ДИРЕКТИВА 2010/76/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 24 ноември 2010 година
за изменение на директиви 2006/48/ЕО и 2006/49/ЕО по отношение на капиталовите изисквания за търговските портфейли и за пресекюритизация и на надзорния преглед на политиките за възнагражденията
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 53, параграф 1 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
като взеха предвид становището на Европейската централна банка (1),
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (2),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (3),
като имат предвид, че:
(1)
Прекомерното и неразумно поемане на риск в банковия сектор доведе до фалит на отделни финансови институции и до проблеми във финансовата система на някои държави-членки и в целия свят. Въпреки че причините за подобно поемане на риск са многобройни и сложни, съществува съгласие сред надзорните и регулаторни органи, включително Г20 и Комитета на европейските банкови надзорници (КЕБН), че неподходящите структури за възнаграждения на някои финансови институции са допринесли за това. Политиките за възнагражденията, които предлагат стимули за поемане от институцията на рискове, надхвърлящи общото ниво на риск, допускано от институцията, могат да затруднят разумното и ефективно управление на риска и да засилят склонността към прекомерно поемане на риск. Ето защо особено важни в тази връзка са международно приетите и въведени Принципи на Съвета за финансова стабилност (принципи на СФС) относно разумни практики за възнагражденията.
(2)
Съгласно Директива 2006/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2006 г. относно предприемането и осъществяването на дейност от кредитните институции (4), от кредитните институции се изисква да имат правила и мерки, стратегии, процеси и механизми за управление на рисковете, на които са изложени. По силата на Директива 2006/49/ЕО на Европейския парламент и Съвета от 14 юни 2006 г. относно капиталовата адекватност на инвестиционните посредници и кредитните институции (5), това изискване се прилага към инвестиционни посредници по смисъла на Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 г. относно пазарите на финансови инструменти (6). Директива 2006/48/ЕО изисква компетентните власти да извършват преглед на тези правила и мерки, стратегии, процеси и механизми и да преценят дали собствените средства на съответната кредитната институция или инвестиционен посредник осигуряват разумно управление и покритие на рисковете, на които институцията или посредника са или могат да бъдат изложени. Този надзор се извършва на консолидирана основа по отношение на банкови групи и включва финансови холдингови дружества и свързани финансови институции във всички юрисдикции.
(3)
За да се предотврати потенциално отрицателния ефект, който неподходящи структури за възнаграждения могат да имат върху разумното управление на риска и върху контрола по отношение на склонността на отделни лица да поемат риск, изискванията на Директива 2006/48/ЕО следва да бъдат допълнени от изрично задължение за кредитните институции и инвестиционните посредници да създадат и поддържат за категориите персонал, чиито професионални дейности имат съществено въздействие върху техния рисков профил, политики и практики за възнагражденията, които са в съответствие с ефективното управление на риска. Тези категории персонал следва да включват най-малко висшето ръководство, служителите, поемащи рискове, служителите с контролни функциии и всички служители, чието общо възнаграждение, включително пенсионните обезщетения по преценка на работодателя, ги поставя в същата категория възнаграждения като висшето ръководство и служителите, поемащи риск.
(4)
Тъй като прекомерното и неразумно поемане на риск може да наруши финансовата стабилност на финансовите институции или инвестиционните посредници и да дестабилизира банковата система, е важно новото задължение относно политиките и практиките за възнагражденията да се прилага последователно и следва да обхваща всички аспекти на възнагражденията, включително заплати, пенсионни обезщетения по преценка на работодателя и други подобни. В този контекст пенсионни обезщетения по преценка на работодателя означават плащания по преценка на кредитна институция или инвестиционен посредник, отпускани на служител на индивидуална основа във връзка с или в очакване на пенсиониране, които могат да бъдат приравнени към променливи възнаграждения. Затова е уместно да се конкретизират ясни принципи за разумно възнаграждение, с които да се гарантира, че структурата на възнагражденията не поощрява поемането от отделни лица на прекомерен риск или риск поради безотговорност и е съобразена със склонността към поемане на риск, ценностната система и дългосрочните интереси на кредитната институция или инвестиционния посредник. Възнагражденията следва също да бъдат съобразени с ролята на финансовия сектор като механизъм, чрез който финансовите ресурси се разпределят ефективно в икономиката. По-специално тези принципи следва да гарантират, че при формулирането на политиките за променливи възнаграждения се гарантира, че стимулите съответстват на дългосрочните интереси на кредитната институция или инвестиционния посредник и че методите на заплащане укрепват капиталовата ѝ/му база. Обвързаните с постигнатите резултати елементи на възнаграждението следва също да спомагат за постигане на по-голяма справедливост в рамките на структурите на възнаграждения на кредитната институция или инвестиционния посредник. Принципите следва да са съобразени с факта, че кредитните институции и инвестиционните посредници могат да прилагат разпоредбите по различен начин в зависимост от своя размер, вътрешна организация и естеството, обхвата и сложността на своята дейност и по-специално, че може да се окаже несъразмерно за инвестиционните посредници, посочени в член 20, параграфи 2 и 3 от Директива 2006/49/ЕО, да спазват всички принципи. За да се гарантира, че формулирането на политиките за възнаграждения е част от управлението на риска на кредитната институция или инвестиционния посредник, управителният орган на всяка кредитна институция или инвестиционен посредник, в изпълнение на своите надзорни функции, следва да приеме и периодично да подлага на преглед принципите, които да се прилагат. Във връзка с това управителният орган, при изпълнението на своите надзорни функции, би могъл да се разглежда като надзорен съвет, когато това е приложимо и в зависимост от националното дружествено право.
(5)
От кредитните институции и инвестиционните посредници, които са значими от гледна точка на техния размер, вътрешна организация и естеството, обхвата и сложността на тяхната дейност, следва да се изисква да създадат комитет по възнагражденията, като неделима част от тяхната управленска структура и организация.
(6)
До 1 април 2013 г. Комисията следва да направи преглед на принципите на политиката за възнагражденията, като обърне специално внимание на тяхната ефективност, изпълнение и осигуряване прилагането им, като взема предвид тенденциите в международен план, включително по-нататъшни предложения на СФС и прилагането на принципите СФС и в други юрисдикции, в това число връзката между определянето на променливи възнаграждения и поведението, свързано с поемане на прекомерен риск.
(7)
Политиката за възнаграждения следва да е насочена към обвързване на личните цели на членовете на персонала с дългосрочните интереси на съответната кредитна институция или инвестиционен посредник. Оценката на елементите от възнаграждението, обвързани с резултатите от дейността, следва да се базира на дългосрочните резултати и да отчита основните рискове, свързани с дейността. Оценката на резултатите следва да се осъществява за период от най-малко три до пет години, за да се гарантира, че процесът на оценяване се основава на дългосрочните резултати и че фактическото плащане на елементите от възнаграждението, обвързани с резултатите от дейността, е разпределено през бизнес цикъла на кредитната институция или инвестиционния посредник. За да се приведат още повече в съответствие стимулите, значителна част от променливите възнаграждения на всички служители, обхванати от тези изисквания, следва да се състои от акции, свързани с акции инструменти на кредитната институция или инвестиционния посредник, в зависимост от правната структура на съответната кредитна институция или инвестиционен посредник или в случай на други равностойни непарични инструменти и когато е подходящо, други дългосрочни финансови инструменти, които адекватно отразяват кредитното качество на кредитната институция или инвестиционния посредник. Инструментите биха могли да включват капиталови инструменти, които при сериозни финансови проблеми на институцията се превръщат в акции или се обезценяват по друг начин. В случаи, когато съответната кредитна институция не е емитирала дългосрочни финансови инструменти, следва да ѝ се разреши да емитира значителна част от променливите възнаграждения под формата на акции, свързани с акции инструменти и други подобни непарични инструменти. Държавите-членки или техните компетентни власти следва да могат да наложат ограничения по отношение на вида и формата на тези инструменти или да забранят определени инструменти, по целесъобразност.
(8)
За да се сведат до минимум стимулите за прекомерно поемане на риск, променливото възнаграждение следва да представлява балансиран дял от общото възнаграждение. От съществено значение е фиксираната заплата на даден служител да представлява достатъчно висок дял от общото му възнаграждение, за да позволява прилагането на напълно гъвкава политика по отношение на променливите възнаграждения, включително възможността да не се изплащат променливи възнаграждения. За да се гарантира последователност на практиките за възнагражденията в целия сектор, е подходящо да бъдат определени ясни изисквания. Гарантираните променливи възнаграждения не са съвместими нито с разумното управление на риска, нито с принципа за заплащане според резултатите и като общо правило следва да бъдат забранени.
(9)
Получаването на съществена част от променливия елемент на възнагражденията, например между 40 и 60 %, следва да бъде отложено за подходящ период от време. Тази част следва да се увеличава значително, успоредно с повишаването на ранга или отговорността на лицето, което получава възнаграждението. Освен това съществена част от променливия елемент на възнагражденията следва да се състои от акции, свързани с акции инструменти на кредитната институция или инвестиционния посредник, в зависимост от правната структура на съответната кредитна институция или инвестиционен посредник, или в случай на некотирана на фондовата борса кредитна институция или инвестиционен посредник - други равностойни непарични инструменти и, когато е подходящо, други дългосрочни финансови инструменти, които адекватно отразяват кредитното качество на кредитната институция или инвестиционния посредник. В тази връзка принципът на пропорционалност е от голямо значение, тъй като е възможно прилагането на тези изисквания да не е винаги подходящо за малки кредитни институции или инвестиционни посредници. Като се вземат предвид ограниченията по отношение на размера на променливото възнаграждение, платимо авансово в брой, размерът на променливото възнаграждение, което може да се плаща с пари в брой или парични еквиваленти и не подлежи на отлагане, следва да се ограничи, с оглед допълнително привеждане на личните цели на служителите в съответствие с дългосрочните интереси на кредитната институция или инвестиционния посредник.
(10)
Кредитните институции и инвестиционните посредници следва да гарантират, че общият размер на променливите възнаграждения не ограничава способността им да укрепват своята капиталова база. Размерът на подлежащия на натрупване капитал следва да зависи от настоящата капиталова позиция на кредитната институция или инвестиционния посредник. В тази връзка компетентните власти на държавите-членки следва да имат правомощието да ограничават, inter alia, променливите възнаграждения като процент от общите нетни приходи, когато те са несъвместими с поддържането на разумна капиталова база.
(11)
Кредитните институции и инвестиционните посредници следва да изискват от своите служители да се ангажират да не използват лични стратегии за хеджиране или застраховане, за да не се нарушава ефектът на отчитане на риска, заложен в механизмите им на възнаграждение.
(12)
Образувания, които ползват извънредна държавна помощ, следва приоритетно да укрепят своята капиталова база и да вземат мерки за връщане на помощите, получени от данъкоплатците. Всички плащания на променливи възнаграждения следва да отразяват тези приоритети.
(13)
Принципите за разумна политика за възнагражденията, установени с Препоръката на Комисията от 30 април 2009 г. относно политиката на възнаграждения в сектора на финансовите услуги (7), са в съответствие с принципите, заложени в настоящата директива, и ги допълват.
(14)
Разпоредбите за възнагражденията следва да не засягат пълното упражняване на основните права, гарантирани от Договорите, и по-специално член 153, параграф 5 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС), общите принципи на националното договорно и трудово право, законодателството относно правата и участието на акционерите и общите отговорности на административните и надзорните органи на съответната институция, както и правата, ако са приложими, на социалните партньори да сключват и прилагат колективни трудови договори, в съответствие с националното право и обичаи.
(15)
С цел да се гарантира бързо и ефективно правоприлагане, компетентните власти следва да имат също правомощията да налагат финансови или нефинансови санкции или други мерки за неспазване на изискване съгласно Директива 2006/48/ЕО, включително на изискването за политики за възнаграждения, съответстващи на разумното и ефективно управление на риска. Тези мерки и санкции следва да бъдат ефективни, пропорционални и възпиращи. С цел гарантиране на съгласуваност и равни условия, Комисията следва да направи преглед на приемането и прилагането от държавите-членки на тези правомощия за налагане на санкции и други мерки на обща основа по отношение на съгласуваността им на територията на Съюза.
(16)
С цел да се гарантира ефективен надзор над рисковете, породени от неподходящи структури на възнаграждения, приетите от кредитните институции и инвестиционните посредници политики и практики за възнагражденията следва да бъдат включени в обхвата на надзорния преглед съгласно Директива 2006/48/ЕО. В хода на този преглед надзорните органи следва да оценяват дали тези политики и практики насърчават прекомерното поемане на риск от съответния персонал. В допълнение, КЕБН следва да гарантира наличието на насоки за оценка на пригодността на лицата, които ефективно ръководят стопанската дейност на кредитната институция.
(17)
В Зелената книга на Комисията от 2 юни 2010 г. относно корпоративното управление на финансовите институции и политиките за възнагражденията се посочват редица грешки в корпоративното управление на кредитните институции и инвестиционните посредници, които следва да бъдат отстранени. Сред намерените решения Комисията посочва необходимостта от значително завишаване на изискванията, свързани с лицата, които ефективно ръководят стопанската дейност на кредитната институция, които следва да имат достатъчно добра репутация и подходящ опит, като следва да бъде оценена тяхната способност да изпълняват професионалните си задължения. В Зелената книга също се подчертава необходимостта от увеличаване на участието на акционерите в одобряването на политиките за възнагражденията. Европейският парламент и Съвета отбелязват намерението на Комисията като последваща мярка, да изготви законодателни предложения по тези въпроси, когато това е подходящо.
(18)
С цел постигане на още по-голяма прозрачност по отношение на практиките за възнагражденията на кредитните институции и инвестиционните посредници, компетентните власти на държавите-членки следва да събират информация за възнагражденията, за да се осигури база за сравнение за тенденциите в развитието на възнагражденията, в съответствие с категориите количествена информация, които кредитните институции и инвестиционните посредници са задължени да оповестяват съгласно настоящата директива. Компетентните власти следва да предоставят тази информация на КЕБН, за да може той да извърши подобна оценка на равнището на Съюза.
(19)
С цел да се насърчи уеднаквяването на надзорните практики при оценяване на политиките и практиките за възнагражденията и да се улесни събирането на информация и съгласуваното прилагане на принципите за възнагражденията в банковия сектор, КЕБН следва да изготви насоки за разумни политики за възнаграждения в банковия сектор. Европейският комитет на регулаторите на ценни книжа следва да съдейства за изготвянето на такива насоки, тъй като те са приложими и за политиките за възнагражденията на лицата, участващи в предоставянето на инвестиционни услуги и упражняването на инвестиционни дейности от кредитни институции и инвестиционни посредници по смисъла на Директива 2004/39/ЕО. КЕБН следва да провежда открити публични консултации във връзка с техническите стандарти и да извършва анализ на потенциално свързаните с тях разходи и ползи. Комисията следва да може да прави законодателни предложения, възлагащи на Европейския надзорен орган, отговарящ за банковите въпроси, и доколкото е подходящо, на Европейския надзорен орган, отговарящ за пазарите и ценните книжа, както беше определено в съответствие с процеса дьо Ларозиер за финансовия надзор, изготвянето на проекти за технически регулаторни стандарти и стандарти за изпълнение, за да се улесни събирането на информация и последователното изпълнение на принципите за възнагражденията в банковия сектор, които да бъдат приети от Комисията.
(20)
Тъй като неподходящите политики за възнаграждения и схеми за стимулиране могат да увеличат в недопустими размери риска, на който са изложени кредитните институции и инвестиционните посредници, следва да бъдат предприети незабавни коригиращи действия и, ако е необходимо, да бъдат взети подходящи коригиращи мерки. Следователно е уместно да се гарантира, че компетентните власти разполагат с правомощията да налагат качествени или количествени мерки на съответните образувания, които имат за цел да отстранят установените по време на надзорния преглед по Стълб II проблеми по отношение на политиките за възнагражденията. Качествените мерки, с които разполагат компетентните власти, включват изискване кредитните институции и инвестиционните посредници да намалят риска, присъщ на техните дейности, продукти или системи, включително като внесат промени в своята структура на възнагражденията или замразят променливите елементи на възнагражденията, до степента, до която те са в несъответствие с ефективното управление на риска. Количествените мерки включват изискване за набиране на допълнителен собствен капитал.
(21)
Структурите за добро управление, прозрачността и разкриването на информация са от съществено значение за прилагането на разумни политики за възнагражденията. С цел да се гарантира адекватна пазарна прозрачност по отношение на техните структури на възнаграждение и на свързания с това риск, кредитните институции и инвестиционните посредници следва да оповестяват подробна информация относно своите политики и практики за възнагражденията и от съображения за поверителност - общата сума на възнагражденията за членовете на персонала, чиито професионални дейности имат съществено въздействие върху рисковия профил на кредитната институция и инвестиционния посредник. Достъп до тази информация следва да се предоставя на всички заинтересовани лица (акционерите, служителите и широката общественост). Това задължение обаче не следва да засяга Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 г. за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (8).
(22)
За да се гарантира пълната им ефективност и с цел избягване на всякаква дискриминация при тяхното прилагане, разпоредбите за възнагражденията, посочени в настоящата директива, следва да се прилагат към дължимото възнаграждение въз основа на договори, сключени преди датата на тяхното ефективно изпълнение им във всяка държава-членка и възложени или изплатени след тази дата. Освен това, за да се гарантира постигането на целите на настоящата директива, по-специално ефективното управление на риска, по отношение на периодите, които все още се характеризират с висока степен на финансова нестабилност, и за да се избегне всякакъв риск от заобикаляне на разпоредбите за възнагражденията, установени в настоящата директива за периода преди изпълнението им, е необходимо тези разпоредби да се прилагат за начислените, но все още неизплатени възнаграждения преди датата на тяхното ефективно изпълнение във всяка държава-членка, за услуги, предоставени през 2010 г.
(23)
Прегледът на рисковете, на които може да бъде изложена кредитната институция, следва да води до ефективни надзорни мерки. Затова е необходимо да се постигне още по-голямо сближаване в подкрепа на съвместни решения от надзорните органи и за осигуряване на еднакви условия за конкуренция в рамките на Съюза.
(24)
Кредитни институции, които инвестират в пресекюритизации, са задължени съгласно Директива 2006/48/ЕО да извършват предварителни проверки по отношение на базисните секюритизации и на съответните първични базисни несекюритизирани експозиции. Кредитните институции следва да преценят дали експозициите в рамките на програми от търговски книжа, покрити с активи, представляват пресекюритизирани експозиции, включително в рамките на програми, при които се придобиват първостепенни траншове от отделни групи от цели заеми, при което нито един от тези заеми не е секюритизирана или пресекюритизирана експозиция, а защитата срещу „първа загуба“ за всяка инвестиция се осигурява от продавача на заема. При втората ситуация специфичното за дадена група ликвидно улеснение по правило не следва да бъде считано за пресекюритизирана експозиция, тъй като то представлява транш от еднородна група активи (т.е. приложимата група от цели заеми), който не съдържа секюритизирани експозиции. За разлика от това, кредитното подобрение за цяла програма, което покрива само някои от загубите над осигурената от продавача защита в различните групи, по принцип представлява разделяне на траншове на риска от дадена група разнородни активи, съдържаща поне една секюритизирана експозиция, и поради това се разглежда като пресекюритизирана експозиция. Въпреки това, ако подобна програма се финансира изцяло посредством единичен клас от търговски книжа и ако кредитното подобрение за цялата програма не е пресекюритизация или ако търговските книжа се обезпечават изцяло от кредитната институция спонсор, като по този начин инвеститорът в търговските книжа на практика е изложен на риск от неизпълнение от страна на спонсора, а не от страна на базисните групи или активи, то въпросните търговски книжа по правило не следва да се считат за пресекюритизирана експозиция.
(25)
Разпоредбите за достоверна оценка в Директива 2006/49/ЕО следва да се прилагат за всички инструменти, оценени по справедлива стойност, независимо дали са в търговския или в нетърговския портфейл на институциите. Следва да се уточни, че когато прилагането на достоверна оценка би довело до по-ниска балансова стойност от действително признатата при счетоводното отчитане, абсолютната стойност на разликата следва да се приспадне от собствения капитал.
(26)
Институциите следва да имат избор дали да прилагат капиталово изискване към секюритизационните позиции, които получават 1 250 % рисково тегло съгласно настоящата директива, или да ги приспаднат от собствения си капитал, независимо дали позициите са в търговския или в нетърговския портфейл.
(27)
Капиталовите изисквания за сетълмънт рисковете следва също да се прилагат към нетърговския портфейл.
(28)
Кредитни институции инициатори или кредитни институции спонсори следва да не могат да избягват забраната за непряка подкрепа, като използват своите търговски портфейли, за да осигуряват такава подкрепа.
(29)
Без да се засягат оповестяванията, изисквани изрично от настоящата директива, целта на изискванията за оповестяване следва да бъде предоставянето на вярна и задълбочена информация на участниците на пазара относно рисковия профил на отделните институции. Поради това от институциите следва да се изисква да оповестяват допълнителна информация, която не е изрично описана в настоящата директива, ако такова оповестяване е необходимо за постигане на тази цел.
(30)
С цел да се създадат условия за съгласуваното изпълнение в целия Съюз на Директива 2006/48/ЕО, Комисията и КЕБН създадоха работна група (Група за транспониране на Директивата за капиталовите изисквания - CRDTG) през 2006 г., на която беше възложена задачата да обсъжда и разрешава въпроси, свързани с изпълнението на същата директива. Според CRDTG някои технически разпоредби на Директиви 2006/48/ЕО и 2006/49/ЕО се нуждаят от допълнително поясняване. Следователно е уместно тези разпоредби да бъдат конкретизирани.
(31)
Когато във външна кредитна оценка за секюритизационна позиция се включва ефектът от кредитната защита, осигурявана от самата институция, извършваща инвестицията, институцията следва да не може да извлича ползи от по-ниското рисково тегло в резултат на тази защита. Това не следва да води до приспадане на секюритизацията от капитала, ако съществуват други начини за определяне на рисковото тегло в съответствие с действителния риск на позицията, без да се взима предвид такава кредитна защита.
(32)
В областта на секюритизацията следва значително да се повишат изискванията за оповестявания от страна на институциите. По-специално те следва да отчитат рисковете на секюритизационните позиции в търговския портфейл. Освен това, за да се гарантира достатъчна прозрачност по отношение естеството на секюритизационните дейности, оповестяването следва да отразява степента, до която институцията спонсорира секюритизационни дружества със специална цел и участието на някои свързани образувания, тъй като тясно обвързаните лица могат да породят текущи рискове за въпросната институция.
(33)
Конкретното капиталово изискване във връзка с риска на секюритизационните позиции следва да отговаря на капиталовите изисквания за банковия портфейл, тъй като последните предвиждат по-диференцирано и обвързано с риска третиране на секюритизационните позиции.
(34)
Имайки предвид последните им слаби резултати, стандартите за вътрешните модели за изчисляване на капиталовите изисквания за пазарен риск следва да станат по-строги. По-специално, отчитането на риска чрез тях следва да се допълни по отношение на кредитните рискове в търговския портфейл. Освен това, капиталовите изисквания следва да включват елемент, който отговаря на условията на стрес, за да се засилят капиталовите изисквания при влошаващи се пазарни условия и за да се намали възможността за проциклично развитие. Институциите следва също така да провеждат обратни стрес тестове, за да проучат какъв сценарий би могъл да представлява предизвикателство пред устойчивостта на дадена институция, освен ако институцията може да докаже, че подобен тест е излишен. С оглед на неотдавнашните особени трудности при третиране на секюритизационни позиции с помощта на подходи на базата на вътрешни модели, способността на институциите да моделират рисковете, свързани със секюритизацията, в търговския портфейл следа да се ограничи и да се изисква като правило стандартизирано капиталово изискване за секюритизационните позиции в търговския портфейл.
(35)
Настоящата директива определя ограничен брой изключения за някои дейности на корелационно търгуване, при които надзорният орган може да разреши на дадена институция да начислява цялостно капиталово изискване, при спазването на строги минимални изисквания. В такива случаи от институцията ще се изисква да прилага към тези дейности капиталово изискване, равняващо се на по-високото капиталово изискване от това, в съответствие с вътрешно разработения подход и 8 % от капиталовото изискване за специфичен риск съгласно стандартизирания метод на измерване. За тези експозиции няма да се изисква прилагането на „изискването за допълнителен риск“, но те следва да бъдат включени както в мярката за стойност под риск, така и мярката за стрес стойността под риск.
(36)
Член 152 от Директива 2006/48/ЕО изисква от определени кредитни институции да осигурят собствен капитал, който е най-малкото равен на определени минимални суми за трите 12-месечни периода между 31 декември 2006 г. и 31 декември 2009 г. Предвид настоящата ситуация в банковия сектор и удължаването на срока на действие на преходните разпоредби за минимален капитал, приети от Базелския комитет за банков надзор, е подходящо това изискване да бъде подновено за ограничен период от време до 31 декември 2011 г.
(37)
За да не бъдат обезкуражени кредитните институции от вътрешно- рейтинговия подход (IRB подход) или усъвършенстваните подходи за измерване при изчисляването на капиталовите изисквания през преходния период поради прекомерни и непропорционални разходи, свързани с тяхното въвеждане, кредитните институции, които преминават към вътрешно-рейтингов подход или усъвършенствани подходи за измерване от 1 януари 2010 г. и които преди това са изчислявали своите капиталови изисквания чрез други по-прости подходи, следва да могат, след одобрение от надзорния орган, да използват тези по-прости подходи като база за изчисляване на преходните прагови стойности. Компетентните власти следва да наблюдават отблизо пазарите и да осигуряват равни условия в рамките на всички пазари и пазарни сегменти, за които отговарят, като избягват изкривяване на вътрешния пазар.
(38)
В съответствие с точка 34 от Междуинституционалното споразумение за по-добро законотворчество (9) държавите-членки се насърчават да съставят за себе си и в интерес на Съюза таблици, илюстриращи, доколкото е възможно, съответствието между настоящата директива и мерките за транспониране и да ги направят обществено достояние.
(39)
Разпоредбите на настоящата директива представляват стъпки напред в процеса на реформи в отговор на финансовата криза. Съгласно заключенията на Г-20, СФС и Базелския комитет за банков надзор може да се наложи извършването на допълнителни реформи, в това число създаване на антициклични буфери, „динамично провизиране“, обосновка за изчисляване на капиталовите изисквания в Директива 2006/48/ЕО и допълнителни мерки към основаните на риск изисквания за кредитните институции, с цел ограничаване натрупването на ливъридж в банковата система. За да бъде осигурен подходящ демократичен контрол върху процеса, Европейският парламент и Съветът следва да бъдат включени своевременно и ефективно в него.
(40)
Комисията следва да направи преглед на прилагането на директиви 2006/48/ЕО и 2006/49/ЕО, за да гарантира, че техните разпоредби се прилагат еднакво и не водят до различно третиране на кредитните институции въз основа на тяхната правна структура или модел на собственост.
(41)
Комисията следва да бъде оправомощена да приема делегирани актове в съответствие с член 290 ДФЕС по отношение на техническите корекции на Директива 2006/48/ЕО за разясняване на определенията с оглед гарантиране на еднакво прилагане на посочената директива или с оглед отчитане на промените на финансовите пазари; за уеднаквяване на терминологията и определенията в съответствие с последващи релевантни актове; за разширяване на съдържанието или коригиране на списъка с дейности, подлежащи на взаимно признаване съгласно посочената директива с оглед отчитане на промените на финансовите пазари; за адаптиране на областите в които компетентните власти се изисква да обменят информация; за коригиране на разпоредбите на посочената директива относно собствения капитал с оглед отчитане на промените в счетоводните стандарти или законодателството на Съюза или с оглед сближаването на надзорните практики; за разширяване на списъка на класовете експозиции за целите на стандартизирания или вътрешно-рейтинговия подход с оглед отчитане на промените на финансовите пазари; за коригиране на някои стойности от значение за тези класове експозиции с оглед отчитане на последиците от инфлацията; за коригиране на списъка и класификацията на задбалансовите позиции; и за коригиране на конкретни разпоредби и технически критерии относно третирането на кредитния риск на контрагента, организацията и третирането на риска, стандартизирания и вътрешно-рейтинговия подход, смекчаване на кредитния риск, секюритизация, операционен риск, преглед и оценка от компетентните власти и оповестяване с оглед отчитане на промените на финансовите пазари или в счетоводните стандарти или законодателството на Съюза или с оглед сближаването на надзорните практики. Комисията следва също така да бъде оправомощена да приема делегирани актове в съответствие с член 290 ДФЕС по отношение на мерките за определяне на размера на внезапна и неочаквана промяна на лихвени проценти, релевантен за целите на осъществяваните от компетентните власти съгласно Директива 2008/46/ЕО преглед и оценка на лихвения риск от нетърговски дейности; да предписва временно намаление на минималното ниво на собствения капитал или на рисковите тегла, предвидено в посочената директива, с оглед отчитането на особените обстоятелства; да дава разяснения във връзка с освобождаването на някои експозиции от разпоредбите на директивата относно големите експозиции; да адаптира критериите за оценка от страна на надзорните органи на пригодността на лицата, предлагащи да придобият кредитна институция, и на финансовата надеждност на предложенията за придобиване.
(42)
Комисията следва също така да бъде оправомощена да приема делегирани актове в съответствие с член 290 ДФЕС по отношение на техническите корекции на Директива 2006/49/ЕО за разясняване на определенията с цел осигуряване еднаквото прилагане на посочената директива с оглед развитието на финансовите пазари; да адаптира размера на първоначалния капитал, изискуем от някои разпоредби на директивата и различните размери, които се вземат предвид при изчисляване на капиталовите изисквания за търговския портфейл, с цел да се отчете развитието в икономическата и паричната област; да адаптира категориите инвестиционни посредници, които могат да се ползват от някои дерогации във връзка с изискуемите минимални нива на собствен капитал, с цел да се отчете развитието на финансовите пазари; да разясни изискването към инвестиционните посредници да притежават собствени средства равни на една четвърт от фиксираните разходи за предходната година с оглед осигуряване на еднаквото прилагане на настоящата директива; да приведе термините и определенията съответствие с приеманите впоследствие относими актове; да адаптира техническите разпоредби на посочената директива относно изчисляването на капиталовите изисквания за различните класове рискове и големи експозиции, използването на вътрешни модели за изчисляване на капиталовите изисквания и за търговия, с цел да се отчете развитието на финансовите пазари, измерването на риска, счетоводните стандарти или законодателството на Съюза, или във връзка със сближаването на практиките за надзор, както и с цел да се отчетат резултатите от прегледа на различните въпроси, попадащи в приложното поле на Директива 2004/39/ЕО.
(43)
Европейският парламент и Съветът следва да разполагат със срок от три месеца, считано от датата на нотификацията, за представяне на възражения срещу делегиран акт. По инициатива на Европейския парламент или на Съвета този срок също така следва да може да бъде удължен с три месеца. Европейският парламент и Съветът следва да могат да уведомят другите институции, че не възнамеряват да правят възражения. Одобрението на делегирани актове на ранен етап се налага по-специално в случаите, когато е необходимо спазването на срокове, например когато в основния акт да предвидени срокове в рамките на които Комисията да приеме делегирани актове.
(44)
В съответствие с Декларация 39 по член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз, приложена към Заключителния акт на Междуправителствената конференция, на която беше приет Договорът от Лисабон, подписан на 13 декември 2007 г., Конференцията отбеляза намерението на Комисията при изготвяне на проектите на делегирани актове в областта на финансовите услуги да продължи да се консултира с определените от държавите-членки експерти в съответствие с нейната установена практика.
(45)
Доколкото целите на настоящата директива, а именно изиска кредитните институции и инвестиционните посредници да установят политики за възнагражденията, които са съвместими с ефективното управление на риска и да адаптират някои капиталови изисквания, не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите-членки и поради мащаба и последиците на действието могат да бъдат по-добре постигнати на равнище Съюз, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигане на тези цели.
(46)
Следователно Директиви 2006/48/ЕО и 2006/49/ЕО следва да бъдат съответно изменени,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Изменения на Директива 2006/48/ЕО
Директива 2006/48/ЕО се изменя, както следва:
(1)
Член 4 се изменя както следва:
а)
вмъкват се следните точки:
„(40a)
„пресекюритизация“ означава секюритизация, при която рискът, свързан с базисна група от експозиции, е разделен на траншове, като поне една от базисните експозиции е секюритизационна позиция;
(40б)
„пресекюритизационна позиция“ означава експозиция към пресекюритизация;
б)
добавя се следната точка:
„(49)
„пенсионни обезщетения по преценка на работодателя“ са по-големи пенсионни обезщетения, предоставяни по преценка от кредитна институция на служител, като част от пакета на променливото му възнаграждение, което не включва натрупаните обезщетения, предоставяни на служителите при условията на пенсионната схема на дружеството.“
(2)
В член 11, параграф 1 се добавя следната алинея:
„Комитетът на европейските банкови надзорници гарантира наличието на насоки за оценка на пригодността на лицата, които ефективно ръководят стопанската дейност на кредитната институция.“
(3)
Член 22 се изменя, както следва:
а)
параграф 1 се заменя със следното:
„1. Компетентните власти на държавата-членка по произход изискват всяка кредитна институция да разполага с надеждни управленски правила и мерки, включващи ясна организационна структура с добре определена, прозрачна и последователна йерархия на отговорностите, ефективни процеси за установяване, управление, наблюдение и докладване на рисковете, на които тя е изложена или може да бъде изложена, адекватни механизми за вътрешен контрол, включващи разумни административни и счетоводни процедури, и политики и практики за възнагражденията, които отговарят и насърчават разумно и ефективно управление на риска.“;
б)
добавят се следните параграфи:
„3. Компетентните власти на държавата-членка по произход използват събраната информация в съответствие с критериите за оповестяване на информация, посочени в приложение XII, част 2, точка 15, буква е), с цел сравняване тенденциите и практиките за възнагражденията. Компетентните власти предоставя тази информация на Комитета на европейските банкови надзорници.
4. Комитетът на европейските банкови надзорници гарантира наличието на насоки за разумни политики за възнагражденията, които са в съответствие с принципите, посочени в приложение V, точки 23 и 24. Насоките отразяват принципите за разумна политика за възнагражденията, посочени в препоръката на Комисията от 30 април 2009 г. относно политиката на възнаграждения в сектора на финансовите услуги (10).
Европейският комитет на регулаторите на ценни книжа, inter alia, гарантира наличието на насоки за:
а)
набор от специфични критерии за определяне на подходящото съотношение между фиксирания и променливия елемент на общото възнаграждение по смисъла на точка 23, параграф 1 от приложение V;
б)
определяне на инструментите, които.отговарят на изискванията за инструменти по смисъла на точка 23, параграф о), подточка ii) от приложение V, които адекватно отразяват кредитното качество на кредитната институция по смисъла на точка 23, буква о) от посоченото приложение.
Европейският комитет на регулаторите на ценни книжа си сътрудничи тясно с Комитета на европейските банкови надзорници за гарантиране наличието на насоки за политиките за възнагражденията на категориите персонал, участващ в предоставянето на инвестиционни услуги и дейности по смисъла на член 4, параграф 1, точка 2 от Директива 2004/39/ЕО.
Комитетът на европейските банкови надзорници използва информацията, получена от компетентните власти в съответствие с параграф 3, за сравняване на тенденциите и практиките за възнагражденията на равнище Съюз.
5. Компетентните власти на държавата-членка по произход събират информация за броя на лицата за съответната кредитна институция, получаващи възнаграждения, равняващи се на най-малко 1 милион евро, включително съответната сфера на дейност и основните елементи на заплатата, премиите, дългосрочните облаги и пенсионните вноски. Тази информация се изпраща на Комитета на европейските банкови надзорници, който я оповестява общо за всички държави-членки по произход, с еднакъв формат на отчитане. Комитетът на европейските банкови надзорници може да разработи насоки за улесняване на изпълнението на настоящия параграф и за осигуряване на съгласуваност на събраната информация.“
(4)
В член 54 се добавя следната алинея:
„Държавите-членки гарантират, че за целите на първа алинея, техните съответни компетентни власти разполагат с правомощия да налагат или прилагат финансови и нефинансови санкции или други мерки. Тези санкции или мерки са ефективни, пропорционални и възпиращи.“
(5)
В първа алинея на член 57 буква с) се заменя със следното:
„с)
стойността на експозицията на секюритизационни позиции, които получават рисково тегло 1 250 % съгласно настоящата директива, и стойността на експозицията на секюритизационни позиции в търговския портфейл, които биха получили рисково тегло 1 250 %, ако бяха част от нетърговския портфейл на същите кредитни институции.
(6)
В член 64 се добавя следният параграф:
„5. Кредитните институции прилагат изискванията на част Б от приложение VII към Директива 2006/49/ЕО спрямо всички свои активи, измервани по справедлива стойност, когато изчисляват размера на собствения капитал и изваждат от разликата на общата стойност по член 57, букви а) - ва) минус букви и) - к) сумата на всички необходими допълнителни корекции на стойността. Комитетът на европейските банкови надзорници изготвя насоки относно подробностите по прилагането на настоящата разпоредба.“
(7)
Член 66, параграф 2 се заменя със следното:
„2. Половината от общата стойност на позициите по член 57, букви л) - с) се изважда от общата стойност на позициите по букви а) - ва) минус букви и) - к) на същия член, и половината от общия размер на позициите по букви г) - з) на същия член, след прилагането на лимитите, предвидени в параграф 1 от настоящия член. Доколкото тази половина от общата стойност на позициите от букви л) - с) надвишава общата стойност на позициите в член 57, букви г) - з), превишението следва да се приспада от общата стойност на позициите от букви а) - ва) минус букви и) - к) на същия член.
Позициите в член 57, буква с) не се приспадат, ако са включени в изчисленията на размера на рисково претегленият размер на експозициите за целите на член 75, както е указано в настоящата директива, или в изчисленията на капиталовите изисквания, както е посочено в приложение I или V към Директива 2006/49/ЕО.“
(8)
Член 75, букви б) и в) се заменят със следното:
„б)
по отношение на дейността им в търговския портфейл, за позиционен риск и риск от контрагента и доколкото е позволено да се превишават лимитите, предвидени в членове 111 - 117 за големи експозиции, превишаващи тези лимити, капиталовите изисквания, определени в съответствие с член 18 и членове 28 -32 от Директива 2006/49/ЕО;
в)
по отношение на цялостната им стопанска дейност, за валутен риск, за сетълмент риск и за стоков риск, капиталовите изисквания, определени в съответствие с член 18 от Директива 2006/49/ЕО;“.
(9)
Член 101, параграф 1 се заменя със следното:
„1. Кредитна институция спонсор или кредитна институция инициатор, която по отношение на дадена секюритизация е приложила член 95 при изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции или е продала инструменти от търговския си портфейл на секюритизационно дружество със специална цел, в резултат на което от нея вече не се изисква да държи собствен капитал срещу риска от тези инструменти, не осигурява с оглед на намаляване на потенциалните или реални загуби на инвеститорите подкрепа на секюритизацията, която излиза извън договорните ѝ задължения.“
(10)
Член 136 се изменя както следва:
а)
в параграф 1, втора алинея се добавят следните букви:
„е)
изискване към кредитните институции да ограничат променливите възнаграждения като процент от общите нетни приходи, когато това е несъвместимо с поддържането на разумна капиталова база;
ж)
изискване към кредитните институции да използват нетната печалба за укрепване на капиталовата база.“;
б)
в параграф 2 се добавя следната алинея:
„За целите на определяне на подходящото равнище на собствен капитал въз основа на прегледа и оценката, извършени в съответствие с член 124, компетентните власти оценяват дали следва да се наложи конкретно изискване за собствен капитал в допълнение към минималното равнище, за да се отчетат рисковете, на които е изложена или може да бъде изложена кредитната институция, като вземат предвид следното:
а)
количествените и качествените аспекти в процеса на оценка на кредитната институция, посочен в член 123;
б)
посочените в член 22 управленски правила и мерки, процеси и механизми на кредитните институции;
в)
резултатите от прегледа и оценката, извършени в съответствие с член 124.“
(11)
Член 145, параграф 3 се заменя със следното:
„3. Кредитните институции приемат официална политика с цел спазване на предвидените в параграфи 1 и 2 изисквания за оповестяване и разполагат с политики за оценка на уместността на извършваните от тях оповестявания, включително за тяхната проверка и честотата, с която се извършват. Кредитните институции разполагат и с политика за оценка дали извършваните от тях оповестявания предоставят достатъчно информация на участниците на пазара относно рисковия профил на институциите.
Когато тези оповестявания не предоставят достатъчно информация на участниците на пазара относно рисковия профил на институциите, кредитните институции публично оповестяват необходимата информация в допълнение към тази, изисквана съгласно параграф 1. Те разкриват обаче само информация, която е съществена и не представлява търговска тайна или не е поверителна съгласно техническите критерии, посочени в приложение ХII, част 1.“
(12)
Заглавието на глава VI се заменя със следното:
„ДЕЛЕГИРАНИ АКТОВЕ И ИЗПЪЛНИТЕЛНИ ПРАВОМОЩИЯ“.
(13)
Член 150 се изменя както следва:
а)
параграф 1 се заменя със следното:
„1. По отношение на собствения капитал, без това да засяга изискването Комисията да представи предложение съгласно член 62, техническите корекции в следните сфери се приемат чрез делегирани актове съгласно член 151а, и при условията на членове 151б и 151в:
а)
поясняване на определенията с оглед еднаквото прилагане на настоящата директива;
б)
поясняване на определенията с оглед отчитане промените на финансовите пазари при прилагането на настоящата директива;
в)
уеднаквяване на терминологията и определенията в съответствие с последващи закони за кредитните институции и други свързани с тях въпроси;
г)
разширяване на съдържанието на списъка, посочен в членове 23 и 24 и предвиден в приложение I, или адаптиране на терминологията, използвана в този списък, с оглед отчитане на промените на финансовите пазари;
д)
областите, в които компетентните власти обменят информацията, посочена в член 42;
е)
технически корекции в членове 56 - 67 и в член 74 в резултат на промените в счетоводните стандарти или изискванията, за да се отчете законодателството на Съюза или във връзка с хармонизирането на надзорните практики;
и)
промяна на списъка на класовете експозиции в членове 79 и 86 с оглед отчитане на промените на финансовите пазари;
й)
сумата, посочена в член 79, параграф 2, буква в), член 86, параграф 4, буква а), приложение VII, част 1, точка 5 и приложение VII, част 2, точка 15, с оглед отчитане на последиците от инфлацията;
к)
списъка и класификацията на задбалансовите позиции в приложения II и IV;
л)
коригиране на разпоредбите на приложение III и приложения V - ХII, за да се отчетат промените на финансовите пазари (по-специално нови финансови продукти), или в счетоводните стандарти или изисквания, които отчитат законодателството на Съюза, или във връзка с хармонизирането на надзорните практики.
1а. Следните мерки се приемат в съответствие с процедурата по регулиране, посочена в член 151, параграф 2а:
г)
технически корекции на списъка в член 2;
д)
промяна на размера на първоначалния капитал, предвиден в член 9, с оглед промените в икономическата и паричната област;“;
б)
параграф 2 се изменя както следва:
i)
в първата алинея, уводната част се заменя със следното:
„Комисията може да приеме следните мерки:“;
ii)
втората алинея се заменя със следното:
„Мерките, посочени в първа алинея, букви а), б), в) и е), се приемат чрез делегирани актове в съответствие с член 151а, и при условията на членове 151б и 151в. Мерките, посочени в първа алинея, букви г) и д) се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 151, параграф 2а.“
(14)
Член 151, параграфи 2 и 3 се заличават.
(15)
Вмъкват се следните членове:
„Член 151а
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегираните актове, посочени в член 150, параграф 1 и член 150, параграф 2, втора алинея, първо изречение се предоставят на Комисията за срок от четири години считано от 15 декември 2010 г. Комисията изготвя доклад относно делегираното правомощия най-късно шест месеца преди края на четиригодишния срок. Делегирането на правомощието се подновява автоматично за срокове с еднаква продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не го оттеглят в съответствие с член 151б.
2. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира едновременно Европейския парламент и Съвета за него.
3. Правомощието да приема делегирани актове се предоставят на Комисията при условията, предвидени в член 151б и член 151в.“
Член 151б
Отмяна на делегирането
1. Делегирането на правомощието, посочено в член 150, параграф 1 и член 150, параграф 2, втора алинея, първо изречение може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета.
2. Институцията, започнала вътрешна процедура за вземане на решение дали да оттегли делегирането на правомощия, полага усилия да информира другата институция и Комисията в разумен срок преди да вземе окончателното решение, като посочва делегираното правомощие, което може да бъде оттеглено.
3. С решението за оттегляне се прекратява делегирането на правомощието, посочено в същото решение. То поражда действие незабавно или на посочена в него по-късна дата. Решението за оттегляне не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила. То се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 151в
Възражения срещу делегираните актове
1. Европейският парламент или Съветът могат да възразят срещу делегиран акт в срок от три месеца от датата на нотификацията. По инициатива на Европейския парламент или на Съвета този срок се удължава с три месеца.
2. Ако към момента на изтичането на посочения в параграф 1 срок нито Европейският парламент, нито Съветът не е възразил срещу делегирания акт, той се публикува в Официален вестник на Европейския съюз и влиза в сила на посочената в него дата. Делегираният акт може да се публикува в Официален вестник на Европейския съюз и да влезе в сила преди изтичането на посочения срок, ако и Европейският парламент и Съветът са информирали Комисията за намерението им да не правят възражения.
3. Ако Европейският парламент или Съветът възразят срещу делегиран акт в рамките на предвидения в параграф 1 срок, то той не влиза в сила. В съответствие с член 296 от ДФЕС институцията, която възразява срещу делегирания акт, посочва основанията за това.“
(16)
В член 152 се добавят следните параграфи:
„5а. До 31 декември 2011 г. кредитните институции, изчисляващи размера на рисково претеглената експозиция съгласно членове 84-89, осигуряват собствен капитал, който е при всички случаи по-голям или равен на стойността, посочена в параграф 5в или параграф 5г, ако е приложимо.
5б. До 31 декември 2011 г. кредитните институции, използващи усъвършенстваните подходи за измерване, посочени в член 105, при изчисляването на своите капиталови изисквания за операционен риск осигуряват собствен капитал, който при всички случаи е по-голям или равен на стойността, посочена в параграфи 5в или 5г, ако е приложимо.
5в. Посочената в параграфи 5а и 5б стойност е 80 % от общия минимален размер на собствения капитал, който кредитните институции са задължени да поддържат съгласно член 4 от Директива 93/6/ЕИО и Директива 2000/12/ЕО за периода преди 1 януари 2007 г.
5г. При условие че бъде одобрено от компетентните власти, за кредитните институции, посочени в параграф 5д, определената в параграфи 5а и 5б стойност може да бъде до 80 % от общия минимален размер на собствения капитал, който кредитните институции са задължени да поддържат съгласно членове 78-83, 103 или 104 и Директива 2006/49/ЕО за периода преди 1 януари 2011 г.
5д. Кредитна институция може да прилага параграф 5г, единствено ако е започнала да използва вътрешно-рейтингов подход или усъвършенствания подход на измерване при изчислението на своите капиталови изисквания на 1 януари 2010 г. или след това.“
(17)
В член 154, параграф 5 се заменя със следното:
„5. До 31 декември 2012 г. претеглената по експозициите загуба при неизпълнение за всички експозиции на дребно, обезпечени с жилищни имоти, без да се ползват гаранции от централни правителства, не може да бъде по-ниска от 10 %.“
(18)
В член 156, след трета алинея се вмъкват следните алинеи:
„До 1 април 2013 г. Комисията прави преглед и докладва относно разпоредбите за възнагражденията, включително тези, посочени в приложения V и XII, по-специално във връзка с тяхната ефективност, прилагане и изпълнение, като взема предвид тенденциите в международен план. При този преглед се установяват евентуални пропуски, свързани с прилагането на принципа на пропорционалност по отношение на тези разпоредби. Комисията предоставя този доклад на Европейския парламент и на Съвета, заедно с подходящи предложения.
За осигуряване на съгласуваност и равни условия Комисията прави преглед на изпълнението на член 54, с цел установяване на степента на съгласуваност на санкциите и другите мерки, налагани в рамките на Съюза и, при необходимост, изготвя предложения.
Периодичният преглед на Комисията по отношение на прилагането на настоящата директива гарантира, че начинът на нейното прилагане не води до явна дискриминация между кредитните институции въз основа на тяхната правна структура или модел на собственост.
За да се гарантира съгласуваност на разумния подход към капитала, Комисията прави преглед на относимостта на позоваването на актове по смисъла на член 66, параграф 1а, буква а) в приложение V, точка 23, буква о), подточка ii) веднага след като поеме инициатива за преглед на определението за капиталови инструменти, както е предвидено в членове 56-67.“
(19)
Вмъква се следният член:
„Член 156а
До 31 декември 2011 г. Комисията извършва преглед и докладва относно целесъобразността от извършването на промени за привеждане в съответствие на приложение IX от настоящата директива, като взема под внимание международните споразумения относно капиталовите изисквания към кредитните институции за секюритизационните позиции. Комисията представя този доклад на Европейския парламент и на Съвета, заедно с подходящи законодателни предложения.“
(20)
Приложенията се изменят, както е посочено в приложение I към настоящата директива.
Член 2
Изменения на Директива 2006/49/ЕО
Директива 2006/49/ЕО се изменя, както следва:
(1)
В член 3, параграф 1, първа алинея се добавя следната буква:
„у)
„секюритизационна позиция“ и „пресекюритизационна позиция“ означават съответно секюритизационна позиция и пресекюритизационна позиция според определението в Директива 2006/48/ЕО.“
(2)
В член 17, параграф 1, първа алинея уводната част се заменя със следното:
„Когато институцията изчислява размера на рисково претеглената експозиция за целите на приложение II към настоящата директива в съответствие с членове 84-89 от Директива 2006/48/ЕО, тогава за целите на изчислението, предвидено в приложение VII, част 1, точка 36 от Директива 2006/48/ЕО, се прилагат следните правила:“.
(3)
Член 18, параграф 1, буква а) се заменя със следното:
„а)
капиталовите изисквания, изчислени в съответствие с методите и вариантите, предвидени в членове 28-32 и в приложения I, II и VI, и, когато е приложимо, в приложение V, за дейността си в търговския портфейл и в точки 1-4 от приложение II за дейността си в нетърговския портфейл.“
(4)
Заглавието на Раздел 2 от Глава VIII се заменя със следното:
„Делегирани актове и изпълнителни правомощия“.
(5)
Член 41, параграф 2 се заменя със следното:
„2. Мерките, посочени в параграф 1, се приемат чрез делегирани актове в съответствие с член 42а, и при условията на членове 42б и 42в.“
(6)
Член 42, параграф 2 се заличава.
(7)
Вмъкват се следните членове:
„Член 42а
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегираните актове, посочени в член 41 се предоставят на Комисията за срок от четири години считано от 15 декември 2010 г. Комисията изготвя доклад относно делегираното правомощие най-късно шест месеца преди края на четиригодишния срок. Делегирането на правомощието се подновява автоматично за срокове с еднаква продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не го оттеглят в съответствие с член 42б.
2. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира едновременно Европейския парламент и Съвета за него.
3. Правомощието да приема делегирани актове се предоставят на Комисията при условията, предвидени в членове 42б и 42в.
Член 42б
Оттегляне на делегирането
1. Делегирането на правомощието, посочено в член 41 може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета.
2. Институцията, започнала вътрешна процедура за вземане на решение дали да оттегли делегиране на правомощиe, полага усилия да информира другата институция и Комисията в разумен срок преди да вземе окончателното решение, като посочва делегираното правомощие, което може да бъде оттеглено.
3. С решението за оттегляне се прекратява делегирането на правомощието, посочено в същото решение. То поражда действие незабавно или на посочена в него по-късна дата. Решението за оттегляне не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила. То се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 42в
Възражения срещу делегираните актове
1. Европейският парламент или Съветът могат да възразят срещу делегиран акт в срок от три месеца от датата на нотификацията. По инициатива на Европейския парламент или на Съвета този срок се удължава с три месеца.
2. Ако към момента на изтичането на посочения в параграф 1 срок нито Европейският парламент, нито Съветът не е възразил срещу делегирания акт, той се публикува в Официален вестник на Европейския съюз и влиза в сила на посочената в него дата. Делегираният акт може да се публикува в Официален вестник на Европейския съюз и да влезе в сила преди изтичането на посочения срок, ако Европейският парламент и Съветът са информирали Комисията за намерението си да не правят възражения.
3. Ако Европейският парламент или Съветът възразят срещу делегиран акт в рамките на посочения в параграф 1 срок, то той не влиза в сила. В съответствие с член 296 от Договора за функционирането на Европейския съюз Институцията, която възразява срещу делегирания акт, посочва основанията за това.“
(8)
Член 47 се заменя със следното:
„До 30 декември 2011 г. или по-ранна дата, определена от компетентните власти на индивидуална основа, институциите, които са получили признаване на модела за специфичен риск преди 1 януари 2007 г. в съответствие с приложение V, точка 1, могат по отношение на това съществуващо признаване да прилагат точки 4 и 8 от приложение VIII към Директива 93/6/ЕИО съгласно тяхното състояние преди 1 януари 2007 г.“
(9)
Приложенията се изменят, както е посочено в приложение II към настоящата директива.
Член 3
Транспониране
1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за да се съобразят с:
а)
член 1, точки 3, 4, 16 и 17 и приложение I, точка 1, точка 2, буква в), точка 3, и точка 5, буква б), подточка iii) най-късно до 1 януари 2011 г.; и
б)
разпоредбите на настоящата директива, различни от посочените в буква а) до 31 декември 2011 г.
Когато държавите-членки приемат мерките посочени в настоящия параграф, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с приложение I, точка 1 изискват от кредитните институции да прилагат установените там принципи по отношение на
i)
дължимите възнаграждения въз основа на договори, сключени преди дата на действително изпълнение във всяка държава-членка и начислени или изплатени след тази дата; и
ii)
начислените, но все още неизплатени вънаграждения преди датата на действително изпълнение във всяка държава-членка за услуги предоставени през 2010 г.
3. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното право, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 4
Доклад
Предвид международния характер на Базелската рамка и рисковете, свързани с неедновеременното изпълнение на промените в тази рамка в основните юрисдикции, Комисията докладва на Европейския парламент и на Съвета до 31 декември 2010 г. относно постигнатия напредък в международното изпълнение на измененията на рамката за капиталовата адекватност, като отправя подходящи предложения.
Член 5
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила в деня след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 6
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Страсбург на 24 ноември 2010 година.
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV 2010/76/EL,
24. november 2010,
millega muudetakse direktiive 2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ seoses kauplemisportfelli ja edasiväärtpaberistamisega seotud kapitalinõuetega ning tasustamispoliitika üle järelevalve teostamisega
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 53 lõiget 1,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
võttes arvesse Euroopa Keskpanga arvamust (1),
võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (2),
toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt (3)
ning arvestades järgmist:
(1)
Ülemäärane ja ettevaatamatu riskide võtmine pangandussektoris on viinud finantseerimisasutuste maksejõuetuse tekkimiseni ja põhjustanud süsteemseid probleeme liikmesriikides ja kogu maailmas. Kuigi sääraseid riske võeti mitmesugustel keerukatel põhjustel, on järelevalveasutused ja reguleerivad organid, sealhulgas G20 ning Euroopa Pangandusjärelevalve Komitee, ühiselt veendunud, et oma osa oli ka mõningate finantseerimisasutuste sobimatutel tasustamissüsteemidel. Tasustamispoliitika, millega stimuleeritakse võtma asutuse puhul üldiselt talutavat riskitaset ületavaid riske, võib kahjustada usaldusväärset ja tõhusat riskijuhtimist ning toetada ülemääraste riskide võtmist. Seetõttu on eriti olulised finantsstabiilsuse nõukogu põhimõtted finantssektori usaldusväärsete tasustamistavade kohta, mis on rahvusvaheliselt heaks kiidetud ja kinnitatud.
(2)
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. juuni 2006. aasta direktiiv 2006/48/EÜ (krediidiasutuste asutamise ja tegevuse kohta) (4) kohustab krediidiasutusi kehtestama riskide juhtimiseks vajalikud süsteemid, strateegiad, menetlused ja mehhanismid. Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. juuni 2006. aasta direktiivi 2006/49/EÜ (investeerimisühingute ja krediidiasutuste kapitali adekvaatsuse kohta) (5) alusel laieneb see nõue investeerimisühingutele, nagu need on määratletud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. aprilli 2004. aasta direktiivis 2004/39/EÜ (finantsinstrumentide turgude kohta) (6). Direktiivi 2006/48/EÜ kohaselt on pädevad ametiasutused kohustatud selliseid süsteeme, strateegiaid, menetlusi ja mehhanisme kontrollima ning tegema kindlaks, kas asjaomase krediidiasutuse või investeerimisühingu omavahendid tagavad krediidiasutusele või investeerimisühingule riskipositsioonide või võimalike riskipositsioonide usaldusväärse juhtimise ja katmise. Pangakontsernide suhtes teostatakse konsolideeritud järelevalvet, mis hõlmab finantsvaldusettevõtjaid ja finantssidusettevõtjaid kõikides jurisdiktsioonides.
(3)
Et vähendada halvasti kavandatud tasustamissüsteemide võimalikku negatiivset mõju usaldusväärsele riskijuhtimisele ja üksikisikute riskikäitumise kontrollimisele, tuleks direktiivi 2006/48/EÜ nõudeid täiendada krediidiasutuste ja investeerimisühingute sõnaselge kohustusega kehtestada selliste töötajate kategooriate suhtes, kelle ametialane tegevus mõjutab oluliselt asjaomase krediidiasutuse või investeerimisühingu riskiprofiili, tõhusa riskijuhtimisega kooskõlas olev tasustamispoliitika ja -tavad ning need rakendada. Sellised töötajate kategooriad peaksid hõlmama vähemalt kõrgemat juhtkonda, riskide võtjaid, kontrollülesannete täitjaid ning kõiki töötajaid, kelle kogu töötasu, kaasa arvatud eraldised vabatahtlikeks pensionimakseteks, paigutab nad samasse töötasuvahemikku kõrgema juhtkonna ja riskide võtjatega.
(4)
Kuna ülemäärane ja ettevaatamatu riskide võtmine võib kahjustada krediidiasutuste ja investeerimisühingute usaldusväärsust ja destabiliseerida pangandussüsteemi, on oluline tagada, et uut tasustamispoliitika ja -tavadega seotud kohustust rakendataks järjepidevalt ja et kõik tasuaspektid, kaasa arvatud palgad, vabatahtlikud pensionimaksed ja muud sarnased maksed, oleksid hõlmatud. Siinkohal peaksid vabatahtlikud pensionimaksed tähendama krediidiasutuse või investeerimisühingute poolt tehtavaid vabatahtlikke makseid konkreetsele töötajale seoses tulevase pensioniga ning mida võib lugeda sarnaseks muutuvtasuga. Seepärast on asjakohane täpsustada usaldusväärse tasustamispoliitika selged põhimõtted, millega tagatakse, et tasustamissüsteem ei innustaks üksikisikuid liigseid riske võtma ega moraalselt küsitavaid samme astuma, vaid oleks kooskõlas krediidiasutuse või investeerimisühingu riskivalmiduse, väärtuste ja pikaajaliste huvidega. Töötasu peaks olema kooskõlas finantssektori rolliga olla mehhanism, mille kaudu rahalised vahendid paigutatakse tõhusalt majandusse. Eelkõige peaksid need põhimõtted tagama, et muutuvtasude poliitika kujundamine tagaks stiimulite kooskõla krediidiasutuse või investeerimisühingu pikaajaliste huvidega ning et väljamaksete viisid tugevdaksid tema kapitalibaasi. Töötasu tulemuspõhised komponendid peaksid ühtlasi kaasa aitama õigluse suurendamisele krediidiasutuse või investeerimisühingu tasustamissüsteemis. Neis põhimõtetes tuleks tunnistada, et krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad sätteid erinevalt kohaldada, olenevalt nende suurusest, sisemisest korraldusest ning nende tegevuse laadist, ulatusest ja keerukusest, ning et eelkõige ei pruugi kõikide põhimõtete täitmine olla proportsionaalne direktiivi 2006/49/EÜ artikli 20 lõigetes 2 ja 3 osutatud investeerimisühingute puhul. Et tasustamispoliitika kujundamine oleks krediidiasutuse või investeerimisühingu riskijuhtimise osa, peaks iga krediidiasutuse või investeerimisühingu juhtimisorgan oma järelevalvefunktsiooni täites võtma vastu kohaldatavad põhimõtted ning need korrapäraselt läbi vaatama. Seoses sellega peaks võimaluse korral ja kooskõlas siseriikliku äriühinguõigusega olema võimalik juhtimisorganit tema järelevalvefunktsiooni täites käsitada järelevalvenõukoguna.
(5)
Krediidiasutustelt ja investeerimisühingutelt, mis oma suuruselt, sisemiselt korralduselt ning tegevuse laadilt, ulatuselt ja keerukuselt on olulised, tuleks nõuda nende juhtimisstruktuuri ja -korralduse lahutamatu osana töötasukomisjoni loomist.
(6)
Komisjon peaks vaatama tasustamispoliitika põhimõtted läbi 2013. aasta 1. aprilliks, eriti seoses nende tõhususe, rakendamise ja jõustamisega, võttes arvesse rahvusvahelisi arenguid, sh täiendavaid ettepanekuid finantsstabiilsuse nõukogult ja finantsstabiilsuse nõukogu põhimõtete rakendamist muudes jurisdiktsioonides, kaasa arvatud seost muutuvtasude kujundamise ja ülemäärase riskikäitumise vahel.
(7)
Tasustamispoliitika eesmärk peaks olema viia töötajate isiklikud eesmärgid kooskõlla asjaomase krediidiasutuse või investeerimisühingu pikaajaliste huvidega. Töötasu tulemuspõhiste elementide hindamine peaks põhinema pikaajalistel töötulemustel ja võtma arvesse selliste tulemustega seotud võimalikke riske. Töötulemusi tuleks hinnata mitmeaastase (vähemalt kolme- kuni viieaastase) raamistiku alusel, et hindamine põhineks pikaajalistel töötulemustel ja et maksete tegemine tulemustasu alusel jaotuks krediidiasutuse või investeerimisühingu tervele äritsüklile. Stiimulite täiendavaks ühtlustamiseks peaks oluline osa kõigi neist nõuetest mõjutatud töötajate muutuvtasudest sõltuvalt asjaomase krediidiasutuse või investeerimisühingu õiguslikust vormist koosnema krediidiasutuse või investeerimisühingu aktsiatest, aktsiatega seotud instrumentidest, või noteerimata krediidiasutuse või investeerimisühingu puhul muudest samaväärsetest mitterahalistest vahenditest ja võimaluse korral muudest pikaajalistest finantsinstrumentidest, mis peegeldavad adekvaatselt krediidiasutuse või investeerimisühingu krediidikvaliteeti. Selliste vahendite hulka peaks olema võimalik lisada ka kapitaliinstrument, mis krediidiasutuse tõsiste finantsprobleemide korral konverteeritakse omakapitaliks või hinnatakse muul viisil alla. Juhul kui asjaomane krediidiasutus ei väljasta pikaajalisi finantsinstrumente, peaks tal olema lubatud väljastada oluline osa muutuvtasudest aktsiates, aktsiatega seotud instrumentides ja muudes samaväärsetes mitterahalistes vahendites. Liikmesriikidel ja nende pädevatel ametiasutustel peaks olema võimalik seada piiranguid nimetatud instrumentide liikidele ja ülesehitusele või vajadusel teatavaid instrumente keelustada.
(8)
Vähendamaks liigsete riskide võtmise stiimuleid, peaksid muutuvtasud moodustama tasakaalustatud osa kogu töötasust. Esmatähtis on, et töötaja põhipalk moodustaks piisavalt suure osa tema kogutasust, võimaldamaks igati paindliku muutuvtasupoliitika toimimist, kaasa arvatud võimalust muutuvtasu üldse mitte maksta. Kogu sektoris ühtlaste tasustamistavade tagamiseks on asjakohane täpsustada teatavaid selgeid nõudeid. Tagatud muutuvtasud ei ole kooskõlas usaldusväärse riskijuhtimise ega töötulemustele vastava tasu põhimõttega ning peaksid üldreeglina olema keelatud.
(9)
Suur osa muutuvtasu komponendist, näiteks 40-60 %, tuleks lükata edasi sobiva ajavahemiku võrra. See osa peaks märgatavalt suurenema koos töötasu saava isiku karjääriastme või vastutuse tasemega. Lisaks peaks oluline osa muutuvtasu komponendist sõltuvalt krediidiasutuse või investeerimisühingu õiguslikust vormist koosnema krediidiasutuse või investeerimisühingu aktsiatest, aktsiatega seotud instrumentidest, või noteerimata krediidiasutuse või investeerimisühingu puhul muudest samaväärsetest mitterahalistest vahenditest, ning võimaluse korral muudest pikaajalistest finantsinstrumentidest, mis peegeldavad adekvaatselt krediidiasutuse või investeerimisühingu krediidikvaliteeti. Siinkohal on väga oluline proportsionaalsuse põhimõte, kuna nimetatud nõuete kohaldamine ei pruugi väikeste krediidiasutuste ja investeerimisühingute puhul olla alati asjakohane. Arvestades ettemakstava rahalise muutuvtasu suurust piiravaid asjaolusid, tuleks piirata sellise muutuvtasu suurust, mida võib maksta sularahas või selle ekvivalendis ja mis ei kuulu edasilükkamisele, et viia töötajate isiklikud eesmärgid veelgi rohkem kooskõlla krediidiasutuse või investeerimisühingu pikaajaliste huvidega.
(10)
Krediidiasutused ja investeerimisühingud peaksid tagama, et muutuvtasude kogusumma ei piira nende võimet suurendada oma kapitalibaasi. Põhikapitali suurendamise määr peaks sõltuma krediidiasutuse või investeerimisühingu kapitali hetkeseisust. Seoses sellega peaks liikmesriikide pädevatel ametiasutustel olema volitused muutuvtasusid piirata, muu hulgas protsendimäärana kogu netotulust, kui see ei ole kooskõlas usaldusväärse kapitalibaasi säilitamisega.
(11)
Krediidiasutused ja investeerimisühingud peaksid oma töötajatelt nõudma, et nad ei kasutaks isiklikke riskimaandamisstrateegiaid ega kindlustust, mis kahjustaks nende tasustamissüsteemi integreeritud riski maandamise mõju.
(12)
Nende asutuste puhul, mis saavad kasu valitsuse erakorralisest sekkumisest, peaks prioriteetideks olema kapitalibaasi ülesehitamine ja maksumaksjatelt saadud abi tagasimaksmine. Need prioriteedid peaksid kajastuma mis tahes muutuvtasude väljamaksetes.
(13)
Komisjoni 30. aprilli 2009. aasta soovituses palgapoliitika kohta finantsteenuste sektoris (7) sätestatud usaldusväärset tasustamispoliitikat käsitlevad põhimõtted on kooskõlas käesolevas direktiivis sätestatud põhimõtetega ja täiendavaid neid.
(14)
Tasustamist käsitlevad sätted ei tohiks piirata aluslepingutega tagatud põhiõiguste täielikku teostamist, eriti Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 153 lõike 5 sätteid, siseriikliku lepingu- ja tööõiguse üldpõhimõtteid, aktsionäride õigusi ja kaasamist ning asjaomase asutuse juhtimis- ja järelevalveüksuse üldisi kohustusi reguleerivaid õigusakte ning, kui see on asjakohane, sotsiaalpartnerite õigust sõlmida ja jõustada kollektiivlepinguid vastavalt siseriiklikule õigusele ja tavadele.
(15)
Et tagada õigusaktide kiire ja tulemuslik täitmine, peaks pädevatel ametiasutustel olema ka õigus määrata või kohaldada direktiivi 2006/48/EÜ nõuete, sealhulgas usaldusväärse ja tõhusa riskijuhtimisega kooskõlas oleva tasustamispoliitika kehtestamise nõude rikkumise eest rahalisi või mitterahalisi karistusi või võtta muid meetmeid. Sellised meetmed ja karistused peaksid olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad. Et tagada sidusus ja võrdsed tingimused, peaks komisjon kokkuvõtvalt läbi vaatama liikmesriikide kehtestatud meetmed ja karistused ning nende kohaldamise seoses nendevahelise kooskõlaga kogu liidus.
(16)
Et tagada tõhus järelevalve sobimatutest tasustamissüsteemidest tingitud riskide üle, peaksid krediidiasutuste ja investeerimisühingute tasustamispoliitika ja -tavad kuuluma direktiivi 2006/48/EÜ alusel teostatava järelevalve alla. Selle järelevalve käigus peaksid järelevalveasutused hindama, kas tasustamispoliitika ja -tavad võivad soodustada ülemäärast riskide võtmist krediidiasutuse või investeerimisühingu töötajate poolt. Lisaks peaks Euroopa Pangandusjärelevalve Komitee tagama selliste suuniste olemasolu, millega saaks hinnata isikute sobivust krediidiasutuse töö tulemuslikuks juhtimiseks.
(17)
Komisjoni 2. juuni 2010. aasta rohelises raamatus, mis käsitleb äriühingu üldjuhtimist finantseerimisasutustes ja tasustamispoliitikat, on tuvastatud mitmeid puudujääke krediidiasutuste ja investeerimisühingute ühingujuhtimise tavas, millega tuleks tegeleda. Pakutud lahenduste hulgas viitab komisjon vajadusele tugevdada märkimisväärselt nõudeid krediidiasutuse tööd tulemuslikult juhtivate isikute suhtes, kellel peaks olema piisavalt laitmatu reputatsioon ja vajalik kogemus ning kelle sobivust oma kutsetööks tuleks hinnata. Rohelises raamatus rõhutatakse ka vajadust parandada aktsionäride osalemist tasustamispoliitika kinnitamisel. Euroopa Parlament ja nõukogu võtavad teadmiseks komisjoni kavatsuse teha järelmeetmena nendes küsimustes vajadusel õigusakti ettepanekuid.
(18)
Krediidiasutuste ja investeerimisühingute tasustamistavade läbipaistvuse suurendamiseks peaksid liikmesriikide pädevad ametiasutused koguma tasustamise kohta teavet, et võrrelda tasustamispoliitika suundumusi liigitatud kvantitatiivse teabe alusel, mida need krediidiasutused ja investeerimisühingud on käesoleva direktiivi kohaselt kohustatud avaldama. Pädevad ametiasutused peaksid esitama kõnealuse teabe Euroopa Pangandusjärelevalve Komiteele, et võimaldada komiteel läbi viia sarnaseid hindamisi liidu tasandil.
(19)
Et edendada tasustamispoliitika ja -tavade hindamisega seotud järelevalvetegevuse ühtlustamist ja hõlbustada teabekogumist ning pangandussektori tasustamispoliitika põhimõtete järjekindlat rakendamist, peaks Euroopa Pangandusjärelevalve Komitee koostama pangandussektori usaldusväärse tasustamispoliitika suunised. Euroopa Väärtpaberituru Reguleerijate Komitee peaks abistama selliste suuniste väljatöötamisel, kuivõrd neid kohaldatakse ka tasustamispoliitika suhtes, mida rakendatakse isikute puhul, kes osalevad krediidiasutuste ja investeerimisühingute investeerimisteenuste osutamisel ja investeerimistegevuses direktiivi 2004/39/EÜ tähenduses. Euroopa Pangandusjärelevalve Komitee peaks korraldama avalikke konsultatsioone seoses tehniliste standarditega ja analüüsima võimalikke seonduvaid kulusid ja kasu. Komisjonil peaks olema võimalus esitada õigusakti ettepanekud, millega usaldatakse Euroopa pangandusjärelevalvega tegelevale asutusele ja asjakohasel määral ka Euroopa väärtpaberiturujärelevalvega tegelevale asutusele, mis asutatakse vastavalt de Larosière’i protsessile finantsjärelevalve küsimuses, ülesanne välja töötada tehniliste regulatiivsete või rakendusstandardite kavandeid, et hõlbustada teabekogumist ning komisjoni poolt vastuvõetavate pangandussektori tasustamispoliitika põhimõtete järjekindlat rakendamist.
(20)
Kuna halvasti kavandatud tasustamispoliitika ja motivatsioonisüsteemid võivad suurendada krediidiasutuste ja investeerimisühingute riske vastuvõetamatu määrani, tuleks võtta kiireid tervendamismeetmeid ja vajaduse korral asjakohaseid parandusmeetmeid. Sellest tulenevalt on asjakohane tagada, et pädevad ametiasutused oleksid volitatud kehtestama asjaomaste äriühingute suhtes kvalitatiivseid või kvantitatiivseid meetmeid, mille eesmärk on lahendada 2. samba raames teostatava järelevalve käigus tuvastatud tasustamispoliitika probleeme. Pädevate ametiasutuste käsutuses olevad kvalitatiivsed meetmed võimaldavad nõuda, et krediidiasutused ja investeerimisühingud vähendaksid oma tegevuse, toodete või süsteemidega, kaasa arvatud muudatuste tegemisega nende tasustamissüsteemidesse või tasustamise erinevate osade külmutamisega seotud riske, mis on vastuolus tõhusa riskijuhtimisega. Kvantitatiivsed meetmed hõlmavad täiendavate omavahendite omamise nõuet.
(21)
Usaldusväärse tasustamispoliitika hädavajalikuks eelduseks on head haldusstruktuurid, läbipaistvus ja avalikustamine. Et tagada turu jaoks tasustamissüsteemide ja nendega seotud riskide piisav läbipaistvus, peaksid krediidiasutused ja investeerimisühingud avaldama üksikasjaliku teabe oma tasustamispoliitika ja -tavade ning konfidentsiaalsuse kaalutlusel kogusummade kohta, mida rakendatakse töötajate puhul, kelle ametialane tegevus oluliselt mõjutab asjaomase krediidiasutuse või investeerimisühingu riskiprofiili. See teave peaks olema kättesaadavaks tehtud kõikidele sidusrühmadele (aktsionärid, töötajad ja avalikkus). Kõnealune kohustus ei tohiks sellegipoolest piirata Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 1995. aasta direktiivi 95/46/EÜ (üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta) (8).
(22)
Et tagada sätete täielik tõhusus ning et vältida mis tahes diskrimineerivat mõju nende kohaldamisel, tuleks käesoleva direktiivi tasustamist käsitlevad sätteid kohaldada töötasule selliste lepingute alusel, mis on sõlmitud enne kõnealuste sätete rakendamise tegelikku kuupäeva igas liikmesriigis ning mille eest on tasu määratud või makstud pärast seda kuupäeva. Lisaks on käesoleva direktiiviga taotletavate eesmärkide, eeskätt tõhusa riskijuhtimise saavutamiseks, arvestades rahanduses endiselt valitsevat märgatavat ebastabiilsust, ning selleks et vältida käesoleva direktiivi tasustamist käsitlevatest sätetest kõrvalehoidmise mis tahes riski enne nende sätete rakendamist, vaja kõnealuseid sätteid kohaldada ka töötasule, mis on 2010. aastal osutatud teenuste eest küll määratud, kuid enne kõnealuste sätete rakendamise tegelikku kuupäeva igas liikmesriigis veel välja maksmata.
(23)
Krediidiasutuse võimalike riskide kontrollimise tulemuseks peaksid olema tõhusad järelevalvemeetmed. Seepärast on vaja saavutada tegevuse edasine ühtlustumine, et toetada järelevalveasutuste ühiseid otsuseid ja tagada liidus võrdsed konkurentsitingimused.
(24)
Edasiväärtpaberistamise tehingutesse investeerivatelt krediidiasutustelt nõutakse direktiiviga 2006/48/EÜ hoolsuskohustuse täitmist ka edasiväärtpaberistamise aluseks olevate väärtpaberistamise positsioonide ja omakorda nende positsioonide aluseks olevate muude riskipositsioonide suhtes. Krediidiasutused peaksid hindama, kas varadega kaetud kommertspaberite programmi kontekstis kujutavad riskipositsioonid endast edasiväärtpaberistamise riskipositsioone, sealhulgas selliste programmide kontekstis, mis omandavad tervete laenude eraldi kogumite kõrgema järgu seeriad, kui ükski selline laen ei ole väärtpaberistamise või edasiväärtpaberistamise riskipositsioon, ning kui laenude müüja tagab iga investeeringu esimese järjekoha kahju kaitse. Viimasel juhul ei peaks kogumipõhist likviidsuse tagamise tehingut lugema edasiväärtpaberistamise riskipositsiooniks, kuna see esindab üksiku varakogumi (st kogu laenude kohaldatav kogum) väärtpaberistamise seeriat, mis ei sisalda väärtpaberistamise riskipositsioone. Seevastu kogu programmi ulatuses krediidikvaliteedi parandamine, mis hõlmaks ainult mõningaid müüja tagatud kaitset ületavaid kahjumeid eri kogumites, kujutaks endast üldiselt eri varade kogumi riski seeriateks jaotamist, mis sisaldaks vähemalt ühte väärtpaberistamise riskipositsiooni ja oleks seega edasiväärtpaberistamise riskipositsioon. Kui selline programm siiski rahastab end täielikult üht liiki kommertspaberiga ning kui kogu programmi hõlmav krediidikvaliteedi parandamine ei ole edasiväärtpaberistamine või kommertspaberit toetab täielikult tehingut korraldav krediidiasutus, jättes kommertspaberi investori kanda aluseks olevate kogumite või varade asemel hoopis tehingu korraldaja maksejõuetusriski, ei tohiks sellist kommertspaberit üldiselt käsitada edasiväärtpaberistamise riskipositsioonina.
(25)
Direktiivi 2006/49/EÜ sätteid usaldusväärse hindamise kohta tuleks kohaldada kõikide õiglases väärtuses mõõdetavate instrumentide suhtes, olenemata sellest, kas need on asutuste kauplemisportfellis või pangaportfellis. Tuleks täpsustada, et kui usaldusväärse hindamise kohaldamine tooks kaasa raamatupidamises tegelikult kajastatuga võrreldes madalama bilansilise väärtuse, tuleks vahe absoluutväärtus omavahenditest lahutada.
(26)
Asutused peaksid saama valida, kas kohaldada käesoleva direktiivi alusel 1 250 %-lise riskikaaluga kaalutavate väärtpaberistamise positsioonide suhtes kapitalinõuet või need omavahenditest lahutada, olenemata sellest, kas need positsioonid on kauplemisportfellis või pangaportfellis.
(27)
Arveldusriskidega seotud kapitalinõuded peaksid olema kohaldatavad ka pangaportfelli puhul.
(28)
Laenude algsel väljastajal ja tehingu korraldajal ei tohiks olla võimalik minna mööda lepinguvälise toetuse pakkumise keelust, kasutades sellise toetuse pakkumiseks oma kauplemisportfelle.
(29)
Ilma et see piiraks käesolevas direktiivis selgesõnaliselt sätestatud avalikustamisnõudeid, peaks avalikustamisnõuete eesmärk seisnema turuosalistele täpse ja kõikehõlmava teabe edastamises asutuste riskiprofiili kohta. Seepärast peaksid asutused olema kohustatud avalikustama lisateavet, mis ei ole käesolevas direktiivis selgesõnaliselt loetletud, kui selline avalikustamine on vajalik nimetatud eesmärgi saavutamiseks.
(30)
Et tagada direktiivi 2006/48/EÜ ühtne rakendamine kogu liidus, moodustasid komisjon ja Euroopa Pangandusjärelevalve Komitee 2006. aastal kapitalinõuete direktiivi ülevõtmise töörühma, millele tehti ülesandeks arutada ja lahendada selle direktiivi rakendamisega seotud probleeme. Kapitalinõuete direktiivi ülevõtmise töörühma arvamuse kohaselt tuleb direktiivide 2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ teatavaid tehnilisi sätteid veelgi täpsustada. Seepärast on asjakohane neid sätteid täpsustada.
(31)
Kui väärtpaberistamise positsioonile antud väline krediidihinnang sisaldab investeerimisühingu enda poolt tagatud krediidiriski kaitset, ei peaks asutus sellise kaitse tõttu saama kasutada madalamat riskikaalu. See ei tohiks kaasa tuua väärtpaberistamise mahaarvamist kapitalist, kui leidub muid võimalusi riskikaalu kindlakstegemiseks vastavalt asjaomase positsiooni tegelikule riskile, arvestamata sellist krediidiriski kaitset.
(32)
Väärtpaberistamise valdkonnas tuleks asutuste avalikustamisnõudeid oluliselt karmistada. Eelkõige tuleks arvesse võtta ka kauplemisportfellis olevate väärtpaberistamise positsioonidega seotud riske. Et tagada asutuse väärtpaberistamise piisav läbipaistvus, peaks avalikustamine kajastama, mis ulatuses kasutab asutus sihtotstarbelisi väärtpaberistamisasutusi tehingute korraldamiseks, ning teatavate seotud asutuste osalust, kuna tihedalt seotud osapooled võivad asjaomase asutuse jaoks kujutada jätkuvat riski.
(33)
Väärtpaberistamise positsioonidega seotud eririski kapitalinõuded tuleks viia vastavusse pangaportfelli kapitalinõuetega, kuna nende puhul nähakse ette väärtpaberistamise positsioonide diferentseeritum ja riskitundlikum käsitlus.
(34)
Arvestades nende viimaste aegade halbu tulemusi, tuleks tugevdada nõudeid, mida esitatakse tururiskiga seotud kapitalinõuete arvutamisel kasutatavatele sisemudelitele. Eelkõige tuleks täiendada nende suutlikkust hõlmata kauplemisportfelli krediidiriske. Et tugevdada kapitalinõudeid halvenenud turutingimuste puhuks ja vähendada võimalikku protsüklilisust, peaksid kapitalinõuded sisaldama halvenenud turutingimusteks piisavat komponenti. Asutused peaksid samuti läbi viima vastupidised stressitestid, et uurida, millised stsenaariumid võiksid proovile panna asutuse elujõulisuse, välja arvatud juhul, kui nad suudavad tõestada, et selline test ei ole vajalik. Arvestades, et väärtpaberistamise positsioonide käsitlemisel sisemudelitel põhinevate meetoditega on viimasel ajal ilmnenud erilisi raskusi, tuleks asutuste võimalusi kauplemisportfelliga seotud väärtpaberistamise riskide modelleerimisel piirata ja kauplemisportfellis sisalduvate väärtpaberistamise positsioonide puhul peaks vaikimisi olema kohustuslik standardne kapitalinõue.
(35)
Käesolevas direktiivis sätestatakse piiratud erandid teatavat tüüpi korrelatsioonikauplemisele, mille kohaselt võib järelevalveasutus lubada krediidiasutusel arvutada üldise riskipositsioonide kapitalinõude lähtuvalt rangest miinimumnõudest. Sellistel juhtudel peaks krediidiasutus olema kohustatud kohaldama kõnealuse kauplemise suhtes kapitalinõuet, mis võrdub kas kapitalinõudega vastavalt sellele asutusesiseselt väljatöötatud meetodile või 8 %-ga eririski kapitalinõudest mõõtmise standardmeetodi alusel, olenevalt sellest, kumb on suurem. Nendele riskidele ei peaks krediidiasutus olema kohustatud kohaldama täiendavate riskide kapitalinõuet, kuid need peaksid olema hõlmatud nii riskiväärtuse meetoditesse kui ka halvenenud turutingimuste riskiväärtuse näitajates.
(36)
Direktiivi 2006/48/EÜ artikli 152 kohaselt peab teatavate krediidiasutuste omavahendite määr olema kolme 12-kuulise ajavahemiku jooksul 31. detsembrist 2006 kuni 31. detsembrini 2009 vähemalt võrdne teatavate kindlaksmääratud miinimumsummadega. Seoses pangandussektori praeguse olukorraga ning miinimumkapitali üleminekukorra pikendamisega, mille Baseli pangajärelevalve komitee on heaks kiitnud, on asjakohane pikendada seda nõuet piiratud ajaks, kuni 31. detsembrini 2011.
(37)
Et mitte tõkestada krediidiasutustel sisereitingutel põhineva meetodi (IRB meetod) või täiustatud mõõtmismudelil põhineva meetodi kasutuselevõtmist kapitalinõuete arvutamiseks üleminekuperioodil põhjendamatute ja ebaproportsionaalsete rakendamiskulude tõttu, peaks olema võimalik anda krediidiasutustele, kes on hakanud IRB meetodit või täiustatud mõõtmismudelil põhinevat meetodit kasutama alates 1. jaanuarist 2010 ja kes on eelnevalt oma kapitalinõudeid arvutanud lihtsamate meetodite kohaselt, järelevalveasutuste nõusolekul luba kasutada lihtsamaid meetodeid ülemineku aluse arvutamiseks. Pädevad ametiasutused peaksid oma turgusid hoolikalt jälgima, tagama nii kogu turul kui ka kõigis turusektorites võrdsed tingimused ning vältima siseturu moonutusi.
(38)
Kooskõlas paremat õigusloomet käsitleva institutsioonidevahelise kokkuleppe (9) punktiga 34 julgustatakse liikmesriike koostama nende endi jaoks ja liidu huvides tabeleid, kus on võimalikult suures ulatuses välja toodud vastavus käesoleva direktiivi ja selle ülevõtmismeetmete vahel, ning tegema need tabelid üldsusele kättesaadavaks.
(39)
Käesoleva direktiivi sätted on osa finantskriisi lahendamiseks algatatud reformiprotsessist. Vastavalt G20 tippkohtumise, finantsstabiilsuse nõukogu ja Baseli pangajärelevalve komitee järeldustele võib vaja minna täiendavaid reforme, kaasa arvatud antitsüklilised puhvrid, nn dünaamilised reservid, direktiivis 2006/48/EÜ toodud kapitalinõuete arvutamise põhimõtted ning krediidiasutustele esitatavaid riskipõhiseid nõudeid täiendavad meetmed, et aidata vähendada finantsvõimenduse kuhjumist pangandussüsteemis. Et tagada protsessi asjakohane demokraatlik jälgimine, tuleks Euroopa Parlament ja nõukogu õigeaegselt ja tõhusalt kaasata.
(40)
Komisjon peaks direktiivide 2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ kohaldamise läbi vaatama, et tagada nende sätete õiglane rakendamine, mis ei põhjustaks krediidiasutuste diskrimineerimist nende õigusliku vormi või omandiõiguse mudeli alusel.
(41)
Komisjonil peaks olema õigus võtta kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 290 vastu delegeeritud õigusakte direktiivi 2006/48/EÜ tehniliseks kohandamiseks, et selgitada mõisteid, tagamaks kõnealuse direktiivi ühetaoline kohaldamine või võtmaks arvesse kapitaliturgude arengut; viia terminoloogia vastavusse edasiste asjakohaste õigusaktidega ja piiritleda mõisteid kooskõlas kõnealuste tulevaste õigusaktidega; direktiivi 2006/48/EÜ alusel vastastikuse tunnustamisega hõlmatud tegevuste loetelu sisu laiendamine või loetelus kasutatud terminite kohandamine vastavalt kapitaliturgude arengule; kohandada valdkondi, milles pädevad ametiasutused teavet vahetavad; kohandada omavahendeid puudutavaid direktiivi 2006/48/EÜ sätteid, et võtta arvesse raamatupidamisstandardite või liidu õigusaktide arengut järelevalvealase tegevuse lähendamisel; laiendada standardmeetodi või sisereitingutel põhineva meetodi jaoks riskipositsioonide klasside loetelu, et võtta arvesse kapitaliturgude arengut; kohandada kõnealuste riskipositsioonidega seotud teatud summasid, et võtta arvesse inflatsiooni mõju; kohandada bilansiväliste kirjete loetelu ja klassifitseerimist; ning kohandada vastaspoole krediidiriski käsitlemise, riskide liigitamise ja käsitlemise, standardmeetodi ja sisereitingul põhineva meetodi, krediidiriski maandamise, väärtpaberistamise, operatsiooniriski, pädevate ametiasutuste läbiviidava kontrolli ja hindamise ning avalikustamise erisätteid ja tehnilisi kriteeriume, et võtta arvesse kapitaliturgude, raamatupidamisstandardite või liidu õigusaktide arengut või vajadust lähendada järelevalvealast tegevust. Komisjonil peaks olema ka õigus võtta kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 290 vastu delegeeritud õigusakte seoses meetmetega, mis täpsustavad selliste intressimäärade äkilise ja ootamatu muutumise suurust, mis on olulised pädevate ametiasutuste poolt direktiivi 2006/48/EÜ läbiviidava kauplemisega mitteseotud tegevusest tuleneva intressiriski kontrolli ja hindamise jaoks; näha ette kõnealuses direktiivis sätestatud omavahendite miinimumtaseme või riskikaalude ajutine vähendamine võtmaks arvesse konkreetset olukorda; selgitada kõnealuse direktiivi sätete kohaldamise erandeid teatavate suurte riskikontsentratsioonide puhul; ja kohandada krediidiasutuse kavandatava omandaja sobivuse ning kavandatava omandamise majandusliku usaldatavuse hindamise kriteeriume, mida järelevalveasutused rakendavad kõnealuse direktiivi raames.
(42)
Komisjonil peaks samuti olema õigus võtta kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 290 vastu delegeeritud õigusakte seoses direktiivi 2006/49/EÜ tehniliste kohandustega, et selgitada määratlusi kõnealuse direktiiv ühetaolise kohaldamise tagamiseks või finantsturgude arengu arvessevõtmiseks; kohandada kõnealuse direktiivi teatud sätetega ette nähtud algkapitali suurust ning kauplemisportfelliga seotud äritegevuse kapitalinõuete arvutamiseks vajalike teatud summade suurust majanduse ja rahanduse arengu arvesse võtmiseks; selgitada käesoleva direktiivi ühesuguse kohaldamise tagamiseks nõuet, et investeerimisühingul peaks olema omavahendeid summas, mis võrdub ühe neljandikuga nende eelmise aasta püsivatest üldkuludest; ühtlustada terminid ja määratlused kooskõlas hilisemate asjakohaste õigusaktidega; kohandada kõnealuse direktiivi tehnilisi sätteid, mis puududutavad erinevate riskiklasside ja suurte riskikontsentratsioonide kapitalinõuete arvutamist, kapitalinõuete arvutamiseks sisemudeli kasutamist ning kauplemist finantsturgude, riskide mõõtmise või raamatupidamisstandardite või liidu õigusaktide arengute arvesse võtmiseks või seoses järelevalvetavade lähendamisega; ja võtta arvesse direktiivi 2004/39/EÜ kohaldamisalaga seotud erinevate valdkondade läbivaatamise tulemusi.
(43)
Euroopa Parlamendil ja nõukogul peaks olema alates õigusakti teatavakstegemisest kolm kuud aega esitada delegeeritud õigusakti suhtes vastuväiteid. Euroopa Parlamendi või nõukogu algatusel peaks olema samuti võimalik seda tähtaega pikendada kolme kuu võrra. Euroopa Parlamendil ja nõukogul peaks olema võimalik teavitada teisi institutsioone oma kavatsusest vastuväiteid mitte esitada. Delegeeritud õigusaktide varajane heakskiitmine on vajalik eelkõige siis, kui on tarvis kinni pidada tähtaegadest, näiteks põhiõigusaktis komisjonile seatud ajakavast delegeeritud õigusaktide vastuvõtmiseks.
(44)
Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklit 290 käsitlevas deklaratsioonis nr 39, mis on lisatud Lissaboni lepingu vastu võtnud valitsustevahelise konverentsi lõppaktile, mis allkirjastati 13. detsembril 2007, võttis konverents arvesse komisjoni kavatsust jätkata finantsteenuste alal delegeeritud õigusaktide eelnõude ettevalmistamisel konsulteerimist liikmesriikide määratud asjatundjatega vastavalt oma väljakujunenud tavale.
(45)
Kuna käesoleva direktiivi eesmärke, nimelt kohustada krediidiasutusi ja investeerimisühinguid looma tõhusale riskijuhtimisele vastavat tasustamispoliitikat ning kohandada teatud kapitalinõudeid, ei suuda liikmesriigid piisavalt saavutada ning meetme ulatuse ja toime tõttu on neid parem saavutada liidu tasandil, võib liit võtta meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev direktiiv nende eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale.
(46)
Direktiive 2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ tuleks seega vastavalt muuta,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
Artikkel 1
Direktiivi 2006/48/EÜ muudatused
Direktiivi 2006/48/EÜ muudetakse järgmiselt.
1)
Artiklit 4 muudetakse järgmiselt:
a)
lisatakse järgmised punktid:
„40a) „edasiväärtpaberistamine”- väärtpaberistamine, mille puhul aluspositsioonide kogumiga seonduv risk on jaotatud seeriateks ning vähemalt üks aluspositsioon on väärtpaberistamise positsioon;
40b) „edasiväärtpaberistamise positsioon”- edasiväärtpaberistamisest tulenev riskipositsioon;”
b)
lisatakse järgmine punkt:
„49. „vabatahtlikud pensionimaksed”- tõhustatud pensionimaksed, mida krediidiasutus vabatahtlikult tasub töötaja eest osana nimetatud töötaja muutuvtasu paketist, mis ei hõlma töötaja eest vastavalt asutuse pensioniskeemile tehtavaid pensionimakseid.”
2)
Artikli 11 lõikele 1 lisatakse järgmine lõik:
„Euroopa Pangandusjärelevalve Komitee tagab selliste suuniste olemasolu, millega hinnatakse selliste isikute sobivust, kes tegelikult juhivad krediidiasutuse tööd.”
3)
Artiklit 22 muudetakse järgmiselt:
a)
lõige 1 asendatakse järgmisega:
„1. Päritoluliikmesriigi pädev ametiasutus nõuab, et igal krediidiasutusel oleks kindel ühingujuhtimise kord, mis hõlmab selget organisatsiooni struktuuri, mille puhul vastutusalad on selgesti määratletud, läbipaistvad ja järjepidevad, tõhusaid menetlusi riskide või võimalike riskide kindlaksmääramiseks, juhtimiseks, jälgimiseks ja nendest teatamiseks, piisavaid sisekontrolli mehhanisme, sealhulgas usaldusväärset juhtimis- ja raamatupidamiskorda, ning tasustamispoliitikat ja -tavasid, mis on kooskõlas usaldusväärse ja tõhusa riskijuhtimisega ja edendavad seda.”;
b)
lisatakse järgmised lõiked:
„3. Päritoluliikmesriigi pädev ametiasutus kasutab vastavalt XII lisa 2. osa punkti 15 alapunktis f toodud avalikustamise kriteeriumidele kogutud teavet, et võrrelda tasustamispoliitika suundumusi ja tavasid. Pädev ametiasutus edastab selle teabe Euroopa Pangandusjärelevalve Komiteele.
4. Euroopa Pangandusjärelevalve Komitee tagab selliste pangandussektori usaldusväärse tasustamispoliitika suuniste olemasolu, mis on kooskõlas V lisa punktides 23 ja 24 sätestatud põhimõtetega. Suunistes võetakse arvesse komisjoni 30. aprilli 2009. aasta soovituses (palgapoliitika kohta finantsteenuste sektoris) (10) sätestatud usaldusväärse tasustamispoliitika põhimõtteid.
Euroopa Pangandusjärelevalve Komitee tagab muu hulgas järgmiste suuniste olemasolu:
a)
millega kehtestatakse erikriteeriumid, et määrata kindlaks kogu töötasu moodustava põhitasu ja muutuvtasu komponentide vaheline asjakohane suhe V lisa punkti 23 alapunkti l tähenduses;
b)
millega täpsustatakse V lisa punkti 23 alapunkti o taande ii tähenduses kõlblikud instrumendid, mis peegeldavad adekvaatselt krediidiasutuste krediidikvaliteeti nimetatud lisa punkti 23 alapunkti o tähenduses.
Euroopa Väärtpaberituru Reguleerijate Komitee teeb Euroopa Pangandusjärelevalve Komiteega tihedat koostööd, et tagada selliste tasustamispoliitika suuniste olemasolu, mida rakendatakse töötajate kategooriate puhul, kes osalevad investeerimisteenuste osutamises ja investeerimistegevuses direktiivi 2004/39/EÜ artikli 4 lõike 1 punkti 2 tähenduses.
Euroopa Pangandusjärelevalve Komitee kasutab vastavalt lõikele 3 pädevatelt ametiasutustelt saadud teavet tasustamispoliitika suundumuste ja tavade võrdlusuuringuks liidu tasandil.
5. Päritoluliikmesriigi pädevad ametiasutused koguvad andmeid nende isikute arvu kohta igas krediidiasutuses, kelle töötasu on üks miljon eurot või rohkem, kaasa arvatud asjaomane ärivaldkond, palga põhiosa, preemiad, pikaajalised tulemustasud ja pensionimaksed. See teave edastatakse Euroopa Pangandusjärelevalve Komiteele, kes avalikustab selle kokkuvõtlikult liikmesriigiti ühtses aruandevormis. Euroopa Pangandusjärelevalve Komitee võib koostada suuniseid, et lihtsustada käesoleva lõike rakendamist ning tagada kogutud teabe sidusus.
4)
Artiklisse 54 lisatakse järgmine lõik:
„Liikmesriigid tagavad, et nende vastavatel pädevatel ametiasutustel on esimese lõigu kohaldamiseks vajalikud volitused määrata või kohaldada rahalisi ja mitterahalisi karistusi või võtta muid meetmeid. Sellised karistused ja meetmed peavad olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad.”
5)
Artikli 57 esimese lõigu punkt r asendatakse järgmisega:
„r)
väärtpaberistamise riskipositsioonide summa, mille suhtes käesoleva direktiivi alusel kohaldatakse 1 250 %-list riskikaalu, ja kauplemisportfelli väärtpaberistamise riskipositsioonide summa, mille suhtes samas krediidiasutuses kohaldataks 1 250 %-list riskikaalu, kui need oleksid pangaportfellis.”
6)
Artiklisse 64 lisatakse järgmine lõige:
„5. Krediidiasutused kohaldavad omavahendite summa arvutamisel direktiivi 2006/49/EÜ VII lisa B osa nõudeid kõikide oma varade suhtes, mida mõõdetakse õiglases väärtuses, ning arvavad mis tahes vajalikud täiendavad väärtuste kohandamised maha artikli 57 punktides a-ca nimetatud kirjete kogusummast, millest on lahutatud sama artikli punktides i-k nimetatud kirjed. Euroopa Pangandusjärelevalve Komitee koostab käesoleva sätte kohaldamise üksikasjade kohta juhised.”
7)
Artikli 66 lõige 2 asendatakse järgmisega:
„2. Artikli 57 punktides l-r nimetatud kirjete kogusummast pool arvatakse maha sama artikli punktides a-ca nimetatud kirjete kogusummast, millest on lahutatud sama artikli punktides i-k nimetatud kirjed, ning pool sama artikli punktides d-h nimetatud kirjetest pärast käesoleva artikli lõikes 1 esitatud piirangute kohaldamist. Kui artikli 57 punktides l-r nimetatud kirjete kogusummast pool on suurem kui artikli 57 punktides d-h nimetatud kirjete kogusumma, arvatakse ülejääv summa maha sama artikli punktides a-ca nimetatud kirjete kogusummast, millest on lahutatud sama artikli punktides i-k nimetatud kirjed.
Artikli 57 punktis r nimetatud kirjeid ei lahutata, kui neid kasutati artikli 75 kohaldamisel riskiga kaalutud varade arvutamiseks vastavalt käesolevale direktiivile või kapitalinõuete arvutamiseks vastavalt direktiivi 2006/49/EÜ I või V lisale.”
8)
Artikli 75 punktid b ja c asendatakse järgmisega:
„b)
kauplemisportfelliga seotud tegevusega seonduva positsiooni- ja vastaspoole riski ja, kui artiklites 111-117 sätestatud piirmääri on lubatud ületada, selliseid piirmääri ületavate suurte riskikontsentratsioonide puhul vastavalt direktiivi 2006/49/EÜ artiklile 18 ja artiklitele 28-32 määratud kapitalinõuded;
c)
kogu nende äritegevusega seonduva välisvaluuta-, arveldus- ja kaubariski puhul vastavalt direktiivi 2006/49/EÜ artiklile 18 määratud kapitalinõuded;”.
9)
Artikli 101 lõige 1 asendatakse järgmisega:
„1. Tehingu korraldaja või laenude algne väljastaja, kes on seoses väärtpaberistamisega rakendanud riskiga kaalutud varade arvutamisel artiklit 95 või kes on müünud instrumente oma kauplemisportfellist sihtotstarbelisele väärtpaberistamisasutusele, mistõttu ta ei pea enam hoidma omavahendeid nimetatud instrumentidega seotud riskide katteks, ei või selleks, et vähendada investorile tekkivat võimalikku või tegelikku kahju, väärtpaberistamist toetada määral, mis ületab tema lepingulisi kohustusi.”
10)
Artiklit 136 muudetakse järgmiselt:
a)
lõike 1 teise lõiku lisatakse järgmised punktid:
„f)
nõuda, et krediidiasutused kehtestaksid muutuvtasu osakaalu piirmäära protsendina kogu puhastulust, juhul kui see tasu ei ole ühildatav tugeva kapitalibaasi säilitamisega;
g)
nõuda, et krediidiasutused kasutaksid puhaskasumit oma kapitalibaasi tugevdamiseks.”;
b)
lõikesse 2 lisatakse järgmine lõik:
„Et teha vastavalt artiklile 124 läbiviidava läbivaatamise ja hindamise raames kindlaks vajalik omavahendite summa, hindavad pädevad ametiasutused, kas krediidiasutuse olemasolevate või võimalike riskide katmiseks oleks vaja kehtestada miinimumtaset ületavate omavahendite erinõue, võttes arvesse järgmist:
a)
krediidiasutuste hindamisprotsessi kvantitatiivseid ja kvalitatiivseid aspekte, millele on osutatud artiklis 123;
b)
krediidiasutuste ühingujuhtimise korda, menetlusi ja mehhanisme, millele on osutatud artiklis 22;
c)
vastavalt artiklile 124 tehtud läbivaatamise ja hindamise tulemusi.”
11)
Artikli 145 lõige 3 asendatakse järgmisega:
„3. Krediidiasutused võtavad vastu ametlikud eeskirjad lõigetes 1 ja 2 sätestatud avalikustamistingimuste täitmiseks ja põhimõtted avalikustatud andmete, sealhulgas nende kontrollimise ja esitamissageduse asjakohasuse hindamiseks. Samuti võtavad krediidiasutused vastu eeskirjad, mille kohaselt hinnatakse, kas nende avalikustatavad andmed annavad turuosalistele igakülgset teavet krediidiasutuse riskiprofiili kohta.
Kui avalikustatavad andmed ei anna turuosalistele igakülgset teavet riskiprofiili kohta, avalikustavad krediidiasutused lisaks lõikes 1 märgitule täiendava teabe. Krediidiasutused on siiski kohustatud avalikustama üksnes teavet, mis on oluline ja mis ei ole käsitatav ärisaladuse või konfidentsiaalse teabena vastavalt XII lisa 1. osas sätestatud tehnilistele kriteeriumidele.”
12)
VI jaotise pealkiri asendatakse järgmisega:
„DELEGEERITUD ÕIGUSAKTID JA TÄITEVVOLITUSED”.
13)
Artiklit 150 muudetakse järgmiselt:
a)
lõige 1 asendatakse järgmisega:
„1. Ilma et see omavahendite osas piiraks ettepanekut, mille komisjon peab artikli 62 kohaselt esitama, võetakse tehnilised kohandused järgmistes küsimustes vastu delegeeritud õigusaktidega vastavalt artiklile 151a ning kohaldades artiklite 151b ja 151c tingimusi:
a)
mõistete selgitamine, et tagada käesoleva direktiivi ühtne kohaldamine;
b)
mõistete selgitamine, et võtta käesoleva direktiivi kohaldamisel arvesse kapitaliturgude arengut;
c)
terminoloogia vastavusseviimine ja mõistete piiritlemine kooskõlas edasiste krediidiasutusi ja seotud küsimusi käsitlevate õigusaktidega;
d)
artiklites 23 ja 24 osutatud ja I lisas esitatud loetelu sisu laiendamine või loetelus kasutatud terminite kohandamine vastavalt kapitaliturgude arengule;
e)
artiklis 42 loetletud küsimused, milles pädevad ametiasutused teavet vahetavad;
f)
tehnilised kohandused artiklites 56-67 ja artiklis 74, mis tulenevad raamatupidamisstandardite või -nõuete liidu õigusakte arvestavast arengust või mis on seotud järelevalvealase tegevuse lähendamisega;
g)
muudatused artiklites 79 ja 86 nimetatud riskipositsiooni klasside loetelus, et võtta arvesse kapitaliturgude arengut;
h)
artikli 79 lõike 2 punktis c, artikli 86 lõike 4 punktis a, VII lisa 1. osa punktis 5 ning VII lisa 2. osa punktis 15 täpsustatud summad, et võtta arvesse inflatsiooni mõju;
i)
II ja IV lisas esitatud bilansiväliste kirjete loetelu ja klassifitseerimine;
j)
III ning V-XII lisa sätete kohandamine, et võtta arvesse teatavate uute finantstoodete rahaturgude või raamatupidamisstandardite või -nõuete liidu õigusakte arvestavat arengut, või seoses järelevalvealase tegevuse lähendamisega.
1a. Järgmised meetmed võetakse vastu vastavalt artikli 151 lõikes 2a osutatud regulatiivkomitee menetlusele:
a)
tehnilised kohandused artiklis 2 esitatud nimekirjas;
b)
artiklis 9 ettenähtud algkapitali suuruse muutmine vastavalt majanduse ja rahanduse arengule.”;
b)
lõiget 2 muudetakse järgmiselt:
i)
esimese lõigu sissejuhatav osa asendatakse järgmisega:
„Komisjon võib vastu võtta järgmised meetmed:”;
ii)
teine lõik asendatakse järgmisega:
„Esimese lõigu punktides a, b, c ja f osutatud meetmed võetakse vastu delegeeritud õigusaktidega vastavalt artiklile 151a ning kohaldades artiklite 151b ja 151c tingimusi. Esimese lõigu punktides d ja e osutatud meetmed võetakse vastu vastavalt artikli 151 lõikes 2a osutatud regulatiivkomitee menetlusele.”
14)
Artikli 151 lõiked 2 ja 3 jäetakse välja.
15)
Lisatakse järgmised artiklid:
„Artikkel 151a
Delegeeritud volituste rakendamine
1. Komisjonile antakse neljaks aastaks alates 15. detsembrist 2010 õigus võtta vastu artikli 150 lõikes 1 ja lõike 2 teise lõigu esimeses lauses osutatud delegeeritud õigusakte. Komisjon esitab delegeeritud volituste kohta aruande hiljemalt 6 kuud enne nelja-aastase ajavahemiku lõppu. Volituste delegeerimist uuendatakse automaatselt samaks ajavahemikuks, välja arvatud juhul, kui Euroopa Parlament või nõukogu selle kooskõlas artikliga 151b tagasi võtab.
2. Niipea kui komisjon on delegeeritud õigusakti vastu võtnud, teeb ta selle samal ajal teatavaks Euroopa Parlamendile ja nõukogule.
3. Komisjonile antud õiguse suhtes võtta vastu delegeeritud õigusakte kohaldatakse artiklite 151b ja 151c tingimusi.
Artikkel 151b
Delegeerimise tagasivõtmine
1. Euroopa Parlament ja nõukogu võivad artikli 150 lõikes 1 ja lõike 2 teise lõigu esimeses lauses osutatud volituste delegeerimise igal ajal tagasi võtta.
2. Institutsioon, kes on algatanud sisemenetluse, et otsustada, kas volituste delegeerimine tuleks tagasi võtta, püüab sellest teavitada teist institutsiooni ja komisjoni mõistliku aja jooksul enne lõpliku otsuse tegemist, nimetades delegeeritud volitused, mille suhtes võidakse kohaldada tagasivõtmist.
3. Tagasivõtmise otsusega lõpetatakse otsuses nimetatud volituste delegeerimine. Otsus jõustub kohe või otsuses nimetatud hilisemal kuupäeval. See ei mõjuta juba jõustunud delegeeritud õigusaktide kehtivust. Otsus avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas.
Artikkel 151c
Delegeeritud õigusaktide suhtes vastuväidete esitamine
1. Euroopa Parlament ja nõukogu võivad delegeeritud õigusakti suhtes vastuväiteid esitada kolme kuu jooksul alates õigusakti teatavakstegemisest. Euroopa Parlamendi või nõukogu algatusel võib seda tähtaega pikendada kolme kuu võrra.
2. Kui pärast lõikes 1 osutatud tähtaja möödumist ei ole Euroopa Parlament ega nõukogu delegeeritud õigusakti suhtes vastuväiteid esitanud, avaldatakse see Euroopa Liidu Teatajas ning see jõustub aktis nimetatud kuupäeval. Delegeeritud õigusakti võib avaldada Euroopa Liidu Teatajas ja see võib jõustuda enne nimetatud tähtaja lõppu, kui nii Euroopa Parlament kui nõukogu on komisjonile teatanud, et nad ei kavatse vastuväiteid esitada.
3. Kui Euroopa Parlament või nõukogu esitab lõikes 1 osutatud tähtaja jooksul delegeeritud õigusakti suhtes vastuväiteid, õigusakt ei jõustu. Vastuväiteid esitanud institutsioon põhjendab kooskõlas ELi toimimise lepingu artikliga 296 delegeeritud õigusakti suhtes esitatud vastuväiteid.”
16)
Artiklile 152 lisatakse järgmised lõiked:
„5a. Nende krediidiasutuste omavahendite määr, kes arvutavad riskiga kaalutud varasid vastavalt artiklitele 84-89, peab kuni 31. detsembrini 2011 olema pidevalt vähemalt võrdne lõikes 5c või vajadusel lõikes 5d sätestatud summadega.
5b. Nende krediidiasutuste omavahendite määr, kes kasutavad operatsiooniriski katvate kapitalinõuete arvutamiseks vastavalt artiklile 105 täiustatud mõõtmismudelil põhinevat meetodit, peab kuni 31. detsembrini 2011 olema pidevalt vähemalt võrdne lõikes 5c või vajadusel lõikes 5d sätestatud summaga.
5c. Lõigetes 5a ja 5b osutatud summa peab olema 80 % sellest omavahendite miinimumsummast, mida krediidiasutuselt nõutakse tulenevalt direktiivi 93/6/EMÜ artiklist 4 ja direktiivist 2000/12/EÜ, nagu neid kohaldati enne 1. jaanuari 2007.
5d. Pädevate ametiasutuste heakskiidul võib lõikes 5e osutatud krediidiasutuste puhul lõigetes 5a ja 5b osutatud summa olla kuni 80 % sellest omavahendite miinimumsummast, mida sellistelt krediidiasutustelt nõutakse tulenevalt artiklitest 78-83, artiklitest 103 või 104 ning direktiivist 2006/49/EÜ, nagu neid kohaldatakse enne 1. jaanuari 2011.
5e. Krediidiasutus võib kohaldada lõiget 5d ainult juhul, kui ta alustas sisereitingutel põhineva meetodi või täiustatud mõõtmismudelil põhineva meetodi kasutamist oma kapitalinõuete arvutamiseks 1. jaanuaril 2010 või pärast seda.”
17)
Artikli 154 lõige 5 asendatakse järgmisega:
„5. Kuni 31. detsembrini 2012 ei või riskipositsiooni kaalutud keskmine maksejõuetusest tingitud kahju olla madalam kui 10 % ühegi eluasemena kasutatava kinnisvaraga tagatud jaenõude puhul, millel puudub keskvalitsuse garantii.”
18)
Artikli 156 kolmanda lõigu järele lisatakse järgmised lõigud:
„Komisjon vaatab 2013. aasta 1. aprilliks läbi tasustamist käsitlevad sätted, sealhulgas V ja XII lisade sätted, ja koostab nende kohta aruande, pöörates eelkõige tähelepanu nende tõhususele, rakendamisele ja täitmisele, võttes arvesse rahvusvahelisel tasandil toimunud arengut. Läbivaatamise käigus tuvastatakse kõik lüngad, mis on põhjustatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaldamisest kõnealuste sätete suhtes. Komisjon esitab oma aruande Euroopa Parlamendile ja nõukogule koos kõigi asjakohaste ettepanekutega.
Komisjon vaatab artikli 54 rakendamise läbi seoses määratud ja kohaldatud karistuste ja muude meetmete kooskõlaga kogu liidus ning esitab vajaduse korral ettepanekud, et tagada sidusus ja võrdsed tingimused.
Käesoleva direktiivi kohaldamise korrapärane läbivaatamine komisjoni poolt tagab, et selle kohaldamise viis ei põhjusta krediidiasutuste ilmset diskrimineerimist nende õigusliku vormi või omandiõiguse mudeli alusel.
Et tagada kapitalile esitatavate usaldatavusnõuete ühtlus, vaatab komisjon läbi V lisa punkti 23 alapunkti o taandes ii tehtud viite instrumentidele artikli 66 lõike 1a punkti a tähenduses asjakohasuse niipea, kui ta on algatanud kapitaliinstrumentide mõiste läbivaatamise, nagu see on ette nähtud artiklites 56-67.”
19)
Lisatakse järgmine artikkel:
„Artikkel 156a
Komisjon vaatab hiljemalt 31. detsembriks 2011 läbi ja annab aru, kas on otstarbekas muuta käesoleva direktiivi IX lisa, võttes arvesse rahvusvahelisi kokkuleppeid krediidiasutuste kapitalinõuete kohta väärtpaberistamise positsioonide osas. Komisjon esitab kõnealuse aruande Euroopa Parlamendile ja nõukogule koos asjakohaste seadusandliku akti ettepanekutega.”
20)
Lisasid muudetakse vastavalt käesoleva direktiivi I lisas sätestatule.
Artikkel 2
Direktiivi 2006/49/EÜ muudatused
Direktiivi 2006/49/EÜ muudetakse järgmiselt.
1)
Artikli 3 lõike 1 esimesse lõiku lisatakse järgmine punkt:
„t) „väärtpaberistamise positsioon” ja „edasiväärtpaberistamise positsioon”- direktiivis 2006/48/EÜ määratletud väärtpaberistamise positsioon ja edasiväärtpaberistamise positsioon.”
2)
Artikli 17 lõike 1 esimese lõigu sissejuhatav osa asendatakse järgmisega:
„Kui asutus arvutab käesoleva direktiivi II lisa kohaldamisel riskiga kaalutud varasid direktiivi 2006/48/EÜ artiklite 84-89 kohaselt, kohaldatakse direktiivi 2006/48/EÜ VII lisa 1. osa punktis 36 sätestatud arvutuste suhtes järgmist:”.
3)
Artikli 18 lõike 1 punkt a asendatakse järgmisega:
„a)
kapitalinõuded, mis on arvutatud nende kauplemisportfelli jaoks artiklites 28-32 ja I, II, VI ning vajaduse korral V lisas sätestatud meetodite ja võimaluse kohaselt ning pangaportfelli jaoks II lisa punktides 14 sätestatud meetodite ja võimaluste kohaselt.”
4)
VIII peatüki 2. jao pealkiri asendatakse järgmisega:
„Delegeeritud õigusaktid ja täitevvolitused”.
5)
Artikli 41 lõige 2 asendatakse järgmisega:
„2. Lõikes 1 osutatud meetmed võetakse vastu delegeeritud õigusaktidega vastavalt artiklile 42a ning kohaldades artiklite 42b ja 42c tingimusi.”
6)
Artikli 42 lõige 2 jäetakse välja.
7)
Lisatakse järgmised artiklid:
„Artikkel 42a
Delegeeritud volituste rakendamine
1. Komisjonile antakse neljaks aastaks alates 15. detsembrist 2010 õigus võtta vastu artiklis 41 osutatud delegeeritud õigusakte. Komisjon esitab delegeeritud volituste kohta aruande hiljemalt 6 kuud enne nelja-aastase ajavahemiku lõppu. Volituste delegeerimist uuendatakse automaatselt samaks ajavahemikuks, välja arvatud juhul, kui Euroopa Parlament või nõukogu selle kooskõlas artikliga 42b tagasi võtab.
2. Niipea kui komisjon on delegeeritud õigusakti vastu võtnud, teeb ta selle samal ajal teatavaks Euroopa Parlamendile ja nõukogule.
3. Komisjonile antud õiguse suhtes võtta vastu delegeeritud õigusakte kohaldatakse artiklites 42b ja 42c sätestatud tingimusi.
Artikkel 42b
Delegeerimise tagasivõtmine
1. Euroopa Parlament ja nõukogu võivad artiklis 41 osutatud volituste delegeerimise igal ajal tagasi võtta.
2. Institutsioon, kes on algatanud sisemenetluse, et otsustada, kas volituste delegeerimine tuleks tagasi võtta, püüab sellest teavitada teist institutsiooni ja komisjoni mõistliku aja jooksul enne lõpliku otsuse tegemist, nimetades delegeeritud volitused, mille suhtes võidakse kohaldada tagasivõtmist.
3. Tagasivõtmise otsusega lõpetatakse otsuses nimetatud volituste delegeerimine. Otsus jõustub kohe või otsuses nimetatud hilisemal kuupäeval. See ei mõjuta juba jõustunud delegeeritud õigusaktide kehtivust. Otsus avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas.
Artikkel 42c
Delegeeritud õigusaktide suhtes vastuväidete esitamine
1. Euroopa Parlament ja nõukogu võivad delegeeritud õigusakti suhtes vastuväiteid esitada kolme kuu jooksul alates õigusakti teatavakstegemisest. Euroopa Parlamendi või nõukogu algatusel võib seda tähtaega pikendada kolme kuu võrra.
2. Kui pärast lõikes 1 osutatud tähtaja möödumist ei ole Euroopa Parlament ega nõukogu delegeeritud õigusakti suhtes vastuväiteid esitanud, avaldatakse see Euroopa Liidu Teatajas ning see jõustub aktis nimetatud kuupäeval. Delegeeritud õigusakti võib avaldada Euroopa Liidu Teatajas ja see võib jõustuda enne nimetatud tähtaja lõppu, kui nii Euroopa Parlament kui nõukogu on komisjonile teatanud, et nad ei kavatse vastuväiteid esitada.
3. Kui Euroopa Parlament või nõukogu esitab lõikes 1 osutatud tähtaja jooksul delegeeritud õigusakti suhtes vastuväiteid, õigusakt ei jõustu. Vastuväiteid esitanud institutsioon põhjendab kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 296 delegeeritud õigusakti suhtes esitatud vastuväiteid.”
8)
Artikkel 47 asendatakse järgmisega:
„Asutused, mis on V lisa punkti 1 kohaselt saanud konkreetse riskimudeli tunnustuse enne 1. jaanuari 2007, võivad selle tunnustuse osas 30. detsembrini 2011 või varasema kuupäevani, mille määravad pädevad ametiasutused igal üksikjuhtumil, kohaldada direktiivi 93/6/EMÜ VIII lisa punkte 4 ja 8 sellisena, nagu need kehtisid enne 1. jaanuari 2007.”
9)
Lisasid muudetakse vastavalt käesoleva direktiivi II lisas sätestatule.
Artikkel 3
Ülevõtmine
1. Liikmesriigid jõustavad õigus- ja haldusnormid, mis on vajalikud selleks, et täita:
a)
artikli 1 punkte 3, 4, 16 ja 17 ning I lisa punkti 1, punkti 2 alapunkti c, punkti 3 ja punkti 5 alapunkti b taanet iii, hiljemalt 1. jaanuariks 2011 ning
b)
kõiki muid käesoleva direktiivi sätteid, millele ei ole osutatud punktis a, hiljemalt 31. detsembriks 2011.
Kui liikmesriigid käesolevas lõikes osutatud meetmed vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
2. I lisa punkti 1 täitmiseks vajalike õigus- ja haldusnormide kohaselt tuleb krediidiasutustel kohaldada nendes normides sisalduvaid põhimõtteid:
i)
makstavale töötasule selliste lepingute alusel, mis on sõlmitud enne direktiivi rakendamise tegelikku kuupäeva igas liikmesriigis ning kui töötasu on määratud või makstud pärast seda kuupäeva, ning
ii)
2010. aastal osutatud teenuste osas töötasule, mis on küll määratud, kuid enne direktiivi rakendamise tegelikku kuupäeva igas liikmesriigis veel välja maksmata.
3. Liikmesriigid edastavad komisjonile nende peamiste siseriiklike sätete teksti, mille nad käesoleva direktiiviga hõlmatud valdkonnas vastu võtavad.
Artikkel 4
Aruandlus
Võttes arvesse Baseli raamkokkuleppe rahvusvahelist iseloomu ja ohte, mis võiksid kaasneda sellega, kui kapitali adekvaatsust käsitleva raamkokkuleppe muudatusi ei rakendataks samaaegselt peamistes jurisdiktsioonides, annab komisjon 31. detsembriks 2010 Euroopa Parlamendile ja nõukogule aru edusammudest kapitali adekvaatsust käsitleva raamkokkuleppe muudatuste rahvusvahelisel rakendamisel, koos kõigi asjakohaste ettepanekutega.
Artikkel 5
Jõustumine
Käesolev direktiiv jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Artikkel 6
Adressaadid
Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.
Strasbourg, 24. november 2010