprofiil ja AIFi valitseja kasutatavad riskijuhtimissüsteemid tururiski, likviidsusriski, vastaspoole riski ja muude riskide, sealhulgas operatsiooniriski juhtimiseks;
d)
teave selliste varade põhiliikide kohta, millesse AIF on investeerinud, ning
e)
artikli 15 lõike 3 punkti b ja artikli 16 lõike 1 teise lõigu kohaselt läbi viidud stressitestide tulemused.
3. AIFi valitseja esitab oma päritoluliikmesriigi pädevatele asutustele taotluse korral järgmised dokumendid:
a)
iga AIFi valitseja poolt valitsetava ELi AIFi ja vajaduse korral tema poolt liidus turustatava AIFi majandusaastat käsitlev aastaaruanne vastavalt artikli 22 lõikele 1;
b)
iga kvartali lõpus AIFi valitseja valitsetavate AIFide üksikasjalik loend.
4. Olulisel määral finantsvõimendust kasutava AIFi valitseja teeb oma päritoluliikmesriigi pädevatele asutustele kättesaadavaks teabe iga tema valitsetava AIFi kasutatud finantsvõimenduse üldise taseme kohta, selle kohta, kuidas see jaguneb raha või väärtpaberite laenamisest tuleneva võimenduse ja tuletisinstrumentidest tuleneva võimenduse vahel, ning selle kohta, mil määral on AIFi varasid korduvalt kasutatud finantsvõimenduskokkulepete alusel.
Teave hõlmab AIFi valitseja iga AIFi laenatud raha või väärtpaberite viit suurimat allikat ning igalt kõnealuselt allikalt saadud finantsvõimenduse suurust iga kõnealuse AIFi kohta.
Kolmanda riigi AIFi valitseja puhul hõlmab käesolevas lõikes osutatud aruandluskohustus üksnes tema poolt valitsetavat ELi AIFi ja tema poolt liidus turustatavat kolmanda riigi AIFi.
5. Juhul kui see on vajalik süsteemse riski tõhusaks jälgimiseks, võivad päritoluliikmesriigi pädevad asutused nõuda, et lisaks käesolevas artiklis kirjeldatud teabele esitataks kas korrapäraselt või juhtumipõhiselt täiendavat teavet. Pädevad asutused teavitavad Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvet täiendava teabe esitamise nõuetest.
Erandkorras ja kui see on vajalik finantssüsteemi stabiilsuse ja terviklikkuse tagamiseks või pikaajalise jätkusuutliku majanduskasvu edendamiseks, võib Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve nõuda, et päritoluliikmesriigi pädevad asutused kehtestaksid täiendavad aruandlusnõuded.
6. Komisjon võtab vastavalt artiklile 56 ning artiklites 57 ja 58 sätestatud tingimustel delegeeritud õigusaktide abil vastu meetmed, millega täpsustatakse järgmist:
a)
lõike 4 kohaldamiseks tingimused, mille korral loetakse finantsvõimendust olulisel määral kasutatuks, ning
b)
käesoleva artikliga ette nähtud kohustus anda aru ja esitada teavet.
Kõnealuste meetmete puhul võetakse arvesse vajadust vältida pädevatele asutustele üleliigse halduskoormuse tekitamist.
V PEATÜKK
TEATAVAID AIFE VALITSEVAD AIFIDE VALITSEJAD
1. JAGU
Finantsvõimendusega AIFide valitsejad
Artikkel 25
Teabe kasutamine pädevate asutuste poolt, järelevalvealane koostöö ja finantsvõimenduse piirangud
1. Liikmesriigid tagavad, et AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused kasutavad artikli 24 alusel kogutavat teavet, et teha kindlaks, mil määral kasutatav finantsvõimendus tekitab finantssüsteemis süsteemset riski, turuhäirete riske või majanduse pikaajalist kasvu ohustavat riski.
2. AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused tagavad, et kogu artikli 24 alusel kogutud teave kõikide selliste AIFide valitsejate kohta, kelle üle nad järelevalvet teostavad, ning artikli 7 alusel kogutud teave tehakse kättesaadavaks asjaomaste liikmesriikide pädevatele asutustele, Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvele ja Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogule vastavalt artikli 50 kohasele järelevalvealast koostööd käsitlevale korrale. Nad esitavad kõnealuse menetluse kaudu teabe ilma viivituseta ning kahepoolselt teiste otseselt küsimusega seotud liikmesriikide pädevatele asutustele ka juhul, kui nende vastutusvaldkonda kuuluv AIFi valitseja või asjaomase AIFi valitseja valitsetav AIF võib kujutada endast krediidiasutusele või muudele süsteemselt olulistele asutustele teises liikmesriigis olulist vastaspoole riski allikat.
3. AIFi valitseja tõendab, et tema valitsetavatele AIFidele tema enda seatud finantsvõimenduse piirangud on mõistlikud ja et ta järgib alati kõnealuseid finantsvõimenduse piiranguid. Pädevad asutused hindavad riske, mis võivad tekkida, kui AIFi valitseja kasutab tema valitsetava AIFi puhul finantsvõimendust, ning kui seda peetakse finantssüsteemi stabiilsuse ja terviklikkuse tagamiseks vajalikuks, kehtestavad AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused pärast Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve, Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu ja vajaduse korral asjaomase AIFi pädevate asutuste teavitamist piirangud finantsvõimendusele, mida AIFi valitsejal on õigus kasutada, või muud asjaomase AIFi valitsemist käsitlevad piirangud, et piirata finantssüsteemis süsteemset riski või turuhäirete riske, mida finantsvõimenduse kasutamine tekitab. AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused teavitavad nõuetekohaselt Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvet, Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu ja AIFi päritoluliikmesriigi pädevaid asutusi selles osas võetud meetmetest vastavalt artiklis 50 sätestatud korrale.
4. Lõikes 3 osutatud teavitamine peab toimuma vähemalt 10 tööpäeva enne seda, kui kavandatud meedet kavatsetakse jõustada või uuendada. Teatis sisaldab kavandatud meetme üksikasju, meetme võtmise põhjuseid ja teavet selle kohta, millal meede kavatsetakse jõustada. AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused võivad erandkorras otsustada, et kavandatud meede jõustub esimeses lauses osutatud ajavahemikul.
5. Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve ülesanne on hõlbustada ja koordineerida ning eelkõige püüda tagada, et pädevad asutused oleksid pädevate asutuste poolt lõike 3 kohaselt kavandatud meetmete võtmisel järjepidevad.
6. Pärast lõikes 3 osutatud teatise saamist esitab Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevatele asutustele kavandatud või võetud meetme kohta nõuande. Nõuanne võib eelkõige puudutada seda, kas tingimused meetme võtmiseks on täidetud, kas meede on asjakohane ja kui kaua meedet kohaldatakse.
7. Lõike 2 kohaselt saadud teabe alusel ja võttes arvesse Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu nõuannet võib Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve otsustada, et AIFi valitseja või AIFide valitsejate rühma kasutatav finantsvõimendus kujutab endast tõsist ohtu finantssüsteemi stabiilsusele ja terviklikkusele, ja esitada asjaomasele pädevale asutusele nõuandeid, määrates kindlaks parandusmeetmed, mida tuleb võtta (sh piirangud finantsvõimendusele, mida AIFi valitsejal või valitsejate rühmal on õigus kasutada). Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve teatab sellisest otsusest viivitamatult asjaomastele pädevatele asutustele, Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogule ja komisjonile.
8. Kui pädev asutus teeb ettepaneku võtta lõikes 6 või 7 osutatud Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve nõuandega vastuolus olev meede, teavitab pädev asutus Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvet ja esitab oma põhjendused. Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve võib avaldada teabe selle kohta, et pädev asutus ei järgi või ei kavatse järgida tema nõuannet. Samuti võib Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve igal üksikjuhul otsustada, kas avaldada pädeva asutuse põhjendused selle kohta, miks Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve nõuannet ei järgita. Asjaomastele pädevatele asutusele antakse sellisest avaldamisest eelnevalt teada.
9. Komisjon võtab vastavalt artiklile 56 ning artiklites 57 ja 58 sätestatud tingimustel delegeeritud õigusaktide abil meetmed, millega sätestatakse põhimõtted, mille abil täpsustatakse asjaolusid, mille korral pädevad asutused kohaldavad lõike 3 sätteid, võttes arvesse AIFide erinevaid strateegiaid, erinevaid turutingimusi, milles AIFid tegutsevad, ning asjaomaste sätete kohaldamisest tuleneda võivaid protsüklilisi mõjusid.
2. JAGU
Nende AIFide valitsejate kohustused, kes valitsevad AIFe, mis omandavad kontrolli väärtpaberibörsil noteerimata äriühingute ja emitentide üle
Artikkel 26
Reguleerimisala
1. Käesolevat jagu kohaldatakse AIFide valitsejate suhtes, kes:
a)
valitsevad ühte või mitut AIFi, mis kas üksi või koos omandavad kontrolli omandamise lepingu alusel kontrolli väärtpaberibörsil noteerimata äriühingus vastavalt lõikele 5;
b)
teevad koostööd ühe või mitme teise AIFi valitsejaga lepingu alusel, mille kohaselt nende AIFide valitsejate poolt ühiselt valitsetavad AIFid omandavad kontrolli väärtpaberibörsil noteerimata äriühingu üle vastavalt lõikele 5.
2. Käesolevat jagu ei kohaldata, kui väärtpaberibörsil noteerimata äriühingud on:
a)
väikesed või keskmise suurusega ettevõtjad komisjoni 6. mai 2003. aasta soovituse 2003/361/EÜ (mis käsitleb mikroettevõtete, väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete määratlust) (27) lisa artikli 2 lõike 1 tähenduses või
b)
eriotstarbelised ettevõtted, mis on loodud kinnisvara ostmiseks, valdamiseks või haldamiseks.
3. Ilma et see piiraks käesoleva artikli lõigete 1 ja 2 kohaldamist, kohaldatakse artikli 27 lõiget 1 ka selliste AIFide valitsejate suhtes, kes valitsevad AIFe, kes omandavad väärtpaberibörsil noteerimata äriühingus vähemusosaluse.
4. Artikli 28 lõikeid 1, 2 ja 3 ning artiklit 30 kohaldatakse ka AIFe valitsevate AIFi valitsejate suhtes, kes omandavad kontrolli emitentide üle. Kõnealuste artiklite kohaldamisel kohaldatakse käesoleva artikli lõikeid 1 ja 2 mutatis mutandis.
5. Käesolevas jaos tähendab väärtpaberibörsil noteerimata äriühingu kontroll rohkem kui 50 % äriühingu hääleõigustest.
Asjaomase AIFi hallatava hääleõiguse protsendi arvutamisel ei võeta arvesse mitte ainult otseselt asjaomase AIFi hääleõigust, vaid arvesse võetakse ka järgmist, kusjuures kontroll põhineb esimeses lõigus sätestatul:
a)
AIFi poolt kontrollitava ettevõtja hääleõigus ning
b)
sellise füüsilise või juriidilise isiku hääleõigus, kes tegutseb enda nimel, kuid AIFi või AIFi kontrollitava ettevõtja huvides.
Hääleõiguse protsenti arvutatakse hääleõigusega aktsiate alusel isegi juhul, kui hääleõiguse teostamine on peatatud.
Olenemata artikli 4 lõike 1 punktist i määratakse artikli 28 lõigete 1, 2 ja 3 ning artikli 30 kohaldamisel emitentide kontroll vastavalt direktiivi 2004/25/EÜ artikli 5 lõikele 3.
6. Käesolevat jagu kohaldatakse kooskõlas direktiivi 2002/14/EÜ artiklis 6 sätestatud tingimuste ja piirangutega.
7. Käesolevat jagu kohaldatakse, ilma et see piiraks liikmesriikide poolt vastu võetud rangemate eeskirjade kohaldamist seoses osaluse omandamisega nende territooriumil asuvas emitendis või väärtpaberibörsil noteerimata äriühingus.
Artikkel 27
Teatamine väärtpaberibörsil noteerimata äriühingus olulise osaluse ja kontrolli omandamisest
1. Liikmesriigid nõuavad, et kui AIF omandab, müüb või valdab väärtpaberibörsil noteerimata äriühingu aktsiaid, teatab sellist AIFi valitsev AIFi valitseja oma päritoluliikmesriigi pädevatele asutustele AIFi valduses oleva väärtpaberibörsil noteerimata äriühingu hääleõiguse osakaalu, kui see osakaal saavutab, ületab või langeb alla 10 %, 20 %, 30 %, 50 % ja 75 % künnise.
2. Liikmesriigid nõuavad, et kui AIF omandab kas üksi või ühiselt väärtpaberibörsil noteerimata äriühingu üle kontrolli vastavalt artikli 26 lõikele 1 koostoimes kõnealuse artikli lõikega 5, teatab sellist AIFi valitsev AIFi valitseja kontrolli omandamisest:
a)
väärtpaberibörsil noteerimata äriühingule;
b)
aktsionäridele, kelle andmed ja aadressid on AIFi valitsejale kättesaadavad või võidakse teha talle kättesaadavaks kas asjaomase äriühingu või sellise registri poolt, millele AIFi valitsejal on juurdepääs või millele tal on võimalik juurde pääseda, ning
c)
AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevatele asutustele.
3. Lõikega 2 nõutav teatis sisaldab järgmist täiendavat teavet:
a)
tekkiv hääleõiguste jagunemine;
b)
tingimused, mille kohaselt kontroll omandati, sealhulgas teave tehingutes osalenud aktsionäride/osakuomanike, iga nende nimel hääleõiguse kasutamise õigusega füüsilise või juriidilise isiku ja, kui see on asjakohane, ettevõtjate keti kohta, mille kaudu tegelikult hääleõigust omatakse;
c)
kontrolli omandamise kuupäev.
4. Väärtpaberibörsil noteerimata äriühingule esitatavas teatises nõuab AIFi valitseja, et äriühingu juhatus teavitaks põhjendamatu viivituseta töötajate usaldusisikuid või juhul, kui selliseid usaldusisikuid ei ole, töötajaid endid sellest, et AIFi valitseja valitsetav AIF omandas kontrolli, ja lõikes 3 osutatud teabest. AIFi valitseja teeb kõik, et juhatus teavitaks vastavalt käesolevale artiklile nõuetekohaselt töötajate usaldusisikuid või juhul, kui selliseid usaldusisikuid ei ole, töötajaid endid.
5. Lõigetes 1, 2 ja 3 osutatud teatis tuleb esitada võimalikult kiiresti, kuid mitte hiljem kui kümme tööpäeva pärast päeva, mil AIFi valitseja saavutas, ületas või jäi alla asjakohase künnise või omandas kontrolli väärtpaberibörsil noteerimata äriühingu üle.
Artikkel 28
Teabe avaldamine kontrolli omandamise kohta
1. Liikmesriigid nõuavad, et kui AIF omandab kas üksi või ühiselt väärtpaberibörsil noteerimata äriühingus või emitendis kontrolli vastavalt artikli 26 lõikele 1 koostoimes kõnealuse artikli lõikega 5, teeb sellist AIFi valitsev AIFi valitseja käesoleva artikli lõikes 2 osutatud teabe kättesaadavaks:
a)
asjaomasele äriühingule;
b)
äriühingu aktsionäridele, kelle andmed ja aadressid on AIFi valitsejale kättesaadavad või võidakse teha talle kättesaadavaks kas asjaomase äriühingu või sellise registri poolt, millele AIFi valitsejal on juurdepääs või millele tal on võimalik juurde pääseda, ning
c)
AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevatele asutustele.
Liikmesriigid võivad nõuda, et lõikes 2 osutatud teave tehakse kättesaadavaks ka väärtpaberibörsil noteerimata äriühingu liikmesriigi pädevatele asutustele, mille liikmesriigid selleks otstarbeks võivad määrata.
2. AIFi valitseja teeb kättesaadavaks järgmise teabe:
a)
andmed sellise AIFi valitseja kohta, kes eraldi või koos teise AIFi valitsejaga valitseb AIFi, kes on saavutanud kontrolli;
b)
eelkõige AIFi valitseja, AIFi ja äriühingu vaheliste huvide konfliktide ennetamise ja juhtimise poliitika, sh teave konkreetsete kaitsemeetmete kohta, mille eesmärk on tagada, et AIFi valitseja ja/või AIFi ning äriühingu vaheline leping on sõlmitud sõltumatute partnerite vahel;
c)
äriühingu sise- ja väliskommunikatsiooni poliitika eelkõige seoses töötajatega.
3. Lõike 1 punkti a kohaselt äriühingule esitatavas teatises nõuab AIFi valitseja, et äriühingu juhatus teavitaks põhjendamatu viivituseta töötajate usaldusisikuid või juhul, kui selliseid usaldusisikuid ei ole, töötajaid endid, lõikes 1 osutatud teabest. AIFi valitseja teeb kõik, et juhatus teavitaks vastavalt käesolevale artiklile nõuetekohaselt töötajate usaldusisikuid või juhul, kui selliseid usaldusisikuid ei ole, töötajaid endid.
4. Liikmesriigid nõuavad, et kui AIF omandab kas üksi või ühiselt väärtpaberibörsil noteerimata äriühingus kontrolli vastavalt artikli 26 lõikele 1 koostoimes kõnealuse artikli lõikega 5, avaldab sellist AIFi valitsev AIFi valitseja ise või tagab, et AIF avaldab teabe AIFi kavatsuste kohta väärtpaberibörsil noteerimata äriühingu tuleviku osas, ja selle kohta, kuidas see tõenäoliselt mõjutab töötajaid (sh kõik olulised muudatused töötingimustes):
a)
väärtpaberibörsil noteerimata äriühingule ja
b)
väärtpaberibörsil noteerimata äriühingu aktsionäridele, kelle andmed ja aadressid on AIFi valitsejale kättesaadavad või võidakse teha talle kättesaadavaks kas asjaomase väärtpaberibörsil noteerimata äriühingu või sellise registri poolt, millele AIFi valitsejal on juurdepääs või millele tal on võimalik juurde pääseda.
Lisaks nõuab asjaomast AIFi valitsev AIFi valitseja ja püüab igati tagada, et väärtpaberibörsil noteerimata äriühingu juhatus avaldaks esimeses lõigus sätestatud teabe väärtpaberibörsil noteerimata äriühingu töötajate usaldusisikutele või juhul, kui selliseid usaldusisikuid ei ole, töötajatele endile.
5. Liikmesriigid nõuavad, et kui AIF omandab väärtpaberibörsil noteerimata äriühingus kontrolli vastavalt artikli 26 lõikele 1 koostoimes kõnealuse artikli lõikega 5, esitab sellist AIFi valitsev AIFi valitseja oma päritoluliikmesriigi pädevatele asutustele ja AIFi investoritele teabe omandamise rahastamise kohta.
Artikkel 29
Erisätted seoses sellise AIFi aastaaruandega, kellel on väärtpaberibörsil noteerimata äriühingus kontroll
1. Liikmesriigid nõuavad, et kui AIF omandab kas üksi või ühiselt väärtpaberibörsil noteerimata äriühingus kontrolli vastavalt artikli 26 lõikele 1 koostoimes kõnealuse artikli lõikega 5, siis sellist AIFi valitsev AIFi valitseja:
a)
nõuab ja püüab igati tagada, et väärtpaberibörsil noteerimata äriühingu aastaaruande koostamisel järgitaks lõiget 2 ja et äriühingu juhatus avaldaks aastaaruande kõigile töötajate usaldusisikutele või juhul, kui selliseid usaldusisikuid ei ole, töötajatele endile aja jooksul, mil aastaaruanne tuleb vastavalt liikmesriigi kohaldatavale õigusele koostada, või
b)
lisab iga sellise AIFi puhul artiklis 22 ette nähtud aastaaruandesse lõikes 2 osutatud teabe asjaomase väärtpaberibörsil noteerimata äriühingu kohta.
2. Äriühingu või AIFi aastaaruandes lõike 1 kohaselt esitatav lisateave sisaldab vähemalt äriühingu äritegevuse arengu erapooletut ülevaadet ja kajastab aastaaruandega hõlmatud perioodi lõpus valitsevat olukorda. Kõnealune aruanne sisaldab ka:
a)
teavet oluliste sündmuste kohta, mis on aset leidnud pärast aruandeaasta lõppu;
b)
teavet äriühingu tõenäolise arengu kohta tulevikus;
c)
nõukogu direktiivi 77/91/EMÜ (28) artikli 22 lõikes 2 ettenähtud teavet oma aktsiate soetamise kohta.
3. Asjaomast AIFi valitsev AIFi valitseja:
a)
nõuab ja püüab igati tagada, et väärtpaberibörsil noteerimata äriühingu juhatus avaldaks lõike 1 punktis b osutatud teabe asjaomase äriühinguga kohta asjaomase äriühingu töötajate usaldusisikutele või juhul, kui selliseid usaldusisikuid ei ole, töötajatele endile artikli 22 lõikes 1 osutatud tähtajaks, või
b)
avaldab lõike 1 punktis a osutatud teabe, kui see on juba olemas, AIFi investoritele artikli 22 lõikes 1 osutatud tähtajaks, kuid mitte hiljem kui kuupäevaks, mil väärtpaberibörsil noteerimata äriühingu aastaaruanne vastavalt liikmesriigi kohaldatavale õigusele on koostatud.
Artikkel 30
Varade jaotamine
1. Liikmesriigid nõuavad, et kui AIF omandab kas üksi või ühiselt väärtpaberibörsil noteerimata äriühingus või emitendis kontrolli vastavalt artikli 26 lõikele 1 koostoimes kõnealuse artikli lõikega 5, siis 24 kuu jooksul AIFi poolsest kontrolli omandamisest äriühingus sellist AIFi valitsev AIFi valitseja:
a)
ei tohi soodustada, toetada ega juhendada varade jaotamist, kapitali vähendamist, aktsiate tagasivõtmist ja/või äriühingupoolset oma aktsiate omandamist vastavalt lõikes 2 kirjeldatule;
b)
ei tohi hääletada, juhul kui AIFi valitseja on volitatud äriühingu juhtorganite koosolekutel AIFi nimel hääletama, varade jaotamise, kapitali vähendamise, aktsiate tagasivõtmise ja/või äriühingupoolse oma aktsiate omandamise poolt vastavalt lõikes 2 kirjeldatule, ning
c)
teeb kõik, et takistada varade jaotamist, kapitali vähendamist, aktsiate tagasivõtmist ja/või äriühingupoolset oma aktsiate omandamist vastavalt lõikes 2 kirjeldatule.
2. Lõikes 1 nimetatud AIFi valitseja kohustused puudutavad järgmist:
a)
varade jaotamine aktsionäridele, kui netovara on äriühingu raamatupidamise aastaaruande kohaselt viimase majandusaasta viimasel päeval väiksem või muutub sellise varade jaotamise tõttu väiksemaks kui märgitud kapitali ja nende reservide summa, mida vastavalt õigusakti või põhikirjaga kehtestatud korrale ei tohi jaotada, kusjuures kui märgitud kapitali sissemaksmata osa ei kanta bilansi aktivapoolele, siis arvatakse see summa aktsiakapitali summast maha;
b)
igasugune selline varade aktsionäridele jaotamine, mille summa oleks suurem kui lõppenud majandusaasta kasum, millele on lisatud kõik kasumisiirded ja selleks ettenähtud reservidest võetud summad ning millest on maha arvatud kõik kahjumisiirded ja summad, mis on vastavalt õigusaktile või põhikirjale reservi paigutatud;
c)
äriühingupoolne aktsiate omandamine, tingimusel et oma aktsiate omandamine on lubatud, kaasa arvatud eelnevalt omandatud ja äriühingule kuuluvad aktsiad ning oma nimel, kuid äriühingu huvides tegutseva isiku kaudu omandatud aktsiad, mis võivad põhjustada netovara vähenemist alla punktis a nimetatud summa.
3. Lõike 2 kohaldamisel arvestatakse järgmist:
a)
lõike 2 punktides a ja b kasutatud väljend „varade jaotamine” hõlmab eelkõige aktsiatega seotud dividendide ja intresside väljamaksmist;
b)
kapitali vähendamise sätteid ei kohaldata märgitud kapitali vähendamise suhtes, mille eesmärk on katta tekkinud kahju või kanda rahasummad jaotamisele mittekuuluvasse reservi, tingimusel et sellise reservi suurus ei ületa selle toimingu järel 10 % vähendatud märgitud kapitalist, ja
c)
lõike 2 punktis c sätestatud piirangu suhtes kohaldatakse direktiivi 77/91/EMÜ artikli 20 lõike 1 punkte b-h.
VI PEATÜKK
ELI AIFI VALITSEJA ÕIGUSED TURUSTADA JA VALITSEDA ELI AIFE LIIDUS
Artikkel 31
ELi AIFi osakute või aktsiate turustamine AIFi valitseja päritoluliikmesriigis
1. Liikmesriigid tagavad, et tegevusloa saanud ELi AIFi valitseja võib turustada iga tema valitsetava AIFi osakuid või aktsiaid kutselistele investoritele AIFi valitseja päritoluliikmesriigis kohe, kui käesolevas artiklis sätestatud tingimused on täidetud.
Juhul kui ELi AIF on alternatiivne investorfond, kohaldatakse esimeses lõigus osutatud turustamisõigust tingimusel, et alternatiive ühisfond on samuti ELi AIF, mida valitseb tegevusloa saanud ELi AIFi valitseja.
2. AIFi valitseja esitab oma päritoluliikmesriigi pädevatele asutustele teatise iga ELi AIFi kohta, mida ta kavatseb turustada.
Kõnealune teatis sisaldab III lisas sätestatud dokumente ja teavet.
3. AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused teatavad hiljemalt 20 tööpäeva jooksul pärast lõikes 2 osutatud nõuetekohase teatise saamist AIFi valitsejale, kas ta võib alustada lõikes 2 osutatud teatises märgitud AIFi turustamist. AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused võivad keelata AIFi turustamise vaid juhul, kui AIFi valitsemine asjaomase AIFi valitseja poolt on vastuolus või läheb vastuollu käesoleva direktiiviga või kui AIFi valitseja muus osas ei järgi või ei kavatse järgida käesolevat direktiivi. Positiivse otsuse korral võib AIFi valitseja alustada oma päritoluliikmesriigis AIFi turustamist päeval, mil pädevad asutused sellest teatavad.
Kui AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused ei ole samad mis AIFi pädevad asutused, teavitavad AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused ka AIFi pädevaid asutusi sellest, et AIFi valitseja võib alustada AIFi osakute või aktsiate turustamist.
4. Kui vastavalt lõikele 2 esitatud andmed oluliselt muutuvad, esitab AIFi valitseja kõnealuse muudatuse kohta päritoluliikmesriigi pädevale asutusele kirjaliku teate vähemalt üks kuu enne kavandatud muudatuse kohaldamist või viivitamatult pärast ettenägematu muudatuse asetleidmist.
Kui kavandatud muudatuse tagajärjel oleks AIFi valitsemine AIFi valitseja poolt käesoleva direktiiviga vastuolus või AIFi valitseja oleks muus osas käesoleva direktiiviga vastuolus, teatavad asjaomased pädevad asutused AIFi valitsejale põhjendamatu viivituseta, et ta ei või muudatust kohaldada.
Kui kavandatud muudatust kohaldatakse esimesest ja teisest lõigust olenemata või kui on asetleidnud ettenägematu muudatus, mille tagajärjel oleks AIFi valitsemine AIFi valitseja poolt käesoleva direktiiviga vastuolus või kui AIFi valitseja oleks muus osas käesoleva direktiiviga vastuolus, võtavad AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused vastavalt artiklile 46 kõik nõuetekohased meetmed, sealhulgas keelavad vajaduse korral selgesõnaliselt AIFi turustamise.
5. Selleks et tagada käesoleva artikli kohaldamiseks ühtsed tingimused, võib Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve töötada välja tehniliste rakendusstandardite eelnõud, mille abil määratakse kindlaks:
a)
lõikes 2 osutatud teatise näidisvorm ja -sisu;
b)
lõikes 4 osutatud kirjaliku teate vorm.
Komisjonile on antud volitused võtta vastu esimeses lõigus osutatud tehnilised rakendusstandardid vastavalt määruse (EL) nr 1095/2010 artiklile 15.
6. Ilma et see piiraks artikli 43 lõike 1 kohaldamist, nõuavad liikmesriigid, et AIFe, mida valitsevad ja turustavad AIFide valitsejad, turustataks üksnes kutselistele investoritele.
Artikkel 32
ELi AIFi osakute või aktsiate turustamine muus liikmesriigis kui AIFi valitseja päritoluliikmesriik
1. Liikmesriigid tagavad, et tegevusloa saanud ELi AIFi valitseja võib turustada tema valitsetava ELi AIFi osakuid või aktsiaid kutselistele investoritele muus liikmesriigis kui AIFi valitseja päritoluliikmesriik kohe, kui käesolevas artiklis sätestatud tingimused on täidetud.
Juhul kui ELi AIF on alternatiivne investorfond, kohaldatakse esimeses lõigus osutatud turustamisõigust tingimusel, et alternatiivne ühisfond on samuti ELi AIF ja et seda valitseb tegevusloa saanud ELi AIFi valitseja.
2. AIFi valitseja esitab oma päritoluliikmesriigi pädevatele asutustele teatise iga ELi AIFi kohta, mida ta kavatseb turustada.
Teatis sisaldab IV lisas sätestatud dokumente ja teavet.
3. AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused edastavad lõikes 2 osutatud nõuetekohase teatise hiljemalt 20 tööpäeva jooksul pärast selle saamist selle liikmesriigi pädevatele asutustele, kus AIFi kavatsetakse turustada. Selline edastamine toimub ainult juhul, kui AIFi valitseja valitseb ja kavatseb valitseda AIFi kooskõlas käesoleva direktiiviga ja kui AIFi valitseja järgib muus osas käesolevat direktiivi.
AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused lisavad kinnituse selle kohta, et asjaomasel AIFi valitsejal on tegevusluba konkreetse investeerimisstrateegiaga AIFide valitsemiseks.
4. Pärast teatise edastamist teatavad AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused sellest viivitamata AIFi valitsejale. AIFi valitseja võib alustada AIFi turustamist AIFi valitseja ühes või mitmes vastuvõtjaliikmesriigis alates kõnealuse teatamise kuupäevast.
Kui AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused ei ole samad mis AIFi pädevad asutused, teavitavad AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused ka AIFi pädevaid asutusi sellest, et AIFi valitseja võib alustada AIFi osakute või aktsiate turustamist AIFi valitseja ühes või mitmes vastuvõtjaliikmesriigis.
5. IV lisa punktis h osutatud korra suhtes kohaldatakse AIFi valitseja vastuvõtjaliikmesriigi õigust ja järelevalvet.
6. Liikmesriigid tagavad, et lõikes 2 osutatud AIFi valitseja teatis ja lõikes 3 osutatud kinnitus esitatakse rahvusvahelises rahanduses üldkasutatavas keeles.
Liikmesriigid tagavad, et nende pädevad asutused on nõus lõikes 3 osutatud dokumentide elektroonilise edastamise ja esitamisega.
7. Kui vastavalt lõikele 2 esitatud andmed oluliselt muutuvad, esitab AIFi valitseja kõnealuse muudatuse kohta päritoluliikmesriigi pädevale asutusele kirjaliku teate vähemalt üks kuu enne kavandatud muudatuse kohaldamist või viivitamatult pärast ettenägematu muudatuse asetleidmist.
Kui kavandatud muudatuse tagajärjel oleks AIFi valitsemine AIFi valitseja poolt käesoleva direktiiviga vastuolus või AIFi valitseja oleks muus osas käesoleva direktiiviga vastuolus, teatavad asjaomased pädevad asutused AIFi valitsejale põhjendamatu viivituseta, et ta ei või muudatust kohaldada.
Kui kavandatud muudatust kohaldatakse esimesest ja teisest lõigust olenemata või kui on asetleidnud ettenägematu muudatus, mille tagajärjel oleks AIFi valitsemine AIFi valitseja poolt käesoleva direktiiviga vastuolus või kui AIFi valitseja oleks muus osas käesoleva direktiiviga vastuolus, võtavad AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused vastavalt artiklile 46 kõik nõuetekohased meetmed, sealhulgas keelavad vajaduse korral selgesõnaliselt AIFi turustamise.
Kui muudatused on lubatavad, sest need ei mõjuta AIFi valitsemist AIFi valitseja poolt vastavalt käesolevale direktiivile ega AIFi valitseja vastavust käesolevale direktiivile muus osas, teavitavad AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused viivitamata AIFi valitseja ühe või mitme vastuvõtjaliikmesriigi pädevaid asutusi nendest muudatustest.
8. Selleks et tagada käesoleva artikli kohaldamiseks ühtsed tingimused, võib Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve töötada välja tehniliste rakendusstandardite eelnõud, mille abil määratakse kindlaks:
a)
lõikes 2 osutatud teatise näidisvorm ja -sisu;
b)
lõikes 3 osutatud kinnituse näidisvorm ja -sisu;
c)
lõikes 3 osutatud edastamise vorm ning
d)
lõikes 7 osutatud kirjaliku teate vorm.
Komisjonile on antud volitused võtta vastu esimeses lõigus osutatud tehnilised rakendusstandardid vastavalt määruse (EL) nr 1095/2010 artiklile 15.
9. Ilma et see piiraks artikli 43 lõike 1 kohaldamist, nõuavad liikmesriigid, et AIFe, mida valitsevad ja turustavad AIFide valitsejad, turustataks üksnes kutselistele investoritele.
Artikkel 33
Teises liikmesriigis asutatud ELi AIFi valitsemise tingimused
1. Liikmesriigid tagavad, et tegevusloa saanud ELi AIFi valitseja võib otse või filiaali kaudu valitseda teises liikmesriigis asutatud ELi AIFi, eeldusel et AIFi valitsejal on luba valitseda kõnealust tüüpi AIFi.
2. AIFi valitseja, kes kavatseb valitseda teises liikmesriigis asutatud ELi AIFi esimest korda, esitab oma päritoluliikmesriigi pädevatele asutustele järgmise teabe:
a)
liikmesriik, kus ta kavatseb valitseda AIFi otse või asutada selleks filiaali;
b)
tegevuskava, milles märgitakse eelkõige ära teenused, mida ta kavatseb osutada, ning AIF, mida ta kavatseb valitseda.
3. Juhul kui AIFi valitseja kavatseb asutada filiaali, esitab ta lisaks lõikes 2 osutatule järgmise teabe:
a)
filiaali organisatsioonistruktuur;
b)
aadress AIFi päritoluliikmesriigis, kust on võimalik dokumente saada;
c)
filiaali juhtimise eest vastutavate isikute nimed ja kontaktandmed.
4. AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused edastavad nõuetekohase dokumentatsiooni pärast selle lõike 2 kohaselt saamist ühe kuu jooksul või lõike 3 kohaselt saamist kahe kuu jooksul AIFi valitseja vastuvõtjaliikmesriigi pädevatele asutustele. Selline edastamine toimub ainult juhul, kui AIFi valitseja valitseb ja kavatseb valitseda AIFi vastavalt käesolevale direktiivile ja kui AIFi valitseja muus osas järgib käesolevat direktiivi.
AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused lisavad kinnituse selle kohta, et asjaomasel AIFi valitsejal on nende tegevusluba.
AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused teavitavad koheselt AIFi valitsejat dokumentatsiooni edastamisest.
Pärast edastamisteatise kättesaamist võib AIFi valitseja alustada oma teenuste osutamist tema vastuvõtjaliikmesriigis.
5. AIFi valitseja vastuvõtjaliikmesriik ei kehtesta asjaomasele AIFi valitsejale täiendavaid tingimusi seoses käesoleva direktiiviga reguleeritud küsimustega.
6. Kui vastavalt lõikele 2 või vajaduse korral vastavalt lõikele 3 edastatud teave muutub, saadab AIFi valitseja kõnealuse muudatuse kohta päritoluliikmesriigi pädevale asutusele kirjaliku teate vähemalt üks kuu enne kavandatud muudatuste kohaldamist või viivitamatult pärast ettenägematu muudatuse asetleidmist.
Kui kavandatud muudatuse tagajärjel oleks AIFi valitsemine AIFi valitseja poolt käesoleva direktiiviga vastuolus või AIFi valitseja oleks muus osas käesoleva direktiiviga vastuolus, teatavad AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused AIFi valitsejale põhjendamatu viivituseta, et viimane ei või muudatust kohaldada.
Kui kavandatud muudatust kohaldatakse esimesest ja teisest lõigust olenemata või kui on asetleidnud ettenägematu muudatus, mille tagajärjel oleks AIFi valitsemine AIFi valitseja poolt käesoleva direktiiviga vastuolus või kui AIFi valitseja oleks muus osas käesoleva direktiiviga vastuolus, võtavad AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused vastavalt artiklile 46 kõik nõuetekohased meetmed.
Kui muudatused on lubatavad, sest need ei mõjuta AIFi valitsemist AIFi valitseja poolt vastavalt käesolevale direktiivile ega AIFi valitseja vastavust muus osas käesolevale direktiivile, teavitavad AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused põhjendamatu viivituseta AIFi valitseja vastuvõtva liikmesriigi pädevaid asutusi nendest muudatustest.
7. Selleks et tagada käesoleva artikli järjekindel ühtlustamine, võib Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve töötada välja regulatiivsete tehniliste standardite eelnõud, et täpsustada, millist teavet tuleb lõigete 2 ja 3 kohaselt esitada.
Komisjonile on antud volitused võtta vastu esimeses lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid vastavalt määruse (EL) nr 1095/2010 artiklitele 10-14.
8. Selleks et tagada käesoleva artikli kohaldamiseks ühtsed tingimused, võib Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve töötada välja tehniliste rakendusstandardite eelnõud, et kehtestada lõigete 2 ja 3 kohaselt teabe edastamiseks standardvormid, -mallid ja -menetlused.
Komisjonile on antud volitused võtta vastu esimeses lõigus osutatud tehnilised rakendusstandardid vastavalt määruse (EL) nr 1095/2010 artiklile 15.
VII PEATÜKK
ERIEESKIRJAD SEOSES KOLMANDATE RIIKIDEGA
Artikkel 34
Tingimused ELi AIFi valitsejale, kes valitseb kolmanda riigi AIFi, mida liikmesriikides ei turustata
1. Liikmesriigid tagavad, et tegevusloa saanud ELi AIFi valitseja võib valitseda kolmanda riigi AIFi, mida ei turustata liidus, tingimusel et:
a)
AIFi valitseja vastab kõnealuste AIFide osas kõikidele käesoleva direktiiviga kehtestatud nõuetele (välja arvatud artiklid 21 ja 22) ning
b)
AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused ning selle kolmanda riigi, kus on kolmanda riigi AIFi asukoht, järelevalveasutused on sõlminud asjakohased koostöökokkulepped, et tagada vähemalt tõhus teabevahetus, mis võimaldab AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevatel asutustel täita käesolevast direktiivist tulenevaid ülesandeid.
2. Komisjon võtab vastavalt artiklile 56 ning artiklites 57 ja 58 sätestatud tingimustel delegeeritud õigusaktide abil vastu lõikes 1 osutatud koostöökokkulepetega seotud meetmed, et kujundada ühtne raamistik, mis hõlbustaks kõnealuste koostöökokkulepete sõlmimist kolmandate riikidega.
3. Selleks et tagada käesoleva artikli ühetaoline kohaldamine, töötab Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve välja suunised, et määrata kindlaks komisjoni poolt seoses lõikes 1 osutatud koostöökokkulepetega vastu võetud meetmete rakendamise tingimused.
Artikkel 35
Tingimused ELi AIFi valitseja valitsetava kolmanda riigi AIFi turustamiseks liidus Euroopa tegevusloa alusel
1. Liikmesriigid tagavad, et tegevusloa saanud ELi AIFi valitseja võib turustada liidus kutselistele investoritele tema valitsetavate kolmanda riigi AIFide osakuid või aktsiaid ning selliste ELi AIFide osakuid või aktsiaid, mis ei vasta artikli 31 lõike 1 teises lõigus osutatud nõuetele, niipea kui käesolevas artiklis sätestatud tingimused on täidetud.
2. AIFi valitseja vastab kõikidele käesoleva direktiiviga kehtestatud nõuetele (välja arvatud VI peatükk). Lisaks kohaldatakse järgmisi tingimusi:
a)
AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused ning selle kolmanda riigi, kus on kolmanda riigi AIFi asukoht, järelevalveasutused on sõlminud asjakohased koostöökokkulepped, et tagada artikli 50 lõiget 4 arvesse võttes vähemalt tõhus teabevahetus, mis võimaldab pädevatel asutustel täita käesolevast direktiivist tulenevaid ülesandeid;
b)
rahapesuvastane töökond ei ole kandnud seda kolmandat riiki, kus on kolmanda riigi AIFi asukoht, rahapesu ja terrorismi rahastamise osas koostööst keelduvate riikide ja territooriumide nimekirja;
c)
kolmas riik, kus on kolmanda riigi AIFi asukoht, on sõlminud tegevusloa saanud AIFi valitseja päritoluliikmesriigiga ja kõikide teiste liikmesriikidega, kus kavatsetakse kolmanda riigi AIFi osakuid või aktsiaid turustada, kokkuleppe, mis on täielikult kooskõlas OECD tulu- ja kapitalimaksu näidiskonventsiooni artiklis 26 sätestatud standarditega, ja tagab maksustamisalase teabe tõhusa vahetamise, sh vajaduse korral mitmepoolsed maksustamisalased lepingud.
Kui teise liikmesriigi pädev asutus ei nõustu hinnanguga, mille AIFi päritoluliikmesriigi pädevad asutused on andnud esimese lõigu punktide a ja b kohaldamise kohta, võivad asjaomased pädevad asutused pöörduda kõnealuses küsimuses Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve poole, kes võib tegutseda talle määruse (EL) nr 1095/2010 artikliga 19 antud volituste kohaselt.
3. Kui AIFi valitseja kavatseb turustada kolmanda riigi AIFi osakuid või aktsiaid oma päritoluliikmesriigis, esitab AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevatele asutustele teatise iga kolmanda riigi AIFi kohta, mida ta kavatseb turustada.
Teatis sisaldab III lisas sätestatud dokumente ja teavet.
4. AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused teatavad mitte hiljem kui 20 tööpäeva pärast lõike 3 kohase nõuetekohase teatise saamist AIFi valitsejale, kas ta võib alustada lõikes 3 osutatud teatises märgitud AIFi turustamist tema territooriumil. AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused võivad keelata AIFi turustamise vaid juhul, kui fondi valitsemine asjaomase AIFi valitseja poolt on vastuolus või läheb vastuollu käesoleva direktiiviga või kui AIFi valitseja muus osas ei järgi või ei kavatse järgida käesolevat direktiivi. Positiivse otsuse korral võib AIFi valitseja alustada oma päritoluliikmesriigis AIFi turustamist päeval, mil pädevad asutused sellest teatavad.
AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused teavitavad ka Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvet sellest, et AIFi valitseja võib alustada AIFi osakute või aktsiate turustamist AIFi valitseja päritoluliikmesriigis.
5. Kui AIFi valitseja kavatseb turustada kolmanda riigi AIFi osakuid või aktsiaid liikmesriigis, mis pole tema päritoluliikmesriik, esitab AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevatele asutustele teatise iga kolmanda riigi AIFi kohta, mida ta kavatseb turustada.
Teatis sisaldab IV lisas sätestatud dokumente ja teavet.
6. AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused edastavad lõikes 5 osutatud nõuetekohase teatise hiljemalt 20 tööpäeva pärast selle saamist selle liikmesriigi pädevatele asutustele, kus AIFi kavatsetakse turustada. Selline edastamine toimub ainult juhul, kui AIFi valitseja valitseb ja kavatseb valitseda AIFi vastavalt käesolevale direktiivile ja kui AIFi valitseja järgib muus osas käesolevat direktiivi.
AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused lisavad kinnituse, et asjaomasel AIFi valitsejal on tegevusluba konkreetse investeerimisstrateegiaga AIFide valitsemiseks.
7. Pärast teatise edastamist teatavad AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused sellest viivitamata AIFi valitsejale. AIFi valitseja võib alustada AIFi turustamist AIFi valitseja ühes või mitmes asjaomases vastuvõtjaliikmesriigis alates pädevatelt asutustelt kõnealuse teatise saamise kuupäevast.
AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused teavitavad ka Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvet sellest, et AIFi valitseja võib alustada AIFi osakute või aktsiate turustamist AIFi valitseja ühes või mitmes vastuvõtjaliikmesriigis.
8. IV lisa punktis h osutatud korra suhtes kohaldatakse AIFi valitseja ühe või mitme vastuvõtjaliikmesriigi õigust ja järelevalvet.
9. Liikmesriigid tagavad, et lõikes 5 osutatud AIFi valitseja teatis ja lõikes 6 osutatud kinnitus esitatakse rahvusvahelises rahanduses üldkasutatavas keeles.
Liikmesriigid tagavad, et nende pädevad asutused on nõus lõikes 6 osutatud dokumentide elektroonilise edastamise ja esitamisega.
10. Kui vastavalt lõikele 3 või lõikele 5 esitatud andmed oluliselt muutuvad, esitab AIFi valitseja kõnealuse muudatuse kohta päritoluliikmesriigi pädevale asutusele kirjaliku teate vähemalt üks kuu enne kavandatud muudatuse kohaldamist või viivitamatult pärast ettenägematu muudatuse asetleidmist.
Kui kavandatud muudatuse tagajärjel oleks AIFi valitsemine AIFi valitseja poolt käesoleva direktiiviga vastuolus või AIFi valitseja oleks muus osas käesoleva direktiiviga vastuolus, teatavad AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused AIFi valitsejale põhjendamatu viivituseta, et ta ei või muudatust kohaldada.
Kui kavandatud muudatust kohaldatakse esimesest ja teisest lõigust olenemata või kui on asetleidnud ettenägematu muudatuse, mille tagajärjel oleks AIFi valitsemine AIFi valitseja poolt käesoleva direktiiviga vastuolus või kui AIFi valitseja oleks muus osas käesoleva direktiiviga vastuolus, võtavad AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused vastavalt artiklile 46 kõik nõuetekohased meetmed, sealhulgas keelavad vajaduse korral selgesõnaliselt AIFi turustamise.
Kui muudatused on lubatavad, sest need ei mõjuta AIFi valitsemist AIFi valitseja poolt vastavalt käesolevale direktiivile ega AIFi valitseja vastavust muus osas käesolevale direktiivile, teavitavad AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused viivitamata Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvet, kui muudatused puudutavad teatava AIFi või täiendava AIFi turustamise lõpetamist ja juhul, kui see on asjakohane, AIFi valitseja ühe või mitme vastuvõtjaliikmesriigi pädevaid asutusi nendest muudatustest.
11. Komisjon võtab vastavalt artiklile 56 ning artiklites 57 ja 58 sätestatud tingimustel delegeeritud õigusaktide abil vastu lõike 2 punktis a osutatud koostöökokkulepetega seotud meetmed, et kujundada ühtne raamistik, millega hõlbustatakse kõnealuste koostöökokkulepete sõlmimist kolmandate riikidega.
12. Selleks et tagada käesoleva artikli ühetaoline kohaldamine, võib Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve välja töötada suunised, et määrata kindlaks komisjoni poolt seoses lõike 2 punktis a osutatud koostöökokkulepetega vastu võetud meetmete rakendamise tingimused.
13. Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve töötab välja regulatiivsete tehniliste standardite eelnõud, millega määratakse lõike 2 punktis a osutatud koostöökokkulepete minimaalne sisu, tagamaks et nii päritoluliikmesriigi kui ka vastuvõtjaliikmesriikide pädevad asutused saavad käesolevast direktiivist tulenevate järelevalve- ja uurimisvolituste täitmiseks piisavalt teavet.
Komisjonile on antud volitused võtta vastu esimeses lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid vastavalt määruse (EL) nr 1095/2010 artiklitele 10-14.
14. Selleks et tagada käesoleva artikli järjekindel ühtlustamine, töötab Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve välja regulatiivsete tehniliste standardite eelnõud, et täpsustada menetlusi, mida tuleb järgida AIFi pärisoluliikmesriigi pädeva asutuse ja vastuvõtjaliikmesriikide pädevate asutuste vahelisel koordineerimisel ja teabevahetusel.
Komisjonile on antud volitused võtta vastu esimeses lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid vastavalt määruse (EL) nr 1095/2010 artiklitele 10-14.
15. Kui pädev asutus lükkab teabevahetusnude kooskõlas lõikes 14 osutatud regulatiivsete tehniliste standarditega tagasi, võivad asjaomased pädevad asutused pöörduda kõnealuses küsimuses Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve poole, kes võib tegutseda talle määruse (EL) nr 1095/2010 artikliga 19 antud volituste kohaselt.
16. Selleks et tagada käesoleva artikli kohaldamiseks ühtsed tingimused, võib Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve töötada välja tehniliste rakendusstandardite eelnõud, mille abil määratakse kindlaks:
a)
lõikes 3 osutatud teatise näidisvorm ja -sisu;
b)
lõikes 5 osutatud teatise näidisvorm ja -sisu;
c)
lõikes 6 osutatud kinnituse näidisvorm ja -sisu;
d)
lõikes 6 osutatud edastamise vorm;
e)
lõikes 10 osutatud kirjaliku teate vorm.
Komisjonile on antud volitused võtta vastu esimeses lõigus osutatud tehnilised rakendusstandardid vastavalt määruse (EL) nr 1095/2010 artiklile 15.
17. Ilma et see piiraks artikli 43 lõike 1 kohaldamist, nõuavad liikmesriigid, et AIFe, mida valitsevad ja turustavad AIFide valitsejad, turustataks üksnes kutselistele investoritele.
Artikkel 36
Tingimused ELi AIFi valitseja valitsetava kolmanda riigi AIFi turustamiseks liikmesriikides ilma Euroopa tegevusloata
1. Ilma et see piiraks artikli 35 kohaldamist, võivad liikmesriigid lubada tegevusloa saanud ELi AIFide valitsejatel turustada ainult oma territooriumil ja kutselistele investoritele nende valitsetavate kolmanda riigi AIFide osakuid või aktsiaid ning selliste ELi AIFide osakuid või aktsiaid, mis ei vasta artikli 31 lõike 1 teises lõigus osutatud nõuetele, tingimusel et:
a)
AIFi valitseja vastab kõikidele käesoleva direktiiviga kehtestatud nõuetele (välja arvatud artikkel 21). AIFi valitseja tagab siiski, et artikli 21 lõigetes 7, 8 ja 9 osutatud ülesannete täitmiseks määratakse üks või mitu üksust. AIFi valitseja nimetatud ülesandeid ei täida. AIFi valitseja esitab oma järelevalveasutustele nende üksuste andmed, kes vastutavad artikli 21 lõigetes 7, 8 ja 9 osutatud ülesannete täitmise eest;
b)
AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused ning selle kolmanda riigi, kus kolmanda riigi AIF on asutatud, järelevalveasutused on sõlminud süsteemse riski järelevalve eesmärgil rahvusvahelistele standarditele vastavad asjakohased koostöökokkulepped, et tagada tõhus teabevahetus, mis võimaldab AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevatel asutustel täita käesolevast direktiivist tulenevaid ülesandeid;
c)
rahapesuvastane töökond ei ole kandnud seda kolmandat riiki, kus on kolmanda riigi AIFi asukoht, rahapesu ja terrorismi rahastamise vastasest koostööst keelduvate riikide ja territooriumide nimekirja.
2. Käesoleva artikli kohaldamiseks võivad liikmesriigid kehtestada AIFide valitsejatele rangemaid eeskirju kolmanda riigi AIFide osakute või aktsiate turustamiseks investoritele nende territooriumil.
3. Komisjon võtab vastavalt artiklile 56 ning artiklites 57 ja 58 sätestatud tingimustel delegeeritud õigusaktide abil vastu lõikes 1 osutatud koostöökokkulepetega seotud meetmed, et kujundada ühtne raamistik, millega hõlbustatakse kõnealuste koostöökokkulepete sõlmimist kolmandate riikidega.
4. Selleks et tagada käesoleva artikli ühetaoline kohaldamine, töötab Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve välja suunised, et määrata kindlaks komisjoni poolt seoses lõikes 1 osutatud koostöökokkulepetega vastu võetud meetmete rakendamise tingimused.
Artikkel 37
Tegevusloa andmine kolmanda riigi AIFi valitsejale, kes kavatseb valitseda ELi AIFi ja/või turustada enda poolt valitsetavat AIFi liidus vastavalt artiklitele 39 või 40
1. Liikmesriigid nõuavad, et kolmanda riigi AIFi valitseja, kes kavatseb valitseda ELi AIFi ja/või turustada enda poolt valitsetavat AIFi liidus vastavalt artiklitele 39 või 40, saab viidatava liikmesriigi pädevatelt asutustelt eelneva tegevusloa vastavalt käesolevale artiklile.
2. Kolmanda riigi AIFi valitseja, kes soovib saada lõikes 1 osutatud eelnevat tegevusluba, järgib käesolevat direktiivi (välja arvatud VI peatükk). Kui ja sellises ulatuses, mil käesoleva direktiivi järgimine toob kaasa vastuolu kolmanda riigi AIFi valitseja ja/või liidus turustatava kolmanda riigi AIFi suhtes kohaldatava õigusega, ei ole AIFi valitsejal kohustust käesolevat direktiivi täita, kui ta suudab tõendada, et:
a)
käesoleva direktiivi sätte sellist täitmist ei ole võimalik ühitada kolmanda riigi AIFi valitseja ja/või liidus turustatava kolmanda riigi AIFi suhtes kohaldatava õiguse kohustusliku sättega;
b)
kolmanda riigi AIFi valitseja ja/või kolmanda riigi AIFi suhtes kohaldatav õigus sätestab samaväärse eeskirja, millel on samasugune regulatiivne eesmärk ja mis pakub asjaomase AIFi investoritele samasugust kaitset, ja
c)
kolmanda riigi AIFi valitseja ja/või kolmanda riigi AIF täidab punktis b osutatud samaväärset eeskirja.
3. Kolmanda riigi AIFi valitsejal, kes kavatseb taotleda lõikes 1 osutatud eelnevat tegevusluba, on oma viidatavas liikmesriigis asutatud seaduslik esindaja. Seaduslik esindaja on AIFi valitseja kontaktisik liidus ning kogu käesolevas direktiivis sätestatud ametlik kirjavahetus pädevate asutuste ja AIFi valitseja vahel ning asjaomase AIFi ELi investorite ja AIFi valitseja vahel toimub seadusliku esindaja kaudu. Seaduslik esindaja tagab koos AIFi valitsejaga, et AIFi valitseja valitsemis- ja turustustegevus vastab käesolevale direktiivile.
4. Kolmanda riigi AIFi valitseja viidatav liikmesriik määratakse järgmiselt:
a)
kui kolmanda riigi AIFi valitseja kavatseb valitseda ainult üht ELi AIFi või mitut ELi AIFi, mis on asutatud ühes ja samas liikmesriigis, ega kavatse liidus turustada ühtki AIFi vastavalt artiklile 39 või 40, loetakse selle AIFi või nende AIFide päritoluliikmesriigiks viidatav liikmesriik ja selle liikmesriigi pädevate asutuste pädevuses on tegevusloa andmine ja AIFi valitseja üle peetav järelevalve;
b)
kui kolmanda riigi AIFi valitseja kavatseb valitseda mitut ELi AIFi, mis on asutatud eri liikmesriikides, ega kavatse liidus turustada ühtki AIFi vastavalt artiklile 39 või 40, loetakse viidatavaks liikmesriigiks kas:
i)
liikmesriik, kus on asutatud enamik AIFe, või
ii)
liikmesriik, kus valitsetakse suurimas summas varasid;
c)
kui kolmanda riigi AIFi valitseja kavatseb turustada ainult üht ELi AIFi ainult ühes liikmesriigis, loetakse viidatavaks liikmesriigiks:
i)
juhul kui AIF on liikmesriigis saanud tegevusloa või seal registreeritud, siis AIFi päritoluliikmesriik või liikmesriik, kus AIFi valitseja kavatseb AIFi turustada;
ii)
juhul kui AIF ei ole liikmesriigis saanud tegevusluba ega seal registreeritud, siis liikmesriik, kus AIFi valitseja kavatseb AIFi turustada;
d)
kui kolmanda riigi AIFi valitseja kavatseb turustada ainult üht kolmanda riigi AIFi ainult ühes liidu liikmesriigis, loetakse viidatavaks liikmesriigiks kõnealune liikmesriik;
e)
kui kolmanda riigi AIFi valitseja kavatseb turustada ainult üht ELi AIFi, kuid eri liikmesriikides, loetakse viidatavaks liikmesriigiks:
i)
juhul kui AIF on liikmesriigis saanud tegevusloa või seal registreeritud, siis AIFi päritoluliikmesriik või üks nendest liikmesriikidest, kus AIFi valitseja kavatseb tegelikult turustamisega tegeleda, või
ii)
juhul kui AIF ei ole liikmesriigis saanud tegevusluba ega seal registreeritud, siis üks nendest liikmesriikidest, kus AIFi valitseja kavatseb edendada tõhusat turustamist;
f)
kui kolmanda riigi AIFi valitseja kavatseb turustada ainult üht kolmanda riigi AIFi, kuid eri liikmesriikides, loetakse viidatavaks liikmesriigiks üks kõnealustest liikmesriikidest;
g)
kui kolmanda riigi AIFi valitseja kavatseb turustada mitut ELi AIFi liidus, loetakse viidatavaks liikmesriigiks:
i)
juhul kui kõik need AIFid on saanud tegevusloa või registreeritud ühes ja samas liikmesriigis, siis nende AIFide päritoluliikmesriik või liikmesriik, kus AIFi valitseja kavatseb enamiku nende AIFide turustamisega tegelikult tegeleda;
ii)
juhul kui need AIFid ei ole kõik saanud tegevusluba või registreeritud ühes ja samas liikmesriigis, siis liikmesriik, kus AIFi valitseja kavatseb enamiku nende AIFide turustamisega tegelikult tegeleda;
h)
kui kolmanda riigi AIFi valitseja kavatseb turustada mitut ELi ja kolmanda riigi AIFi või mitut kolmanda riigi AIFi liidus, loetakse viidatavaks liikmesriigiks liikmesriik, kus AIFi valitseja kavatseb enamiku nende AIFide turustamisega tegelikult tegeleda.
Vastavalt esimese lõigu punktis b, punkti c alapunktis i, punktis e, punktis f ja punkti g alapunktis i sätestatud kriteeriumidele võib viidatavateks liikmesriikideks olla mitu liikmesriiki. Sellisel juhul nõuavad liikmesriigid, et kolmanda riigi AIFi valitseja, kes kavatseb valitseda ELi AIFi ilma seda turustamata ja/või turustada tema enda poolt valitsetavat AIFi liidus vastavalt artiklile 39 või 40, esitab kõigi selliste liikmesriikide pädevatele asutustele, kes on vastavalt kõnealustes punktides sätestatud kriteeriumidele võimalikud viidatavad liikmesriigid, taotluse määrata omavahel kindlaks viidatav liikmesriik. Kõnealused pädevad asutused otsustavad ühiselt ühe kuu jooksul, milline riik loetakse sellise kolmanda riigi AIFi valitseja viidatavaks liikmesriigiks. Viidatavaks liikmesriigiks määratud liikmesriigi pädevad asutused teatavad määramisest põhjendamatu viivituseta kolmanda riigi AIFi valitsejale. Kui kolmanda riigi AIFi valitsejat ei ole asjaomaste pädevate asutuste otsusest seitsme päeva jooksul alates otsuse tegemisest nõuetekohaselt teavitatud või kui asjaomased pädevad asutused ei ole ühe kuu jooksul otsust teinud, võib kolmanda riigi AIFi valitseja käesolevas lõikes sätestatud kriteeriumide alusel ise valida oma viidatava liikmesriigi.
AIFi valitseja on suuteline tõendama oma kavatsust edendada tõhusat turustamist konkreetses liikmesriigis, avaldades oma turustamisstrateegia tema poolt nimetatud liikmesriigi pädevatele asutustele.
5. Liikmesriigid nõuavad, et kolmanda riigi AIFi valitseja, kes kavatseb valitseda ELi AIFi ilma seda turustamata ja/või turustada tema enda poolt valitsetavat AIFi liidus vastavalt artiklile 39 või 40, esitab viidatavale liikmesriigile tegevusloa taotluse.
Pärast tegevusloataotluse saamist hindavad pädevad asutused, kas AIFi valitseja on viidatava liikmesriigi määramisel järginud lõikes 4 sätestatud kriteeriume. Kui pädevad asutused leiavad, et kriteeriume ei ole järgitud, lükkavad nad kolmanda riigi AIFi valitseja tegevusloataotluse tagasi ning selgitavad tagasilükkamise põhjuseid. Kui pädevad asutused leiavad, et lõike 4 kriteeriume on järgitud, teatavad nad sellest Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvele ja taotlevad talt nõuannet nende hinnangu kohta. Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvele esitatavas teatises esitavad pädevad asutused talle selgituse, mille AIFi valitseja on esitanud viidatavat liikmesriiki puudutava pädevate asutuste hinnangu kohta, ning teabe AIFi valitseja turustamisstrateegia kohta.
Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve esitab ühe kuu jooksul pärast teises lõigus osutatud teatise saamist asjaomastele pädevatele asutustele nõuande seoses nende hinnanguga viidatava liikmesriigi kohta vastavalt lõikes 4 sätestatud kriteeriumidele. Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve võib negatiivse nõuande esitada ainult sel juhul, kui ta leiab, et lõikes 4 sätestatud kriteeriumidest ei ole kinni peetud.
Artikli 8 lõikes 5 osutatud tähtaeg peatatakse Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve poolse läbivaatamise ajaks vastavalt käesolevale lõikele.
Kui pädevad asutused teevad ettepaneku anda tegevusluba vastupidiselt kolmandas lõigus osutatud Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve nõuandele, teavitavad nad Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvet ja selgitavad oma põhjuseid. Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve avaldab teabe selle kohta, et pädevad asutused ei järgi või ei kavatse järgida tema nõuannet. Samuti võib Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve igal üksikjuhul otsustada, kas avaldada pädevate asutuste põhjendused selle kohta, miks nad kõnealust nõuannet ei järgi. Pädevatele asutustele antakse sellisest avaldamisest ette teada.
Kui pädevad asutused teevad ettepaneku anda tegevusluba vastupidiselt kolmandas lõigus osutatud Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve nõuandele ja AIFi valitseja kavatseb turustada tema poolt valitsetava AIFi osakuid või aktsiaid mõne muus liikmesriigis kui viidatav liikmesriik, teatavad viidatava liikmesriigi pädevad asutused sellest ka nende liikmesriikide pädevatele asutustele ja selgitavad oma põhjuseid. Kui see on asjakohane, teatavad viidatava liikmesriigi pädevad asutused sellest ka AIFi valitseja valitsetava AIFi päritoluliikmesriigi pädevatele asutustele ja selgitavad oma põhjuseid.
6. Kui liikmesriigi pädev asutus on eri meelt AIFi valitseja määratud viidatava liikmesriigi suhtes, võivad asjaomased pädevad asutused pöörduda kõnealuses küsimuses Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve poole, kes võib tegutseda talle määruse (EL) nr 1095/2010 artikliga 19 antud volituste kohaselt.
7. Ilma et see piiraks lõike 8 kohaldamist, ei anta tegevusluba, kui järgmised täiendavad tingimused ei ole täidetud:
a)
AIFi valitseja on nimetanud viidatava liikmesriigi vastavalt lõikes 4 sätestatud kriteeriumidele ja avaldanud lisaks turustamisstrateegia ning pädevad asutused on järginud lõikes 5 sätestatud menetlust;
b)
AIFi valitseja on määranud viidatavas liikmesriigis asutatud seadusliku esindaja;
c)
seaduslik esindaja on koos AIFi valitsejaga kolmanda riigi AIFi valitseja kontaktisik asjaomase AIFi investoritele, Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvele ja pädevatele asutustele tegevuste osas, milleks AIFi valitsejale on antud liidus tegevusluba, ja tal on vähemalt piisavad vahendid käesolevale direktiivile vastavuse tagamiseks;
d)
viidatava liikmesriigi pädevad asutused, asjaomase ELi AIFi päritoluliikmesriigi pädevad asutused ja selle riigi, kus on kolmanda riigi AIFi valitseja asukoht, järelevalveasutused on sõlminud asjakohased koostöökokkulepped, et tagada vähemalt tõhus teabevahetus, mis võimaldab pädevatel asutustel täita käesolevast direktiivist tulenevaid ülesandeid;
e)
rahapesuvastane töökond ei ole kandnud seda kolmandat riiki, kus on kolmanda riigi AIFi valitseja asukoht, rahapesu ja terrorismi rahastamise vastasest koostööst keelduvate riikide ja territooriumide nimekirja;
f)
kolmas riik, kus on kolmanda riigi AIFi valitseja asukoht, on sõlminud viidatava liikmesriigiga kokkuleppe, mis on täielikult kooskõlas OECD tulu- ja kapitalimaksu näidiskonventsiooni artiklis 26 sätestatud standarditega ning tagab maksustamisalase teabe tõhusa vahetamise, sh vajaduse korral mitmepoolsed maksustamisalased lepingud;
g)
käesoleva direktiivi kohaste järelevalveülesannete tõhusat täitmist pädevate asutuste poolt ei takista AIFi valitseja suhtes kohaldatavad kolmanda riigi õigus- ja haldusnormid ega kõnealuse kolmanda riigi järelevalveasutuste järelevalve- ja uurimisvolituste piirangud.
Kui teise liikmesriigi pädev asutus ei nõustu hinnanguga, mille AIFi viidatava liikmesriigi pädevad asutused on andnud käesoleva artikli 7 punktide a-e ja g kohaldamise kohta, võivad asjaomased pädevad asutused pöörduda kõnealuses küsimuses Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve poole, kes võib tegutseda talle määruse (EL) nr 1095/2010 artikliga 19 antud volituste kohaselt.
Kui ELi AIFi pädev asutus ei sõlmi mõistliku aja jooksul esimese lõigu punktis d sätestatud koostöökokkuleppeid, võivad viidatava liikmesriigi pädevad asutused pöörduda kõnealuses küsimuses Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve poole, kes võib tegutseda talle määruse (EL) nr 1095/2010 artikliga 19 antud volituste kohaselt.
8. Tegevusloa andmine toimub vastavalt II peatükile, mida kohaldatakse mutatis mutandis järgmiste kriteeriumide alusel:
a)
artikli 7 lõikes 2 osutatud teabele lisatakse:
i)
AIFi valitseja selgitus viidatavat liikmesriiki puudutava hinnangu kohta vastavalt lõikes 4 sätestatud kriteeriumidele koos turustamisstrateegiat käsitleva teabega;
ii)
nimekiri käesoleva direktiivi sätetest, mida AIFi valitsejal on võimatu järgida, sest AIFi valitseja vastavus nendele sätetele ei ole vastavalt lõikele 2 ühitatav kolmanda riigi AIFi valitseja või liidus turustatava kolmanda riigi AIFi suhtes kohaldatava õiguse kohustusliku sätte järgimisega;
iii)
Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve väljatöötatud regulatiivsetel tehnilistel standarditel põhinev kirjalik tõend selle kohta, et asjaomase kolmanda riigi õiguses kohaldatakse samasuguse regulatiivse eesmärgiga ja asjaomase AIFi investoritele samasugust kaitset pakkuvat eeskirja, mis on samaväärne sätetega, mida ei ole võimalik järgida, ja et AIFi valitseja järgib seda samaväärset eeskirja; kirjalikule tõendile lisatakse õiguslik arvamus asjaomase ühitamatu kohustusliku sätte olemasolu kohta kolmanda riigi õiguses, sealhulgas kirjeldatakse sätte regulatiivset eesmärki ning selle sättega investoritele tagatavat kaitse laadi, ning
iv)
AIFi valitseja seadusliku esindaja nimi ja asukoht;
b)
artikli 7 lõikes 3 osutatud teabe puhul võidakse piirduda ELi AIFidega, mida AIFi valitseja kavatseb valitseda, ja AIFi valitseja valitsetavate AIFidega, mida ta kavatseb turustada liidus Euroopa tegevusloa alusel;
c)
artikli 8 lõike 1 punkti a kohaldatakse, ilma et see piiraks käesoleva artikli lõike 2 kohaldamist;
d)
artikli 8 lõike 1 punkti e ei kohaldata;
e)
käsitatakse, et artikli 8 lõike 5 teine lõik hõlmab järgmist viidet: „teave, millele on osutatud artikli 37 lõike 8 punktis a”.
Kui teise liikmesriigi pädev asutus ei nõustu tegevusloaga, mille AIFi valitseja viidatava liikmesriigi pädevad asutused on andnud, võivad asjaomased pädevad asutused pöörduda kõnealuses küsimuses Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve poole, kes võib tegutseda talle määruse (EL) nr 1095/2010 artikliga 19 antud volituste kohaselt.
9. Kui viidatava liikmesriigi pädevad asutused on seisukohal, et AIFi valitseja võib lõike 2 alusel vabastada käesoleva direktiivi teatavate sätete järgimise nõudest, teatavad pädevad asutused sellest põhjendamatu viivituseta Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvele. Nad lisavad sellele hinnangule AIFi valitseja poolt esitatud teabe vastavalt lõike 8 punkti a alapunktidele ii ja iii.
Ühe kuu jooksul pärast esimeses lõigus osutatud teatise saamist esitab Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve pädevatele asutustele nõuande ühitamatusest tuleneva erandi kohaldamise kohta käesoleva direktiivi järgimise osas vastavalt lõikele 2. Nõuanne võib eelkõige puudutada seda, kas AIFi valitseja poolt vastavalt lõike 8 punkti a alapunktidele ii ja iii esitatud teabe ja samaväärsust käsitlevate regulatiivsete tehniliste standardite alusel on tingimused sellise erandi kohaldamiseks täidetud. Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve püüab luua ühtset Euroopa järelevalvekultuuri ja järjepidevaid järelevalvetavasid ning tagada, et pädevad asutused kohaldaksid käesolevat lõiget järjepidevalt.
Artikli 8 lõikes 5 osutatud tähtaeg peatatakse Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve poolse läbivaatamise ajaks vastavalt käesolevale lõikele.
Kui viidatava liikmesriigi pädevad asutused teevad ettepaneku anda tegevusluba vastupidiselt teises lõigus osutatud Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve nõuandele, teavitavad nad sellest Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvet ja selgitavad oma põhjuseid. Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve avaldab teabe selle kohta, et pädevad asutused ei järgi või ei kavatse järgida kõnealust nõuannet. Samuti võib Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve igal üksikjuhul otsustada, kas avaldada pädevate asutuste põhjendused selle kohta, miks nad kõnealust nõuannet ei järgi. Asjaomastele pädevatele asutusele antakse avaldamisest ette teada.
Kui pädevad asutused teevad ettepaneku anda tegevusluba vastupidiselt teises lõigus osutatud Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve nõuandele ja AIFi valitseja kavatseb turustada tema poolt valitsetava AIFi osakuid või aktsiaid mõnes muus liikmesriigi kui viidatav liikmesriik, teatavad viidatava liikmesriigi pädevad asutused sellest ka kõnealuste liikmesriikide pädevaid asutusi ja selgitavad oma põhjuseid.
Kui teise liikmesriigi pädev asutus ei nõustu hinnanguga, mille AIFi viidatava liikmesriigi pädevad asutused on andnud käesoleva lõike kohaldamise kohta, võivad asjaomased pädevad asutused pöörduda kõnealuses küsimuses Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve poole, kes võib tegutseda talle määruse (EL) nr 1095/2010 artikliga 19 antud volituste kohaselt.
10. Viidatava liikmesriigi pädevad asutused teatavad Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvele põhjendamatu viivituseta esmase tegevusloa andmise menetluse tulemustest, AIFi valitseja tegevusloas tehtud muudatustest ja tegevusloa kehtetuks tunnistamisest.
Pädevad asutused teatavad Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvele tegevusloataotlustest, mille nad on tagasi lükanud, ning esitavad tegevusluba taotlenud AIFi valitseja andmed ja tegevusloa andmisest keeldumise põhjused. Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve peab selliste andmete kohta keskregistrit, mille andmeid saavad pädevad asutused taotluse alusel kasutada. Pädevad asutused töötlevad sellist teavet konfidentsiaalselt.
11. Viidatava liikmesriigi määramist AIFi valitseja edasine majanduslik areng liidus ei mõjuta. Kui AIFi valitseja siiski muudab oma turustamisstrateegiat kahe aasta jooksul pärast esmase tegevusloa saamist ja see muudatus oleks mõjutanud viidatava liikmesriigi määramist, kui turustamisstrateegia oleks olnud esmane turustamisstrateegia, teatab AIFi valitseja esmase viidatava liikmesriigi pädevatele asutustele sellest muudatusest enne selle kohaldamist ja nimetab viidatava liikmesriigi vastavalt lõikes 4 sätestatud kriteeriumidele ja uue strateegia alusel. AIFi valitseja selgitab oma hinnangut ja avaldab esmasele viidatavale liikmesriigile oma uue turustamisstrateegia. Samaaegselt esitab AIFi valitseja teabe selle kohta, kes on tema seaduslik esindaja, esitades muu hulgas ka tema nime ja asukoha. Seaduslik esindaja peab asuma uues viidatavas liikmesriigis.
Esmane viidatav liikmesriik hindab, kas AIFi valitseja toimis määramisel kooskõlas esimese lõiguga õigesti, ja teatab Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvele oma hinnangust. Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve esitab pädevate asutuste koostatud hinnangu kohta nõuande. Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvele esitatavas teatises esitavad pädevad asutused AIFi valitseja selgituse viidatava liikmesriigi hinnangu kohta ja teabe AIFi valitseja uue turustamisstrateegia kohta.
Ühe kuu jooksul pärast teises lõigus osutatud teatise saamist esitab Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve asjaomastele pädevatele asutustele nende hinnangut käsitleva nõuande. Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve võib negatiivse nõuande esitada ainult sel juhul, kui ta leiab, et lõikes 4 sätestatud kriteeriumidest ei ole kinni peetud.
Pärast Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvelt nõuande saamist teatavad esmase viidatava liikmesriigi pädevad asutused kolmanda riigi AIFi valitsejale, selle algsele seaduslikule esindajale ja Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvele oma otsusest.
Kui esmase viidatava liikmesriigi pädevad asutused nõustuvad AIFi valitseja hinnanguga, teatavad nad muudatusest ka uue viidatava liikmesriigi pädevatele asutustele. Esmane viidatav liikmesriik edastab AIFi valitseja tegevusloa koopia ja järelevalvetoimiku põhjendamatu viivituseta uuele viidatavale liikmesriigile. Tegevusloa ja järelevalvetoimiku edastamise kuupäevast alates on AIFi valitsejale tegevusloa andmise menetlus ja tema üle peetav järelevalve uue viidatava liikmesriigi pädevate asutuste pädevuses.
Kui pädevate asutuste lõplik hinnang on vastuolus kolmandas lõigus osutatud Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve nõuandega:
a)
teatavad pädevad asutused sellest Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvele ja selgitavad oma põhjuseid. Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve avaldab teabe selle kohta, et pädev asutus ei järgi või ei kavatse järgida tema nõuannet. Samuti võib Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve igal üksikjuhul otsustada, kas avaldada pädevate asutuste põhjendused kõnealuse nõuande mittejärgimise kohta. Asjaomastele pädevatele asutusele antakse avaldamisest ette teada;
b)
kui AIFi valitseja turustab tema poolt valitsetava AIFi osakuid või aktsiaid mõnes muus liikmesriigis kui esmane viidatav liikmesriik, teatavad esmase viidatava liikmesriigi pädevad asutused sellest kõnealuste muude liikmesriikide pädevatele asutustele ja selgitavad põhjuseid. Kui see on asjakohane, teatavad viidatava liikmesriigi pädevad asutused sellest ka AIFi valitseja valitsetava AIFi päritoluliikmesriigi pädevatele asutustele ja selgitavad põhjuseid.
12. Kui AIFi valitseja tegelikust majanduslikust arengust liidus kahe aasta jooksul pärast tegevusloa andmist nähtub, et AIFi valitseja poolt tegevusloa andmise ajal esitatud turustamisstrateegiat ei ole järgitud või et AIFi valitseja esitas selle kohta valeandmeid, või kui AIFi valitseja on oma turustamisstrateegiat muutes eiranud lõikes 11 sätestatut, nõuavad esmase viidatava liikmesriigi pädevad asutused, et AIFi valitseja nimetaks oma tegeliku turustamisstrateegia alusel viidatava liikmesriigi. Lõikes 11 sätestatud menetlust kohaldatakse mutatis mutandis. Kui AIFi valitseja ei täida pädevate asutuste nõudmist, tunnistavad nad tema tegevusloa kehtetuks.
Kui AIFi valitseja muudab oma turustamisstrateegiat pärast lõikes 11 osutatud ajavahemikku ja kui ta kavatseb oma uue turustamisstrateegia alusel muuta oma viidatavat liikmesriiki, võib AIFi valitseja esitada esmase viidatava liikmesriigi pädevatele asutustele taotluse viidatava liikmesriigi muutmise kohta. Lõikes 11 sätestatud menetlust kohaldatakse mutatis mutandis.
Kui liikmesriigi pädev asutus ei nõustu hinnanguga viidatava liikmesriigi määramise kohta lõike 11 või käesoleva lõike alusel, võivad asjaomased pädevad asutused pöörduda kõnealuses küsimuses Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve poole, kes võib tegutseda talle määruse (EL) nr 1095/2010 artikliga 19 antud volituste kohaselt.
13. Kõik vaidlused AIFi valitseja viidatava liikmesriigi ja AIFi valitseja vahel lahendatakse viidatava liikmesriigi õiguse ja selle jurisdiktsiooni kohaselt.
Kõik vaidlused AIFi valitseja või AIFi ja asjaomase AIFi ELi investorite vahel lahendatakse liikmesriigi õiguse ja selle jurisdiktsiooni kohaselt.
14. Komisjon võtab vastu rakendusaktid, millega täpsustatakse menetlust, mida võimalikud viidatavad liikmesriigid peavad järgima, kui nad määravad nende liikmesriikide hulgast viidatava liikmesriigi vastavalt lõike 4 teisele lõigule. Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 59 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
15. Komisjon võtab vastavalt artiklile 56 ning artiklites 57 ja 58 sätestatud tingimustel delegeeritud õigusaktide abil vastu lõike 7 punktis d osutatud koostöökokkulepetega seotud meetmed, et kujundada ühtne raamistik, millega hõlbustatakse kõnealuste koostöökokkulepete sõlmimist kolmandate riikidega.
16. Selleks et tagada käesoleva artikli ühetaoline kohaldamine, võib Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve välja töötada suunised, mille eesmärk on määrata kindlaks komisjoni poolt seoses lõike 7 punktis d osutatud koostöökokkulepetega vastu võetud meetmete rakendamise tingimused.
17. Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve töötab välja regulatiivsete tehniliste standardite eelnõud, millega määratakse lõike 7 punktis d osutatud koostöökokkulepete minimaalne sisu, tagamaks et nii viidatava liikmesriigi pädevad asutused kui ka vastuvõtjaliikmesriikide pädevad asutused saavad käesolevast direktiivist tulenevate järelevalve- ja uurimisvolituste täitmiseks piisavalt teavet.
Komisjonile on antud volitused võtta vastu esimeses lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid vastavalt määruse (EL) nr 1095/2010 artiklitele 10-14.
18. Selleks et tagada käesoleva artikli järjekindel ühtlustamine, töötab Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve välja regulatiivsete tehniliste standardite eelnõud, et täpsustada menetlusi, mida tuleb järgida AIFi viidatava liikmesriigi pädeva asutuse ja vastuvõtjaliikmesriikide pädevate asutuste vahelisel koordineerimisel ja teabevahetusel.
Komisjonile on antud volitused võtta vastu esimeses lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid vastavalt määruse (EL) nr 1095/2010 artiklitele 10-14.
19. Kui pädev asutus lükkab teabevahetusnõude kooskõlas lõikes 17 osutatud regulatiivsete tehniliste standarditega tagasi, võivad asjaomased pädevad asutused pöörduda kõnealuses küsimuses Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve poole, kes võib tegutseda talle määruse (EL) nr 1095/2010 artikliga 19 antud volituste kohaselt.
20. Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve edendab vastavalt määruse (EL) nr 1095/2010 artiklile 29 tõhusat kahepoolset ja mitmepoolset teabevahetust kolmanda riigi AIFi valitseja viidatava liikmesriigi pädevate asutuste ja asjaomase AIFi valitseja vastuvõtjaliikmesriikide pädevate asutuste vahel, järgides täielikult liidu asjaomaste õigusaktidega kohaldatavaid konfidentsiaalsus- ja andmekaitsesätteid.
21. Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve tegutseb vastavalt määruse (EL) nr 1095/2010 artiklile 31 kolmanda riigi AIFi viidatava liikmesriigi pädeva asutuse ja asjaomase AIFi valitseja vastuvõtjaliikmesriikide pädevate asutuste vahelise üldise koordineerijana. Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve võib eelkõige:
a)
hõlbustada asjaomaste pädevate asutuste vahelist teabevahetust;
b)
määrata, millises ulatuses peab viidatava liikmesriigi pädev asutus asjaomastele vastuvõtjaliikmesriikide pädevatele asutustele teavet esitama;
c)
võtta finantsturgude toimimist ohustavate sündmuste korral kõiki asjakohaseid meetmeid, et aidata kooskõlastada meetmeid, mida viidatava liikmesriigi pädev asutus ja vastuvõtjaliikmesriikide pädevad asutused kolmanda riigi AIFi valitseja suhtes on võtnud.
22. Selleks et tagada käesoleva artikli kohaldamiseks ühtsed tingimused, võib Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve töötada välja tehniliste rakendusstandardite eelnõud, et määrata kindlaks lõike 12 teises lõigus osutatud taotluse vorm ja sisu.
Komisjonile on antud volitused võtta vastu esimeses lõigus osutatud tehnilised rakendusstandardid vastavalt määruse (EL) nr 1095/2010 artiklile 15.
23. Selleks et tagada käesoleva artikli ühtlane kohaldamine, töötab Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve välja regulatiivsete tehniliste standardite eelnõud järgneva kohta:
a)
viis, kuidas AIFi valitseja peaks järgima käesoleva direktiivi nõudeid, võttes arvesse, et AIFi valitseja on asutatud kolmandas riigis, ja eelkõige viis, kuidas esitada artiklites 22 - 24 nõutud teavet;
b)
tingimused, mille kohaselt loetakse, et kolmanda riigi AIFi valitseja või kolmanda riigi AIFi suhtes kohaldatav õigus sisaldab samasugust regulatiivset eesmärki ja asjaomastele investoritele samasugust kaitset pakkuvat samaväärset eeskirja.
Komisjonile on antud volitused võtta vastu esimeses lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid vastavalt määruse (EL) nr 1095/2010 artiklitele 10-14.
Artikkel 38
Kolmanda riigi AIFi valitsejale tegevusloa andmise ja tema üle teostatava järelevalve vastastikune eksperdihinnang
1. Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve koostab kord aastas vastastikuse eksperdihinnangu pädevate asutuste järelevalvetegevuse kohta seoses kolmanda riigi AIFi valitsejale tegevusloa andmise ja tema üle peetava järelevalvega vastavalt artiklitele 37, 39, 40 ja 41, et järelevalvetulemusi veelgi ühtsemaks muuta vastavalt määruse (EL) nr 1095/2010 artiklile 30.
2. Hiljemalt 22. juuliks 2013 töötab Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve välja meetodid, mille kohaselt asjaomaseid asutusi objektiivselt hinnata ja võrrelda.
3. Vastastikune eksperdihinnang hõlmab eelkõige järgmise hindamist:
a)
kolmanda riigi AIFide valitsejatele tegevusloa andmises ja nende üle peetavas järelevalves saavutatud järelevalvetavade ühtsuse tase;
b)
kuidas aitavad järelevalvetavad käesolevas direktiivis sätestatud eesmärke saavutada;
c)
tõhusus ja ühtluse tase, mis on saavutatud käesoleva direktiivi ja selle rakendusmeetmete, Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve poolt käesoleva direktiivi alusel välja töötatud tehniliste rakendusstandardite, sealhulgas haldusmeetmete ja käesoleva direktiivi eiramisel kolmanda riigi AIFi valitseja suhtes kehtestatud karistuste kohaldamisel.
4. Vastastikuse eksperdihinnangu järelduste alusel võib Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve vastavalt määruse (EL) nr 1095/2010 artiklile 16 anda välja suuniseid ja soovitusi, et luua ühtsed, tõhusad ja mõjusad kolmanda riigi AIFi valitseja järelevalve tavad.
5. Pädevad asutused võtavad kõik meetmed, et kõnealuseid suuniseid ja soovitusi järgida.
6. Kahe kuu jooksul pärast suunise või soovituse väljaandmist kinnitab iga pädev asutus, kas ta järgib või kavatseb järgida nimetatud suunist või soovitust. Kui pädev asutus neid ei järgi või ei kavatse järgida, teavitab ta sellest Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvet ning põhjendab oma otsust.
7. Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve avaldab teabe selle kohta, et pädev asutus ei järgi või ei kavatse järgida suunist või soovitust. Samuti võib Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve igal üksikjuhul otsustada, kas avaldada pädeva asutuse põhjendused, miks ta ei järgi kõnealust suunist või soovitust. Pädevale asutusele antakse sellisest avaldamisest ette teada.
8. Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve teavitab määruse (EL) nr 1095/2010 artikli 43 lõikes 5 osutatud aruandes Euroopa Parlamenti, nõukogu ja komisjoni käesoleva artikli kohaselt välja antud suunistest ja soovitustest ning sellest, millised pädevad asutused ei ole neid järginud, ning kirjeldab, kuidas Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve kavatseb tagada, et kõnealused pädevad asutused tema soovitusi ja suuniseid edaspidi järgiks.
9. Komisjon võtab neid aruandeid nõuetekohaselt arvesse käesoleva direktiivi läbivaatamisel vastavalt artiklile 69 ja võimalikel edasistel hindamistel, mida ta läbi viib.
10. Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve teeb vastastikuste eksperdihinnangute alusel kindlaksmääratud parimad tavad üldsusele kättesaadavaks. Lisaks võib teha üldsusele kättesaadavaks kõik muud vastastikuste eksperdihinnangute tulemused, kui pädev asutus, kelle suhtes vastastikust eksperdihinnangut läbi viiakse, annab selleks oma nõusoleku.
Artikkel 39
Tingimused kolmanda riigi AIFi valitseja valitsetava ELi AIFi turustamiseks liidus Euroopa tegevusloa alusel
1. Liikmesriigid tagavad, et nõuetekohase tegevusloa saanud kolmanda riigi AIFi valitseja võib turustada tema valitsetava ELi AIFi osakuid või aktsiaid kutselistele investoritele liidus niipea, kui käesolevas artiklis sätestatud tingimused on täidetud.
2. Kui AIFi valitseja kavatseb turustada ELi AIFi osakuid või aktsiaid viidatavas liikmesriigis, esitab AIFi valitseja viidatava liikmesriigi pädevatele asutustele teatise iga ELi AIFi kohta, mida ta kavatseb turustada.
Kõnealune teatis sisaldab III lisas sätestatud dokumente ja teavet.
3. AIFi valitseja viidatava liikmesriigi pädevad asutused teatavad hiljemalt 20 tööpäeva jooksul pärast lõike 2 kohase nõuetekohase teatise saamist AIFi valitsejale, kas ta võib alustada lõikes 2 osutatud teatises märgitud AIFi turustamist tema territooriumil. AIFi valitseja viidatava liikmesriigi pädevad asutused võivad keelata AIFi turustamise vaid juhul, kui AIFi valitsemine AIFi valitseja poolt on vastuolus või läheb vastuollu käesoleva direktiiviga või kui AIFi valitseja muus osas ei järgi või ei kavatse järgida käesolevat direktiivi. Positiivse otsuse korral võib AIFi valitseja alustada viidatavas liikmesriigis AIFi turustamist päeval, mil pädevad asutused sellest teatavad.
AIFi valitseja viidatava liikmesriigi pädevad asutused teatavad ka Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvele ja AIFi pädevatele asutustele, et AIFi valitseja võib alustada AIFi osakute või aktsiate turustamist AIFi valitseja viidatavas liikmesriigis.
4. Kui AIFi valitseja kavatseb turustada ELi AIFi osakuid või aktsiaid mõnes muus liikmesriigis kui viidatav liikmesriik, esitab AIFi valitseja viidatava liikmesriigi pädevatele asutustele teatise iga ELi AIFi kohta, mida ta kavatseb turustada.
Kõnealune teatis sisaldab IV lisas sätestatud dokumente ja teavet.
5. Viidatava liikmesriigi pädevad asutused edastavad lõikes 4 osutatud nõuetekohase teatise hiljemalt 20 tööpäeva jooksul pärast selle saamist nende liikmesriikide pädevatele asutustele, kus AIFi osakuid või aktsiaid kavatsetakse turustada. Selline edastamine toimub ainult juhul, kui AIFi valitseja valitseb ja kavatseb valitseda AIFi vastavalt käesoleva direktiivile ja kui AIFi valitseja järgib muus osas käesolevat direktiivi.
AIFi valitseja viidatava liikmesriigi pädevad asutused lisavad kinnituse selle kohta, et asjaomasel AIFi valitsejal on luba valitseda konkreetse investeerimisstrateegiaga AIFe.
6. Pärast teatise edastamist teatavad AIFi valitseja viidatava liikmesriigi pädevad asutused viivitamata AIFi valitsejale teatise edastamisest. AIFi valitseja võib alustada AIFi turustamist asjaomases vastuvõtjaliikmesriigis alates kõnealuse teatise kuupäevast.
AIFi valitseja viidatava liikmesriigi pädevad asutused teatavad ka Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvele ja AIFi pädevatele asutustele, et AIFi valitseja võib alustada AIFi osakute või aktsiate turustamist AIFi valitseja vastuvõtjaliikmesriigis.
7. IV lisa punktis h osutatud korra suhtes kohaldatakse AIFi valitseja vastuvõtjaliikmesriigi õigust ja järelevalvet.
8. Liikmesriigid tagavad, et lõikes 4 osutatud AIFi valitseja teatis ja lõikes 5 osutatud kinnitus esitatakse rahvusvahelises rahanduses üldkasutatavas keeles.
Liikmesriigid tagavad, et nende pädevad asutused on nõus lõikes 6 osutatud dokumentide elektroonilise edastamise ja esitamisega.
9. Kui vastavalt lõikele 2 ja/või lõikele 4 esitatud andmed oluliselt muutuvad, esitab AIFi valitseja kõnealuse muudatuse kohta viidatava liikmesriigi pädevale asutusele kirjaliku teate vähemalt üks kuu enne kavandatud muudatuse kohaldamist või viivitamatult pärast ettenägematu muudatuse asetleidmist.
Kui kavandatud muudatuse tagajärjel oleks AIFi valitsemine AIFi valitseja poolt käesoleva direktiiviga vastuolus või AIFi valitseja oleks muus osas käesoleva direktiiviga vastuolus, teatavad AIFi valitseja viidatava liikmesriigi pädevad asutused AIFi valitsejale põhjendamatu viivituseta, et ta ei või muudatust kohaldada.
Kui kavandatud muudatust kohaldatakse esimesest ja teisest lõigust olenemata või kui on asetleidnud ettenägematu muudatus, mille tagajärjel oleks AIFi valitsemine AIFi valitseja poolt käesoleva direktiiviga vastuolus või kui AIFi valitseja oleks muus osas käesoleva direktiiviga vastuolus, võtavad AIFi valitseja viidatava liikmesriigi pädevad asutused vastavalt artiklile 46 kõik nõuetekohased meetmed, sealhulgas keelavad vajaduse korral selgesõnaliselt AIFi turustamise.
Kui muudatused on lubatavad, sest need ei mõjuta AIFi valitsemist AIFi valitseja poolt vastavalt käesoleva direktiivile ega AIFi valitseja muus osas vastavust käesolevale direktiivile, teavitavad AIFi valitseja viidatava liikmesriigi pädevad asutused viivitamata Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvet, kui muudatused puudutavad teatava AIFi või täiendava AIFi turustamise lõpetamist ja juhul, kui see on asjakohane, ühe või mitme vastuvõtjaliikmesriigi pädevaid asutusi kõnealustest muudatustest.
10. Selleks et tagada käesoleva artikli kohaldamiseks ühtsed tingimused, võib Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve töötada välja tehniliste rakendusstandardite eelnõud, mille abil määratakse kindlaks:
a)
lõigetes 2 ja 4 osutatud teatise näidisvorm ja -sisu;
b)
lõikes 5 osutatud kinnituse näidisvorm ja -sisu;
c)
lõikes 5 osutatud edastamise vorm ja
d)
lõikes 9 osutatud kirjaliku teate vorm.
Komisjonile on antud volitused võtta vastu esimeses lõigus osutatud tehnilised rakendusstandardid vastavalt määruse (EL) nr 1095/2010 artiklile 15.
11. Ilma et see piiraks artikli 43 lõike 1 kohaldamist, nõuavad liikmesriigid, et AIFe, mida valitsevad ja turustavad AIFide valitsejad, turustatakse üksnes kutselistele investoritele.
Artikkel 40
Tingimused kolmanda riigi AIFi valitseja valitsetava kolmanda riigi AIFi turustamiseks liidus Euroopa tegevusloa alusel
1. Liikmesriigid tagavad, et nõuetekohase tegevusloa saanud kolmanda riigi AIFi valitseja võib turustada tema valitsetava kolmanda riigi AIFi osakuid või aktsiaid kutselistele investoritele liidus niipea, kui käesolevas artiklis sätestatud tingimused on täidetud.
2. Lisaks käesoleva direktiiviga kehtestatud nõuetele ELi AIFide valitsejate kohta tuleb kolmanda riigi AIFi valitseja puhul täita järgmisi tingimusi:
a)
viidatava liikmesriigi pädevad asutused ning selle kolmanda riigi, kus on kolmanda riigi AIFi asukoht, järelevalveasutus on sõlminud asjakohased koostöökokkulepped, et tagada vähemalt tõhus teabevahetus, mis võimaldab pädevatel asutustel täita käesolevast direktiivist tulenevaid ülesandeid;
b)
rahapesuvastane töökond ei ole kandnud seda kolmandat riiki, kus on kolmanda riigi AIFi asukoht, rahapesu ja terrorismi rahastamise vastasest koostööst keelduvate riikide ja territooriumide nimekirja;
c)
kolmas riik, kus on kolmanda riigi AIFi asukoht, on sõlminud AIFi valitseja viidatava liikmesriigiga ja kõikide teiste liikmesriikidega, kus kavatsetakse kolmanda riigi AIFi osakuid või aktsiaid turustada, kokkuleppe, mis on täielikult kooskõlas OECD tulu- ja kapitalimaksu näidiskonventsiooni artiklis 26 sätestatud standarditega ning tagab maksustamisalase teabe tõhusa vahetamise, sh mitmepoolsed maksustamisalased lepingud.
Kui teise liikmesriigi pädev asutus ei nõustu hinnanguga, mille AIFi viidatava liikmesriigi pädevad asutused on andnud esimese lõigu punktide a ja b kohaldamise kohta, võivad asjaomased pädevad asutused pöörduda kõnealuses küsimuses Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve poole, kes võib tegutseda talle määruse (EL) nr 1095/2010 artikliga 19 antud volituste kohaselt.
3. AIFi valitseja esitab viidatava liikmesriigi pädevatele asutustele teatise iga kolmanda riigi AIFi kohta, mida ta kavatseb viidatavas liikmesriigis turustada.
Kõnealune teatis sisaldab III lisas sätestatud dokumente ja teavet.
4. AIFi valitseja viidatava liikmesriigi pädevad asutused teatavad hiljemalt 20 tööpäeva jooksul pärast lõike 3 kohase nõuetekohase teatise saamist AIFi valitsejale, kas ta võib alustada lõikes 3 osutatud teatises märgitud AIFi turustamist tema territooriumil. AIFi valitseja viidatava liikmesriigi pädevad asutused võivad keelata AIFi turustamise vaid juhul, kui AIFi valitsemine AIFi valitseja poolt on vastuolus või läheb vastuollu käesoleva direktiiviga või kui AIFi valitseja muus osas ei järgi või ei kavatse järgida käesolevat direktiivi. Positiivse otsuse korral võib AIFi valitseja alustada viidatavas liikmesriigis AIFi turustamist päeval, mil pädevad asutused sellest teatavad.
AIFi valitseja viidatava liikmesriigi pädevad asutused teavitavad lisaks Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvet sellest, et AIFi valitseja võib alustada AIFi osakute või aktsiate turustamist AIFi valitseja viidatavas liikmesriigis.
5. Kui AIFi valitseja kavatseb turustada kolmanda riigi AIFi osakuid või aktsiaid ka mõnes muus liikmesriigis kui viidatav liikmesriik, esitab AIFi valitseja viidatava liikmesriigi pädevatele asutustele teatise iga kolmanda riigi AIFi kohta, mida ta kavatseb turustada.
Kõnealune teatis sisaldab IV lisas sätestatud dokumente ja teavet.
6. Viidatava liikmesriigi pädevad asutused edastavad lõikes 5 osutatud nõuetekohase teatise hiljemalt 20 tööpäeva jooksul pärast selle saamist nende liikmesriikide pädevatele asutustele, kus AIFi osakuid või aktsiaid kavatsetakse turustada. Selline edastamine toimub ainult juhul, kui AIFi valitseja valitseb ja kavatseb valitseda AIFi vastavalt käesolevale direktiivile ja kui AIFi valitseja järgib muus osas käesolevat direktiivi.
AIFi valitseja viidatava liikmesriigi pädevad asutused lisavad kinnituse selle kohta, et asjaomasel AIFi valitsejal on tegevusluba konkreetse investeerimisstrateegiaga AIFide valitsemiseks.
7. Pärast teatise edastamist teatavad AIFi valitseja viidatava liikmesriigi pädevad asutused sellest viivitamata AIFi valitsejale. AIFi valitseja võib alustada AIFi turustamist AIFi valitseja asjaomases vastuvõtjaliikmesriigis alates kõnealuse teatise kuupäevast.
AIFi valitseja viidatava liikmesriigi pädevad asutused teavitavad ka Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvet sellest, et AIFi valitseja võib alustada AIFi osakute või aktsiate turustamist AIFi valitseja ühes või mitmes vastuvõtjaliikmesriigis.
8. IV lisa punktis h osutatud korra suhtes kohaldatakse AIFi valitseja vastuvõtjaliikmesriigi õigust ja järelevalvet, kui vastuvõtjaliikmesriik ei ole sama kui viidatav liikmesriik.
9. Liikmesriigid tagavad, et lõikes 5 osutatud AIFi valitseja teatis ja lõikes 6 osutatud kinnitus esitatakse rahvusvahelises rahanduses üldkasutatavas keeles.
Liikmesriigid tagavad, et nende pädevad asutused on nõus lõikes 6 osutatud dokumentide elektroonilise edastamise ja esitamisega.
10. Kui vastavalt lõikele 3 või lõikele 5 esitatud andmed oluliselt muutuvad, esitab AIFi valitseja kõnealuse muudatuse kohta viidatava liikmesriigi pädevale asutusele kirjaliku teate vähemalt üks kuu enne kavandatud muudatuse kohaldamist või viivitamatult pärast ettenägematu muudatuse asetleidmist.
Kui kavandatud muudatuse tagajärjel oleks AIFi valitsemine AIFi valitseja poolt käesoleva direktiiviga vastuolus või AIFi valitseja oleks muus osas käesoleva direktiiviga vastuolus, teatavad AIFi valitseja viidatava liikmesriigi pädevad asutused AIFi valitsejale põhjendamatu viivituseta, et ta ei või muudatust kohaldada.
Kui kavandatud muudatust kohaldatakse esimesest ja teisest lõigust olenemata või kui on asetleidnud ettenägematu muudatus, mille tagajärjel oleks AIFi valitsemine AIFi valitseja poolt käesoleva direktiiviga vastuolus või kui AIFi valitseja oleks muus osas käesoleva direktiiviga vastuolus, võtavad AIFi valitseja viidatava liikmesriigi pädevad asutused vastavalt artiklile 46 kõik nõuetekohased meetmed, sealhulgas keelavad vajaduse korral selgesõnaliselt AIFi turustamise.
Kui muudatused on lubatavad, sest need ei mõjuta AIFi valitsemist AIFi valitseja poolt vastavalt käesolevale direktiivile ega AIFi valitseja vastavust muus osas käesolevale direktiivile, teavitavad AIFi valitseja viidatava liikmesriigi pädevad asutused viivitamata Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvet, kui muudatused puudutavad teatava AIFi või täiendava AIFi turustamise lõpetamist ja juhul, kui see on asjakohane, AIFi valitseja vastuvõtjaliikmesriigi pädevaid asutusi nendest muudatustest.
11. Komisjon võtab vastavalt artiklile 56 ning artiklites 57 ja 58 sätestatud tingimustel delegeeritud õigusaktide abil vastu lõike 2 punktis a osutatud koostöökokkulepetega seotud meetmed, et kujundada ühtne raamistik, millega hõlbustatakse kõnealuste koostöökokkulepete sõlmimist kolmandate riikidega.
12. Selleks et tagada käesoleva artikli ühetaoline kohaldamine, võib Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve välja töötada suunised, et määrata kindlaks komisjoni poolt seoses lõike 2 punktis a osutatud koostöökokkulepetega vastu võetud meetmete rakendamise tingimused.
13. Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve töötab välja regulatiivsete tehniliste standardite eelnõud, millega määratakse kindlaks lõike 2 punktis a osutatud koostöökokkulepete minimaalne sisu, tagamaks et nii viidatava liikmesriigi pädevad asutused kui ka vastuvõtjaliikmesriikide pädevad asutused saavad käesolevast direktiivist tulenevate järelevalve- ja uurimisvolituste täitmiseks piisavalt teavet.
Komisjonile on delegeeritud õigus võtta vastu esimeses lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid vastavalt määruse (EL) nr 1095/2010 artiklitele 10-14.
14. Selleks et tagada käesoleva artikli järjekindel ühtlustamine, töötab Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve välja regulatiivsete tehniliste standardite eelnõud, et täpsustada menetlusi, mida tuleb järgida AIFi viidatava liikmesriigi pädeva asutuse ja vastuvõtjaliikmesriikide pädevate asutuste vahelisel koordineerimisel ja teabevahetusel.
Komisjonile on delegeeritud õigus võtta vastu esimeses lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid vastavalt määruse (EL) nr 1095/2010 artiklitele 10-14.
15. Kui pädev asutus lükkab teabevahetusnõude kooskõlas lõikes 14 osutatud regulatiivsete tehniliste standarditega tagasi, võivad asjaomased pädevad asutused pöörduda kõnealuses küsimuses Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve poole, kes võib tegutseda talle määruse (EL) nr 1095/2010 artikliga 19 antud volituste kohaselt.
16. Selleks et tagada käesoleva artikli kohaldamiseks ühtsed tingimused, võib Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve töötada välja tehniliste rakendusstandardite eelnõud, mille abil määratakse kindlaks:
a)
lõigetes 3 ja 5 osutatud teatise näidisvorm ja -sisu;
b)
lõikes 6 osutatud kinnituse näidisvorm ja -sisu;
c)
lõikes 6 osutatud edastamise vorm ja
d)
lõikes 10 osutatud kirjaliku teate vorm.
Komisjonile on antud volitused võtta vastu esimeses lõigus osutatud tehnilised rakendusstandardid vastavalt määruse (EL) nr 1095/2010 artiklile 15.
17. Ilma et see piiraks artikli 43 lõike 1 kohaldamist, nõuavad liikmesriigid, et AIFe, mida valitsevad ja turustavad AIFide valitsejad, turustataks üksnes kutselistele investoritele.
Artikkel 41
Muus kui viidatavas liikmesriigis asuvate AIFide valitsemise tingimused kolmandate riikide AIFide valitsejate poolt
1. Liikmesriigid tagavad, et tegevusloa saanud kolmanda riigi AIFi valitseja võib otse või filiaali kaudu valitseda muus kui viidatavas liikmesriigis asuvat ELi AIFi, eeldusel et AIFi valitsejal on tegevusluba kõnealust tüüpi AIFi valitsemiseks.
2. Kolmanda riigi AIFi valitseja, kes kavatseb esimest korda valitseda muus kui oma viidatavas liikmesriigis asuvat ELi AIFi, esitab oma viidatava liikmesriigi pädevatele asutustele järgmise teabe:
a)
liikmesriik, kus ta kavatseb valitseda AIFi otse või asutada selleks filiaali;
b)
tegevuskava, milles märgitakse eelkõige ära teenused, mida ta kavatseb osutada, ning AIF, mida ta kavatseb valitseda.
3. Kui kolmanda riigi AIFi valitseja kavatseb asutada filiaali, esitab ta lisaks lõikes 2 nõutud teabele järgmise teabe:
a)
filiaali organisatsioonistruktuur;
b)
aadress AIFi päritoluliikmesriigis, kust on võimalik dokumente saada;
c)
filiaali juhtimise eest vastutavate isikute nimed ja kontaktandmed.
4. Viidatava liikmesriigi pädevad asutused edastavad nõuetekohase dokumentatsiooni ühe kuu jooksul pärast selle saamist lõike 2 kohaselt või kahe kuu jooksul pärast selle saamist lõike 3 kohaselt AIFi valitseja vastuvõtjaliikmesriigi pädevatele asutustele. Selline edastamine toimub ainult juhul, kui AIFi valitseja valitseb ja kavatseb valitseda AIFi kooskõlas käesoleva direktiiviga ja kui AIFi valitseja järgib muus osas käesolevat direktiivi.
Viidatava liikmesriigi pädevad asutused lisavad kinnituse selle kohta, et asjaomasel AIFi valitsejal on nende tegevusluba.
Viidatava liikmesriigi pädevad asutused teavitavad viivitamata AIFi valitsejat dokumentatsiooni edastamisest. Pärast edastamisteatise saamist võib AIFi valitseja alustada oma teenuste osutamist AIFi valitseja vastuvõtjaliikmesriigis.
Viidatava liikmesriigi pädevad asutused teavitavad ühtlasi Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvet, et AIFi valitseja võib asuda valitsema AIFi AIFi valitseja vastuvõtjaliikmesriigis.
5. AIFi valitseja vastuvõtjaliikmesriik ei kehtesta asjaomasele AIFi valitsejale täiendavaid tingimusi seoses käesoleva direktiiviga reguleeritud küsimustega.
6. Kui vastavalt lõikele 2 või vajaduse korral vastavalt lõikele 3 edastatud teave muutub, saadab AIFi valitseja kõnealuse muudatuse kohta viidatava liikmesriigi pädevale asutusele kirjaliku teate vähemalt üks kuu enne kavandatud muudatuse kohaldamist või viivitamatult pärast ettenägematu muudatuse asetleidmist.
Kui kavandatud muudatuse tagajärjel oleks AIFi valitsemine AIFi valitseja poolt käesoleva direktiiviga vastuolus või AIFi valitseja oleks muus osas käesoleva direktiiviga vastuolus, teatavad viidatava liikmesriigi pädevad asutused AIFi valitsejale põhjendamatu viivituseta, et ta ei või muudatust kohaldada.
Kui kavandatud muudatust kohaldatakse esimesest ja teisest lõigust olenemata või kui on asetleidnud ettenägematu muudatus, mille tagajärjel on AIFi valitsemine AIFi valitseja poolt vastuolus käesoleva direktiiviga või kui AIFi valitseja on muus osas käesoleva direktiiviga vastuolus, võtavad AIFi valitseja viidatava liikmesriigi pädevad asutused vastavalt artiklile 46 kõik nõuetekohased meetmed, sealhulgas keelavad vajaduse korral selgesõnaliselt AIFi turustamise.
Kui muudatused on lubatavad, sest need ei mõjuta AIFi valitsemist AIFi valitseja poolt vastavalt käesolevale direktiivile ega AIFi valitseja vastavust muus osas käesolevale direktiivile, teavitavad AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused ilma põhjendamatu viivituseta AIFi valitseja vastuvõtjaliikmesriigi pädevaid asutusi nendest muudatustest.
7. Et tagada käesoleva artikli järjekindel ühtlustamine, võib Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve töötada välja regulatiivsete tehniliste standardite eelnõud, et täpsustada, millist teavet tuleb lõigete 2 ja 3 kohaselt esitada.
Komisjonile on delegeeritud õigus võtta vastu esimeses lõigus osutatud regulatiivsed tehnilised standardid vastavalt määruse (EL) nr 1095/2010 artiklitele 10-14.
8. Et tagada käesoleva artikli ühtsed kohaldamistingimused, võib Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve töötada välja tehniliste rakendusstandardite eelnõud, et kehtestada lõigete 2 ja 3 kohaselt teabe edastamiseks standardvormid, -mallid ja -menetlused.
Komisjonile antakse volitused võtta vastu esimeses lõigus osutatud tehnilised rakendusstandardid vastavalt määruse (EL) nr 1095/2010 artiklile 15.
Artikkel 42
Tingimused kolmanda riigi AIFi valitseja valitsetava AIFi turustamiseks liikmesriikides ilma Euroopa tegevusloata
1. Ilma et see piiraks artiklite 37, 39 ja 40 kohaldamist, võivad liikmesriigid lubada kolmandate riikide AIFide valitsejatel turustada kutselistele investoritele ainult oma territooriumil nende valitsetavate AIFide osakuid või aktsiaid, kui on täidetud vähemalt järgmised tingimused:
a)
kolmanda riigi AIFi valitseja vastab artiklitele 22, 23 ja 24 iga AIFi puhul, mida ta turustab vastavalt käesolevale artiklile ning artiklitele 26-30, kui käesoleva artikli kohaselt turustatav AIF kuulub artikli 26 lõike 1 kohaldamisalasse. Nimetatud artiklites osutatud pädevaid asutusi ja AIFide investoreid käsitatakse nende liikmesriikide pädevate asutuste ja investoritena, kus AIFe turustatakse;
b)
nende liikmesriikide pädevad asutused, kus AIFi turustatakse, kui see on asjakohane, asjaomaste ELi AIFide pädevad asutused, selle kolmanda riigi järelevalveasutused, kus on kolmanda riigi AIFi valitseja asukoht, ja, kui see on asjakohane, selle kolmanda riigi järelevalveasutused, kus on kolmanda riigi AIF asukoht, on sõlminud süsteemse riski järelevalve eesmärgil rahvusvahelistele standarditele vastavad asjakohased koostöökokkulepped, et tagada tõhus teabevahetus, mis võimaldab vastavate liikmesriikide pädevatel asutustel täita käesolevast direktiivist tulenevaid ülesandeid;
c)
rahapesuvastane töökond ei ole kandnud seda kolmandat riiki, kus on kolmanda riigi AIFi valitseja või kolmanda riigi AIFi asukoht, rahapesu ja terrorismi rahastamise vastasest koostööst keelduvate riikide ja territooriumide nimekirja.
Kui ELi AIFi pädev asutus ei sõlmi mõistliku aja jooksul esimese lõigu punktis b ettenähtud koostöökokkuleppeid, võivad selle liikmesriigi pädevad asutused, kus AIFi kavatsetakse turustada, pöörduda selles küsimuses Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve poole, kes võib tegutseda talle määruse (EL) nr 1095/2010 artikliga 19 antud volituste kohaselt.
2. Käesoleva artikli kohaldamiseks võivad liikmesriigid kehtestada kolmanda riigi AIFide valitsejatele rangemaid eeskirju AIFide osakute või aktsiate turustamisel investoritele nende territooriumil.
3. Komisjon võtab vastavalt artiklile 56 ning artiklites 57 ja 58 sätestatud tingimustel delegeeritud õigusaktide abil vastu lõikes 1 osutatud koostöökokkulepetega seotud meetmed, et kujundada ühtne raamistik, millega hõlbustatakse kõnealuste koostöökokkulepete sõlmimist kolmandate riikidega.
4. Et tagada käesoleva artikli ühetaoline kohaldamine, töötab Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve välja suunised, mille eesmärk on määrata kindlaks komisjoni poolt seoses lõikes 1 osutatud koostöökokkulepetega vastu võetud meetmete rakendamise tingimused.
VIII PEATÜKK
TURUSTAMINE JAEINVESTORITELE
Artikkel 43
AIFide turustamine AIFide valitsejate poolt jaeinvestoritele
1. Ilma et see piiraks muude liidu õigusaktide kohaldamist, võivad liikmesriigid lubada AIFide valitsejatel turustada oma territooriumil jaeinvestoritele nende valitsetavate AIFide osakuid või aktsiaid vastavalt käesolevale direktiivile, olenemata sellest, kas AIFe turustatakse siseriiklikult või piiriüleselt, või sellest, kas tegemist on ELi või kolmanda riigi AIFidega.
Sellisel juhul võivad liikmesriigid kehtestada AIFi valitsejale või AIFile nõudeid, mis on rangemad nõuetest, mida käesoleva direktiivi kohaselt kohaldatakse nende liikmesriikide territooriumil kutselistele investoritele turustatavate AIFide suhtes. Liikmesriigid ei tohi siiski kehtestada teises liikmesriigis asuvatele ja piiriüleselt turustatavatele ELi AIFidele rangemaid või täiendavaid nõudeid võrreldes siseriiklikult turustatavate AIFidega.
2. Liikmesriik, kes lubab oma territooriumil jaeinvestoritele turustada AIFe, teatab komisjonile ja Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvele hiljemalt 22. juuliks 2014 järgmist:
a)
selliste AIFide tüübid, mida AIFi valitseja võib jaeinvestoritele liikmesriigi territooriumil turustada;
b)
kõik täiendavad nõuded, mille liikmesriik kehtestab seoses AIFide turustamisega jaeinvestoritele.
Liikmesriik teatab komisjonile ja Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvele ka kõikidest esimese lõiguga seotud edasistest muudatustest.
IX PEATÜKK
PÄDEVAD ASUTUSED
1. JAGU
Määramine, volitused ja õiguskaitsemenetlus
Artikkel 44
Pädevate asutuste määramine
Liikmesriigid määravad pädevad asutused, kes täidavad käesolevas direktiivis sätestatud ülesandeid.
Nad teatavad sellest Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvele ja komisjonile, näidates ära ülesannete jaotumise.
Pädevad asutused on riigiasutused.
Liikmesriigid nõuavad oma pädevatelt asutustelt asjakohaste meetodite kehtestamist, et kontrollida seda, kas AIFide valitsejad täidavad neile käesolevast direktiivist tulenevaid kohustusi, vajaduse korral vastavalt Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve välja töötatud suunistele.
Artikkel 45
Pädevate asutuste kohustused liikmesriikides
1. AIFi valitseja usaldatavusnormatiivide täitmise järelevalve eest vastutavad AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused, olenemata sellest, kas AIFi valitseja valitseb ja/või turustab AIFi teises liikmesriigis või mitte, kusjuures see ei piira käesoleva direktiivi nende sätete kohaldamist, millega pannakse vastutus järelevalve eest AIFi valitseja vastuvõtjaliikmesriigi pädevatele asutustele.
2. Artiklites 12 ja 14 esitatud nõuete AIFi valitseja poolse täitmise järelevalve eest vastutavad AIFi valitseja vastuvõtjaliikmesriigi pädevad asutused, juhul kui AIFi valitseja valitseb ja/või turustab AIFi kõnealuses liikmesriigis asuva filiaali kaudu.
3. Vastuvõtjaliikmesriigi pädevad asutused võivad nõuda, et AIFi valitseja, kes valitseb või turustab tema territooriumil AIFi, olenemata sellest, kas ta teeb seda filiaali kaudu, esitaks teabe, mis on vajalik teostamaks järelevalvet selle üle, kas AIFi valitseja järgib tema suhtes kohaldatavaid eeskirju, mis kuuluvad kõnealuste pädevate asutuste vastutusalasse.
Kõnealused nõuded ei tohi olla rangemad nõuetest, mille AIFi valitseja vastuvõtjaliikmesriik on kehtestanud selleks, et kontrollida, kuidas järgivad samu eeskirju AIFide valitsejad, kelle päritoluliikmesriik ta on.
4. Kui AIFi valitseja vastuvõtjaliikmesriigi pädevad asutused teevad kindlaks, et AIFi valitseja, kes valitseb ja/või turustab tema territooriumil AIFi, olenemata sellest, kas ta teeb seda filiaali kaudu, rikub mõnda eeskirja, mille täitmise järelevalve eest nad vastutavad, nõuavad kõnealused asutused, et asjaomane AIFi valitseja lõpetaks rikkumise, ning teavitavad sellest päritoluliikmesriigi pädevaid asutusi.
5. Kui asjaomane AIFi valitseja keeldub andmast vastuvõtjaliikmesriigi pädevatele asutustele teavet, mis kuulub nende vastutusalasse, või ei võta vajalikke meetmeid lõikes 4 osutatud rikkumise lõpetamiseks, teavitavad vastuvõtjaliikmesriigi pädevad asutused sellest päritoluliikmesriigi pädevaid asutusi. AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused teevad võimalikult kiiresti järgmist:
a)
võtavad kõik vajalikud meetmed tagamaks, et asjaomane AIFi valitseja esitab oma vastuvõtjaliikmesriigi pädevate asutuste poolt vastavalt lõikele 3 taotletud teabe või lõpetab lõikes 4 osutatud rikkumise;
b)
taotlevad vajalikku teavet kolmandate riikide asjaomastelt järelevalveasutustelt.
Punktis a osutatud meetmete laadist teatatakse AIFi valitseja vastuvõtjaliikmesriigi pädevatele ametiasutustele.
6. Kui AIFi valitseja keeldub jätkuvalt esitamast vastuvõtjaliikmesriigi poolt vastavalt lõikele 3 taotletud teavet või jätkab vastuvõtjaliikmesriigis kehtivate lõikes 4 osutatud õigus- või haldusnormide rikkumist, vaatamata AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevate asutuste poolt artikli 5 kohaselt võetud meetmetele või seetõttu, et need meetmed osutuvad ebapiisavaks või neid ei saa asjaomases liikmesriigis rakendada, võivad AIFi valitseja vastuvõtjaliikmesriigi pädevad asutused pärast päritoluliikmesriigi pädevatele asutustele teatamist võtta asjakohaseid meetmeid, sealhulgas artiklites 46 ja 48 sätestatud meetmeid, edasise rikkumise takistamiseks või selle eest karistamiseks ning vajaduse korral kõnealuse AIFi valitseja edasiste tehingute tõkestamiseks tema vastuvõtjaliikmesriigis. Kui AIFi valitseja vastuvõtjaliikmesriigis osutatavaks teenuseks on AIFide valitsemine, võib vastuvõtjaliikmesriik nõuda, et AIFi valitseja lõpetaks kõnealuste AIFide valitsemise.
7. Kui AIFi valitseja vastuvõtjaliikmesriigi pädevatel asutustel on selge ja tõendatav alus arvata, et AIFi valitseja rikub sellistest eeskirjadest tulenevaid kohustusi, mille täitmise järelevalve ei kuulu nende ülesannete hulka, teatavad nad sellest AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevatele asutustele, kes võtavad asjakohased meetmed, sh vajaduse korral taotlevad täiendavat teavet kolmandate riikide asjaomastelt järelevalveasutustelt.
8. Kui vaatamata AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevate asutuste võetud meetmetele või seetõttu, need meetmed ei osutu piisavaks, või seetõttu, et AIFi valitseja päritoluliikmesriik ei võta meetmeid mõistliku aja jooksul, jätkab AIFi valitseja tegutsemist viisil, mis on asjaomase AIFi investorite huvidele, AIFi valitseja vastuvõtjaliikmesriigi finantstasakaalule või turu terviklikkusele selgelt kahjulik, võivad AIFi valitseja vastuvõtjaliikmesriigi pädevad asutused pärast AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevate asutuste teavitamist võtta kõik vajalikud meetmed asjaomase AIFi investorite ning vastuvõtjaliikmesriigi finantstasakaalu ja turu terviklikkuse kaitseks, sealhulgas takistada AIFi valitsejat vastuvõtjaliikmesriigis edaspidi asjaomase AIFi osakuid või aktsiaid turustamast.
9. Lõigetes 7 ja 8 sätestatud menetlust kohaldatakse ka juhul, kui vastuvõtjaliikmesriigi pädevatel asutustel on selge ja tõendatav alus vaidlustada viidatava liikmesriigi poolt kolmanda liikmesriigi AIFi valitsejale antud tegevusluba.
10. Kui asjaomased pädevad asutused ei nõustu pädevate asutuste poolt lõigete 4-9 kohaselt võetud meetmetega, võivad nad edastada küsimuse Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvele, kes võib tegutseda talle määruse (EL) nr 1095/2010 artikliga 19 antud volituste kohaselt.
11. Vajaduse korral hõlbustab Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve käesoleva direktiivi kohaselt nõutavate liikmesriikide pädevate asutuste ja kolmandate riikide järelevalveasutuste vaheliste koostöökokkulepete üle peetavaid läbirääkimisi ja nende sõlmimist.
Artikkel 46
Pädevate asutuste volitused
1. Pädevatele asutustele antakse kõik nende ülesannete täitmiseks vajalikud järelevalve- ja uurimisvolitused. Selliseid volitusi kasutatakse järgmiselt:
a)
otse;
b)
koostöös teiste ametiasutustega;
c)
omal vastutusel delegeerimise teel üksustele, kellele on ülesanded delegeeritud;
d)
vastava avalduse esitamisel pädevatele õigusasutustele.
2. Pädevatel asutustel on järgmised volitused:
a)
tutvuda kõigi dokumentidega, olenemata nende vormist, ja saada nende dokumentide koopiad;
b)
nõuda AIFi valitseja või AIFi tegevusega seotud isikutelt teavet ja vajaduse korral kutsuda isikuid välja ja neid teabe saamise eesmärgil küsitleda;
c)
õigus viia kohapeal läbi etteteatatud või etteteatamata kontrolle;
d)
õigus nõuda olemasolevaid telefonisuhtluse ja olemasolevaid andmeedastuse salvestusi;
e)
nõuda sellise tegevuse lõpetamist, mis on vastuolus käesoleva direktiivi rakendamiseks vastuvõetud sätetega;
f)
taotleda varade külmutamist või arestimist;
g)
nõuda kutsetegevuse ajutist keelamist;
h)
nõuda tegevusloa saanud AIFide valitsejatelt, depositooriumidelt või audiitoritelt teavet;
i)
võtta vastu meetmeid tagamaks, et AIFide valitsejad või depositooriumid jätkavad neile kohaldatavate käesoleva direktiivi nõuete täitmist;
j)
nõuda osakuomanike või avalikkuse huvides osakute väljalaskmise, tagasiostmise või tagasivõtmise peatamist;
k)
tunnistada AIFi valitseja või depositooriumi tegevusluba kehtetuks;
l)
suunata küsimusi edasi kriminaalmenetluse alustamiseks;
m)
nõuda audiitoritelt või ekspertidelt kontrolli või uurimise teostamist.
3. Kui viidatava liikmesriigi pädev asutus on seisukohal, et tegevusloa saanud kolmanda riigi AIFi valitseja rikub talle käesoleva direktiiviga pandud kohustusi, teatab ta sellest võimalikult kiiresti Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvet, esitades kõik põhjused.
4. Liikmesriigid tagavad, et pädevatel asutustel on volitused võtta vajaduse korral meetmeid, et tagada turgude nõuetekohane toimimine juhul, kui ühe või mitme AIFi tegevus finantsinstrumentide turul võib ohustada kõnealuse turu nõuetekohast toimimist.
Artikkel 47
Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve volitused ja pädevus
1. Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve võib välja töötada ja regulaarselt läbi vaadata liikmesriikide pädevatele asutustele mõeldud suunised, mis käsitlevad nende tegevusloa andmise volituste teostamist ja käesoleva direktiiviga kehtestatud aruandluskohustusi.
Ühtlasi on Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvel vajalikud volitused talle käesoleva direktiiviga pandud ülesannete täitmiseks, kaasa arvatud artikli 48 lõikes 3 loetletud volitused.
2. Ametisaladuse kohustust kohaldatakse kõikide isikute suhtes, kes töötavad või on töötanud Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve, pädevate asutuste või mõne teise isiku heaks, kellele Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve on ülesandeid delegeerinud, sealhulgas Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve lepinguliste audiitorite ja ekspertide suhtes. Ametisaladuse alla kuuluvat teavet ei avaldata ühelegi teisele isikule ega ametiasutusele, välja arvatud juhul, kui avaldamise kohustus tuleneb kohtumenetlusest.
3. Kogu käesoleva direktiivi kohaselt Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve, pädevate asutuste, Euroopa Pangandusjärelevalve, Euroopa Järelevalveasutus (Euroopa Kindlustus- ja Tööandjapensionide Järelevalve), mis on asutatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 1094/2010 (29) ja Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu vahel vahetatavat teavet loetakse konfidentsiaalseks, välja arvatud juhul, kui Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve või pädev asutus või muu asjaomane ametiasutus või organ täpsustab teavet edastades, et seda võib avaldada, või kui avaldamise kohustus tuleneb kohtumenetlusest.
4. Kooskõlas määruse (EL) nr 1095/2010 artikliga 9 ja kui kõik lõikes 5 toodud tingimused on täidetud, võib Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve nõuda, et pädev asutus või pädevad asutused võtaksid vastavalt vajadusele järgmised meetmed:
a)
keelatakse kolmanda riigi AIFi valitseja valitsetava AIFi või ELi AIFi valitseja valitsetava kolmanda riigi AIFi osakute või aktsiate turustamine liidus ilma artiklis 37 nõutud tegevusloata või ilma artiklites 35, 39 ja 40 nõutud teatamiseta või vajaduse korral ilma asjaomaste liikmesriikide tegevusloata vastavalt artiklile 42;
b)
kehtestatakse piirangud kolmanda riigi AIFi valitsejale seoses AIFi valitsemisega, kui tegemist on riski liigse piiriülese koondumisega konkreetsele turule;
c)
kehtestatakse piirangud kolmanda riigi AIFi valitsejale seoses AIFi valitsemisega, kui ta tegevus võib kujutada endast krediidiasutusele või muudele süsteemselt olulistele asutustele olulist vastaspoole riski allikat.
5. Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve võib teha lõike 4 kohaselt otsuse, tingimusel et võetakse arvesse lõikes 6 sätestatud nõudeid ning kui on täidetud mõlemad järgmised tingimused:
a)
on olemas AIFi valitsejast lähtuv või tema tegevuse tulemusel suurenenud märkimisväärne oht finantsturu nõuetekohasele toimimisele või liidu finantssüsteemi või selle osa stabiilsusele ja selle tagajärjed on piiriülesed ning
b)
asjaomane pädev asutus või pädevad asutused ei ole võtnud meetmeid ohu kõrvaldamiseks või võetud meetmetest ei piisa ohu kõrvaldamiseks.
6. Pädeva asutuse või pädevate asutuste poolt lõike 4 kohaselt võetud meetmed:
a)
peavad tõhusalt vastama finantsturu nõuetekohast toimimist või liidu finantssüsteemi või selle osa stabiilsust ähvardavale ohule või oluliselt suurendama pädevate asutuste võimet ohtu jälgida;
b)
ei või põhjustada õigusnormide erinevuste ärakasutamise ohtu;
c)
ei tohi kahjustada finantsturu tõhusust, sealhulgas vähendada turu likviidsust või tekitada turuosaliste seas ebakindlust viisil, mis on meetmetest saadava kasu suhtes ebaproportsionaalne.
7. Enne kui Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve nõuab pädevalt asutuselt lõikes 4 osutatud meetme võtmist või uuendamist, konsulteerib ta vajaduse korral Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu ja muude asjaomaste asutustega.
8. Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve teatab asjaomase kolmanda riigi AIFi valitseja viidatava liikmesriigi pädevatele asutustele ja kolmanda riigi AIFi valitseja vastuvõtjaliikmesriikide pädevatele asutustele otsusest nõuda pädevalt asutuselt või pädevatelt asutustelt lõikes 4 osutatud meetme võtmist või uuendamist. Teates täpsustatakse vähemalt järgmised üksikasjad:
a)
AIFi valitseja ja tegevus, mille suhtes meetmeid võetakse, ning meetmete kestus;
b)
põhjendus, miks Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve peab meetmete kehtestamist vajalikuks, vastavalt käesoleva artikli tingimustele ja nõuetele, sealhulgas nende põhjenduse aluseks olevad tõendid.
9. Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve vaatab oma lõikes 4 osutatud meetmed läbi sobivate ajavahemike järel ning igal juhul vähemalt iga kolme kuu möödudes. Kui meedet kolmekuulise ajavahemiku möödumisel ei uuendata, kaotab see automaatselt kehtivuse. Meetmete uuendamisel kohaldatakse lõikeid 5-8.
10. Asjaomase kolmanda riigi AIFi valitseja viidatava liikmesriigi pädevad asutused võivad nõuda, et Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve oma otsuse läbi vaataks. Kohaldatakse määruse (EL) nr 1095/2010 artikli 44 lõike 1 teises lõigus sätestatud menetlust.
Artikkel 48
Halduskaristused
1. Liikmesriigid kehtestavad eeskirjad meetmete ja karistuste kohta, mida kohaldatakse käesoleva direktiivi alusel vastuvõetud siseriiklike õigusnormide rikkumise korral, ning võtavad kõik vajalikud meetmed, et tagada kõnealuste eeskirjade täitmine. Liikmesriigid tagavad kooskõlas oma siseriikliku õigusega, et käesoleva direktiivi rakendamisel vastuvõetud sätete eiramisel võib sellise eiramise eest vastutavate isikute suhtes võtta asjakohaseid haldusmeetmeid või kohaldada halduskaristusi, ilma et see piiraks tegevusloa kehtetuks tunnistamise korda või liikmesriikide õigust kohaldada kriminaalkaristusi. Liikmesriigid tagavad, et kõnealused meetmed oleksid tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad.
2. Liikmesriigid näevad ette, et pädevad asutused võivad avalikustada meetmed ja karistused, mis määratakse käesoleva direktiivi rakendamisel vastuvõetud sätete rikkumise korral, välja arvatud juhul, kui selline avalikustamine ohustaks tõsiselt finantsturge, kahjustaks investorite huve või tekitaks asjaosalistele ebaproportsionaalset kahju.
3. Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve koostab aastaaruande haldusmeetmete ja karistuste kohaldamise kohta juhul, kui on rikutud käesoleva direktiivi rakendamisel eri liikmesriikides vastu võetud sätteid. Pädevad asutused edastavad Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvele selleks vajaliku teabe.
Artikkel 49
Kaebuse esitamise õigus
1. Pädevad asutused põhjendavad kirjalikult iga AIFi valitsejale AIFi valitsemiseks ja/või turustamiseks tegevusloa andmisest keeldumise või tegevusloa kehtetuks tunnistamise otsust ja iga negatiivset otsust, mis tehakse käesoleva direktiivi kohaldamiseks võetud meetmete rakendamisel, ning edastavad põhjendused taotlejale.
2. Liikmesriigid tagavad, et käesoleva direktiivi kohaselt vastuvõetud õigus- ja haldusnormide alusel tehtud otsused on nõuetekohaselt põhjendatud ning nende peale saab esitada kaebuse kohtule.
Samuti kehtib kohtusse pöördumise õigus seoses tegevusloa taotlusega, kui kuue kuu jooksul alates kõiki nõutud andmeid sisaldava taotluse esitamisest ei võeta vastu otsust.
2. JAGU
Pädevate asutuste koostöö
Artikkel 50
Koostöökohustus
1. Liikmesriikide pädevad asutused teevad käesolevast direktiivist tulenevate ülesannete täitmiseks või käesolevast direktiivist või siseriiklikest õigusaktidest tulenevate volituste teostamiseks vajaduse korral koostööd üksteise ning Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve ja Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukoguga.
2. Liikmesriigid aitavad käesoleva jao kohasele koostööle kaasa.
3. Pädevad asutused kasutavad oma volitusi koostööks isegi juhul, kui uuritava tegevuse puhul ei ole tegemist nende liikmesriigi kehtiva õigusakti rikkumisega.
4. Liikmesriikide pädevad asutused annavad üksteisele ja Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvele viivitamata teavet, mida on vaja käesolevast direktiivist tulenevate ülesannete täitmiseks.
Päritoluliikmesriigi pädevad asutused edastavad koopia asjaomastest koostöökokkulepetest, mille nad on sõlminud vastavalt artiklitele 35, 37 ja/või 40 asjaomase AIFi valitseja vastuvõtjaliikmesriikidele. Päritoluliikmesriigi pädevad asutused edastavad AIFi valitsejat puudutava teabe, mille nad on kolmandate riikide järelevalveasutustelt nendega sõlmitud koostöökokkulepete alusel saanud, artikli 35 lõikes 14, artikli 37 lõikes 17 või artikli 40 lõikes 14 osutatud regulatiivsetes tehnilistes standardites kehtestatud menetluse kohaselt või vajaduse korral artikli 45 lõigete 6 või 7 kohaselt asjaomase AIFi valitseja vastuvõtjaliikmesriigi pädevatele asutustele.
Kui päritoluliikmesriigi pädev asutus on seisukohal, et koostöökokkuleppe sisu, mille asjaomase AIFi valitseja päritoluliikmesriik on artiklite 35, 37 ja/või 40 kohaselt sõlminud, ei vasta kohaldatavatele regulatiivsetele tehnilistele standarditele, võivad asjaomased pädevad asutused edastada küsimuse Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvele, kes võib tegutseda vastavalt talle määruse (EL) nr 1095/2010 artikli 19 kohaselt antud volitustele.
5. Kui ühe liikmesriigi pädevatel asutustel on selged ja tõendatavad põhjused kahtlustada, et nende järelevalve alla mittekuuluv AIFi valitseja on pannud toime käesoleva direktiiviga vastuolus oleva teo või on sellist tegu toime panemas, teatavad nad sellest võimalikult konkreetsel viisil Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvele ning asjaomase AIFi valitseja päritolu- ja vastuvõtjaliikmesriigi pädevatele asutustele. Teabe saanud asutused võtavad asjakohased meetmed ning teavitavad Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvet ja teavet edastanud pädevaid asutusi kõnealuste meetmete lõpptulemusest ja võimaluse korral ka olulistest vahetulemustest. Käesolev lõige ei piira teavet edastanud pädeva asutuse volitusi.
6. Et tagada käesoleva direktiivi teabevahetust käsitlevate sätete ühtne kohaldamine, võib Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve välja töötada tehniliste rakendusstandardite eelnõud, et määrata kindlaks kohaldamise tingimused seoses pädevate asutuste teabevahetuse korraga ning pädevate asutuste ja Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve vahelise teabevahetuse korraga.
Komisjonile antakse volitused võtta vastu esimeses lõigus osutatud tehnilised rakendusstandardid vastavalt määruse (EL) nr 1095/2010 artiklile 15.
Artikkel 51
Isikuandmete edastamine ja säilitamine
1. Isikuandmete edastamisel pädevate asutuste vahel kohaldavad need asutused direktiivi 95/46/EÜ. Kui Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve edastab isikuandmeid liikmesriigi või kolmanda riigi pädevatele asutustele, teeb ta seda kooskõlas määrusega (EÜ) nr 45/2001.
2. Andmeid säilitatakse kõige rohkem viis aastat.
Artikkel 52
Teabe avaldamine kolmandatele riikidele
1. Liikmesriigi pädev asutus võib edastada andmeid ja andmeanalüüse kolmandale riigile juhtumipõhiselt, kui on täidetud direktiivi 95/46/EÜ artiklites 25 või 26 sätestatud tingimused ja kui liikmesriigi pädev asutus on veendunud, et andmeedastus on käesoleva direktiivi kohaldamisel vajalik. Kolmas riik ei edasta andmeid teisele kolmandale riigile ilma liikmesriigi pädeva asutuse selgesõnalise kirjaliku nõusolekuta.
2. Liikmesriigi pädev asutus avaldab teise liikmesriigi pädevalt asutuselt saadud teavet kolmanda riigi järelevalveasutusele ainult juhul, kui asjaomase liikmesriigi pädev asutus on saanud selleks selgesõnalise nõusoleku teabe edastanud pädevalt asutuselt ja kui teave avaldatakse ainult sellel eesmärgil, milleks nimetatud pädev asutus nõusoleku andis.
Artikkel 53
Teabevahetus seoses AIFi valitseja tegevuse võimalike süsteemsete tagajärgedega
1. Käesoleva direktiivi kohaselt AIFi valitsejale tegevusloa andmise ja/või tema üle järelevalve teostamise eest vastutav liikmesriigi pädev asutus edastab teise liikmesriigi pädevale asutusele teabe, kui see on vajalik kontrollimiseks ja reageerimiseks ühe või mitme AIFi valitseja tegevuse võimalikule mõjule süsteemselt oluliste finantsinstitutsioonide stabiilsusele ning nende turgude nõuetekohasele toimimisele, kus AIFi valitseja tegutseb. Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvet ja Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu teavitatakse samuti, kusjuures nad edastavad selle teabe teiste liikmesriikide pädevatele asutustele.
2. AIFi valitseja pädevad asutused esitavad koondatud teabe nende vastutusalasse kuuluva AIFi valitseja tegevuse kohta Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvele ja Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogule vastavalt määruse (EL) nr 1095/2010 artiklis 35 sätestatud tingimustele.
3. Komisjon võtab vastavalt artiklile 56 ning artiklites 57 ja 58 sätestatud tingimustel delegeeritud õigusaktide abil vastu meetmed, millega täpsustatakse lõike 1 kohaselt vahetatava teabe sisu.
4. Komisjon võtab vastu rakendusaktid, millega täpsustatakse lõike 1 kohaselt vahetatava teabe üksikasjad ja sagedus. Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 59 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
Artikkel 54
Järelevalvealane koostöö
1. Ühe liikmesriigi pädevad asutused võivad taotleda teise liikmesriigi pädeva asutuse koostööd järelevalvetegevuse, kohapealse kontrolli või teise liikmesriigi territooriumil läbiviidava uurimise jaoks nende käesolevas direktiivis sätestatud volituste raames.
Kui pädevad asutused saavad kohapealse kontrolli või uurimise taotluse, toimivad nad ühel järgmistest viisidest:
a)
viivad kontrolli või uurimise läbi ise;
b)
lubavad kontrolli või uurimist teostada taotleval asutusel;
c)
lubavad kontrolli või uurimist viia läbi audiitoritel või ekspertidel.
2. Lõike 1 punktis a osutatud juhul võib koostööd taotleva liikmesriigi pädev asutus paluda, et tema töötajad abistavad kontrolli või uurimist läbiviivaid töötajaid. Kontroll või uurimine viiakse läbi siiski selle liikmesriigi üldise kontrolli all, kelle territooriumil kõnealust kontrolli või uurimist läbi viiakse.
Lõike 1 punktis b osutatud juhul võib selle liikmesriigi pädev asutus, kelle territooriumil kontrolli või uurimist läbi viiakse, taotleda, et tema töötajad abistavad kontrolli või uurimist läbiviivaid töötajaid.
3. Pädevad asutused võivad teabe vahetamisest või uurimise või kohapealse kontrolli alasest koostöötaotlusest keelduda üksnes järgmistel juhtudel:
a)
uurimine, kohapealne kontroll või teabevahetus võib kahjustada taotluse saanud liikmesriigi suveräänsust, julgeolekut või avalikku korda;
b)
taotluse saanud liikmesriigi asutustes on sama tegevuse ja samade isikute suhtes juba algatatud kohtumenetlus;
c)
taotluse saanud liikmesriigis on seoses samade isikute ja samade tegevustega lõplik kohtuotsus juba välja kuulutatud.
Pädevad asutused teavitavad taotlevat pädevat asutust igast esimese lõigu kohasest otsusest, märkides selle põhjused.
4. Et tagada käesoleva artikli ühtne kohaldamine, võib Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve töötada välja tehniliste rakendusstandardite eelnõud, et kehtestada ühised menetlused pädevatele asutustele koostöö tegemiseks seoses kohapealse kontrolli ja uurimisega.
Komisjonile antakse volitused võtta vastu esimeses lõigus osutatud tehnilised rakendusstandardid vastavalt määruse (EL) nr 1095/2010 artiklile 15.
Artikkel 55
Vaidluste lahendamine
Juhul kui liikmesriikide pädevad asutused ei jõua kokkuleppele ühe pädeva asutuse hinnangu, tegevuse või tegevusetuse osas valdkondades, kus käesoleva direktiiviga nähakse ette rohkem kui ühe liikmesriigi pädevate asutuste koostöö või kooskõlastamine, võivad pädevad asutused pöörduda kõnealuses küsimuses Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve poole, kes võib tegutseda vastavalt talle määruse (EL) nr 1095/2010 artikli 19 kohaselt antud volitustele.
X PEATÜKK
ÜLEMINEKU- JA LÕPPSÄTTED
Artikkel 56
Delegeeritud volituste rakendamine
1. Komisjonile antakse neljaks aastaks alates 21. juulist 2011 õigus võtta vastu artiklites 3, 4, 9, 12, 14-25, 34-37, 40, 42, 53, 67 ja 68 osutatud delegeeritud õigusakte. Komisjon esitab delegeeritud volituste kohta aruande hiljemalt kuus kuud enne nelja-aastase ajavahemiku lõppu. Volituste delegeerimist uuendatakse automaatselt samaks ajavahemikuks, välja arvatud juhul, kui Euroopa Parlament või nõukogu selle kooskõlas artikliga 57 tagasi võtab.
2. Niipea kui komisjon on delegeeritud õigusakti vastu võtnud, teeb ta selle samal ajal teatavaks Euroopa Parlamendile ja nõukogule.
3. Komisjonile antud õiguse suhtes võtta vastu delegeeritud õigusakte kohaldatakse artiklites 57 ja 58 sätestatud tingimusi.
Artikkel 57
Delegeerimise tagasivõtmine
1. Euroopa Parlament ja nõukogu võivad artiklites 3, 4, 9, 12, 14-25, 34-37, 40, 42, 53, 67 ja 68 osutatud volituste delegeerimise igal ajal tagasi võtta.
2. Institutsioon, kes on algatanud sisemenetluse, et otsustada, kas volituste delegeerimine tuleks tagasi võtta, püüab sellest teavitada teist institutsiooni ja komisjoni mõistliku aja jooksul enne lõpliku otsuse tegemist, nimetades delegeeritud volitused, mille suhtes võidakse kohaldada tagasivõtmist, ja tagasivõtmise võimalikud põhjused.
3. Tagasivõtmise otsusega lõpetatakse otsuses nimetatud volituste delegeerimine. Otsus jõustub kohe või otsuses nimetatud hilisemal kuupäeval. See ei mõjuta juba jõustunud delegeeritud õigusaktide kehtivust. Otsus avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas.
Artikkel 58
Delegeeritud õigusaktide suhtes vastuväidete esitamine
1. Euroopa Parlament ja nõukogu võivad delegeeritud õigusakti suhtes vastuväiteid esitada kolme kuu jooksul alates õigusakti teatavakstegemisest. Euroopa Parlamendi või nõukogu algatusel võib seda tähtaega pikendada kolme kuu võrra.
2. Kui pärast lõikes 1 osutatud tähtaja möödumist ei ole Euroopa Parlament ega nõukogu delegeeritud õigusakti suhtes vastuväiteid esitanud, avaldatakse see Euroopa Liidu Teatajas ning see jõustub õigusaktis sätestatud kuupäeval.
Delegeeritud õigusakti võib avaldada Euroopa Liidu Teatajas ja see võib jõustuda enne nimetatud tähtaja lõppu, kui nii Euroopa Parlament kui ka nõukogu on komisjonile teatanud, et nad ei kavatse vastuväiteid esitada.
3. Kui Euroopa Parlament või nõukogu esitab lõikes 1 osutatud tähtaja jooksul delegeeritud õigusakti suhtes vastuväiteid, õigusakt ei jõustu. Vastuväiteid esitanud institutsioon põhjendab kooskõlas ELi toimimise lepingu artikliga 296 delegeeritud õigusakti suhtes esitatud vastuväiteid.
Artikkel 59
Rakendusmeetmed
1. Komisjoni abistab Euroopa väärtpaberikomitee, mis on loodud komisjoni otsusega 2001/528/EÜ (30). Nimetatud komitee on komitee määruse (EL) nr 182/2011 tähenduses.
2. Käesolevale lõikele viitamisel kohaldatakse määruse (EL) nr 182/2011 artiklit 5.
Artikkel 60
Teabe avaldamine erandite kohta
Kui liikmesriik kasutab erandit või võimalust, mis on ette nähtud artiklites 6, 9, 21, 22, 28, 43 ja artikli 61 lõikes 5, teavitab ta sellest ja kõikidest sellega seotud täiendavatest muudatustest komisjoni. Komisjon avalikustab teabe veebilehel või mõnel muul kergesti ligipääsetaval viisil.
Artikkel 61
Üleminekusäte
1. AIFide valitsejad, kelle tegevus kuulub käesoleva direktiivi reguleerimisalasse enne 22. juulit 2013, võtavad kõik vajalikud meetmed, et täita käesolevast direktiivist tulenevaid siseriiklikke õigusakte ning esitavad aasta jooksul pärast nimetatud tähtaega tegevusloa taotluse.
2. Artikleid 31, 32 ja 33 a ei kohaldata selliste AIFide osakute või aktsiate turustamise suhtes, mida pakutakse üldsusele prospekti alusel, mis on koostatud ja avaldatud vastavalt direktiivile 2003/71/EÜ enne 22. juulit 2013, kuni kõnealuse prospekti kehtivuse lõpuni.
3. AIFi valitsejad, kes valitsevad kinniseid AIFe enne 22. juulit 2013 ja kes ei tee pärast 22. juulit 2013 täiendavaid investeeringuid, võivad siiski jätkata selliste AIFide valitsemist ilma käesolevale direktiivile vastava tegevusloata.
4. AIFide valitsejad, kes valitsevad kinniseid AIFe, mille investoritele määratud märkimisperiood on lõppenud enne käesoleva direktiivi jõustumist ja mis on moodustatud ajavahemikuks, mis lõpeb hiljemalt kolm aastat pärast 22. juulit 2013, võivad siiski jätkata selliste AIFide valitsemist, ilma et neil tuleks järgida käesolevat direktiivi, välja arvatud selle artikkel 22 ja vajadusel artiklid 26-30, või esitada käesoleva direktiivi kohaselt tegevusloa taotlust.
5. AIFi päritoluliikmesriigi pädevad asutused või juhul, kui AIF ei ole reguleeritud fond, AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused võivad lubada kuni 22. juulini 2017 määrata depositooriumiks asutusi, millele on osutatud artikli 21 lõike 3 punktis a ja mis asuvad teises liikmesriigis. Käesolev säte ei piira artikli 21 täielikku kohaldamist, välja arvatud kõnealuse artikli lõike 5 punkt a depositooriumi asukoha kohta.
Artikkel 62
Direktiivi 2003/41/EÜ muutmine
Direktiivi 2003/41/EÜ muudetakse järgmiselt.
1)
Artikli 2 lõike 2 punkt b asendatakse järgmisega:
„b)
asutuste suhtes, kes kuuluvad direktiivide 73/239/EMÜ (31), 85/611/EMÜ (32), 93/22/EMÜ (33), 2000/12/EÜ (34), 2002/83/EÜ (35) ja 2011/61/EL (36) reguleerimisalasse;.
2)
Artikli 19 lõige 1 asendatakse järgmisega:
1. Liikmesriigid ei tee asutustele piiranguid nimetada investeerimisportfelli haldamiseks investeerimisjuhte, kelle asukoht on teises liikmesriigis ja kes on saanud selleks tegevuseks nõuetekohase tegevusloa vastavalt direktiividele 85/611/EMÜ, 93/22/EMÜ, 2000/12/EÜ, 2002/83/EÜ ja 2011/61/EL, samuti neid, keda on nimetatud käesoleva direktiivi artikli 2 lõikes 1.”
Artikkel 63
Direktiivi 2009/65/EÜ muutmine
Direktiivi 2009/65/EÜ muudetakse järgmiselt:
1)
lisatakse järgmine artikkel:
„Artikkel 50a
Selleks et tagada valdkonnaülene järjepidevus ja kõrvaldada huvide vastuolud ettevõtjate vahel, kes struktureerivad laenud ümber kaubeldavatesse väärtpaberitesse ja muudesse finantsinstrumentidesse (algatajad), ja kõnealustesse väärtpaberitesse või muudesse finantsinstrumentidesse investeerivate eurofondide vahel, võtab komisjon vastavalt artiklile 112a ning artiklites 112b ja 112c sätestatud tingimustel delegeeritud õigusaktide abil vastu meetmed, millega sätestatakse nõuded järgmistes valdkondades:
a)
nõuded, mida algataja peab täitma, et eurofond tohiks investeerida seda tüüpi väärtpaberitesse või muudesse finantsinstrumentidesse, mis on emiteeritud alates 1. jaanuarist 2011, sealhulgas nõuded, millega tagatakse, et algatajal on vähemalt 5 % suurune majanduslik huvi;
b)
kvalitatiivsed nõuded, mida kõnealustesse väärtpaberitesse või muudesse finantsinstrumentidesse investeeriv eurofond peab täitma.”;
2)
artikli 112 lõige 2 asendatakse järgmisega:
2. Komisjonile antakse neljaks aastaks alates 4. jaanuarist 2011 õigus võtta vastu artiklites 12, 14, 23, 33, 43, 51, 60, 61, 62, 64, 75, 78, 81, 95 ja 111 osutatud delegeeritud õigusakte. Komisjonile antakse õigus võtta vastu artiklis 50a osutatud delegeeritud õigusakte neljaks aastaks alates 21. juulist 2011. Komisjon esitab delegeeritud volituste kohta aruande hiljemalt kuus kuud enne nelja-aastase ajavahemiku lõppu. Volituste delegeerimist uuendatakse automaatselt samaks ajavahemikuks, välja arvatud juhul, kui Euroopa Parlament või nõukogu selle kooskõlas artikliga 112a tagasi võtab.”;
3)
artikli 112a lõige 1 asendatakse järgmisega:
1. Euroopa Parlament ja nõukogu võivad artiklites 12, 14, 23, 33, 43, 50a, 51, 60, 61, 62, 64, 75, 78, 81, 95 ja 111 osutatud volituste delegeerimise igal ajal tagasi võtta.”
Artikkel 64
Määruse (EÜ) nr 1060/2009 muutmine
Määruse (EÜ) nr 1060/2009 artikli 4 lõike 1 esimene lõik asendatakse järgmisega:
1. Direktiivis 2006/48/EÜ määratletud krediidiasutused, direktiivis 2004/39/EÜ määratletud investeerimisühingud, kindlustusseltsid, mille suhtes kohaldatakse esimest nõukogu 24. juuli 1973. aasta direktiivi 73/239/EMÜ (otsekindlustustegevuse, välja arvatud elukindlustustegevuse alustamise ja jätkamisega seotud õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta) (37), Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. novembri 2002. aasta direktiivis 2002/83/EÜ (elukindlustuse kohta) (38) määratletud elukindlustusseltsid, Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2005. aasta direktiivis 2005/68/EÜ (mis käsitleb edasikindlustust) (39) määratletud edasikindlustusseltsid, Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuli 2009. aasta direktiivis 2009/65/EÜ (vabalt võõrandatavatesse väärtpaberitesse ühiseks investeeringuks loodud ettevõtjaid (eurofondid) käsitlevate õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta) (40), määratletud eurofondid, Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis 2003/41/EÜ määratletud tööandjapensioni kogumisasutused ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 8. juuni 2011. aasta direktiivis 2011/61/EL (alternatiivsete investeerimisfondide valitsejate kohta) (41) määratletud alternatiivsed investeerimisfondid võivad regulatiivsetel eesmärkidel kasutada ainult liidus asutatud ja käesoleva määruse kohaselt registreeritud reitinguagentuuride antud krediidireitinguid.
Artikkel 65
Määruse (EL) nr 1095/2010 muutmine
Määruse (EL) nr 1095/2010 artikli 1 lõikes 2 asendatakse sõnad „edaspidi vastuvõetavad seadusandlikud aktid, mis käsitlevad alternatiivsete investeerimisfondide valitsejaid” sõnadega „Euroopa Parlamendi ja nõukogu 8. juuni 2011. aasta direktiiv 2011/61/EL (alternatiivsete investeerimisfondide valitsejate kohta) (42).
Artikkel 66
Ülevõtmine
1. Liikmesriigid võtavad käesoleva direktiivi ülevõtmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid vastu ja avaldavad need hiljemalt 22. juuliks 2013. Liikmesriigid edastavad kõnealuste normide teksti ning käesoleva direktiivi ja nende normide vahelise vastavustabeli viivitamata komisjonile.
2. Liikmesriigid kohaldavad lõikes 1 osutatud õigus- ja haldusnorme alates 22. juulist 2013.
3. Piiramata lõike 2 kohaldamist, kohaldavad liikmesriigid artiklite 35 ja 37-41 järgimiseks vajalikke õigus- ja haldusnorme vastavalt komisjoni poolt artikli 67 lõike 6 kohaselt vastu võetud delegeeritud õigusaktile ning selles aktis sätestatud kuupäevast alates.
4. Liikmesriigid tagavad, et nende poolt kooskõlas artiklitega 36 ja 42 vastu võetud õigus- ja haldusnormide kohaldamine lõpetatakse vastavalt komisjoni poolt artikli 68 lõike 6 kohaselt vastu võetud delegeeritud õigusaktile ning selles aktis sätestatud kuupäevast alates.
5. Kui liikmesriigid lõikes 1 osutatud sätted vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile.
6. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas vastuvõetud põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.
Artikkel 67
Delegeeritud õigusakt artikli 35 ja artiklite 37 kuni 41 kohaldamise kohta
1. Hiljemalt 22. juuliks 2015 esitab Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve Euroopa Parlamendile, nõukogule ja komisjonile:
a)
arvamuse ELi AIFe valitsevate ja/või turustavate ELi AIFide valitsejate Euroopa tegevusloa toimimise kohta vastavalt artiklitele 32 ja 33, kolmandate riikide AIFide liikmesriikides turustamise toimimise kohta ELi AIFide valitsejate poolt ning AIFide liikmesriikides valitsemise ja/või turustamise kohta kolmandate riikide AIFide valitsejate poolt vastavalt kohaldatavale siseriiklikule korrale, nagu on ette nähtud artiklites 36 ja 42, ning
b)
nõuande Euroopa tegevusloa kohaldamise kohta kolmandate riikide AIFide turustamisel liikmesriikides ELi AIFide valitsejate poolt ning AIFide valitsemisel ja/või turustamisel liikmesriikides kolmandate riikide AIFide poolt, vastavalt artiklis 35 ja artiklites 37-41 sätestatud eeskirjadele.
2. Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve arvamus ja nõuanne Euroopa tegevusloa kohaldamise kohta kolmandate riikide AIFide turustamisel liikmesriikides ELi AIFide valitsejate poolt ning AIFide valitsemisel ja/või turustamisel liikmesriikides kolmandate riikide AIFide valitsejate poolt põhinevad muu hulgas järgmisel:
a)
ELi AIFe valitsevate ja/või turustavate ELi AIFide valitsejate Euroopa tegevusloa toimimine:
i)
Euroopa tegevusloa kasutamine;
ii)
raskused seoses järgmisega:
-
pädevate asutuste tõhus koostöö;
-
teatamissüsteemi tõhus toimimine;
-
investorite kaitse;
-
Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve vahendustegevus (kaasa arvatud juhtude arv ja vahendamise tulemuslikkus);
iii)
teabe kogumise ja jagamise tulemuslikkus seoses süsteemsete riskide järelevalvega riiklike pädevate asutuste, Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve ja Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu poolt;
b)
kolmandate riikide AIFide turustamine liikmesriikides ELi AIFide valitsejate poolt ning AIFide valitsemine ja/või turustamine liikmesriikides kolmandate riikide AIFide valitsejate poolt vastavalt kohaldatavale siseriiklikule korrale:
i)
kõigi käesoleva direktiivi nõuete, välja arvatud artikkel 21, täitmine ELi AIFide valitsejate poolt;
ii)
iga turustatava AIFi puhul artiklite 22, 23 ja 24 täitmine ning, kui see on asjakohane, artiklite 26-30 täitmine kolmandate riikide AIFide valitsejate poolt;
iii)
rahvusvahelistele standarditele vastavate süsteemsete riskide järelevalve koostöökokkulepete olemasolu ja tõhusus vastavalt vajadusele selle liikmesriigi pädevate asutuste, kus AIFi turustatakse, ELi AIFide päritoluliikmesriigi pädevate asutuste ja selle kolmanda riigi järelevalveasutuste vahel, kus kolmanda riigi AIFi valitseja asub, ning, vastavalt vajadusele, selle kolmanda riigi järelevalveasutuste vahel, kus kolmanda riigi AIF asub;
iv)
võimalikud investorite kaitsega seotud küsimused;
v)
kolmanda riigi reguleeriva ja järelevalveraamistiku võimalikud omadused, mis võivad takistada pädevaid asutusi neile käesoleva direktiiviga antud järelevalveülesandeid täitmast;
c)
võimalikud turuhäired ja konkurentsimoonutused (võrdsete tingimuste tagamine) mõlema süsteemi toimimisel või mis tahes üldised või konkreetsed raskused, mida ELi AIFide valitsejad kohtavad tegutsema asumisel kolmandates riikides või nende valitsetavate AIFide turustamisel kolmandates riikides.
3. Selleks edastavad liikmesriikide pädevad asutused alates käesoleva direktiivi täitmiseks vajalike siseriiklike õigus- ja haldusnormide jõustumisest ning kuni lõike 1 punktis a osutatud Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve arvamuse avaldamiseni käesolevas direktiivis ette nähtud Euroopa tegevusloa korra või oma siseriikliku korra kohaselt Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvele igas kvartalis teabe AIFide valitsejate kohta, kes nende järelevalve all AIFe valitsevad ja/või turustavad, ning teabe, mis on vajalik lõikes 2 osutatud asjaolude hindamiseks.
4. Kui Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve leiab, et investorite kaitse, turuhäirete, konkurentsi ja süsteemse riski järelevalve valdkonnas puuduvad olulised takistused Euroopa tegevusloa kohaldamiseks kolmandate riikide AIFide turustamisel liikmesriikides ELi AIFide valitsejate poolt ning AIFide valitsemisel ja/või turustamisel liikmesriikides kolmandate riikide AIFide valitsejate poolt vastavalt artiklis 35 ja artiklites 37-41 sätestatud eeskirjadele, esitab ta selle kohta positiivse nõuande.
5. Komisjon võtab vastavalt artiklile 56 ning artiklites 57 ja 58 sätestatud tingimustel delegeeritud õigusaktide abil vastu meetmed, millega täpsustatakse vastavalt lõikele 2 vahetatava teabe sisu.
6. Kolme kuu jooksul pärast Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvelt positiivse nõuande ja arvamuse saamist, võttes arvesse lõikes 2 loetletud kriteeriume ning käesoleva direktiivi eesmärke, nagu siseturg, investorite kaitse ja süsteemsete riskide tõhus järelevalve, võtab komisjon vastavalt artiklile 56 ning artiklites 57 ja 58 sätestatud tingimustel vastu delegeeritud õigusakti, määrates kindlaks tähtaja, millest alates tuleb kõigis liikmesriikides kohaldada artiklis 35 ja artiklites 37-41 sätestatud eeskirju.
Kui esimeses lõigus osutatud delegeeritud õigusakti suhtes esitatakse artikli 58 kohaselt vastuväide, võtab komisjon delegeeritud õigusakti, mille kohaselt artiklis 35 ja artiklites 37-41 sätestatud eeskirjad muutuvad kõikides liikmesriikides kohaldatavaks, vastavalt artiklile 56 ning artiklites 57 ja 58 sätestatud tingimustel uuesti vastu talle sobivana tunduval hilisemal ajal, võttes arvesse lõikes 2 sätestatud kriteeriume ning käesoleva direktiivi eesmärke, nagu siseturg, investorite kaitse ja süsteemsete riskide tõhus järelevalve.
7. Kui Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve ei esita nõuannet lõikes 1 osutatud ajavahemiku jooksul, taotleb komisjon nõuande esitamist uue ajavahemiku jooksul.
Artikkel 68
Delegeeritud õigusakt artiklite 36 ja 42 kohaldamise lõpetamise kohta
1. Kolm aastat pärast artikli 67 lõikes 6 osutatud delegeeritud õigusakti jõustumist, mille kohaselt artiklis 35 ja artiklites 37-41 sätestatud eeskirjad on muutunud kõikides liikmesriikides kohaldatavaks, esitab Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve Euroopa Parlamendile, nõukogule ja komisjonile:
a)
arvamuse liidus kolmandate riikide AIFe turustavate ELi AIFide valitsejate Euroopa tegevusloa toimimise kohta vastavalt artiklile 35, ELis AIFe valitsevate ja/või turustavate kolmandate riikide AIFide valitsejate Euroopa tegevusloa toimimise kohta vastavalt artiklitele 37-41 ning kolmandate riikide AIFide liikmesriikides turustamise toimimise kohta ELi AIFide poolt ja AIFide liikmesriikides valitsemise ja/või turustamise kohta kolmandate riikide AIFide valitsejate poolt vastavalt kohaldatavale siseriiklikule korrale, nagu on sätestatud artiklites 36 ja 42, ning
b)
nõuande artiklis 35 ja artiklites 37-41 sätestatud eeskirjade kohase Euroopa tegevusloaga paralleelse, artiklites 36 ja 42 sätestatud siseriikliku korra kehtetuks tunnistamise kohta.
2. Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve arvamus ja nõuanne artiklites 36 ja 42 sätestatud siseriikliku korra kehtetuks tunnistamise kohta põhinevad muu hulgas järgmisel:
a)
liidus kolmandate riikide AIFe turustavate ELi AIFide valitsejate ning liidus AIFe valitsevate ja/või turustavate kolmandate riikide AIFide valitsejate Euroopa tegevusloa toimimine:
i)
Euroopa tegevusloa kasutamine;
ii)
raskused seoses järgmisega:
-
pädevate asutuste tõhus koostöö;
-
teatamissüsteemi tõhus toimimine;
-
märge viidatava liikmesriigi kohta;
-
pädevate asutuste järelevalveülesannete tõhusa täitmise tõkestatus AIFi valitsejat haldava kolmanda riigi õigus- ja haldusnormide tõttu või kolmanda riigi järelevalveasutuste järelevalve- ja uurimisvolituste piiratuse tõttu;
-
investorite kaitse;
-
investorite juurdepääs liidus;
-
mõju arenguriikidele;
-
Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve vahendustegevus (kaasa arvatud juhtude arv ja vahendamise tulemuslikkus);
iii)
nõutavate koostöökokkulepete üle läbirääkimine, nende sõlmimine, olemasolu ja tõhusus;
iv)
teabe kogumise ja jagamise tulemuslikkus seoses süsteemsete riskide järelevalvega riiklike pädevate asutuste, Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve ja Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu poolt;
v)
artiklis 38 nimetatud vastastikuste eksperdihinnangute tulemused;
b)
kolmandate riikide AIFide turustamine liikmesriikides ELi AIFide valitsejate poolt ning AIFide valitsemine ja/või turustamine liikmesriikides kolmandate riikide AIFide valitsejate poolt vastavalt kohaldatavale siseriiklikule korrale:
i)
kõigi käesoleva direktiivi nõuete, välja arvatud artikkel 21, täitmine ELi AIFide valitsejate poolt;
ii)
iga turustatava AIFi puhul artiklite 22, 23 ja 24 täitmine ning, kui see on asjakohane, artiklite 26-30 täitmine kolmandate riikide AIFide valitsejate poolt;
iii)
rahvusvahelistele standarditele vastavate süsteemsete riskide järelevalve koostöökokkulepete olemasolu ja tõhusus vastavalt vajadusele selle liikmesriigi pädevate asutuste, kus AIFi turustatakse, asjaomase ELi AIFi päritoluliikmesriigi pädevate asutuste ja selle kolmanda riigi järelevalveasutuste vahel, kus kolmanda riigi AIFi valitseja asub, ning, vastavalt vajadusele, selle kolmanda riigi järelevalveasutuste vahel, kus kolmanda riigi AIF asub;
iv)
võimalikud investorite kaitsega seotud küsimused;
v)
kolmanda riigi reguleeriva ja järelevalveraamistiku võimalikud omadused, mis võivad takistada liidu pädevaid asutusi neile käesoleva direktiiviga antud järelevalveülesandeid täitmast;
c)
võimalikud turuhäired ja konkurentsimoonutused (võrdsete tingimuste tagamine) mõlema süsteemi toimimisel ning võimalik kahjulik mõju investorite juurdepääsule või arenguriikides või nende kasuks tehtavatele investeeringutele;
d)
kvantitatiivne hinnang kolmandate riikide arvu kohta, kus asuvad AIFide valitsejad, kes turustavad mõnes liikmesriigis AIFi kas artiklis 40 osutatud Euroopa tegevusloa korra või artiklis 42 osutatud siseriikliku korra kohaselt.
3. Selleks edastavad liikmesriikide pädevad asutused alates artikli 67 lõikes 6 osutatud delegeeritud õigusakti jõustumisest ning kuni käesoleva artikli lõike 1 punktis a osutatud Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve arvamuse esitamiseni käesolevas direktiivis ette nähtud Euroopa tegevusloa korra või oma siseriikliku korra kohaselt Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvele igas kvartalis teabe AIFide valitsejate kohta, kes nende järelevalve all AIFe valitsevad ja/või turustavad.
4. Kui Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve on seisukohal, et investorite kaitse, turuhäirete, konkurentsi ega süsteemsete riskide järelevalve valdkonnas ei ole olulisi takistusi artiklitele 36 ja 42 vastava siseriikliku korra kehtetuks tunnistamisele ning kehtestamaks Euroopa tegevusluba (mille alusel ELi AIFide valitsejad saavad liidus kolmandate riikide AIFe turustada ja kolmandate riikide AIFide valitsejad saavad liidus AIFi valitseda ja/või turustada, vastavalt artiklis 35 ja artiklites 37-41 sätestatud tingimustele) ainsa AIFide valitsejate niisugust tegevust võimaldava korrana liidus, esitab ta selle kohta positiivse nõuande.
5. Komisjon võtab vastavalt artiklile 56 ning artiklites 57 ja 58 sätestatud tingimustel delegeeritud õigusaktide abil vastu meetmed, millega täpsustatakse vastavalt lõikele 2 vahetatava teabe sisu.
6. Kolme kuu jooksul pärast Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvelt positiivse nõuande ja arvamuse saamist ja võttes arvesse lõikes 2 sätestatud kriteeriume ning käesoleva direktiivi eesmärke, nagu siseturg, investorite kaitse ja süsteemsete riskide tõhus järelevalve, võtab komisjon vastavalt artiklile 56 ning artiklites 57 ja 58 sätestatud tingimustel vastu delegeeritud õigusakti, määrates kindlaks tähtaja, mil artiklites 36 ja 42 sätestatud siseriiklikud korrad tuleb kehtetuks tunnistada ning artiklis 35 ja artiklites 37-41 sätestatud Euroopa tegevusloa kord muutub kõigis liikmesriikides kohaldatavaks ainsaks ja kohustuslikuks korraks.
Kui esimeses lõigus osutatud delegeeritud õigusakti suhtes esitatakse artikli 58 kohaselt vastuväide, võtab komisjon delegeeritud õigusakti, mille kohaselt artiklites 36 ja 42 sätestatud siseriiklikud korrad tunnistatakse kehtetuks ning artiklis 35 ja artiklites 37-41 sätestatud Euroopa tegevusloa kord muutub kõigis liikmesriikides kohaldatavaks ainsaks ja kohustuslikuks korraks, vastavalt artiklile 56 ning artiklites 57 ja 58 sätestatud tingimustel uuesti vastu talle sobivana tunduval hilisemal ajal, võttes arvesse lõikes 2 loetletud kriteeriume ning käesoleva direktiivi eesmärke, nagu siseturg, investorite kaitse ja süsteemsete riskide tõhus järelevalve.
7. Kui Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve ei esita nõuannet lõikes 1 osutatud ajavahemiku jooksul, taotleb komisjon nõuande esitamist uue ajavahemiku jooksul.
Artikkel 69
Läbivaatamine
1. Hiljemalt 22. juulil 2017 alustab komisjon avalike konsultatsioonide alusel ning pädevate asutustega peetud arutelusid arvesse võttes käesoleva direktiivi kohaldamise ja reguleerimisala läbivaatamist. Läbivaatamise käigus analüüsitakse käesoleva direktiivi kohaldamisel saadud kogemusi, mõju investoritele, AIFidele või AIFide valitsejatele nii liidus kui ka kolmandates riikides, samuti seda, millises ulatuses käesoleva direktiivi eesmärgid on saavutatud. Komisjon teeb vajaduse korral sobivad muudatusettepanekud. Läbivaatamine hõlmab ka üldist ülevaadet käesoleva direktiivi eeskirjade toimimisest ning nende kohaldamisel saadud kogemustest, kaasa arvatud:
a)
kolmandate riikide AIFide turustamine liikmesriikides siseriikliku korra alusel ELi AIFide poolt;
b)
AIFide turustamine liikmesriikides siseriikliku korra alusel kolmandate riikide AIFide poolt;
c)
liidus AIFide valitsemine ja turustamine käesoleva direktiivi kohaselt tegevusloa saanud AIFide valitsejate poolt vastavalt käesolevas direktiivis sätestatud Euroopa tegevusloa korrale;
d)
AIFide turustamine liidus muude isikute või üksuste poolt või nimel kui AIFide valitsejad;
e)
AIFidesse investeerimine Euroopa kutseliste investorite poolt või nende nimel;
f)
artiklis 21 sätestatud depositooriume käsitlevate eeskirjade mõju liidu depositooriumiturule;
g)
artiklites 22-24, 28 ja 29 sätestatud läbipaistvus- ja teavitamisnõuete mõju süsteemse riski hindamisele;
h)
võimalik kahjulik mõju jaeinvestoritele;
i)
käesoleva direktiivi mõju börsiväliste ja riskikapitalifondide tegevusele ning elujõulisusele;
j)
käesoleva direktiivi mõju investorite juurdepääsule liidus;
k)
käesoleva direktiivi mõju investeeringutele arenguriikides või arenguriikide kasuks;
l)
käesoleva direktiivi mõju börsil noteerimata äriühingute või emitentide kaitsele, mis on sätestatud käesoleva direktiivi artiklites 26-30, ning võrdsetele tingimustele AIFide ja muude investorite vahel pärast börsil noteerimata äriühingus või emitendis olulise osaluse või kontrolli omandamist.
Esimese lõigu punktides a, b ja c osutatud AIFide turustamise ja/või valitsemise läbivaatamisel analüüsib komisjon, kas on asjakohane usaldada Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvele selles valdkonnas täiendavaid järelevalvekohustusi.
2. Lõikes 1 osutatud läbivaatamise eesmärgil annavad liikmesriigid komisjonile igal aastal teavet AIFide valitsejate kohta, kes valitsevad ja/või turustavad nende järelevalve all AIFe kas käesolevas direktiivis sätestatud Euroopa tegevusloa korra või siseriikliku korra alusel, kusjuures esitatakse ka kuupäev, millest alates Euroopa tegevusloa kord on nende jurisdiktsiooni üle võetud ja, kui see on asjakohane, millal selle kohaldamist alustati.
Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve esitab komisjonile teabe kõigi kolmandate riikide AIFide valitsejate kohta, kes on artikli 37 kohaselt tegevusloa saanud või seda taotlenud.
Esimeses ja teises lõigus osutatud teave hõlmab järgmist:
a)
teave selle kohta, kus asjaomane AIFi valitseja on asutatud;
b)
vajaduse korral nende ELi AIFide nimed, mida AIFi valitseja valitseb ja/või turustab;
c)
vajaduse korral nende kolmandate riikide AIFide nimed, mida ELi AIFi valitseja valitseb, kuid mida ta liidus ei turusta;
d)
vajaduse korral liidus turustatavate kolmandate riikide AIFide nimed;
e)
teave kohaldatava (riikliku või liidu) korra kohta, mille alusel asjaomased AIFide valitsejad tegutsevad, ning
f)
muu teave, mis on vajalik, et mõista, kuidas AIFide valitsejate valitsetavate AIFide valitsemine ja/või turustamine liidus praktiliselt toimib.
3. Lõikes 1 osutatud läbivaatamise käigus võetakse nõuetekohaselt arvesse muutusi rahvusvahelisel tasandil ning arutelusid kolmandate riikide ja rahvusvaheliste organisatsioonidega.
4. Pärast läbivaatamise lõpetamist esitab komisjon asjatu viivituseta Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande. Vajaduse korral esitab komisjon ettepanekud, sealhulgas käesoleva direktiivi muutmise ettepanekud, võttes arvesse käesoleva direktiivi eesmärke ja selle mõju investorite kaitsele, turuhäireid ja konkurentsi, süsteemsete riskide järelevalvet ning võimalikku mõju investoritele, AIFidele või AIFide valitsejatele nii liidus kui ka kolmandates riikides.
Artikkel 70
Jõustumine
Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Artikkel 71
Adressaadid
Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.
Strasbourg, 8. juuni 2011