РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 20 април 2011 година
относно мерките, приведени в действие от Дания C 2/03 за TV2/Danmark
(нотифицирано под номер C(2011) 2612)
(само текстът на датски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2011/839/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз (1), и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочените по-горе разпоредби (2) и като взе предвид техните мнения,
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
(1)
С писмо от 5 април 2000 г. Комисията получи жалба от датското търговско телевизионно дружество SBS Broadcasting SA/TVDanmark (наричано по-долу „SBS/TVDanmark“) относно държавното финансиране на датския обществен телевизионен оператор TV2/Danmark (наричан по-долу „TV2“ (3)). На 2 май 2000 г. се състоя среща с жалбоподателя. С писма от 28 февруари 2001 г., 3 май 2001 г. и 11 декември 2001 г. жалбоподателят внесе допълнителна информация.
(2)
С писмо от 5 юни 2002 г. Комисията поиска информация от датските органи, които отговориха с писмо от 10 юли 2002 г. На 25 октомври 2002 г. и на 19 ноември 2002 г. бяха проведени две срещи в датските органи. Допълнителна информация беше получена с писма от 19 ноември 2002 г. и 3 декември 2002 г.
(3)
С писмо от 24 януари 2003 г. (4) Комисията информира Дания, че е решила да започне процедурата, посочена в член 108, параграф 2 од Договора за функционирането на Европейския съюз във връзка с държавното финансиране на датския обществен телевизионен оператор TV2.
(4)
Решението на Комисията за започване на процедура е публикувано в Официален вестник на Европейските общности от 14 март 2003 г. (5). Комисията покани заинтересованите страни да представят своите мнения относно мерките.
(5)
С писмо от 24 март 2003 г. Комисията получи коментари от датските органи. Комисията получи и менения от няколко заинтересовани страни. TVDanmark предостави мнение с писмо от 14 април 2003 г. Асоциацията на търговските телевизии в Европа (ACT) изпрати мнение в писмо от 14 април 2003 г. Търговските телевизионни станции Antena 3 TV и Gestevisión Telecinco предоставиха мнения на 16 април 2003 г. Търговската станция TV3 предостави мнение в писмо от 14 април 2003 г. Комисията препрати тези мнения на Дания, която отговори с писмо от 12 септември 2003 г.
(6)
Комисията получи допълнителна информация от жалбоподателя с писма от 15 декември 2003 г. и 6 януари 2004 г. На 17 декември 2003 г. беше проведена среща между жалбоподателя и службите на Комисията с цел да бъде изяснена информацията, предоставена в писмо от жалбоподателя от 15 декември 2003 г. Комисията препрати информацията на датското правителство, която отговори с писмо от 15 март 2004 г. На 9 февруари 2004 г. се състоя среща между датските органи и службите на Комисията.
(7)
На 19 май 2004 г. Комисията прие решение относно публичното финансиране, предоставено на TV2 между 1995 г. и 2002 г., под формата на ресурси от лицензионни такси и други мерки (6). Решението постановява, че помощта е несъвместима с общия пазар с изключение на 628,2 милиона DKK (около 84,3 милиона EUR), които трябва да бъдат възстановени заедно с лихва („решението за възстановяване“).
(8)
Впоследствие TV2 и датските органи, както и частните радио- и телевизионни оператори Viasat и SBS/TVDanmark, предявиха съдебни искове в Съда на Европейските общности срещу решението за възстановяване на Комисията.
(9)
Датските органи приведоха в действие решението за възстановяване на Комисията. Всъщност TV2 върна 1 050 милиона DKK (7).
(10)
Възстановяването на тази сума доведе до финансова криза в TV2. Впоследствие през 2004 г. Дания нотифицира за предприета рекапитализация на TV2.
(11)
С решение от 6 октомври 2004 г. (8) Комисията одобри решението на датското правителство за рекапитализация на TV2 чрез увеличение на капитала му с 440 милиона DKK и преобразуване на държавен заем от 394 милиона DKK в капитал („мерки за рекапитализация“). Както SBS, така и Viasat предявяват съдебни искове срещу това решение.
(12)
На 22 октомври 2008 г. (9), като потвърди обхвата на мисията за обществена услуга на TV2, Първоинстанционният съд (понастоящем Общият съд) отмени решението за възстановяване на Комисията („решението на Съда“). Няма депозирана жалба срещу решението.
(13)
Вследствие от решението на Съда Комисията трябва да приеме ново решение, тъй като е трябвало да открие повторно официална процедура по разследване за периода 1995-2002 г.
(14)
Освен това Съдът издаде определение (10) („определението“) по делото за рекапитализация, в което се казва, че липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество. В съображение 35 от мотивите Съдът установи съществуването на тясна връзка между решението за възстановяване и решението за рекапитализация. Съдът постанови, че отмяната на решението за възстановяване лишава решението за рекапитализация от съдържание и смисъл. Той посочи, че: „… въпреки че конкретните обстоятелства по настоящото дело дадоха повод на Комисията да приеме две решения, тези две решения представляват две страни на един и същ правен въпрос, свързан с класификацията като държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО и съответно с определянето на съвместимостта с общия пазар на преведените в действие мерки от Кралство Дания в полза на TV2 и впоследствие на TV2 A/S“ (11). По тази причина отмяната на решението за възстановяване наложи „ново разглеждане на всички мерки, приведени в действие от Кралство Дания за TV2“. Определението не е обжалвано.
(15)
В съответствие с определението на Съда, в своята оценка в настоящото решение Комисията трябва да вземе под внимание мерките, приведени в действие от датските органи през 2004 г. в резултат от възстановяването, постановено от отмененото решения за възстановяване.
(16)
От съображения 13, 14 и 15 следва, че настоящото решение засяга само мерките, предприети от държавата в полза на TV2 за периода 1995-2000 г., но съгласно определението на Съда в оценката си в настоящото решение Комисията ще трябва също така да вземе предвид и мерките за рекапитализация, предприети през 2004 г. в резултат от възстановяването, постановено с отмененото решение за възстановяване.
(17)
С писмо от 20 март 2009 г. Комисията покани датските органи да предоставят своя анализ на последствията от решението на Съда по случая.
(18)
След като поискаха няколко удължавания на срока, датските органи изпратиха своя коментар на 26 юни 2009 г. Като приложение към писмото си те предоставиха и мнението на TV2.
(19)
Проведени бяха редица срещи с датските органи и/или TV2, inter alia на 25 август 2009 г., 7 февруари 2011 г. и 4 март 2011 г.
(20)
Комисията изпрати допълнителни искания за информация, inter alia на 22 септември 2010 г., 28 октомври 2010 г., 19 ноември 2010 г., 14 януари 2011 г., на които датските органи отговориха на 17 ноември 2010 г., 30 ноември 2010 г., 3 февруари 2011 г., 24 февруари 2011 г. и 7 март 2011 г. През март и април 2011 г. датските органи предоставиха още информация.
(21)
Комисията получи и мнения от трети страни, по-специално от SBS/TVDanmark на 7 февруари 2011 г.
(22)
На 4 август 2008 г. Комисията прие решение да не повдига възражения срещу помощта за оздравяване, предназначена за TV2 под формата на заем от 1 000 милиона DKK (12). Срещу решението е внесена жалба от MTG/Viasat, конкурент на TV2. Общият съд реши да спре производството до решението на Комисията по делото за преструктуриране (13).
(23)
На 4 февруари 2009 г. Дания представи на Комисията в съответствие с член 108, параграф 3 от ДФЕС план за преструктуриране във връзка TV2 Danmark A/S (наричан по-нататък „дело по преструктуриране“). С писмо от 2 юли 2009 г. Комисията информира Дания, че е открила процедура във връзка с делото за помощ за преструктуриране (14).
(24)
Разследването на Комисията по делото за преструктурирането се проведе паралелно с нейната оценка по настоящото дело и решението ѝ по делото за преструктуриране ще бъде прието успоредно и едновременно с настоящото решение.
II. ПОДРОБНО ОПИСАНИЕ
II.1. НАЦИОНАЛЕН КОНТЕКСТ
II.1.1. ДАТСКИЯТ ПАЗАР НА РАДИО- И ТЕЛЕВИЗИОННО РАЗПРОСТРАНЕНИЕ ПРЕЗ ПЕРИОДА 1995-2002 Г.
(25)
През периода 1995-2002 г. в Дания действат двама обществени радио- и телевизионни оператори, а именно Danmarks Radio („DR“) и TV2. DR е почти изцяло финансиран чрез лицензионната такса. TV2 е финансиран частично чрез лицензионната такса, но също така и чрез приходи от реклама.
(26)
TV2 е създаден през 1986 г. (15) като независима автономна институция, финансирана с държавни заеми. Дружеството започва национално радио- и телевизионно разпространение на 1 октомври 1988 г. Излъчва чрез наземния канал TV2, а през 2000 г. започва и излъчване чрез сателитния канал TV2 Zulu. В края на 2002 г. от обществен канал TV2 Zulu става търговски платен телевизионен канал. В допълнение правителството одобрява осем станции като регионални станции на TV2. TV2 трябва да пренася сигнала от регионалните станции на TV2 върху своя национален наземен канал.
(27)
Между 1995 г. и 2002 г. освен обществените оператори на датския национален телевизионен пазар са активни и двама търговски оператори - TVDanmark и TV3/3+. Търговските оператори се конкурират с TV2 на националния телевизионен рекламен пазар. TVDanmark е част от SBS Broadcasting S.A. и излъчва два канала в Дания. От 1997 г. излъчва канал TVDanmark2 чрез мрежа от 10 местни търговски телевизионни станции, а от 2000 г. излъчва и лицензирания в Обединеното кралство сателитен канал, TVDanmark1. През 1992 г. започва излъчването на сателитните канали TV3 и 3+. Те са част от Modern Times Group (MTG).
II.1.2. ЗАКОНОВИ ИЗИСКВАНИЯ ПРЕЗ ПЕРИОДА 1995-2002 Г.
(28)
Законовите разпоредби, управляващи обществената услуга в периода на разследването от 1995 г. до 2002 г., са предвидени в последователни версии на Закона за радио- телевизионна дейност (наричан по-долу „Закон за радиото и телевизията“) (16).
(29)
Мисията на TV2 е да осигурява и разпространява национални и регионални телевизионни програми. Разпространението може да се осъществява чрез радиооборудване, включително сателитни или кабелни системи. Министърът на културата издава правилника относно задълженията на TV2.
(30)
TV2 има задължение, свързано с обществена услуга. Съгласно Закона на радиото и телевизията (1994 г. - версията, валидна през въпросния период) (17), TV2 е независима институция, чийто предмет на дейност е осигуряване и разпространение на национални и регионални телевизионни програми чрез независими програмни дейности. Обхватът на предоставяните програми трябва да е насочен най-вече към качество, многостранност и разнообразие. При планирането на програми за регионалните станции на TV2 трябва да бъде даден приоритет на регионалното значение.
(31)
Както се посочва в Решението на Съда (18), точното определение на мисията за обществена услуга на TV2 е претърпяло промени във времето, но всички определения в различните етапи от разследвания период изискват „качество, многостранност и разнообразие“, които са основните качествени изисквания към възложената на TV2 дейност за обществената услуга.
(32)
По-подробно определение на мисията за обществена услуга може да бъде намерено в устава на TV2. Например в устава са посочени задълженията за излъчване на TV2 що се отнася до изкуството и културата, датското филмово производство, програми за деца, младежи и етнически малцинства. TV2 е длъжен също така да излъчва предупреждения към населението при бедствия и аварии.
(33)
Дейностите на TV2, свързани с предлагането на обществена услуга, се финансират чрез неговия дял от телевизионните лицензионни такси, чрез приходи от реклама и чрез други приходи. Съгласно условията на Закона за радиото и телевизията в сила от 1994 г. (19) цялостната дейност на TV2 се финансира с ресурси, прехвърлени от Фонд TV2 в съответсвие с рамковите бюджети, определени от Министъра на културата, с приходи от продажба на програми и чрез други вноски, субсидии и т.н. Трябва да се отбележи, че за 1995 г. и 1996 г. TV2 е получил своя дял от лицензионните такси и прихода от реклама от специален фонд (Фонд TV2) (20).
(34)
Разпоредбите за излъчване от търговските телевизионни станции извън пределите на една зона са предвидени в глава 5 от Закона за радиото и телевизията. Глава 6 разглежда местните радио- и телевизионни услуги. Основното изискване е получаването на лиценз за излъчване. Програмните изисквания за притежателите на лиценз са предвидени в Изпълнителна заповед № 874 относно европейското съдържание и Изпълнителна заповед № 1349 относно местните радио и телевизия (21). Съгласно тези определения станциите в мрежа, които получават лиценз за местно телевизионно излъчване, трябва да предават местни програми поне един час на ден и да произвеждат значителен дял от своята програма на датски или за датска аудитория. Тъй като TV3, 3 + и първи канал на TVDanmark са излъчвани с британски лиценз, тези правила са приложими само за TVDanmark2.
II.1.3. ТЪРГОВСКИ ДЕЙНОСТИ НА TV2
(35)
Между 1995 г. и 2002 г. TV2 участва в редица търговски дейности, като за тази цел от 1 януари 1997 г. му е предоставено отделно правно основание (22), позволяващо му, освен другото, да използва техническото си оборудване, да учредява нови дружества или да прави капиталови инвестиции в съществуващи дружества. Между 1995 г. и 2002 г. тези дейности включват реклама, продажба на програми, отдаване на антенни мачти, търговия, интернет дейности, препродажба на права за излъчване на спортни събития и др.
(36)
От януари 2001 г. TV2 е длъжен да води отделна счетоводна отчетност за предоставяните от него обществени услуги и за „всички други дейности“, които надхвърлят 5 % от оборота и 3 милиона DKK годишно. Въведено е задължение за осчетоводяване на всички разходи, за ценообразуване на необществените услуги/продукти по пазарна стойност, а прехвърлянето на капитал между предприятията, предоставящи обществена услуга, и останалите следва да се извършва в съответствие с принципа на инвеститор в условията на пазарна икономика и не може да включва ресурси от лицензионни такси (23).
II.2. МЕРКИТЕ
(37)
Между 1995 г. и 2002 г. TV2 получава приходи от лицензионни такси.
(38)
Министърът на културата определя размера на лицензионната такса, дължима от собствениците на радио- и телевизионни приемници за една или повече години наведнъж (24). Телевизионната лицензионна такса се събира от DR, а след това приходите се разпределят между DR и TV2, според решението на Министъра на културата съгласно медийно споразумение с датския парламент.
(39)
Министърът на културата определя правилата за това кога влиза в сила и кога се прекратява задължението за плащане на лицензионни такси, какви са сроковете за плащане и принудително събиране, за таксите за напомняне и др. Върху закъснелите плащания се начислява лихва според закона за лихвите. Събирането на неплатените такси и начисления може да бъде изпълнявано от Hypotekenbank (датска ипотечна банка). Неплатените суми могат например да бъдат удържани от заплатата на съответното лице в съответсвие с правилата за събиране на данъци от физическите лица, съгласно Закона за удържане на данъка при източника.
(40)
До 1997 г. TV2 получава своето финансиране (приходи от реклама и лицензионни такси) чрез Фонд TV2. От 1997 г. TV2 получава своя дял от приходите от лицензионни такси директно от DR.
(41)
През 1995 г. и 1996 г. TV2 получава приходи от реклама от Фонд TV2 (25).
(42)
TV2 получава и 58 милиона DKK от Фонд „Радио“ за нараснала ангажираност в датското филмопроизводство.
(43)
Освен това, когато през 1997 г. Фонд TV2 е закрит, TV2 получава 167 милиона DKK от Фонда за инвестиции в цифровизация на системите си за продукция и 50 милиона DKK за покриване на оперативни разходи.
(44)
TV2 е освободен от плащане на корпоративен данък съгласно Търговския закон. През януари 2001 г. датската държава въвежда механизъм за неутрализиране на ефекта от освобождаването от данъчно облагане на търговските дейности на TV2. TV2 трябва да прехвърли 30 % от годишния излишък от дейностите, които не са свързани с обществената услуга, към дейностите, свързани с предлагането им. Този процент отговаря на стандартния размер на корпоративния данък, който Дания въвежда през 2000 г.
(45)
Държавните заеми финансират първоначалните разходи и оперативния дефицит на TV2 през периода на започване на дейността му. Съгласно първоначалните споразумения за заем TV2 трябва да заплати лихва върху главницата и да погаси изцяло заемите. Въпреки това през целия разследван период TV2 е освободен от плащане на лихви и се ползва от мораториум върху погасяването на заемите. Предимството в резултат от безлихвените и освободени от погасяване първоначален заем и оперативни заеми за разследвания период е 341,8 милиона DKK.
(46)
До края на 1996 г. правителството издава гаранции за заемите от Фонд TV2 с цел финансиране на работата на TV2. При закриването на Фонда размерът на гарантираните заеми е прехвърлен на TV2. Предимството за TV2 в резултат от тази гаранция е 9,8 милиона DKK.
(47)
През разследвания период Дания има достъп до три национални наземни честоти, които са запазени за обществените радио- и телевизионни оператори. Една честота е запазена за TV2, втора за DR и трета за цифрова телевизия.
(48)
TV2 плаща такса за използването на запазената национална честота за излъчване на Националната агенция за информационни технологии и телекомуникации, държавен орган към Министерството на изследванията, технологиите и развитието (26). Размерът на таксата е предвиден в датския финансов закон. През разследвания период TV2 заплаща между 2 и 4 милиона DKK годишно такси за ефирна честота.
(49)
Дания има и честоти само за регионално покритие. През 1997 г. правителството въвежда възможността за свързване на регионалните честоти за постигане на по-голямо покритие (създаване на мрежи). Между 1998 г. и 2001 г. местни търговски телевизионни станции, лицензирани за излъчване в мрежова конфигурация, трябва да заплащат годишна такса на държавата (27). Регионалните услуги на TV2 не са обвързани с плащане на таксата, тъй като тези услуги се излъчват в „блокове“ от националната честота на TV2. Търговската телевизионна станция TVDanmark е единственият оператор, заплатил тази такса за втория си канал. Общият размер на таксите, които операторът заплаща, възлиза на 85,0 милиона DKK.
(50)
Собствениците на колективни антенни инсталации имат задължение да препредават програмите от обществената услуга на TV2 чрез своите инсталации (задължителен пренос).
III. МНЕНИЯ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ И НА ДАНИЯ
(51)
Първоначално след решението си за откриване на официална процедура по разследване Комисията получи различни мнения от заинтересованите страни. Основните точки са обобщени по-долу.
(52)
TVDanmark счита, че предоставянето от страна на държавата на предавателна честота с национално покритие представлява държавна помощ, тъй като държавата се отказва от приход върху този оскъден актив. В най-добрия случай конкурентите има едва 77 % покритие. TVDanmark твърди, че тъй като таксата за участие в мрежа, наложена само върху TVDanmark2 и не върху местните станции на TV2, въпреки че икономически и търговски операторите са в едно и също положение, тя представлява държавна помощ за местните станции на TV2. Според ACT, Antena 3 TV и Telecinco, принципът на ЕО за неутралитет по отношение на средствата за ретранслиране изисква налагането на такса за всякакъв вид мрежа.
(53)
По отношение на освобождаването от корпоративен данък ACT, Antena 3 TV и Telecinco коментират, че задължението на TV2 да прехвърля 30 % от печалбата от търговски си дейности в обществените си дейности не може да се счита за равностойно на плащането на корпоративен данък на държавата, тъй като нарушава конкуренцията на пазара на радио- и телевизионно разпространение.
(54)
Няколко трети страни поддържат мнението, че определението за мисията за обществената услуга на TV2 не е законосъобразно. Те оспорват изпълнението на условията, свързани с преноса на задачи, и условията за пропорционалност. По-специално, TVDanmark твърди, че при изчисляване на свръхкомпенсацията Комисията трябва да вземе предвид ползата за TV2 от освобождаването му от корпоративен данък, неговите безлихвени и безвъзмездни първоначални заеми, държавната гаранция за оперативни заеми и свободното използване на честота на предаване. TVDanmark твърди, че като цяло пазарните колебания в прихода от телевизионна реклама са ограничени и не оправдават натрупването на капитал от страна на TV2.
(55)
Що се отнася до рекламния пазар, TVDanmark твърди, че ценовите практики на TV2 не са позволили на търговските оператори да възстановят обособените си разходи. TVDanmark е трябвало да остойности своите TRP с около 30-40 % под тези на TV2, за да има място на пазара (TRP и GRP на TV2 са по-ценни, защото покритието им е по-добро) (28). Благодарение на уникалната позиция на TV2 по отношение на покритие и програмен бюджет, даден рекламодател винаги би разпределил част от своя бюджет в TV2, така че с определен бюджет да получи максимално въздействие по отношение на броя контакти, обхванатата целева аудитория и/или честота. TVDanmark представи цифри, илюстриращи, че неговата дейност е понесла загуби между 1997 г. и 2002 г., твърдейки, че нелоялната конкуренция на TV2 е възпрепятствала TVDanmark от генериране на достатъчно приходи. TVDanmark предостави и анализ на ценообразуването за телевизионна реклама на датския пазар, изготвен от Copenhagen Economics. Анализът сравнява средни и пределни цени на пазара и заключава, че е имало конкуренция само за остатъчното търсене и че по тази причина всяко сравнение следва да се базира на пределни цени. Освен това TVDanmark предостави информация, сравняваща рекламните цени на TV2 с тези за други видове медии, както и цени в други страни.
(56)
TV3 твърди, че е трябвало да предостави много високи отстъпки за своите рекламни слотове, за да намери място на пазара, тъй като TV2 е предлагал допълнителни пределни отстъпки върху неусвоения бюджет за телевизионна реклама на рекламодателя, ако този бюджет бъде използван за реклама отново в TV2.
(57)
На второ място, след решението си за откриване на официална процедура по разследване Комисията получи и мнението на датските органи. Основните точки са обобщени по-долу.
(58)
Датските органи са счели, че честотите на излъчване за TV2 не могат да се разглеждат като предимство, тъй като местните телевизионни станции също имат запазени за тях честоти на излъчване. Следователно TV2 не е получил специален режим. TV2 е трябвало, както други станции, да плаща такса за използване на честотата.
(59)
Що се отнася до освобождаването от корпоративен данък датските органи са на мнение, че печалбата от търговски дейности е много ограничена и методът, избран да неутрализира ефекта от освобождаването на TV2 от корпоративен данък върху търговските му дейности означава, че то не е извлякло никаква финансова полза от освобождаването.
(60)
Що се отнася до въпроса за пропорционалността датските органи заявяват, че прехвърлянето на 167 милиона DKK от Фонд TV2 е било предназначено за цифровизация на мрежата за радиоразпръскване. Следователно не може да бъде описано като свободен капитал.
(61)
Датските органи заявиха също така, че излишъкът за периода 1995-2002 г. е довел до приемливо ниво на възвръщаемост по отношение на оборота на TV2. Освен това капиталът е бил необходим като буфер в случай на внезапен спад в прихода от реклами и според закона на TV2 не е било позволено да взема заеми, надхвърлящи 4 % от годишния оборот. В допълнение, според датските органи държавата е действала в съответствие с „принципа на инвеститора в условията на пазарна икономика“, тъй като собственият капитал на TV2 не е надвишил размера, който един типичен пазарен инвеститор би внесъл. Този капитал не е в противоречие с Договора, при условие че е не е използван за кръстосано субсидиране на търговската дейност на TV2.
(62)
Относно поведението на TV2 на рекламния пазар датските органи посочиха, че TV2 последователно е определял цените си, така че да увеличи максимално приходите. Цените са определяни единствено според предлагането и търсенето. Цените са определяни годишно въз основа на прогнозите на рекламния отдел на TV2 за търговския дял на аудиторията (на възраст 21-50 години), програмната схема, икономическите промени и конкурентното положение на пазара. Нито оперативните разходи на TV2, нито размерът на приходите от лицензионни такси са били фактор в прогнозата. Цените на TV2 са били най-високите на датския пазар, следователно не става въпрос за подбиване на цените, което да доведе до по-голяма нужда от държавно финансиране.
(63)
Датските органи предоставиха доклад за конкуренцията на датския пазар на телевизионната реклама, изготвен от RBB Economics. В доклада е направено заключение, че средните нетни цени на TV2 всъщност са по-високи от цените на неговите конкуренти и че разликите в рекламните ставки на TV2 и TVDanmark се обясняват с разликите в относителната им сила по отношение на програмите и способността за привличане на аудитория.
(64)
На трето място, след решението на Съда Комисията покани датските органи да представят техен анализ на последиците от решението по случая.
(65)
Датските органи изпратиха своя коментар и предоставиха също така и мнението на TV2. Основните точки са обобщени по-долу.
(66)
Относно приходите от реклама за 1995 г. и 1996 г. датските органи и TV2 твърдят, че датската държава не е имала влияние върху техния размер, така че те не трябва да се считат за ресурси на държавата. Датските органи не потвърдиха цифрите, изнесени от Комисията, но обясниха, че при изчисленията на приходите от реклама за 1995 г. и 1996 г. е трябвало да бъде отчетен фактът, че част от средствата от Фонд TV2 са използвани за финансиране на регионалните станции на TV2 и че тази част е можела да бъде финансирана единствено от лицензионните такси. Въпреки това датските органи твърдят, че при всички случаи приходите от реклама трябва да бъдат взети предвид при изчисляването на нетните разходи за възложената мисията за обществена услуга и че представляват приход, генериран от дейности, свързани с предлагането на обществена услуга.
(67)
Датските органи и TV2 се позовават и на решението на Съда като доказателство, че са спазени условията на решението по дело Altmark от 24 юли 2003 г. (29) Те припомнят, че както при дело Bupa (30), обстоятелствата по дело TV2 са налице преди датата на решението по дело Altmark. Те поддържат становището, че когато се прилагат критериите по делото Altmark, характерът и целта на критериите трябва да бъдат спазени, така че да бъдат взети предвид фактите по конкретния случай. Според тях от решението следва, че единственото изискване, което Съдът е наложил на датската държава е, че тя трябва, по същество, да спази условията, постановени в решението по дело Altmark.
(68)
По-конкретно датските органи и TV2 поддържат становището, че процедурата, използвана за определяне на лицензионната такса, е била прозрачна и е отговаряла на изискванията на втория критерий по делото Altmark, поне по същество, и според тях в контекста на решението на Съда това е достатъчно. Те считат, че третият критерий също е спазен доколкото на TV2 е имал правото да задържи приемлива печалба. Що се отнася до четвъртото условие по делото Altmark, те подчертават сериозния контрол, прилаган спрямо TV2, и твърдят, че делото BUPA и решението на Съда подкрепят тяхното твърдение, че в този конкретен случай тестът следва да е по-облекчен или да бъде изпълнен само по същество. Като цитират делото Chronopost (31), те посочват и че на практика не е възможно TV2 да бъде сравнен с едно типично добре управлявано предприятие. В допълнение датските органи потвърдиха своето мнение, че съгласно теста за инвеститор в условията на пазарна икономика компенсацията трябва да бъде одобрена.
(69)
По-нататък датските органи и TV2 твърдят, че държавната помощ трябва да бъде обявена за съвместима. Те обясняват процеса, довел до натрупване на капитал в TV2, и посочват различните причини, поради които този капитал е бил необходим на TV2, за да изпълни задачите си по обществената услуга.
(70)
След решението на Съда някои трети страни също предоставиха мнения. По същество те твърдят, че не трябва да бъде постановено, че са изпълнени условията по делото Altmark, по-специално, защото икономическите доклади, на които се позовава Съдът, са недостатъчни да докажат, че вторият и четвъртият критерии са изпълнени. Те са на мнение и че Комисията трябва да отстоява своето заключение в отмененото решение за възстановяване, т.е. че помощта не е съвместима.
IV. ОЦЕНКА НА МЕРКИТЕ
IV.1. ДЪРЖАВНА ПОМОЩ ПО СМИСЪЛА НА ЧЛЕН 107, ПАРАГРАФ 1 ОТ ДФЕС
(71)
Член 107, параграф 1 от ДФЕС гласи, че: „Освен когато е предвидено друго в Договорите, всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар.“
(72)
Комисията трябва да прецени дали описаните по-горе мерки представляват държавна помощ по смисъла член 107, параграф 1 от ДФЕС.
IV.1.1. ДЪРЖАВНИ РЕСУРСИ И ОПРЕДЕЛЯНЕ НА ОТГОВОРНОСТ
(73)
Комисията трябва да прецени дали въпросните мерките, включват държавни ресурси.
(74)
Що се отнася до лицензионната такса Комисията взема под внимание съображенията на Съда в неговото решение (32). По-конкретно сумата е определена от датските органи; задължението за плащане на лицензионната такса не произтича от договорните взаимоотношения между TV2 и лицето, дължащо плащането, но само поради факта, че притежава телевизионен или радиоприемник; където е необходими, лицензионната такса се събира в съответствие с режима за събиране на данъци от физическите лица; и, накрая, датските органи са тези, които определят дела на TV2 от приходите от лицензионни такси. Съдът заключава, че ресурсите от лицензионни такси са на разположение и под контрола на датските органи и следователно представляват държавни ресурси.
(75)
Що се отнася до приходите от реклама за 1995 г. и 1996 г. в своето решение Съдът посочва, че лицензионната такса и приходите от реклама са различни по характер (33).
(76)
В своето решение Съдът постановява, (34) че Комисията не е посочила достатъчно причини защо приходите от реклама през 1995 г. и 1996 г. трябва да бъдат счетени за държавни ресурси.
(77)
В контекста на решението по дело PreussenElektra (35) Комисията следва да докаже, че приходите от реклама за 1995 г. и 1996 г. могат да бъдат класифицирани като държавни ресурси. За целта тя трябва да прецени дали тези приходи са били под контрола на датската държава.
(78)
В тази връзка, за да реши дали приходите от реклама през 1995 г. и 1996 г.представлява държавни ресурси, Комисията взема под внимание следните фактори.
(79)
През 1995 г. и 1996 г. TV2 получава приходите от реклама от Фонд TV2, който от своя страна получава приходите от реклама от TV2 Reklame A/S.
(80)
TV2 Reklame е отделно отделна държавна структура, независима от TV2. Дружеството е създадено като посредник за продажбата на реклами по TV2 на търговска основа (36). TV2 Reklame е в договорни взаимоотношения със своите клиенти рекламодатели.
(81)
Няма задължение за прехвърляне на приходи от TV2 Reklame към Фонд TV2. Вместо това прехвърлянето е по решение на датската държава (37). Министърът на културата решава каква част от печалбата на TV2 Reklame следва да бъде прехвърлена във Фонд TV2. Решението е взето за една или повече години наведнъж с одобрението на датския парламент (Комисията по финанси). Министърът на културата е можел да реши непрехвърлената печалба да бъде използвана за погасяване на издадената по-рано държавна гаранция за TV2 Reklame или за културни цели.
(82)
На практика през 1995 г. и 1996 г. пълният размер на печалбата на TV2 Reklame е прехвърлен във Фонд TV2.
(83)
Фондът TV2 е създаден с цел осигуряване на доходи на TV2 от ресурсите на лицензионните такси и от приходи от реклама. Фондът TV2 е създаден с цел осигуряване на доходи на TV2 от ресурсите на лицензионните такси и от приходи от реклама. Управляван е от бордът на директорите на TV2.
(84)
Няма задължение за прехвърляне на средства от Фонд TV2 Reklame към TV2 всяка година. По-скоро прехвърлянето на средства към TV2 е по решение на датската държава. Тъй като по закон Фонд TV2 е длъжен да прехвърля средства към TV2 в съответствие с рамковите бюджети, определяни от Министъра на културата (38).
(85)
На практика през 1995 г. и 1996 г.TV2 не получава целите приходи от реклама от Фонд TV2.
(86)
Освен това в счетоводните отчети на Фонд TV2 не се прави разлика между приходи от реклама и ресурси от лицензионни такси. Приходите, които не са прехвърляни към TV2 се натрупват във Фонд TV2. След закриването на Фонд TV2 приходите са прехвърлени на TV2.
(87)
Според TV2 и датските органи приходите от реклама принадлежат на TV2 и по закон TV2 има право върху тях. Те се позовават на писмо от Министъра на правосъдието от 22 ноември 2003 г., в което се посочва, че ресурсите от Фонд TV2 мога да се използват единствено за покриване на дейностите на TV2. Следователно, според TV2 и датските органи, в крайна сметка е налице правно задължение за прехвърляне на приходите от реклама от Фонд TV2 към TV2. Въпреки това, както е посочено по-горе, по закон няма задължение за прехвърляне на целите приходи от реклама на TV2 и е трябвало Министърът да вземе конкретно решение за това дали да бъдат прехвърлени средства на TV2 и, ако е така, в какъв размер.
(88)
Що се отнася до TV2 трябва да се добави, че операторът не е имал договорни взаимоотношения с рекламодателите, както и влияние върху рекламните дейности (39). Датското правителство потвърждава, че очакваните приходи от реклама за предстоящата година са определени независимо от TV2.
(89)
Въз основа на информацията по-горе Комисията счита, че Министърът е имал контрол върху средствата в TV2 Reklame и Фонд TV2. По-специално, Комисията отбелязва, че: i) датската държава е тази, която е решила дали част от или целите приходи от реклама да бъдат прехвърлени във Фонд TV2 и TV2; ii) през 1995 г. и 1996 г. TV2 не получава целите приходи от реклама, и iii) непрехвърлените приходи от реклама са натрупани във Фонд TV2, където на практика те са смесени с лицензионните такси.
(90)
По тези причини Комисията счита, че в този конкретен случай приходите от реклами за 1995 г. и 1996 г., които не са били прехвърлени на TV2 чрез TV2 Reklame и Фонд TV2, представляват държавни ресурси.
(91)
Но дори приходите от реклами да не бяха квалифицирани като държавни ресурси (quod non), това нямаше да бъде от значение за размера на държавната помощ, която би могла да бъде счетена за съвместима. В съответсвие с постоянната практика на Комисията и Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми от 2001 г. (40), приходите от дейност по обществената услуга като приходи от реклама трябва да се отчитат при изчисляване на нетните разходи за обществената услуга, което означава, че тези приходи, дори и ако не се считат за държавни ресурси, намаляват нуждата от публично финансиране. Датските органи споделят това мнение (41).
(92)
Специалното прехвърляне на средства към TV2 от Фонд „Радио“ включва приходите от лицензионни такси, които са предоставени на TV2 след решение на държавата. Същото важи и за специалното прехвърляне от Фонд TV2 след неговото закриване, тъй като въпреки факта, че датската държава е упражнявала контрол върху Фонд TV2, както бе споменато по-рано, средствата от Фонд TV2 са предоставени на TV2 с решение на държавата. Щом тези ресурси остават под обществен контрол те трябва да се считат за държавни ресурси. И тъй като приходите от реклама се считат за държавни ресурси, а решението за прехвърлянето им в TV2 при закриването на Фонда е взето от държавата, твърдението на датските органи, че общата сума, прехвърлена на TV2 при закриването на Фонд TV2, е получена изключително от приходи от реклама, не променя това заключение.
(93)
Що се отнася до държавните мерки Комисията счита, че освобождаването от корпоративен данък представлява използване на публични ресурси, тъй като горепосочените данъчни приходи са равностойни на потреблението на държавни ресурси под формата на данъчни разходи (42).
(94)
Предоставените на TV2 безлихвени и безвъзмездни заеми са пряко осигурени от държавата и разпределени от държавния бюджет. Като се отказва от лихвата и погасяването на тези заеми датската държава се отказва от приход и следователно тези средства представляват държавни ресурси. Освен това самата датска държава гарантира оперативните заеми. Ползата от държавна гаранция е, че рискът, свързан с гаранцията, се поема от държавата. Фактът, че държавата поема риска нормално би трябвало да бъде възнаградено с подходяща премия. Когато държавата се отказва от премията, е налице предимство за TV2 и изтичане на ресурси от държавата (43).
(95)
Освен това държавата е запазила национална честота на излъчване за TV2, за което TV2 заплаща такса честота на определен държавен орган. Годишната такса, която TV2 плаща през разследвания период, варира от 2 милиона DKK и 4 милиона DKK.
(96)
Поради липса на база за сравнение за таксата, платена за национална честота, тя може да бъде сравнена само с таксата, платена за разрешение за достигане до по-голям дял от населението чрез мрежова конфигурация. Таксата за честота, платена от TV2 за национално покритие, е значително по-ниска от таксата за мрежа, наложена на TVDanmark, която варира от 5 милиона DKK през 1997 г. до 30 милиона DKK през 2001 г. въпреки че чрез мрежата си от регионални честоти TVDanmark постига само 77 % покритие. Така TV2 успява да достигне до по-голям дял от датското население на по-ниска цена.
(97)
Затова Комисията счита, че таксата за честота не отразява пазарните условия и без да поиска пазарната цена на актива държавата се е отказала от приходи, които би следвало да постъпят в държавния бюджет.
(98)
От друга страна, TV2 не е длъжен да плаща такса мрежа, тъй като не излъчва посредством конфигурация от местни честоти, така че да създаде национална мрежа. Тъй като държавата не е упълномощена няма право да събира тази такса от TV2, тя не се отказва от приходи и следователно в този случай не са намесени държавни ресурси.
(99)
По същия начин, Комисията не може да установи никакъв елемент на държавни ресурси в законовото задължение на собствениците на колективни антенни инсталации да препредават програмите от обществената услуга чрез тези инсталации (задължителен пренос), тъй като държавата нито се отказва от някакъв приход, нито прехвърля активно средства към тези оператори. Това правило за достъп не поставя TV2 в по-благоприятно финансово положение от държавни ресурси (44).
(100)
Всички гореспоменати мерки са свързани с датската държава, тъй като, както е описано по-горе, по един или друг начин те включват решение на датската държава.
IV.1.2. СЕЛЕКТИВНО ПРЕДИМСТВО И НАРУШАВАНЕ НА КОНКУРЕНЦИЯТА
(101)
Комисията счита, че приходите от лицензионни такси, прехвърлянето на средства от Фонд TV2 (включително приходи от реклама за 1995 г. и 1996 г.) и Фонд „Радио“, освобождаването от корпоративен данък, безлихвените и безвъзмездни заеми, заедно с достъпа до национална честота при благоприятни условия са дали на TV2 икономическо и финансово предимство, облекчавайки оперативните разходи, които той иначе би трябвало да поеме със своя бюджет. Освен това конкурентите на TV2 не са получили същите средства.
(102)
Въпреки това държавните мерки, компенсиращи нетните допълнителни разходи от общ икономически интерес (SGEI), не представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, когато са изпълнени четирите условия, постановени от Съда на Европейските общности по делото Altmark (45):
-
първо, предприятието получател трябва действително да има задължения за предоставянето на обществена услуга и тези задължения трябва да са ясно дефинирани;
-
второ, параметрите въз основа на които се изчислява компенсацията, трябва да бъдат установени предварително по обективен и прозрачен начин;
-
трето, компенсацията не може да надвишава това, което е необходимо за покриване изцяло или частично на разходите, възникнали при изпълнението на задълженията, свързани с предоставянето на обществената услуга, като се отчитат съответните приходи и приемлива печалба за изпълнението на тези задължения;
-
четвърто, когато предприятието, което трябва да изпълнява задължения, свързани с обществена услуга, не е избрано с процедура за възлагане на обществена поръчка, необходимото равнище на компенсация трябва да се определи въз основа на анализ на разходите, които би направило едно типично, добре управлявано и разполагащо с подходящи производствени средства предприятие при изпълнението на тези задължения, като се вземат предвид съответните приходи и приемлива печалба за изпълнението на задълженията.
(103)
Както ще бъде описано по-подробно в раздела от настоящото решение относно съвместимостта на мерките (съображение 160 и следващите от настоящото решение), от решението на Съда следва, че е изпълнено първото условие по делото Altmark.
(104)
Що се отнася до втория критерий по делото Altmark, където параметрите, използвани за изчисляване на компенсацията, трябва да бъдат установени предварително по обективен и прозрачен начин, Комисията трябва да прецени законовите и икономическите условия, при които през разследвания период са определяни приходите от лицензионни такси, дължими на TV2. В тази връзка Комисията отбелязва, че процедурата е следната.
(105)
Съгласно точки 29 и 30 от писмото на датските органи от 24 март 2003 г. в действащия през разглеждания период Закон за радиото и телевизията (46) е посочен начинът на финансиране на станция TV2 като цяло (ресурси от лицензионни такси, приходи от реклама и други източници на приходи), а на Министъра на културата е възложена отговорността за определяне на дела от лицензионните такси за на TV2 и DR, а от там и на размера на компенсацията, която да бъде предоставена на TV2. Следва да се отбележи, че за 1995 г. и 1996 г. TV2 получава своя дял от лицензионната такса от Фонд TV2.
(106)
В съответсвие с установената практика, размерът на компенсацията е определен от Министъра на обсъждане с комисията по финанси на датския парламент в рамките на медийно споразумение, сключено с мнозинство от представените в парламента политически партии. Във въпросния момент са налице 3 медийни споразумения: медийното споразумение за периода 1994-1997 г., сключено на 16 септември 1993 г., медийното споразумение за периода 1997-2000 г., сключено на 10 май 1996 г., и медийното споразумение за периода 2001-2004 г., сключено на 28 март 2000 г.
(107)
Така приходите от лицензионни такси са фиксирани за сравнително дълго време. През разследвания период предоставената на TV2 компенсация не е била предмет на последващо разглеждане, дори когато приходите на TV2 намаляват. Например въпреки че през 1999 г. приходите от реклами на TV2 претърпяват значителен спад, компенсацията не е променена така че да отрази този факт.
(108)
Според датските органи компенсацията е определена чрез индексиране на цените и заплатите в бюджета и счетоводните отчети на TV2 и чрез икономически анализи.
(109)
През 1995 г. и 1996 г. са направени задълбочени икономически анализи от KPMG, одиторска фирма. За доклада за 1999 г. KPMG е подпомогната от допълнителна група, състояща се от представители на водещи участници в пазара, включително конкуренти на TV2. Особено внимание е отделено на информацията за потенциалния приход от източници, различни от лицензионната такса като приходите от реклама.
(110)
В точки 164 и 165 от тяхното писмо от 24 март 2003 г. датските органи посочват, че консултантските проучвания на KPMG, предназначени да прогнозират вероятната тенденция в рекламния оборот на датския рекламен пазар и източниците на приходи на TV2, и да определят свързаните с тези прогнози, несигурности са изготвени с цел датското правителство и парламент да получат по-добра основа за определяне и разпределяне на приходите от лицензионни такси при преговорите върху медийната политика.
(111)
Според датските органи документите, използвани за определяне на компенсацията, са били обществено достъпни. Медийните споразумения са публикувани с прессъобщения и в официалните протоколи от работата на парламента (Folketingstidende). Законодателството, прилагано към медийните споразумения, е публикувано в датския държавен вестник (Lovtidende). Финансовите отчети на TV2 също са публикувани, заедно с гореспоменатите икономически анализи.
(112)
В контекста на решението на Съда Комисията трябва да прецени дали, предвид описаната по-горе процедура, може да бъде заключено, че е изпълнен вторият критерий от делото Altmark.
(113)
От една страна Комисията взема под внимание факта, че в своето решение (47), Съдът постановява, че: „… горната процедура за определяне размера на приходите от лицензионни такси, платими на TV2, може да бъде счетена за обективна и прозрачна, като се има предвид по-специално че в нея участва Датският парламент, че е базирана на икономически анализи, изготвени от одиторска фирма със съдействието на допълнителна група експерти, включваща конкуренти на TV2, и че тези анализи са публикувани, както и годишните финансови отчети на TV2. Следователно не може да се изключи, че един сериозен анализ на тази процедура може да доведе до заключението, че още преди условията по дело Altmark да бъдат постановени от Съда на ЕО Кралство Дания е изпълнило второто от тези условия по същество“. Съдът постанови също че: „размерът на прихода от лицензионни такси, дължими на TV2, е изчислен въз основа на конкретното предположение, че TV2 ще продължи да се ползва от тези други държавни мерки“ (48) (т.е. освобождаване от данъчно облагане и др.).
(114)
Комисията счита, че участието на датския парламент в процеса за определяне на лицензионната такса осигурява определена степен на прозрачност и обективност. Още повече че медийните споразумения, определящи размера на ресурсите от лицензионни такси, които трябва да бъдат разпределени на TV2, са сключени предварително за няколко години и след това компенсацията за TV2 никога не е коригирана през разглеждания период.
(115)
Въпреки това икономическите доклади, изготвени от KPMG, дават прогнози само за размера на приходите от реклама на TV2 (т.е. приходната страна). В тях не се споменава нищо са разходната страна при изчисляване на компенсацията и Комисията остава с впечатлението, че медийните споразумения са въз основа единствено на индексиране на разходите на TV2 от предишните години. Всъщност датските органи твърдят, че компенсацията е определена въз основа на индексиране на цените и заплатите в бюджетите и отчетите на TV2 и въз основа на икономическите анализи, които оценяват само приходната страна, а не разглеждат периода, обхвана от медийното споразумение, сключено 16 септември 1993 г.
(116)
В допълнение, няма индикация за параметрите, които да бъдат използвани при изчисляване на компенсацията. Размерът на компенсацията е определен предварително, но вторият критерий по делото Altmark изисква самите параметри, използвани за изчисляване на компенсацията, да бъдат установени предварително по обективен и прозрачен начин.
(117)
В контекста на казаното по-горе Комисията счита, че вторият критерий по делото Altmark не е изпълнен. В контекста на казаното по-горе Комисията счита, че вторият критерий по делото Altmark не е изпълнен.
(118)
Съгласно четвъртия критерий по делото Altmark: „доставчикът на обществена услуга трябва да бъде избран според процедура за възлагане на обществена поръчка или необходимото равнище на компенсация [трябва да] бъде определено въз основа на анализ на разходите, които би направило едно типично, добре управлявано и разполагащо с подходящи производствени средства предприятие, така че да може да изпълни тези задължения, като се вземат предвид съответните приходи и приемлива печалба за изпълнението на задълженията“.
(119)
В настоящия случай доставчикът на обществена услуга TV2 не е избран след процедура за възлагане на обществена поръчка. Следователно Комисията трябва да прецени дали равнището на компенсация е определено въз основа на разходите, които би направило едно типично, добре управлявано и разполагащо с подходящи производствени средства предприятие при изпълнението на задълженията, свързани с обществена услуга.
(120)
Икономическите и правните условия, в които е определена компенсацията за TV2, са описани по-горе. В контекста на решението на Съда и предвид неговата констатация, че използваната от Кралство Дания процедура за определяне размера на приходите от лицензионни такси, дължими на TV2 между 1995 г. и 2002 г. включва, inter alia, икономически анализи, изготвени със съдействието на конкурентите на TV2, когато прави оценка дали разходите на TV2 са били съпоставени с тези на един типичен добре управляван оператор, Комисията трябва да вземе под особено внимание докладите на KPMG от 1995 г. и 1999 г.
(121)
В докладите на KPMG са разгледани различни сценарии за това как би могъл да се развие рекламният пазар през периодите на съответните лицензионни такси. В докладите не се съдържа информация за TV2 като такъв (например за финансовото му положение или оперативните му разходи); в тях е показано как могат да се развият приходите от реклама и каква част от общият рекламен пазар може да донесе до приходи за TV2. Като предвиждат най-вероятните промени в рекламният оборот на датския рекламен пазар и посочат несигурностите, свързани с тези прогнози, докладите са част от процедурата, използвана от датските органи за определяне на лицензионната такса, която да бъде предоставена на TV2.
(122)
Докладите на KPMG не оценяват разходите на TV2 или разходите на други оператори, ограничавайки се до разглеждане на тенденциите на рекламния пазар и до дела на приходите от реклама на TV2. Трябва да се отбележи и, че в докладите не са включени първите години от разследвания период, обхванат от медийното споразумение от 1993 г.
(123)
В известна степен конкурентите са участвали в изготвянето на тези доклади. В доклада от 1995 г. е посочено, че са участвали „много заинтересовани страни“, но от доклада не става ясно кои са те. В доклада на KPMG от 1999 г. е спомената допълнителна група експерти, в която наистина участват конкуренти на TV2. Въпреки това фактът, че тези икономически доклади до някаква степен са изготвени с помощта на конкуренти на TV2, не доказва само по себе си, че е направен анализ на разходите на конкурентите.
(124)
С други думи докладите не включват анализ на разходите, които би направило едно типично, добре управлявано и разполагащо с подходящи производствени средства предприятие при изпълнението на задължения, свързани с обществена услуга, а вместо това разглеждат по-общия въпрос за перспективите на рекламния пазар, както и за размера на бъдещите приходи от реклама на TV2. Трябва да се добави също така, че цените на рекламния пазар се определят от различни фактори като например дялове от аудиторията, а не само въз основа на разходите.
(125)
Датските органи и TV2 изтъкват също така правни и фактически аргументи във връзка с четвъртото условие по делото Altmark.
(126)
Първо, Дания цитира делото Bupa, твърдейки, че четвъртото условие Altmark не се прилага задължително или поне Комисията, в контекста на решението на Съда, трябва само да преценява дали условието е изпълнено по същество. Комисията счита, че ситуацията по делото BUPA е доста специфична, защото за разлика от другите сектори, предлагащи обществена услуга, въпросната схема за предоставяне на здравни услуги не е свързана с разходите, а се базира на рисковите профили на клиентите. Така че в този случай операторът не е имал възможност да подобри ефикасността чрез разходите си. Що се отнася до обществените радио- и телевизионни оператори, обаче, компенсацията може да бъде изчислена въз основа на разходи и приходи.
(127)
Второ, като се позовава на делото Chronopost (49) Дания твърди, че един доставчик на обществена услуга като TV2 не може да бъде сравняван с частен оператор. Все пак Комисията счита, че за разлика от разглеждания в делото Chronopost въпрос за разпределяне на разходите в контекста на оценка за съвместимост, същността на четвъртия критерий по делото Altmark е именно, че при липса на тръжна процедура разходите за предоставяната обществена услуга трябва да се съпоставят с тези на едно типично, добре управлявано и разполагащо с подходящи производствени средства предприятие.
(128)
Освен това Дания твърди, че Националната сметна палата (Rigsrevision) е провеждала финансови и управленски одити на счетоводните отчети на TV2 като част от рутинните си оценки на TV2 и че са извършвани рутинни проверки, включително и на ефективността. Въпреки това Комисията не счита, че фактът, че счетоводните отчети на TV2 са внесени за одобрение от Министъра на културата, е достатъчно доказателство, че разходите на TV2 са такива на едно добре управлявано предприятие. Освен това, не е ясно дали, при положение че преди да бъде определена компенсацията не е направен анализ на разходите, последващи проверки могат да са от значение за изпълнението на четвъртия критерий.
(129)
Датските органи посочват специално доклада от 2000 г. на Датската национална сметна палата, в който промяната на продуктивността на TV2 е до известна степен сравнена с тази на DR и определени чуждестранни обществени радио- и телевизионни оператори (British Broadcasting Corporation „BBC“, Sveriges Television „SVT“ и Norsk Riksringkastning „NRK“). В доклада Националната сметна палата установява, че и DR и TV2 са подобрили продуктивността си между 1990 г. и 1999 г. DR намалява повече почасовите си разходи за първо излъчване в сравнение с TV2, но през 1999 г. тези разходи са все още 53 % по-високи от тези на TV2. Общите почасови разходи за излъчване на DR през 1999 г. са приблизително 29 % по-високи от тези на TV2. Националната сметна палата установява също така, че подобрената продуктивност на DR и TV2 са по-голяма или равна на увеличената продуктивност на другите три обществени радио- и телевизионни оператори.
(130)
И все пак този доклад не е достатъчно доказателство за изпълнение на четвъртото условие.
(131)
Всъщност докладът е изготвен след медийните споразумения, които определят размера на компенсацията, и затова в него не е посочено, че компенсацията е била определена въз основа на разходите, които би направило едно типично предприятие при изпълнение на своята мисия за обществена услуга.
(132)
Освен това в доклада е направено сравнение с други обществени радио- и телевизионни оператори и затова не е разгледан въпроса за разходите на един „типичен“ оператор. Например, в доклада не е установено, че разходите на DR, който няма право да генерира приход чрез реклама и чието равнище на компенсация е определено съгласно същото медийно споразумение, както при TV2, са разходи на едно типично предприятие. Ето защо от сравнението с разходите на DR е невъзможно да бъдат направени заключения що се отнася до изпълнението на четвъртия критерий по делото Altmark.
(133)
Що се отнася до сравнението с чуждестранните радио- и телевизионни оператори в доклада е сравнена само промяната в продуктивността на TV2 спрямо един от другите радио- и телевизионни оператори, но не се споменава нищо за нивото на ефективност като такова, а от там и за самите разходи. По-специално, по-слабото увеличение на продуктивността може да се дължи на много фактори, например по-висока ефективност в началото на периода или невъзможност на радио- и телевизионния оператор да увеличи времето за излъчване. Например, в точка 51 от доклада се казва, че: „През въпросния период BBC и SVT отбелязват почти идентично увеличение на разходите, реално с приблизително 50 %, докато разходите на NRK се увеличават реално с приблизително 60 %. Както бе споменато по-горе, разходите на DR се увеличават реално с 23 %, а на TV2 с 63 %. Тъй като, както вече беше казано, времето за излъчване на SVT и BBC не нараства толкова колкото на другите радио- и телевизионни оператори, това увеличение на разходите означава, че SVT и BBC не са подобрили своята продуктивност по същия начин като другите трима радио- и телевизионни оператори“.
(134)
Комисията отбелязва и че в точка 50 от доклада се казва, че: „Тъй като Националната сметна палата не е проверила по-подробно счетоводните отчети на чуждестранните радио- и телевизионни оператори, може би съществуват разлики в дейностите на тези радио- и телевизионни оператори и в методите на изчисление, използвани за отделните счетоводни позиции. Това означава, че използваните разходи и произтичащите от тях разходи за единица продукция не принадлежат задължително към едни и същи дейности и не са задължително изчислени по едни и същи счетоводни принципи. В резултат на това нивата на разходи за единица продукция не могат да бъдат сравнение еднозначно. Тъй като целта на включването на чуждестранни радио- и телевизионни оператори е по-скоро да се сравни „промяната“ в продуктивността, а не нивото на продуктивност като такова, Националната сметна палата счита, че въпреки това данните от чуждестранните радио- и телевизионни оператори, в текущата си форма, могат да послужат като приемлив индикатор за промяна“. В точка 53 от доклада се посочва и че: „Националната сметна палата не е проучила по-подробно причините за горните промени, тъй като, както беше казано по-горе, промяната в посочените разходи за единица продукция зависи от предлаганите от радио- и телевизионните оператори програми, и защото анализът предполага, че при всички случаи качеството остава непроменено. Тъй като това представлява непосредствена трудност що се отнася до правенето на сравнения между въпросните обществени радио- и телевизионни оператори, заключенията от анализа трябва да се тълкуват с известна предпазливост. В тази връзка министерството на културата е заявило, че приема описаните промени в разходите за единица продукция и че сравнението на разходите за единица продукция на DR, TV2 и чуждестранните обществени радио- и телевизионни оператори трябва да се тълкува с известна предпазливост“.
(135)
Поради гореизложените причини Комисията счита, че в доклада не е посочено, че разходите на TV2 са такива, каквито би направило едно типично добре управлявано предприятие при изпълнение на възложените му мисиите за обществена услуга.
(136)
В заключение, с оглед на казаното по-горе, Комисията счита, че четвъртият критерий по Altmark не е изпълнен и тъй като тези критерии са кумулативни, предоставената на TV2 компенсация не удовлетворява условията, постановени от Съда в решението по делото Altmark. При всички случаи, както ще бъде посочено по-долу, Комисията намира, че компенсацията може да се счита за съвместима с вътрешния пазар.
(137)
Комисията също така трябва да прецени дали въпросните мерки биха могли да покрият „критерия за инвестиции в условията на пазарна икономика“ („критерий за MEIP“). Датските органи и TV2 твърдят, че мерките не представляват държавна помощ, тъй като не са изпълнени условията на критерия за MEIP. По-специално, те поддържат становището, че съгласно критерият за MEIP е напълно оправдано излишъкът да остане при TV2 с цел натрупване на капитал.
(138)
В този смисъл на първо място трябва да се отбележи, че въпросът дали мерките са основателни съгласно критерият за MEIP не е равнозначен с въпроса дали те могат да се считат за необходими за изпълнението на дейности по обществената услуга (в.ж оценката за съвместимост по-долу), тъй като фактът, че TV2 е трябвало задължително да разполага с определено ниво резерв и капитал за изпълнение на своите дейности по обществената услуга не означава, че един частен инвеститор би внесъл средства в дружеството и не би се стремил към възвращаемост.
(139)
Комисията, в съответсвие с установената съдебна практика, трябва да определи дали при подобни обстоятелства от един частен инвеститор с мащаб, съпоставим с органите, управляващи публичния сектор, може да се очаква да бъде склонен да направи капиталови инжекции от такъв порядък (50). Въпреки че в сравнение с публичния инвеститор поведението на един частен инвеститор не трябва да бъде поведение на обикновен инвеститор, който инвестира капитал с оглед реализиране на печалба в относително краткосрочен план, а да бъде най-малко поведението на частно холдингово дружество или на група от частни предприятия, осъществяващи структурна политика и водени от перспективата за рентабилност в дългосрочен план.
(140)
Освен това, според утвърдената съдебна практика, критерият за MEIP трябва да се прилага в момента на вземане на решението, а не впоследствие (51).
(141)
В този случай, тъй като Дания е единственият вложител в TV2, тя е първият и последният кредитор, чийто разходи трябва да бъдат възстановени в случай на фалит на дружеството. Така от инвеститорска гледната точка датската държава би могла да се стреми към възвръщаемост на своята инвестиция чрез искане да ѝ бъдат възстановени разходите или под формата на лихва върху заем, или на връщане на дял от капитала.
(142)
Комисията отбелязва, че през въпросния период Дания се е отказала от правото си на лихва върху заемите и разрешава мораториум върху погасяването им. Нещо повече, датската държава не е поискала някакво възнаграждение от натрупания в TV2 капитал. Следователно датската държава не е потърсила съответната възвръщаемост на своята инвестиция, както нормално би направил всеки кредитор или собственик на дружество.
(143)
Освен това датските органи не са предоставили никакви валидни аргументи, обясняващи защо от стратегическа гледна точка би имало смисъл да бъде реинвестиран излишъка в TV2 вместо да бъде поискано възнаграждение под формата на лихва или дивиденти. Нормално един инвеститор би взел такова решение, само ако мисли, че реинвестицията ще увеличи стойността на първоначалната му инвестиция.
(144)
В настоящия случай не е установено наличие на бизнес план или ясна цялостна бизнес стратегия, които да подсказват, че случаят е бил такъв. Както няма и други индикации, че TV2 е планирал да развие своята дейност за произвеждане на такава добавена стойност. По този начин Комисията не се опитва да използва формалистични аргументи, за да опровергае аргумента на датските органи за критерия за MEIP, а единствено да прецени дали инвеститорът в условията на пазарна икономика би решил да остави средствата в TV2 въз основа на информацията, с която разполага в момента на вземане на решението си. И все пак, като взема предвид, че наличната информация към момента, в който средствата са оставени в TV2 (52), и като оставя настрана всякакви съображения относно дейностите по обществената услуга на TV2, които един частен инвеститор би взел предвид, Комисията счита, че не са били налице нито бизнес план, нито инвестиционен проект или някакъв друг елемент, въз основа на който един рационално мислещ частен инвеститор би преценил, че реинвестицията ще увеличи стойността на първоначалната му инвестиция и затова ще реши да остави парите в TV2 вместо да поиска някакъв вид възнаграждение.
(145)
Освен това датските органи използват възвръщаемостта на оборота като критерий за сравнение, за да покажат, че са действали като частен инвеститор при реинвестирането на средства в TV2. Въпреки това в настоящия случай, трябва да бъде подчертано, че датското правителство вече действа като орган, финансиращ TV2, и като такъв му осигурява значителни средства за покриване на оперативните му разходи. Размерът на тези средства има пряк ефект върху резултатите, които TV2 може да генерира. На практика това съотношение може да бъде подкрепено само с увеличаване на размера на държавно финансиране. И все пак, тъй като обикновено излишното финансиране също води до неефективност, а от там и до по-голямо изтичане на държавни ресурси, съвсем не е сигурно, че увеличеното финансиране осигурява съответно подобряване на резултатите.
(146)
Следователно не може да се твърди, че датските органи са действали като инвеститор в условията на пазарна икономика. Въпреки това Комисията намира, че компенсацията може да бъде счетена за съвместима, както ще бъде обяснено подробно по-долу. Както вече беше споменато, въпросът относно критерия за MEIP е различен от въпроса дали датската държава основателно е позволила на TV2 задържи излишъка, така че да натрупа капитала, необходим му за изпълнението на неговите задачи за обществена услуга.
(147)
В заключение Комисията счита, че през разследвания период TV2 се е възползвал от мерките. На телевизионния пазар TV2 се конкурира с други оператори, които не са получили същото предимство. Следователно мерките трябва да се считат за селективни и нарушаващи конкуренцията по смисъла на член 107, параграф 1от ДФЕС.
IV.1.3. ВЪЗДЕЙСТВИЕ ВЪРХУ ТЪРГОВИЯТА
(148)
Държавните мерки са предмет на член 107, параграф 1 от ДФЕС, доколкото засягат търговията между държавите-членки. Това е така винаги, когато съответните дейности са предмет на търговия в рамките на Общността.
(149)
Европейският съд е разработил широко тълкуване на това понятие. В установената съдебна практика, когато помощта засилва позицията на едно предприятие в сравнение с други предприятия, конкуриращи се в търговията в рамките на Общността, тези предприятия трябва да бъдат разглеждани като засегнати от помощта (53). Фактът, че въпросното предприятие не извършва експортна дейност, не изключва възможността да бъде засегната търговията. Когато една държава-членка предоставя помощ на дадено предприятие, неговата дейност на местна територия може да бъде подпомогната или дори повишена благодарение на помощта, което от своя страна намалява възможностите за други предприятия да се установят на пазара. В следствие на това помощта дава възможност на получателя да си запази пазарен дял, който в противен случай би бил зает от конкуренти от други държави-членки (54).
(150)
В параграф 18 от Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми, позовавайки се на съдебната практика на Съда, Комисията заявява, че „По принцип може да се счита, че държавното финансиране на обществените радио- и телевизионни оператори засяга търговията между държавите-членки. Очевидно е, че такъв е случаят при придобиването и продажбата на програмни права, които често се извършват на международно равнище. Също така рекламната дейност в случая на обществените радио- и телевизионни оператори, които имат право да продават рекламно пространство, има трансграничен ефект, особено в хомогенните езикови области, които се разпростират отвъд националните граници. Освен това структурата на собственост на търговските радио- и телевизионни оператори може да се разпростира в повече от една държава-членка.“
(151)
В дадения случай Комисията отбелязва, че TV2 работи на международния пазар и обменя телевизионни програми (55). Той е в пряка конкуренция с търговски радио- и телевизионни оператори, които работят на международния радио- и телевизионен пазар и имат международна структура на собственост. Предоставените на TV2 финансови ресурси му дават конкурентно предимство по отношение на закупуването на телевизионни права и инвестирането в програми, които в последствие биха могли да бъдат продадени. Освен това мерките за помощ поставят TV2 в благоприятна позиция в сравнение с конкурентите му в Европейския съюз, като намалява техните възможности за установяване в Дания.
(152)
Следователно Комисията прави заключение, че мерките, предоставени на TV2, са оказали въздействие върху търговията между държавите-членки по смисъла на члрн 107, праграф 1 от ДФЕС.
IV.1.4. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(153)
Тъй като са изпълнени всички условия на член 107, параграф 1 от ДФЕС, Комисията прави заключение, че гореописаните мерки в полза на TV2 се определят като държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(154)
Тъй като TV2 започва радио- и телевизионно разпространение през 1989 г., всичките мерки за TV2 са били взети след присъединяването на Дания към Европейския съюз. В следствие на това мерките, включително ресурсите за таксата за лиценз, представляват по-скоро нова държавна помощ, отколкото съществуваща помощ по смисъла на член 108, параграф 1 от ДФЕС.
IV.2. СЪВМЕСТИМОСТ НА ДЪРЖАВНАТА ПОМОЩ С ВЪТРЕШНИЯ ПАЗАР
(155)
Комисията счита, че член 107, параграф 2 и член 107, параграф 3, букви а), б), в) и г) от ДФЕС очевидно не са приложими и нито датските органи, нито TV2 са изложили някакъв аргумент във тази връзка.
(156)
Следователно Комисията направи оценка дали може да се приложи член 106, параграф 2 от ДФЕС.
(157)
Член 106, параграф 2 от ДФЕС гласи: „Предприятията, които са натоварени с функцията да оказват услуги от общ икономически интерес или които имат характер на фискален монопол, се подчиняват на разпоредбите, съдържащи се в Договорите, и в частност на правилата на конкуренцията, доколкото прилагането на тези правила не препятства юридически или фактически изпълнението на специфичните задачи, които са им възложени. Развитието на търговията не трябва да се засяга до степен, която би била в противоречие с интересите на Съюза.“
(158)
За да се възползва дадена мярка от тази дерогация, трябва да бъдат изпълнени всички следни условия:
-
въпросната услуга трябва да е услуга от общ икономически интерес (УОИИ) и да е ясно дефинирана като такава от държавата-членка (дефиниция);
-
държавата-членка трябва изрично да е възложила на въпросното предприятие предоставянето на тази услуга (възлагане);
-
прилагането на правилата за конкуренция от Договора трябва да възпрепятства изпълнението на конкретните задачи, възложени на предприятието, и освобождаването от такива правила не трябва да засяга развитието на търговията до степен, която би противоречала на интересите на Общността (пропорционалност).
(159)
Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми от 2001 г. (56) определя принципите и методите, които Комисията възнамерява да прилага, за да гарантира съответствието с условията, изложени по-горе.
IV.2.1. ОПРЕДЕЛЕНИЕ
(160)
Съгласно Закона за радиото и телевизията (1994 г.) (57) TV2 е независима институция, чийто предмет на дейност е да създава и разпространява национални и регионални телевизионни програми чрез независими програмни дейности. Обхватът на предоставените програми по принцип трябва да бъде фокусиран върху качеството, многофункционалността и разнообразието. Във връзка с регионалното съответствие приоритет трябва да бъде даван също така и на планирането на програмите за регионалните станции на TV2. Мисията за обществена услуга е описана по-подробно в Устава на TV2, който гласи, че TV2 трябва да предоставя програми, включващи новинарски емисии, информационни предавания и програми за изкуство и култура, предназначени за цялото население в Дания (58).
(161)
Комисията отбелязва, че в решението си Съдът разглежда обществената услуга, която TV2 е задължен да предоставя по закон (59).
(162)
На първо място Съдът припомня, че държавите-членки разполагат с голяма свобода на преценка, когато определят това, което имат предвид под услуги от общ икономически интерес. По този начин определението на такива услуги от дадена държава-членка може да бъде поставено под въпрос от страна на Комисията само в случай на явна грешка (60).
(163)
Освен това съгласно параграф 33 от Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми, задължение на държавите-членки е да определят мисията за обществена услуга на даден обществен радио- и телевизионен оператор.
(164)
По-конкретно във връзка с УОИИ в сферата на радио- и телевизионното разпространение съдебната практика на Съда признава, че държавите-членки имат законно право да определят дадена УОИИ, за да осигурят радио- и телевизионното разпространение на пълната гама програми (61).
(165)
Когато в Протокола от Амстердам (62) държавите-членки казват, че „… публичното радио- и телевизионно разпространение в държавите-членки е пряко свързано с демократичните, социалните и културните потребности на всяко общество, както и с необходимостта от запазването на плурализма в медиите“ те правят директна препратка към системите за обществената услуга радио- и телевизионно разпространение, които са въвели, и към организациите, на които е възложено разпространение на пълната гама телевизионни програми в полза на цялото население на тези държави.
(166)
В решението си Съдът се произнася, че не може да бъде оспорвано нито правото на държавата-членка да определя услугите за радио- и телевизионно разпространение от общ икономически интерес в широко качествено отношение с цел постигане на радио- и телевизионно разпространение на богата гама програми, нито свободата на държавата-членка да използва приходите от реклами за финансиране на такива услуги от общ икономически интерес (63).
(167)
Предоставената на държавите-членки възможност да определят подробно услугите за радио- и телевизионно разпространение от общ икономически интерес за осигуряване на радио- и телевизионно разпространение на пълната гама програми не може да бъде поставено под съмнение поради факта, че общественият радио- и телевизионен оператор осъществява и търговски дейности, в частност продажба на рекламно пространство. Всъщност въпросът за определянето на мисията за обществена услуга не трябва да бъде бъркан с този за финансовия механизъм, избран да осигури тази услуга. (64).
(168)
Освен това Съдът пояснява, че Комисията не трябва да сравнява програмите на TV2 с тези на търговските станции. Ако чрез сравнителен анализ на програмите определението на мисията за обществена услуга стане зависимо от широката гама от програми, предлагани от търговските оператори, това би лишило държавите-членки от правото им да определят обществената услуга. В крайна сметка определението би зависило от търговските оператори и техните решения дали да разпространяват определени радио- и телевизионни програми или да не го правят.
(169)
Съдът (65) също така потвърждава, че задълженията, възложени на търговските радио- и телевизионни оператори, не могат да се сравняват с възложените на TV2 във връзка с обществена услуга. Целта на тези задължения, свързани с обществена услуга, е да се предоставят на цялото датско население разнообразни програми, които задоволяват изискванията за качество, многофункционалност и разнообразие. Тези задължения, свързани с обществена услуга, определят всички дейности за радио- и телевизионно разпространение на TV2 и са много по-стриктни от минималните задължения, предвидени от закона в Дания за предоставяне на лиценз за радио- и телевизионно разпространение.
(170)
В следствие на това Съдът прави заключение (66), че „… определението, избрано от датските органи, е широкообхватно, тъй като поради предимно качествения си характер, дава свобода на радио- и телевизионните оператори да създават своя собствена гама от програми. То в никакъв случай не би могло да бъде определено като неточно. За разлика от това, мисията на TV2 е изключително ясна и точна: да предлага на цялото население на Дания разнообразна телевизионна програма, която има за цел да осигурява качество, широкообхватност и разнообразие.“
(171)
Предвид гореизложеното и с оглед на особеното естество на сектора на радио- и телевизионно разпространение, Комисията счита, че едно „широкообхватно“ определение, задължаващо даден оператор да осигурява балансирани и разнообразни програми в съответствие с неговата мисия, е основателно по смисъла на член 106, параграф 2 от ДФЕС с оглед на тълкувателните разпоредби на Протокола. Такова определение би могло да се счита за съвместимо с целта за задоволяване на демократичните, социалните и културните потребности на дадено общество и гарантира плурализъм, включително културно и езиково многообразие.
(172)
Следователно, въз основа на гореизложеното, Комисията счита, че определението на обществената услуга, предоставена от TV2, може да бъде прието.
(173)
Следва да бъде добавено, че през разглеждания период TV2 поддържа интернет страница като част от неговата мисия за обществена услуга. Интернет страницата информира потребителите за обществената услуга телевизионно разпространение на TV2. Комисията може да приеме, че интернет страницата, която се ограничава до информиране на потребителите за обществената услуга телевизионно разпространение на TV2, спада към дейностите на TV2 за предоставяне на обществената услуга радио- и телевизионно разпространение. Следователно разглеждането на функционирането на тази интернет страница като част от мисията за обществена услуга не може да бъде считано за явна грешка. В допълнение TV2 поддържа търговска интернет страница с игри и др. Тази търговска интернет услуга следва да бъде разглеждана като чисто търговска дейност, тъй като предлага интерактивни продукти срещу индивидуална заявка като игри или „чат стаи“, които не се отличават от подобни търговски продукти. Следователно тези последно изброени дейности са извън обхвата на мисията за обществена услуга на TV2.
IV.2.2. ВЪЗЛАГАНЕ
(174)
За да се възползва от изключението съгласно член 106, параграф 2 от ДФЕС, мисията за обществена услуга трябва да бъде възложена на TV2 посредством официален законодателен акт. Комисията отбелязва, че Законът за радиото и телевизията (67) официално възлага на TV2 мисия за обществена услуга телевизионно разпространение. Комисията също така се позовава на решението на Съда, в което се постановява „и) очевидно е, че на TV2 е била възложена такава мисия (за обществена услуга)“ (68).
(175)
Въпреки че от определението в закона не става достатъчно ясно какви други видове услуги са позволени като обществени, официална мисия трябва да бъде давана преди всякакви допълнителни дейности, които TV2 иска да извършва като обществена услуга. Комисията отбелязва, че TV2 не е предложил никакви други услуги извън неговата мисия за обществена услуга радио- и телевизионно разпространение през разглеждания период. Интернет страницата, предлагаща други услуги като игри, е функционирала като търговска дейност, докато страницата, която само е информирала потребителите за обществената услуга телевизионно разпространение на TV2, може да бъде считана за част от неговата мисия за публична услуга радио- и телевизионно разпространение, тъй като не може да бъде отделена от услугата радио- и телевизионно разпространение. Следователно Комисията прави заключение, че в разглеждания период мисията за обществена услуга радио- и телевизионно разпространение е била възложена на TV2 законосъобразно.
(176)
От друга страна, обществената услуга трябва не само да бъде възложена на радио- и телевизионния оператор, но и да бъде реализирана според разпоредбите на закона, по чиято сила е възложена, както е посочено в параграфи 41 и 43 от Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми от 2001 г. Тъй като Комисията не е тази, която преценява дали са постигнати определени стандарти за качество, за целта е желателно да има подходящ контролен орган. В задълженията на държавата-членка е да избере механизма, по който да гарантира ефективния контрол, при условие че органът е независим от предприятието, на което е възложена услугата.
(177)
В тази връзка Комисията отбелязва, че през 2000 г. Националната сметна палата е извършила конкретно проучване за предмета и естеството на задълженията за обществена услуга на TV2 и за тяхното осъществяване на практика. При проучването не е установена невъзможност от страна на TV2 да изпълнява задълженията си за обществена услуга. Освен това между 2001 г. и 2002 г. е съществувал Съвет за обществени услуги, който да гарантира, че TV2 изпълнява задълженията си за обществена услуга, въпреки че този орган никога не е публикувал каквито и да било доклади по този въпрос през краткото си съществуване. Комисията не открива и никакви признаци, че TV2 не е успял да изпълни задълженията си, нито че е работил по начин, по който дейностите му да не могат повече да бъдат считани за УОИИ съгласно член 106, параграф 2 от ДФЕС.
(178)
По отношение на финансовия контрол на обществената услуга радио- и телевизионно разпространение Комисията отбелязва, че Националната сметна палата е одитирала счетоводните отчети на TV2 през целия разглеждан период. Одитите са включвали както финансови, така и одити на управлението, въпреки че Националната сметна палата не е имала право да предотвратява свръхкомпенсациите на разходите за обществена услуга на TV2.
(179)
Комисията обаче има право да оценява пропорционалността на държавната помощ. Комисията отбелязва, че Директивата за прозрачност е транспонирана в Дания. Комисията е получила също така данни от датските органи, които ѝ дават възможност да оцени дали държавното финансиране е пропорционално.
IV.2.3. ПРОПОРЦИОНАЛНОСТ
(180)
С оглед решението на Съда и Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми от 2001 г. оценката на пропорционалността, която Комисията трябва да направи, е в две посоки.
(181)
На първо място Комисията трябва да изчисли нетните разходи за мисията за обществена услуга, възложена на TV2, и да провери дали тези разходи са свръхкомпенсирани спрямо нуждите на TV2 за изпълнение на дейностите му, свързани с обществената услуга.
(182)
На второ място Комисията трябва да анализира поведението на TV2 на рекламния пазар. В Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми от 2001 г. се посочва, че ако държавната помощ покрива спад в приходите, даден обществен радио- и телевизионен оператор може да се изкуши да си понижи цените на рекламите или на други търговски дейности на пазара, така че да намали приходите на конкурентите. Поради това Комисията счита, че когато даден обществен радио- и телевизионен оператор подбие цените на неговите дейности, които не са свързани с обществената услуга, под необходимото ниво за покриването на всички разходи по дейността, взета отделно, които даден ефективен търговски оператор в подобна ситуация би трябвало нормално да покрие, това показва наличие на свръхкомпенсиране на задълженията за обществената услуга.
1. Размер на държавната помощ и оценка на свръхкомпенсациите
(183)
Съгласно Директивата за прозрачност (69) от държавите-членки се изисква да водят отделни счетоводни сметки за обществената услуга и за дейностите, които не са свързани с нея. Разходите и приходите трябва да бъдат разпределени правилно на базата на ясно установени и обективни счетоводни принципи.
(184)
Комисията защитава позицията, че разделянето на счетоводните сметки в сектора на радио- и телевизионното разпространение може да не е еднозначно или дори да е неприложимо към разходите, тъй като различни дейности използват едни и същи ресурси. В този сектор държавите-членки могат да считат цялата дейност по изготвянето на програмата на даден радио- и телевизионен оператор за част от мисията за обществена услуга, докато в същото време позволяват нейната търговска експлоатация (70).
(185)
В настоящото решение Комисията на първо място трябва да установи разходите за УОИИ, направени от TV2.
(186)
Тъй като TV2 осъществява също и търговски дейности, той трябва да води отделни счетоводни сметки за различните си дейности. От 2001 г. TV2 е задължен по закон да води отделни счетоводни сметки за обществените си услуги и за търговските дейности.
(187)
Когато изчислява нетните разходи, Комисията трябва да приспадне от брутните разходи за обществената услуга всички нетни печалби от търговската експлоатация на дейността за обществена услуга. Датските органи са предоставили данни, показващи изпълнението TV2 на търговските дейности и на публичната услуга, в съответствие с метода, посочен в параграф 56 от Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми. Данните показват, че повечето от търговските дейности на TV2 използват едни и същи ресурси като дейностите за обществена услуга. В следствие на това не може да бъде направено никакво смислено разпределение на разходите за тези търговски дейности. В такива случаи Комисията приспада нетните приходи от търговската дейност, за да изчисли нетните разходи за обществена услуга. Търговските интернет дейности са единствените, които могат да се считат за отделими от дейностите за обществена услуга. Загубите, които TV2 генерира от търговските си дейности по интернет, започнали през 1997 г., възлизат на DKK […] (71) милиона.
(188)
След това Комисията приспада приходите, генерирани от дейностите за обществена услуга (приходи от реклама и други търговски дейности) от брутните разходи за обществена услуга, за да се получат нетните разходи за обществена услуга. Държавното финансиране впоследствие е приспаднато от нетните разходи за обществена услуга. Изчислението е показано в таблицата по-долу.
(189)
Трябва да се отбележи, че въпреки многобройните запитвания от страна на Комисията за предоставяне на точната сума на приходите от реклама през 1995 г. и 1996 г., датските органи и TV2 не са могли да дадат ясни и недвусмислени данни.
(190)
В отговора си от 26 юни 2009 г. датските органи казват, че не са могли да потвърдят, че приходите от реклама, които TV2 получава от Фонд TV2, възлизат на 400,1 милиона DKK през 1995 г. и на 337,7 милиона DKK през 1996 г.
(191)
В отговора си TV2 посочва, че през 1995 г. и 1996 г. i) Фонд TV2 е получил приходи от реклама от TV2 Reklame (824 млн. DKK и 904,5 млн. DKK) и лицензионни такси от държавата (330,3 млн. DKK и 356,3 млн. DKK) и ii) Фонд TV2 е превел 730,4 млн. DKK и 694 млн. DKK на TV2 и 269,6 млн. DKK и 275 млн. DKK на регионалните TV2. Целта на сумите, преведени на Фонд TV2, е била да бъдат покрити нуждите от финансиране на TV2 и неговите регионални станции.
(192)
В отговорите си от 26 юни 2009 г., 17 ноември 2010 г. и 30 ноември 2010 г. датските органи потвърждават твърдението на TV2, че в отсъствието на други финансови приходи, регионалните станции на TV2 де факто са били изцяло финансирани от лицензионни такси и че всички средства, превеждани годишно на регионалните станции на TV2, следователно биха могли да произхождат единствено от приходите от лицензионни такси, превеждани на Фонд TV2. Това означава, че приходите от лицензионни такси, превеждани на TV2, могат да бъдат считани за равни на максималната сума от приходи от лицензионни такси, която е била превеждана на Фонд TV2 през всичките въпросни години, като се приспаднат сумите, превеждани на регионалните станции на TV2. Датските органи и TV2 твърдят, че това означава, че големият размер на финансирането, преведено от Фонд TV2 на TV2 през 1995 г. и 1996 г., е бил от нетни приходи от реклама. Според датските органи тези аргументи показват, че TV2 е получил 60,7 млн. DKK от лицензионни такси (нетна стойност след приспадане на преводите на регионалните станции) и 669,7 млн. DKK от приходи от реклама (нетна стойност) през 1995 г., както и 81,3 млн. DKK от лицензионни такси и 612,7 млн. DKK от приходи от реклама през 1996 г.
(193)
Аргументите на TV2 и на датските органи относно сумата на приходите от реклама за периода 1995-1996 г. не удовлетворяват Комисията. По-конкретно Комисията отбелязва, че Фонд TV2 не е водил отделни счетоводни сметки за приходите от реклама и за лицензионните такси и следователно тези приходи са били смесени. Комисията изразява съжаление от факта, че датските органи не са предоставили ясни и недвусмислени данни за сумите на приходите от реклама през 1995 г. и 1996 г. От друга страна, в този конкретен случай тя счита, че не е необходимо да продължава да разследва въпроса, тъй като това не поставя значителен проблем, след като Комисията, както вече бе заявено, счита, че приходите от реклама за периода 1995-1996 г. представляват държавни средства, които във всички случаи трябва да бъдат приспаднати от брутните разходи за обществена услуга. В таблицата по-долу приходите от реклама, преведени от Фонд TV2 за 1995 г. и 1996 г., съответно са показани в една и съща колона с лицензионните такси.
(194)
Трябва също така да бъде отбелязано, че за периода от 1997 г. до 2002 г. Комисията е включила лицензионните такси, които са били преведени на регионалните станции на TV2 чрез TV2. Комисията счита, че, тъй като тези суми са били получени от TV2 и след това предени на регионалните станции, те трябва да бъдат включени в изчисленията както като приходи, така и като разходи, което на практика означава, че не засягат изчисленията на Комисията по-долу.
(195)
Що се отнася до вливането на капитали в TV2 за цифровизация, това е отразено през 1997 г. като приход. Съответните намаления са взети предвид като разходи, когато са били правени инвестиции. Разходите за цифровизация са разходи за обществена услуга. За да не се отчитат едни и същи разходи два пъти, амортизациите, съответстващи на направените инвестициите, са приспаднати от брутните разходи за обществена услуга. Въпреки критиките на TV2 по този въпрос, Комисията е на мнение, съгласно постоянната ѝ практика при изчисляване на държавна компенсация, че приходите от държавата или от обществен фонд трябва да бъдат вземани предвид в годината, в която са били предоставени, а не в годината, през която за били разходвани или използвани.
Таблица 1
Разходи за обществена услуга и компенсационни мерки 1995-2002 г. на базата на счетоводните отчети
(в млн. DKK)
Година
1995 г.
1996 г.
1997 г.
1998 г.
1999 г.
2000 г.
2001 г.
2002 г.
Общо
Брутни разходи за обществена услуга
- 755,8
- 856,2
-1 415,2
-1 475,3
-1 439,1
-1 531,6
-1 518,5
-1 604,1
-10 595,8
Инвестиции в цифровизация
0
0
0
0
-10,3
-4
-56,7
-23,9
-94,9
Нетни приходи от реклама, получени директно от TV2
0
0
1 091,9
1 118,4
1 014,4
1 089,9
1 006,8
1 028,3
6 349,7
Други приходи
83,2
121,6
97,3
76,3
50,9
65,4
58
73,8
626,5
Нетни разходи за обществена услуга
- 672,6
- 734,6
- 226,0
- 280,6
- 384,1
- 380,3
- 510,4
- 525,9
-3 714,5
Лицензионни такси и нетни приходи от реклама, получени през 1995-1996 г. от Фонд TV2
730,4
694
328,5
357,5
414,6
449,2
537,3
556,2
4 067,7
Прехвърляне на средства след закриването на Фонд „Радио“
0
0
8
10
15
25
0
0
58
Прехвърляне на средства след закриването на Фонд TV2
0
0
217
0
0
0
0
0
217
Общо i) лицензионните такси и приходите от Фондовете TV2 и „Радио“, посочени по-горе, и ii) нетните разходи за обществена услуга
57,8
-40,6
327,5
86,9
45,5
93,9
26,9
30,3
628,2
Източник: Годишен счетоводен отчет за приходи и разходи на TV2.
(196)
Както може да се види в таблицата по-горе, финансирането надвишава разходите с 628,2 млн. DKK (84,4 млн. евро).
(197)
Комисията отбелязва факта, че TVDanmark счита, че другите мерки, от които се ползва TV2, като освобождаването му от лихви и данъци, както и достъпа до честота на предаване на сигнала на територията на цялата страна при благоприятни условия, следва да бъдат взети под внимание при оценката на свръхкомпенсациите. Тези ползи са обобщени в таблицата по-долу:
Таблица 2
Прогнозни ползи от освобождаването от корпоративен данък и лихви и от честотата за предаване на сигнал
(в млн. DKK)
1995 г.
1996 г.
1997 г.
1998 г.
1999 г.
2000 г.
2001 г.
2002 г.
Общо
Освобождаване от корпоративен данък
19,7
-13,8
54,6
30,1
16,7
29,7
18,5
3,9
159,4
Начислени лихви върху заем за създаване на дружеството
44,5
39,2
36,9
41,3
37,5
45,1
51,7
45,6
341,8
Държавни гаранции по заеми за оперативни разходи
2,4
2,1
1,7
1,4
1,0
0,7
0,4
0,1
9,8
Такса за честота на предаване на сигнала (72)
2,3
7,9
12,6
21,4
26,0
70,2
Общо
66,6
27,5
95,5
80,7
67,8
96,9
96,6
49,6
581,2
(198)
Комисията е съгласна, че тези мерки трябва да бъдат взети предвид в настоящото проучване. От друга страна, при определяне на свръхкомпенсациите, не е подходящо те да бъдат включвани в изчисленията в таблица 1. Съгласно позицията на Комисията по RAI (73), тези допълнителни ползи могат да бъдат считани за компенсации за разходи, които в отсъствието на компенсации, би трябвало да бъдат финансирани. Следователно при оценяване на пропорционалността на държавното финансиране на разходи за обществена услуга тези допълнителни предимства не следва да бъдат включвани, тъй като заплащането на въпросните разходи води до съответно увеличаване на първоначалните разходи за обществената услуга, възложена на TV2. По отношение на нетния резултат това няма значение. Трябва обаче да се гарантира, че от тези предимства се ползват само дейностите, свързани с обществената услуга, и не се прилагат към търговските дейности. Този въпрос се разглежда в съображения 234-237 по-долу.
(199)
Датските органи и TV2 излагат различни аргументи за да обосноват свръхфинансирането, изчислено в съображение 196. По-конкретно, с оглед на решението на Съда, Комисията трябва да оцени дали свръхфинансирането всъщност е било необходимо за да може TV2 да изпълни мисията си за обществена услуга.
(200)
Във връзка с това на първо място трябва да се отбележи, че Протоколът от Амстердам (74) поставя акцент върху спецификата на сектора на радио- и телевизионно разпространение в сравнение с други УОИИ, тъй като „… публичното радио- и телевизионно разпространение в държавите-членки е пряко свързано с демократичните, социалните и културните потребности на всяко общество, както и с необходимостта от запазването на плурализма в медиите“. Тези характерни особености следва да бъдат взети предвид в оценката на съвместимостта на Комисията в настоящото решение.
(201)
Освен това в предишни решения Комисията приема, че определена капиталова база е обоснована с цел гарантиране на предоставянето на обществена услуга от даден радио- и телевизионен оператор. По делото на Австрия за радио- и телевизионно разпространение (75) например Комисията се произнася, че „По силата на член 86, параграф 2 от Договора за ЕО, съгласно тълкуването на Протокола от Амстердам, държавите-членки принципно могат да предоставят толкова публично финансиране, колкото е необходимо за да се гарантира изпълнението на обществената услуга. Това се отнася не само за текущите разходи за изпълнение на УОИИ, но също и за собствения капитал“.
(202)
В решението си Съдът се произнася, че (76) „… Комисията не може да основава решението за възстановяване на всички суми, които според Кралство Дания са представлявали резерви, предназначени за нуждите на обществената услуга, на липсата на подходящ контрол, тъй като, предвид наличната информация в Комисията, е било напълно възможно да бъдат разгледани сериозно всички законови и икономически условия, управлявали натрупването на тези резерви през разглеждания период, а без такъв контрол съответно невъзможно да бъде взето законосъобразно решение дали всъщност тези резерви, като цяло или дори само част от тях, са били необходими, за да бъде предоставена обществената услуга“.
(203)
Съдът добавя (77), че чисто формалните изисквания като задължението резервите да бъдат конкретни и прозрачни, не би могло да обоснове дадено определение за възстановяване и фактът, че TV2 на практика не е трябвало да използва своите резерви, не подкрепя заключението, че тези резерви би следвало да бъдат считани за непропорционални на нуждите от финансиране за предоставяне на обществената услуга. (78).
(204)
Следователно Комисията трябва да оцени всички фактори, взети предвид от датските органи, при определяне на компенсациите, предоставени на TV2 за периода 1995-2002 г., и при вземане на решение за натрупване на резерви. Във връзка с това Комисията се позовава на предишна своя оценка на процедурата, използвана за определяне на лицензионната такса, в съображение 105.
(205)
Относно съображенията, накарали датските органи да натрупат резерви за изпълнението на мисията за обществена услуга TV2, следва да бъдат взети под внимание цитираните от тях фактори по-долу.
(206)
При създаването на TV2 през 1988 г. не е вливан никакъв капитал. Неговите дейности са били финансирани единствено от заем за новосъздадено предприятие, възлизащ на 510,8 млн. DKK, което е дало възможност на TV2 да закупи производственото си оборудване, сградите и др. Следователно TV2 е бил слабо капитализиран, тъй като е бил капитализиран с необичайно високи заеми и необичайно нисък капитал. В резултат на това TV2 бързо се е сблъскал с финансови трудности.
(207)
Националната сметна палата, която е независима институция към Парламента на Дания, има задача да извършва одити както на счетоводните сметки, така и на управлението. През 1995 г. тя е направила заключение, че значителна част от финансовите проблеми на TV2, биха могли да бъдат отдадени на това, че станцията е създадена без вливане на капитал (79). Основната препоръка на Националната сметна палата била, че държавата трябвало да влее капитал от приблизително 530 млн. DKK в TV2 чрез преобразуване на заемите за новосъздадено предприятие. Това би трябвало да даде на TV2 капитал от приблизително 350 милиона DKK и коефициент на платежоспособност около 50 %. Препоръчителният коефициент на платежоспособност от приблизително 50 % е бил равен на този на частните дружества като TV2 Norge (Норвегия) и TV4 (Швеция).
(208)
В резултат на този доклад държавните одитори от Парламента, определени да извършват, наред с останалите им задължения, критичен одит на счетоводните отчети на държавните дружества, са се обърнали към Министерството на финансите за становището му по въпроса дали TV2 би следвало да натрупва капитал. През август 1995 г. в отговор на предложението на Националната сметна палата да бъде влят капитал в TV2, Министерството на финансите е заявило, че „… както при създаване на нови дружества, така и при преобразуване на такива, които са държавна собственост, те трябва да имат нужната капиталова база. В същото време държавата не трябва да влива твърде големи капитали на първо място, защото това би означавало един ненужен разход за държавата и на второ място, защото би дало на дружеството несправедливо конкурентно предимство. Предприятието не трябва да е нито недостатъчно капитализирано, нито свръхкапитализирано“. Въз основа на това Дания е счела, че в TV2 трябва да се натрупа капитал. Решено било обаче, че държавата не следва да влее капитала наведнъж. Вместо това TV2 би трябвало сам да натрупа необходимия капитал чрез текущия излишък.
(209)
Изискването за капиталова база е включено в устава на TV2 през 1997 г. От тогава уставът TV2 ясно определя, че от 2001 г. насам свободният капитал на TV2 трябва да възлиза на поне 200 милиона DKK и че той трябва да бъде използван да компенсира оперативната загуба на радио- и телевизионния оператор (80). Изпълнителната заповед от 18 август 1997 г. предвижда, че за финансиране на всяка вероятна оперативна загуба, свободният капитал, т.е. капиталът минус резервите и други свързани източници, за дейности, осъществявани на територията на цялата страна, следва да възлиза на минимум 200 милиона DKK до края на 2000 г. Трябва да бъде натрупан свободен капитал, възлизащ на общо на 50 милиона DKK до края на 1998 г. и на минимум 100 милиона DKK до края на 1999 г. От 2001 г. свободният капитал по всяко време следва да бъде минимум 200 милиона DKK на база на последните счетоводни отчети. Ако се очаква капиталът да спадне под тези цифри, въпросът следва да бъде отнесен към Министерството на културата. В специални случаи Министърът на културата може да одобри по-ниска стойност на капитала и да приложи специфични условия, след консултация с Националната сметна палата.
(210)
Изпълнителната заповед на Министъра от 1997 г., определяща минималния свободен капитал, е публикувана в Държавния вестник на Дания (Lovtidende). В допълнение от 1998 г. насам натрупването на капитал в съответствие с изискването на устава се отбелязва конкретно в публикуваните годишни счетоводни отчети на TV2.
(211)
Според датските органи невъзможността TV2 да спази минималният изискуем капитал от 200 млн. DKK съгласно Устава му се очаква да доведе до поставянето му под държавно управление.
(212)
Комисията счита, че основната задача е да се определи дали и до каква степен капиталовата база, постигната чрез компенсациите, всъщност е била необходима за изпълнението на мисията за обществена услуга на TV2.
(213)
Като взе предвид горното описание на процедурата и причините, довели до натрупването на резервите на TV2 под формата на капиталова база, и с оглед решението на Съда, Комисията счита, че натрупването на резерв в действителност е било необходимо, за да може TV2 да изпълнява мисията си за обществена услуга.
(214)
От друга страна, Комисията си задава въпроса дали целият размер на резервите е настина обоснован и необходим, т.е. дали цялата сума на капиталовата база, натрупана до края на 2002 г., действително е била необходима за изпълнението на мисията за обществена услуга на TV2.
(215)
От гледна точка на Комисията размерът на капиталовата база, която би могла да се счита за пропорционална и необходима да гарантира предоставянето на обществената услуга, зависи от фактите и от законовата рамка на всеки отделен случай.
(216)
Цифрите относно капиталовата база на TV2, с които Комисията разполага, са показани в таблицата по-долу:
в милиони DKK
1995 г.
1996 г.
1997 г.
1998 г.
1999 г.
2000 г.
2001 г.
2002 г.
Целеви капитал (цифровизация)
167,0
167,0
156,7
152,6
96,6
72
Свободен капитал
-97,8
- 138,4
22,1
110,7
173,3
270,3
418,7
478,5
Общо капитал
-97,8
- 138,4
189,1
277,7
330,0
422,9
515,3
550,5
Общо пасиви
770,3
746,9
1 244,7
1 363,3
1 311,8
1 423,0
1 409,5
1 409,1
Коефициент на платежоспособност (81)
-13
-19
2
8
13
19
30
34
(217)
Към 31 декември 2002 г. TV2 е натрупал капитал от 550,5 милиона DKK, включително 72 милиона DKK целеви капитал (цифровизация), което съответства на коефициент на платежоспособност 34 %. Размерът на свободния капитал в края на 2002 г. е бил 478,5 млн. DKK.
(218)
На първо място Комисията отбелязва, че част от капитала не е била свободен капитал. Всъщност съгласно годишните счетоводни отчети на TV2 за 1997 г. (82), медийната комисия е решила, че TV2 трябва да цифровизира своето производствено оборудване преди края на 2000 г. 300 милиона DKK са били използвани целево за цифровизация на TV2 и на регионалните станции. През 1997 г. на TV2 са били преведени 167 млн. DKK за тази цел. Следователно Комисията счита, че сумата е била необходима за нуждите на публичната услуга на TV2. Фактът, че средствата, които не са били инвестирани в цифровизация до 1 януари 2003 г. (остатък от 72 млн. DKK) накрая са били освободени, не променя това заключение, тъй като през разглеждания период тези суми са ясно отразени в счетоводните отчети на TV2 като целеви капитал, който би могъл да се използва само за целите на цифровизацията, и, съгласно постановеното в решението на Съда, фактът, че TV2 на практика не е трябвало да използва резерва, не подкрепя заключението, че този резерв е трябвало да бъде считан за непропорционален на нуждите от финансиране за предоставяне на обществената услуга (83).
(219)
Следва да бъде отбелязано и че към 31 декември 1994 г. (в началото на периода, разглеждан в настоящото решение) капиталът на TV2 е бил отрицателен (минус почти 156 млн. DKK), както и че през 1995 г. и 1996 г. TV2 е имал отрицателен коефициент на платежоспособност и отрицателен капитал, което обяснява защо общият капитал в края на 2002 г. е бил по-малък от получените компенсации. Чак в края на 2000 г. свободният капитал на TV2 е нараснал над необходимия минимален праг от 200 млн. DKK.
(220)
За да покаже, че нивото на капитала в TV2 е било обосновано, датските органи са внесли становище, изготвено от PricewaterhouseCoopers на 18 ноември 2002 г. Това становище гласи, че коефициентът на платежоспособност на TV2 към края на разглеждания период е бил по-нисък в сравнение с този на останалите скандинавски радио- и телевизионни оператори по отношение на размер, дейности, структура и пазари, на които оперират. Например коефициентът на платежоспособност на TV2 е бил по-нисък от този на TV2 Norge (36 %) и значително по-малък от този на TV4 (Швеция), чийто коефициент на платежоспособност е бил 65 %, т.е. почти два пъти по-висок от коефициента на TV2. Съгласно становището коефициентът на платежоспособност на TV2 е бил по-нисък от този на другите радио- и телевизионни оператори и следователно не може да бъде считан за прекомерен. Становището посочва също така, че няма причина да се вярва, че структурата на капитала на тези съпоставими радио- и телевизионни оператори не е била оптимизирана. PricewaterhouseCoopers също така посочват, че коефициент на платежоспособност от по-малко от 30 % във времето би бил необичаен и би направил дружеството уязвимо към колебанията в приходите.
(221)
Сравнението с други оператори следва да бъде тълкувано внимателно, тъй като те не извършват същите дейности за обществена услуга като TV2, не са финансирани по същия начин и нямат същия правен статут. Въпреки това становището дава някои насоки и може да бъде взето предвид заедно с останалите елементи.
(222)
В тази връзка Комисията отбелязва, че датските органи са предоставили информация, която показва, че през последната част от разглеждания период са планирали да преобразуват TV2 в акционерно дружество и да го приватизират. Като част от процеса на преобразуване е бил направен и анализ на това как да бъде преустановено финансирането от лицензионни такси, тъй като датските органи са възнамерявали да премахнат финансирането чрез лицензионни такси след приватизацията на TV2.
(223)
С тази цел през юни 2002 г. датското правителство сключва споразумение с парламентарно мнозинство относно либерализацията на медийната политика на Дания. Съгласно споразумението TV2 е трябвало да бъде преобразуван от гледна точка на приватизацията възможно най-бързо. Направен е бил анализ на финансовата база за преобразуване на TV2 в акционерно дружество. През лятото на 2002 г. Министърът на културата е назначил ръководна група с представители от Министерството на културата, Министерството на финансите и Генералния адвокат (Kammeradvoka) с цел изясняване на икономическата база за приватизиране на TV2 и преобразуването му в акционерно дружество. Ръководната група ангажира в своя помощ одиторска фирма и финансов съветник, за да може например да изчисли нивото на капитала, от който се нуждае TV2. Одиторската фирма прави заключение, че капиталът на TV2 следва да бъде установен на 640 милиона DKK.
(224)
Финансовата комисия към Парламента на Дания е одобрила преобразуването на TV2 в акционерно дружество и установяването на капитала му. Преобразуването на TV2 в акционерно дружество се е извършило със задна дата, считано от 1 януари 2003 г. Непосредствено след промяната на правния статут на TV2 и преобразуването му в дружество са били премахнати голям брой мерки в негова полза като например освободените от лихви и погасяване заеми и освобождаването от данъци. През 2005 г. приватизацията бива отложена, но след 2004 г. TV2 повече не получава лицензионни такси.
(225)
Предвид гореизложеното Комисията счита, че един от факторите, който трябва да вземе предвид при оценката на съвместимостта на резервите, е фактът, че през последната част от разглеждания период датските органи вече са били планирали да променят правния статут на TV2, което създава необходимостта от капиталова база.
(226)
Практиката на Комисията при вземане на решения е по-принцип да се отнася благосклонно към схеми за преобразуване в акционерни дружества на държавни фирми, които се конкурират с търговски предприятия, тъй като това може да намали нарушаването на конкуренцията чрез заместване на неограничените държавни предимства с капитал в ограничен размер и чрез създаване на ясно разграничение между ролята на държавата като публична власт и ролята ѝ на предприемач, търсещ възвращаемост на инвестициите си.
(227)
В допълнение, наред с другите фактори, които трябва да бъдат взети под внимание, Комисията счита, че нивото на резервите на TV2 следва да бъде разглеждано с оглед на колебанията в приходите от рекламния пазар.
(228)
TV2 всъщност е бил уязвим от колебанията в приходите, които са неизбежен аспект на рекламния пазар. Например за една година (1998-1999 г.) TV2 претърпява спад от приблизително на 104 млн. DKK от приходите от реклама. Според датските органи единственият начин за TV2 да може се справи със спадове с такъв размер е наличието на значителен по размер свободен капитал, тъй като приходите от лицензионни такси са били предварително фиксирани за няколко години. Макар че TV2 е зависил по-малко от приходи от реклама отколкото TV2 Norge и TV4, които не получават лицензионни такси, финансирането чрез реклама, въпреки всичко представлява важен източник на средства за дейностите на TV2 през въпросния период.
(229)
Във връзка с това Комисията отбелязва, че Съдът ясно се е произнесъл в своето решение (84), че „… фактът, че TV2 не е трябвало да използва своите резерви през 1999 г. не подкрепя заключението, че тези резерви е трябвало да бъдат считани за непропорционални на нуждите от финансиране за предоставяне на обществена услуга. Същинският смисъл на натрупания резерв за справяне с несигурността е, че той не трябва непременно да бъде използван.“
(230)
Комисията е съгласна с датските органи, че при оценяване на нуждите на TV2 трябва също да вземе предвид и факта, че TV2 бележи значителни колебания в ликвидността както за отделна календарна година, така и за една година спрямо следващата, тъй като големи спортни събития като Олимпийските игри се провеждат през интервал от няколко години и телевизионните програмни права за излъчване обикновено се предлагат в многогодишни договори. Например в годишния отчет за 1995 г. (85) може да се види, че излишъкът за 1995 г. е бил прехвърлен в 1996 г., за да покрие очаквания дефицит за тази година, когато е имало особено високи разходи във връзка с Олимпийските игри и световните първенства по футбол.
(231)
В допълнение трябва също да се добави, че през разглеждания период използването на обикновени заеми за финансиране на TV2 е било спряно. Инвестиционни заеми са били разрешени в размер на до 4 % от приходите на базата на последните счетоводни отчети. На TV2 е било забранено да взема всякакви други видове заеми, гаранции или да поема задължения по финансови лизинги с изключение на общия оперативен кредит. Ограничените възможности за финансиране на TV2 със заем означава, че по принцип неговите потребности от ликвидни средства е трябвало да бъдат покрити от операции за предоставяне на ликвидност.
(232)
В заключение нивото на капитала е показано в публикуваните счетоводни отчети. През въпросния период Националната сметна палата е одитирала счетоводните отчети на TV2. Одитите са включвали както финансови, така и одити на управлението, въпреки че Националната сметна палата не е имала право да предотвратява свръхкомпенсациите на разходите за обществена услуга на TV2. Както Съдът се произнася в своето решение (86), фактът, че този одитиращ орган не е имал право да предотвратява свръхкомпенсациите, не води до заключението, че датските органи не са осъществявали контрол. Точно обратно, датските органи са отбелязали, че Националната сметна палата е направила заключение, че капиталовата база е била твърде голяма, което би могло например да доведе до намаляване на източниците от лицензионни такси, плащани на TV2, в следващото медийно споразумение.
(233)
Предвид гореизложените съображения като цяло, относно първата част на оценката на пропорционалността, Комисията счита, че в конкретния случай, съгласно Протокола от Амстердам и решението на Съда, размерът на натрупания капитал в края на 2002 г. (т.е. 550 милиона DKK) е бил необходим на TV2 за изпълнение на мисията му за обществена услуга. Сумата от 628 млн. DKK, получена за тази цел, следователно е задоволила критериите за пропорционалност и необходимост съгласно член 106, параграф 2 от ДФЕС.
(234)
Въпреки че настоящото решение не прави оценка на вероятната държавна помощ, различна от мерките за рекапитализация, предоставена на TV2 през 2003 г. и 2004 г., Комисията отбелязва също, че датските органи са предоставили информация, документираща факта, че през 2004 г. капиталът на TV2 е възлизал на 640 милиона DKK. Сумата от 96 милиона DKK е била инвестирана в търговски дейности и не може да бъде установено дали това е било финансирано от капитала или от външно финансиране. Приемайки, че е бил използван само капиталът, това би означавало, че 544 милиона DKK от капитала са били на разположение на TV2 да осъществява неговите радио- и телевизионни дейности за обществената услуга.
(235)
Във връзка с твърдението в съображение 198 по-горе следва да се отбележи, че TV2 извършва също и известен брой търговски дейности. Те са относително малко на фона на всички дейности на TV2. Разходите за тези търговски дейности са определени въз основа на метода, описан в Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми от 2001 г. (87), според който, противно на общоприетия подход в другите сектори на комуналните услуги, разходи, изцяло свързани с дейности за обществена услуга и в същото време подпомагащи търговски дейности, не трябва да бъдат разделяни пропорционално между двата вида, а могат изцяло да бъдат разпределени към дейностите за обществена услуга. Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми от 2001 г. обръща внимание на риска от превръщане на стриктното разбиване на такива разходи между двата вида дейности в условно и лишено от смисъл. Доколкото се отнася до предимството, което TV2 получава от достъпа си до честотата за предаване на сигнала, Комисията отбелязва, че това е неразделна част от мисията за обществена услуга. Комисията счита също така, че съгласно Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми, финансовите разходи (лихвени предимства) могат изцяло да бъдат причислени към дейностите за обществена услуга.
(236)
За да се неутрализира ефектът от освобождаването от данъци, от който се ползват дейностите за обществена услуга, 30 % от печалбата от търговски дейности се прехвърлят към публичната услуга. Това се прави от 2001 г. Следователно Комисията счита, че може да е имало нарушаване на пазара на радио- и телевизионното разпространение поради това, че TV2 не е трябвало да взема предвид ставките на корпоративния данък при определяне на търговските си цени. В бъдеще обаче това предимство няма повече да съществува, като се приеме, че делът на прехвърлените средства съответства на действителната ставка на данъчното облагане благодарение на този „механизъм на неутрализирането“. Що се отнася до миналия период, установяването на свръхкомпенсациите не представлява проблем, тъй като общите приходи от търговски дейности са били използвани за намаляване на нетните разходи за дейностите за обществена услуга.
(237)
TV2 се е ангажирал с търговски интернет дейности, генериращи загуба. Тъй като тези дейности са извън мисията за обществена услуга радио- и телевизионно разпространение, не е възможно никакво държавно финансиране. Освен това, тъй като не са извършвани никакви други услуги на индивидуална основа, няма излишък от търговски дейности, който да покрие загубите от интернет дейностите.
2. Оценка на поведението на TV2 на рекламния пазар
(238)
Параграф 58 от Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми гласи, че „… даден публичен радио- и телевизионен разпространител, доколкото по-ниски приходи са покрити от държавната помощ, може да се изкуши да понижи цените на рекламите или на други дейности, които не са свързани с публична услуга на пазара, така че да намали приходите на конкурентите (…). Когато даден радио- и телевизионен разпространител подбие цените на дейности, които не са свързани с публичната услуга, до ниво, което е под необходимото за покриване на всички разходи по дейността, взета отделно, които даден ефективен търговски оператор в подобна ситуация би трябвало нормално да покрие, такава практика би посочила присъствието на свръхкомпенсиране на задълженията на публичната услуга …)“.
(239)
TVDanmark е предоставил информация, показваща, че не може да покрие всички разходи за телевизионните си дейности, взети отделно, с цените за реклама, които TV2 налага. TVDanmark сравнява разходите си цените за реклама TRP 21-50, които е налагал TV2.
(240)
За да бъде обосновано това сравнение, Комисията трябва на първо място да установи дали може да се счита, че TVDanmark се намира в подобна на TV2 ситуация и дали е ефективен оператор.
(241)
На първо място Комисията трябва да оцени дали TVDanmark е в подобна на TV2 ситуация. Комисията отбелязва следното. През разглеждания период делът на аудиторията на TV2 е била в порядъка на 35 %, а съответната стойност за TVDanmark е била приблизително 15 %. Дяловете им от рекламния пазар също значително са се различавали. Пазарният дял на TV2 е бил в порядъка на 60 %, докато на TVDanmark’s е бил около 8 %. Оборотът на TV2 от реклама е бил приблизително пет пъти по-голям от този на TVDanmark. Освен това TV2 е единствената станция, която достига до 100 % от населението, докато покритието на TVDanmark2 е 77 %, а на TVDanmark1 дори по-малко. Предвид гореизложеното Комисията счита, че TVDanmark не може да бъде сравнявана с TV2 директно.
(242)
На второ място Комисията трябва да установи дали TVDanmark е ефективен пазарен оператор. Даден ефективен оператор може да бъде определен чрез анализ на обичайно използвани финансово-счетоводни коефициенти и чрез сравняване на резултатите на оператора спрямо средните резултати в държавата-членка. Анализът трябва да вземе под внимание различния размер на предприятията и специфичната им структура на разходите. От друга страна, както беше отбелязано по-рано, не би могло да се каже, че операторите на пазара в Дания в позиция на съпоставимост, така че да се даде възможност за пряко сравняване на коефициентите им на ефективност. Следователно Комисията е на мнение, че анализ на такива коефициенти на датския пазар, е неподходящ в настоящия случай.
(243)
Вместо това Комисията е анализирала данните от финансовите резултати на TVDanmark и SBS Broadcasting. В резултат на своя анализ Комисията не може да установи със сигурност дали понесените загуби произтичат от факта, че TVDanmark е имал високи първоначални разходи за стартиране на дружеството, които все още не е могъл да възстанови, или че всъщност не работи добре. Въпреки неколкократните запитвания, Комисията не можа да получи данните за финансовите резултати на третия оператор, TV3, което да позволи сравняване с третия оператор на пазара. В следствие на това Комисията не може да направи заключение със сигурност дали загубите на TVDanmark са в резултат на ценовата политика на TV2 или се дължат на други фактори, над които самият TVDanmark има някакъв контрол.
(244)
Тъй като не може със сигурност да бъде установено дали TVDanmark е ефективен оператор и след като не е възможно директно сравняване на двамата оператори, Комисията е на мнение, че всяка такава оценка е неокончателната в настоящия случай.
(245)
По тази причина Комисията е взела решение да направи по-подробен анализ на ценовите политики на TV2 и на наличните данни, отнасящи се до рекламния пазар, за да направи оценка на това дали TV2 е действал от гледна точка на увеличаване до най-голяма степен на приходите си от реклама през разглеждания период.
(246)
На първо място Комисията е сравнила цените на двамата оператори и е анализирала ценовите политики на TV2. Анализът е бил фокусиран върху периода 1998-2002 г., през който жалбоподателят твърди, че TV2 е започнал да прилага „дъмпингови“ цени на рекламния пазар. На второ място Комисията е анализирала разходите за реклама в Дания в контекста на ЕС и в частност в сравнение с другите скандинавски държави. На трето място е бил направен анализ на цените за контакти с аудиторията във всички скандинавски държави и видове медии.
(247)
Комисията отбелязва, че поведението на TV2 на рекламния пазар е било проучено от компетентните органи в Дания. На 21 декември 2005 г. Датският съвет за защита на конкуренцията се е произнесъл, че TV2 е нарушил член 102 от ДФЕС и съответните национални закони, прилагайки отстъпки за лоялност на рекламния пазар. Това решение е отменено от Трибунала по обжалване на спорове във връзка с конкуренцията на 1 ноември 2006 г., а по-късно потвърдено след обжалване пред Висшия съд на Източна Дания на 22 юни 2009 г. Решението на Висшия съд на Източна Дания е обжалвано пред Върховния съд, който го потвърждава на 18 март 2011 г. след решение на Съвета за защита на конкуренцията от 29 ноември 2000 г., което определя, че отстъпките, направени от TV2 за 2000 г., представляват злоупотреба с господстващо положение. В тази връзка Комисията отбелязва, че проучването на датските институции за защита на конкуренцията разглежда периода 2000-2005 г., с други думи само последните години от периода, разглеждан в настоящото решение. Най-важното е, че дадена отстъпка за лоялност не означава непременно наличие на кръстосано субсидиране по смисъла на Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми от 2001 г. („Когато даден радио- и телевизионен разпространител подбие цените на дейности, които не са свързани с публичната услуга, до ниво, което е под необходимото за покриване на всички разходи по дейността, взета отделно, които даден ефективен търговски оператор в подобна ситуация би трябвало нормално да покрие, такава практика би посочила присъствието на свръхкомпенсиране на задълженията на публичната услуга“). Всъщност, както е обяснено по-долу, TV2 налага средно значително по-високи цени от конкурентите си. Освен това отстъпките за лоялност са предпоставка клиентите да отделят по-голяма част от годишните си бюджети за реклама в TV2, отколкото биха отделили при други обстоятелства. Следователно може да се твърди, че TV2 е увеличил приходите си от реклама с помощта на схемата за отстъпки, което би довело всъщност до намаляване на нуждата от финансирането му чрез лицензионни такси. Във всички случаи Комисията не е обвързана с решенията на датските институции за защита на конкуренцията.
(248)
Делът и съставът на аудиторията, съдържанието на програмите, правилата за рекламно време и механизмът на финансиране на станциите са фактори, които засягат естеството на конкуренцията на рекламния пазар. Това води до разлика в цените между отделните радио- и телевизионни оператори. Станциите продават също и богата гама от диференцирани „продукти“, които се предлагат на различни цени (88).
(249)
Цените, които станциите определят, включват значителни отстъпки. Следователно не е удачно да се сравняват обявените цени за телевизионни реклами. По-голямата част от телевизионните реклами (приблизително 90 % от рекламите в цялата страна) се управляват от годишни договори, съгласно които телевизионните канали предоставят годишни отстъпки. В допълнение има много други отстъпки (за нови рекламодатели, по-непривлекателно място в програмата за реклама, допълнителни отстъпки за обем и др.) Споразуменията се договарят от т.нар. медийни агенции, които спомагат и за изпълнението им.
(250)
За да могат да бъдат сравнявани различните станции, трябва да бъде определена средна цена на база на различните предлагани цени. Таблицата по-долу показва средните цени на целевите рейтинг точки за целевата аудитория 21-50 (TRP 21-50). Средните цени са получени като съответният оборот на станциите от национални спотове се раздели на броя на достигнатите национални TRP 21-50 (89):
1998 г.
1999 г.
2000 г.
2001 г.
2002 г.
TVDanmark
283 евро
270 евро
252 евро
251 евро
211 евро
TV2
480 евро
409 евро
364 евро
381 евро
325 евро
Разлика
197 евро
139 евро
112 евро
130 евро
114 евро
CPP на TVDanmark CPP като дял от CPP на TV2 (90)
58,9 %
66,0 %
69,3 %
65,9 %
64,9 %
Средна CPP на TV2 за TRP 21-50, измерена за покритие (по 0,7)
336 евро
286 евро
255 евро
267 евро
228 евро
CPP на TVDanmark като дял от измерената CPP на TV2
84,2 %
94,3 %
99,0 %
94,1 %
92,7 %
(251)
От горните цифри може да се види, че цената на TRP 21-50 на TVDanmark е била около 30-40 % по ниска от тази на TV2. Както Комисията се е произнесла в решението си относно държавната помощ за France 2 и France 3, съотношението между средния брой контакти с аудиторията и средната нетна цена на контакт на телевизионния рекламен пазар е положително (91). По този начин всяка разлика в цените между отделните радио- и телевизионни оператори би могла да се обясни с относителната сила на станциите по отношение на способността им да привличат зрители. В такава ситуация е уместно да се установи дали действителната разлика в цената отразява условията на пазара.
(252)
За разлика от ситуацията във Франция в настоящия случай могат да бъдат анализирани само наблюденията върху двама оператори. Обхватът на линейната регресия следователно трябва да бъде изчислен на базата на цените на тези двама оператори и би имал слабо статистическо значение. Следователно не би било възможно да се направи никакво заключение за това дали обхватът на линейната регресия е „удачен“.
(253)
За да се потвърди дали би могло да се каже, че действителната разлика в цените на двамата оператори отразява пазарните условия, е бил приложен коефициент на корекция в опит да се неутрализира по-силната позиция на TV2 на пазара. Коефициентът за претегляне е бил получен от изчисления, направени от медийни агенции, и отразява разликата в покритието на желаната целева група, което може да бъде достигнато чрез закупуване на 100 TRP 21-50 от TVDanmark и от TV2. Средното покритие на TVDanmark е малко под 70 % от това на TV2 (при закупуване на 100 TRP 21-50). Прилагането на този фактор води до уеднаквяване на цените, въпреки че цената на TV2 все още е малко по-висока от тази на TVDanmark. По този начин е по-вероятно разликата в цените да отразява пазарните условия. Този резултат обаче трябва да се разглежда внимателно, тъй като следва да се има предвид, че подобен коефициент на корекция няма как да отчита всички разлики между станциите.
(254)
Комисията отбелязва също, че жалбоподателят твърди, че конкуренцията на телевизионния рекламен пазар всъщност не се определя нито от обявените цени, нито от средните цени на GRP или TRP, представени по-горе. TVDanmark по-скоро твърди, че операторите се конкурират в т.нар. пределни цени. Твърди се, че тези пределни цени, произтичат от по-силната позиция на TV2 на пазара. За да могат рекламодателите да постигнат целите на рекламните си кампании, трябва да закупят определена квота рейтингови точки, единствено от TV2. Тъй като не е имало никаква конкуренция за тези т.нар. подпределни единици, TV2 е имал възможност да генерират по-голяма печалба от тях. В резултат на това операторите са се конкурирали в остатъчните рейтингови точки и следователно в пределните цени. TVDanmark твърди, че тези цени са били дори по-ниски от средните, показни в таблицата по-горе.
(255)
Оставяйки настрана въпросът дали това твърдение е вярно, Комисията счита, че такова поведение би било възможно предвид силната позиция на TV2 на пазара. От друга страна настоящото проучване трябва да установи дали чрез поведението си на рекламния пазар TV2 се е опитал да увеличи приходите си до най-голяма степен. По този въпрос не би могло да се реши, че имало вероятност TV2 да е държал цените си ниски, за да поддържа висок пазарен дял, но това не означава, че не се е опитал да увеличи приходите си до най-голяма степен.
(256)
Гореизложеното показва, че цените на TV2 са били по-високи от тези на TVDanmark през разглеждания период. Ясно е също, че, въпреки увеличенията в обявените цени, действителното ниво на цените е намалявало през този период. TV2 значително е увеличил отстъпките си.
(257)
Не е възможно обаче да се установи от един анализ на цените дали тенденцията в цените в действителност е довела до намаляване на общите приходи от реклама, увеличавайки по този начин необходимостта от държавно финансиране. Във връзка с този въпрос Комисията анализира ценовата политика на TV2 и нейното въздействие върху общото ниво на приходите му от реклама.
(258)
Както показват съображенията по-долу, през разглеждания период TV2 е направил неколкократни увеличения и намаления на цените (чрез предоставяне на по-големи отстъпки). Таблицата по-долу представя преглед на тенденцията в общото ниво на приходите от реклама (млн. DKK) от 1998 г. до 2002 г. - периодът, през който жалбоподателят твърди, че TV2 насилствено е свалял цените на датския пазар:
1998 г.
1999 г.
2000 г.
2001 г.
2002 г.
Национални приходи от реклама
1 008
884
(- 11,3 %)
959
(+ 8,5 %)
879
(- 8,3 %)
884
(- 0,6 %)
(259)
През 1997 г. TV2 е взел стратегическото решение да не увеличава използването на капацитета, а да увеличи цените си през 1998 г. Друго увеличение на цените е било направено през 1999 г. Датските органи твърдят, че до 1999 г. конкуренцията е станала толкова силна, че TV2 е пострадал в резултат на увеличението на цените и приходите му от реклама са спаднали с около 10 % от предходната година.
(260)
През 2000 г. TV2 е очаквал конкуренцията да се засили и не е повишавал цените си. Действителните цени всъщност са спаднали, поради въведената от TV2 нова схема за отстъпки. В резултат на това TV2 е увеличил използвания си капацитет с 33 % спрямо предходната година. От друга страна мерките за определяне на цените са довели до 8,4 % увеличение на оборота му от реклама в цялата страна. През 2001 г. TV2 отново е увеличил цените. Въпреки увеличението на цените приходите му от реклама и използването на капацитета са спаднали до нивото от 1999 г. През 2002 г. TV2 е намалил цените отново и е отбелязал лек спад в общия оборот. Целият оборот на рекламния пазар обаче се е свил още повече.
(261)
От казаното по-горе може да се направи заключение, че използването на големи отстъпки са довели до намаляване на действителното ниво на цените. TV2 е успял да компенсира спадът в цените чрез увеличаване на използвания си капацитет. Тъй като неговите конкуренти не са имали същия резерв от капацитет, те не са имали такава възможност. За да имат място на пазара, те е трябвало да се съобразяват с водещата позиция на TV2. През годините, когато TV2 е увеличавал цените, общият му оборот от реклама е намалявал. Противно на това, когато TV2 е намалявал цените, той е успявал да увеличи общия си оборот. Следователно Комисията прави заключение, че намаляването на цените от TV2 в действителност е довело до по-високи приходи. Следователно не може да се каже, че с ценовата си политика TV2 не се е стремил към увеличаване на приходите в най-голяма степен.
(262)
Сравняването на цените между датските оператори и анализът на ценовата политика на TV2 по никакъв начин не показва дали всички цени на датския пазар на телевизионната реклама са били твърде ниски. Това, че TV2 е използвал по-силната си позиция, за да намали общото ниво на разходите за телевизионна реклама под това, което би било при нормална конкуренция, може да доведе до намалено ниво на цените.
(263)
Във връзка с този въпрос Комисията е анализирала икономическите данни на рекламния пазар във всички държави от ЕС и ги е сравнила с Дания. Тъй като датската телевизионна реклама е най-близка за сравнение с други скандинавски държави, Комисията е съпоставила също и данните за Дания и другите скандинавски страни (Финландия, Швеция и Норвегия) (92). Основните показатели за разходите за реклама, които са били анализирани, са следните: 1. разходи за телевизионна реклама като процент от общите разходи за реклама; 2. разходи за реклама на глава от населението; 3. разходи за реклама като част от БВП. Таблицата по-долу прави преглед на тези основни показатели:
Основни показатели на разходите за телевизионна реклама в Дания, ЕС и други скандинавски държави
1995 г.
1996 г.
1997 г.
1998 г.
1999 г.
2000 г.
2001 г.
Разходи за телевизионна реклама като % от общите разходи за реклама
DK
27 %
29 %
29 %
30 %
28 %
27 %
27 %
ЕС
35 %
37 %
37 %
37 %
37 %
37 %
37 %
скандинавски държави
24 %
25 %
26 %
27 %
27 %
27 %
26 %
Разходи за телевизионна реклама на глава от населението (млн. евро)
DK
39
44
48
51
46
47
44
ЕС
37
40
45
49
53
60
58
скандинавски държави
32
36
41
44
45
54
49
Разходи за телевизионна реклама като ‰ от БВП
DK
1,49 ‰
1,61 ‰
1,70 ‰
1,77 ‰
1,51 ‰
1,45 ‰
1,34 ‰
ЕС
2,20 ‰
2,34 ‰
2,46 ‰
2,58 ‰
2,70 ‰
2,88 ‰
2,71 ‰
скандинавски държави
1,45 ‰
1,51 ‰
1,62 ‰
1,72 ‰
1,66 ‰
1,73 ‰
1,55 ‰
Източник: Европейска аудиовизуална обсерватория, EuroStat.
(264)
Таблицата по-горе показва, че телевизионната реклама представлява по-малка част от общите разходи за телевизионна реклама в Дания (27 %) от средното за ЕС (37 %). От друга страна данните показват, че в Европа има принципно разделение между северните и южните държави (93). В южните държави-членки разходите за телевизионни реклами са значително по-високи от тези в северните (94). Същият модел може да се види за разходите за телевизионна реклама като част от БВП (95). Разходите за телевизионна реклама на глава от населението също показва забележителна разлика между държавите-членки (96). Гледайки данните за скандинавските държави, моделът на разходите на Дания е в съответствие с този на другите скандинавски страни.
(265)
Предвид гореизложеното Комисията прави заключение, че няма ясно, недвусмислено доказателство, че датският пазар на телевизионни реклами е бил системно и постоянно стесняван в резултат на ценовата политика на TV2.
(266)
Жалбоподателят е представил също и сравнителни данни за цените за контакти с аудиторията (изразени в CPM (97)) от други държави за един вид медия и за всички видове медии в една конкретна страна. Данните, представени от жалбоподателя, посочват разходите за осъществяване на контакт с 1 000 човека на реклама както чрез печатни медии, така и по телевизията в Дания, Норвегия и Швеция (98).
(267)
Данните показват, че телевизионната реклама в Дания е по-евтина от тази в Швеция и Норвегия (99), докато за печатните медии е валидно обратното (100).
(268)
Комисията обаче не може да потвърди надеждността на предоставени данни и няма такава публично достъпна информация. Тъй като информацията е доста ограничена и не взема предвид вероятните културни различия, Комисията не може да направи никакви обосновани заключения относно нивото на цените за контакти с аудиторията за различните медии в скандинавските държави.
(269)
Следователно Комисията прави заключение, че цената на TV2 била най-висока на датския пазар през разглеждания период, тъй като е имал възможност да определя цена на продукта си с 15-40 % по-висока от тази на конкурентите му в зависимост от достигнатите резултати в съответната целева аудитория. В сравнение с Швеция и Норвегия цените в Дания са по-ниски с приблизително 20 %.
(270)
С оглед на горните анализи Комисията прави заключение, че от гледна точка на държавната помощ няма ясно доказателство, че TV2 не се опитал да увеличи приходите си от реклама в най-голяма степен, или че поведението му на рекламния пазар не е довело до увеличаване на необходимостта от държавно финансиране.
V. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
Комисията счита, че Дания е превела в действие въпросната помощ неправомерно в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз.
От друга страна с оглед на решението на Съда и въз основа на съображенията, изложени по-горе, Комисията счита, че помощта е съвместима с вътрешния пазар съгласно член 106, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз.
С оглед на определението на Съда трябва да се разгледа въпросът дали горната констатация може да доведе до свръхкомпенсация на TV2, след като поисканата през 2004 г. от Дания сума от 628 млн. DKK, която да бъде върната заедно с лихвата от TV2, сега се счита за съвместима с вътрешния пазар и може да бъде платена обратно на TV2 от държавата. Плащането на тази сума вероятно би могло да доведе до свръхкомпенсация от гледна точка на мерките за рекапитализация, които всъщност са били приведени в действие през 2004 г. (дело № 313/2004), поради финансовите нужди на TV2 след връщането на горепосочените средства. Както указват параграфи 34 и 35 от определението на Съда, задължението за възстановяване на средствата всъщност е било необходима предпоставка за мерките за рекапитализация от 2004 г., предвид факта, че датските органи са решили да не позволяват на TV2 да претърпи банкрут. Както Съдът се произнася в параграф 43 от заповедта си: „… въпреки че специфичните обстоятелства на настоящото дело са накарали Комисията да вземе две решения (решението за анулиране на възстановената сума и решението за рекапитализация), очевидно е, че тези решения представляват две страни на един и същ юридически казус, отнасящ се до класифицирането като държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО, и съответно до определянето на съвместимостта на мерките, приведени в действие от Кралство Дания за TV2 и съответно за TV2 A/S, с общия пазар. Отменянето на Решение 2006/217/ЕО следователно налага Комисията да разгледа отново всички мерки, приложени от Кралство Дания към TV2 и съответно към TV2 A/S“. Поради тясната връзка помежду ум, дължаща се на въпроса относно възстановяването на средства, мерките за рекапитализация от 2004 г. в полза на TV2 трябва да се разглеждат във връзка с държавната помощ, предоставена в периода между 1995 г. и 2002 г., за да се гарантира, че не съществува риск TV2 да получи свръхкомпенсации.
Във връзка с това Комисията отбелязва следното: След решението за възстановяване на средства датските органи действително са възстановили 1 050 млн. DKK (т.е. повече от сумата от 628 млн. DKK заедно с лихвата). Както е отбелязано в съдебната заповед, последвала отменянето от Съда на решението за възстановяване на средства, основанието за възстановяване на 628 млн. DKK заедно с лихвата остава. От друга страна датските органи са внесли декларация, оповестяваща намеренията им да не върнат сумата, възстановена от TV2, или, в случай че са изпълнени определени комулативни условия, да върнат на TV2 сума, равна най-много на разликата между сумата (включително лихвата), която действително е била възстановена от TV2 за периода 1995-2002 г. и сумата за мерките за рекапитализация. Съгласно определението на Съда, предвид горния ангажимент, не съществува риск от това TV2 да бъде свръхкомпенсиран по отношение на държавната помощ за периода 1995-2002 г., разглеждано във връзка с мерките за рекапитализация от 2004 г.,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Мерките, приведени в действие от Дания в полза на TV2/Danmark в периода между 1995 г. и 2002 г. под формата на ресурси от лицензионни такси и другите мерки, разгледани в настоящото решение, са съвместими с вътрешния пазар по смисъла на член 106, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз.
Член 2
Адресат на настоящото решение е Кралство Дания.
Съставено в Брюксел на 20 април 2011 година.
KOMISJONI OTSUS,
20. aprill 2011,
meetme C 2/03 kohta, mida Taani on võtnud ettevõtja TV2/Danmark kasuks
(teatavaks tehtud numbri K(2011) 2612 all)
(Ainult taanikeelne tekst on autentne)
(EMPs kohaldatav tekst)
(2011/839/EL)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, (1) eriti selle artikli 108 lõike 2 esimest lõiku,
võttes arvesse Euroopa Majanduspiirkonna lepingut, eriti selle artikli 62 lõike 1 punkti a,
olles kutsunud huvitatud isikuid üles esitama märkusi vastavalt eespool osutatud sätetele (2) ja võttes arvesse neid märkusi
ning arvestades järgmist:
I. MENETLUS
(1)
5. aprilli 2000. aasta kirjaga esitas Taani kommertsringhäälinguettevõte SBS Broadcasting SA/TvDanmark (edaspidi „SBS/TvDanmark”) komisjonile kaebuse avalik-õigusliku ringhäälinguorganisatsiooni TV2/Danmark (edaspidi „TV2”) (3) riikliku rahastamise kohta. 3. mail 2000 toimus kohtumine kaebuse esitajaga. Kaebuse esitaja edastas täiendavaid andmeid 28. veebruaril 2001, 3. mail 2001 ja 11. detsembril 2001 saadetud kirjades.
(2)
5. juuni 2002. aasta kirjaga saatsid komisjoni talitused Taani ametiasutustele teabepäringu, millele Taani ametiasutused vastasid 10. juuli 2002. aasta kirjaga. Taani ametiasutustega kohtuti kahel korral, 25. oktoobril 2002 ja 19. novembril 2002. Lisateavet saadi 19. novembril 2002 ja 3. detsembril 2002 saadetud kirjadega.
(3)
24. jaanuari 2003. aasta kirjas (4) teavitas komisjon Taanit otsusest algatada Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 108 lõikes 2 sätestatud menetlus seoses Taani avalik-õigusliku ringhäälinguorganisatsiooni TV2 riikliku rahastamisega.
(4)
Komisjoni otsus menetluse algatamise kohta avaldati Euroopa Liidu Teatajas14. märtsil 2003 (5). Komisjon kutsus kõiki huvitatud isikuid esitama meetmete kohta oma märkused.
(5)
Taani ametiasutused esitasid komisjonile oma tähelepanekud 24. märtsi 2003. aasta kirjaga. Lisaks sai komisjon märkusi mitmelt huvitatud isikult. TvDanmark saatis oma märkused 14. aprilli 2003. aasta kirjaga. Euroopa Kommertstelevisiooni Assotsiatsioon (ACT) edastas oma märkused 14. aprilli 2003. aasta kirjaga. Kommertsringhäälinguettevõtted Antena 3 TV ja Gestevisión Telecinco esitasid märkused 16. aprillil 2003. Kommertsringhäälinguettevõte TV3 saatis oma märkused 14. aprilli 2003. aasta kirjaga. Komisjon edastas märkused Taanile, kes vastas neile 12. septembri 2003. aasta kirjaga.
(6)
Komisjon sai kaebuse esitajalt lisateavet 15. detsembril 2003 ja 6. jaanuaril 2004 saadetud kirjades. 17. detsembril 2003 toimus kaebuse esitaja ja komisjoni talituste kohtumine, et täpsemalt selgitada kaebuse esitaja 15. detsembri 2003. aasta kirjas esitatud teavet. Komisjon saatis asjaomase teabe edasi Taani valitsusele, kes vastas sellele 15. märtsi 2004. aasta kirjaga. 9. veebruaril 2004 toimus Taani ametiasutuste ja komisjoni talituste kohtumine.
(7)
19. mail 2004 võttis komisjon vastu otsuse TV2 riikliku rahastamise kohta litsentsitasude ja muude meetmetena aastatel 1995-2002 (6). Otsuses järeldati, et abi on ühisturuga kokkusobiv, välja arvatud 628,2 miljonit Taani krooni (ligikaudu 84,3 miljonit eurot), mis tuleb koos intressiga tagasi nõuda (edaspidi „tagastamisotsus”).
(8)
Järgnevalt kaebasid nii TV2, Taani ametiasutused kui ka eraringhäälinguorganisatsioonid Viasat ja SBS/TvDanmark komisjoni otsuse edasi.
(9)
Taani ametiasutused rakendasid komisjoni tagastamisotsuse. TV2 maksis kokkuvõttes tagasi 1 050 miljonit Taani krooni (7).
(10)
Abi tagastamine tõi kaasa TV2 finantskriisi. Seetõttu teatas Taani 2004. aastal TV2 rekapitaliseerimisest.
(11)
6. oktoobri 2004. aasta otsusega (8) kiitis komisjon heaks Taani valitsuse otsuse TV2 rekapitaliseerida, suurendades TV2 kapitali 440 miljoni Taani krooni võrra ja muutes 394 miljoni Taani krooni suuruse riigilaenu omakapitaliks (edaspidi „rekapitaliseerimismeetmed”). SBS ja Viasat algatasid nimetatud otsuse vastu kaks hagi.
(12)
TV2 avaliku teenuse osutamise funktsiooni ulatust tunnistades tühistas Esimese Astme Kohus (praegune Üldkohus) 22. oktoobril 2008 (9) komisjoni tagastamisotsuse (edaspidi „kohtuotsus”). Kõnealust kohtuotsust edasi ei kaevatud.
(13)
Pärast kohtuotsuse tegemist peab komisjon võtma vastu uue otsuse, sest aastaid 1995-2002 käsitlev ametlik uurimismenetlus algatati uuesti.
(14)
Lisaks andis Üldkohus rekapitaliseerimisjuhtumit käsitleva kohtuasja tulemusel 24. septembril 2009 välja määruse (10) (edaspidi „kohtumäärus”), milles sedastati, et kohtuasjas puudub ese. Kohtumääruse punkti 35 kohaselt on tagastamisotsus ja rekapitaliseerimisotsus omavahel tihedalt seotud. Kuna tagastamisotsus tühistati, leidis Üldkohus, et sellega kaotas sisu ja tähenduse ka rekapitaliseerimisotsus. Kohus märkis, et „kuigi käesoleva juhtumi asjaoludest tulenevalt võttis komisjon vastu kaks otsust, moodustavad need otsused ilmselgelt kaks tahku ühest ja samast küsimusest, nimelt kas TV2 ja edaspidi TV2 A/Si kasuks võetud Taani Kuningriigi meetmeid saab EÜ asutamislepingu artikli 87 lõike 1 kohaselt käsitada riigiabina ja, kui see nii on, siis kas need sobivad kokku ühisturuga” (11). Seetõttu tingib tagastamisotsuse tühistamine vajaduse „uurida uuesti kõiki meetmeid, mida Taani Kuningriik on TV2 suhtes võtnud”. Kohtumäärust edasi ei kaevatud.
(15)
Vastavalt kohtumäärusele peab komisjon oma käesolevas otsuses esitatud hinnangus võtma arvesse meetmeid, mida Taani ametiasutused on võtnud tühistatud tagastamisotsuses nõutud tagasimaksmise tulemusel aastal 2004.
(16)
Nagu põhjendustest 13-15 tuleneb, hõlmab käesolev otsus seetõttu üksnes aastatel 1995-2002 TV2 suhtes võetud riiklikke meetmeid ning kooskõlas kohtumäärusega võtab komisjon oma käesolevas otsuses esitatud hinnangus arvesse tühistatud tagastamisotsuse alusel nõutud tagasimaksetest tingitud rekapitaliseerimismeetmeid 2004. aastal.
(17)
20. märtsi 2009. aasta kirjas palus komisjon Taani ametiasutustel esitada analüüs juhtumi kohta tehtud kohtuotsuse mõju kohta.
(18)
Pärast mitut pikendustaotlust edastasid Taani ametiasutused oma tähelepanekud 26. juunil 2009. Taani ametiasutuste kirjale olid lisatud ka TV2 märkused.
(19)
Taani ametiasutuste ja/või TV2ga korraldati mitu kohtumist, sealhulgas 25. augustil 2009, 7. veebruaril 2011 ja 4. märtsil 2011.
(20)
Komisjon saatis ka täiendavaid teabepäringuid, sealhulgas 22. septembril 2010, 28. oktoobril 2010, 19. novembril 2010 ja 14. jaanuaril 2011, millele Taani ametiasutused vastasid eeskätt 17. novembril 2010, 30. novembril 2010, 3. veebruaril 2011, 24. veebruaril 2011 ja 7. märtsil 2011. Lisaks esitasid Taani ametiasutused mitmesuguseid andmeid märtsis ja aprillis 2011.
(21)
Komisjonile esitasid märkusi ka kolmandad isikud, eelkõige SBS/TvDanmark 7. veebruaril 2011.
(22)
Samuti tuleb märkida, et 4. augustil 2008 võttis komisjon vastu otsuse mitte esitada vastuväiteid TV2-le 1 000 miljoni Taani krooni suuruse laenu kujul antava päästmisabi kohta (12). Äriühingu konkurent MTG/Viasat kaebas kõnealuse otsuse edasi. Üldkohus otsustas menetluse peatada, kuni komisjon on teinud otsuse ümberkorraldamisjuhtumis (13).
(23)
4. veebruaril 2009 edastas Taani ELi toimimise lepingu artikli 108 lõike 3 kohaselt komisjonile äriühingu TV2 Danmark A/S ümberkorraldamiskava (edaspidi „ümberkorraldamisjuhtum”). 2. juuli 2009. aasta kirjas teatas komisjon Taanile, et ümberkorraldamiskava suhtes on algatatud menetlus (14).
(24)
Komisjon uuris ümberkorraldamisjuhtumit samaaegselt käesoleva hinnangu koostamisega ning komisjoni otsus ümberkorraldamisjuhtumi kohta esitatakse samaaegselt käesoleva otsusega.
II. ÜKSIKASJALIK KIRJELDUS
II.1. SISERIIKLIK TAUST
II.1.1. TAANI RINGHÄÄLINGUTURG AASTATEL 1995-2002
(25)
Aastatel 1995-2002 tegutses Taanis kaks avalik-õiguslikku ringhäälinguorganisatsiooni, Danmarks Radio (edaspidi „DR”) ja TV2. DRi rahastati peaaegu täielikult litsentsitasudest. TV2 rahastati osaliselt litsentsitasudest, aga ka reklaamituludest.
(26)
TV2 asutati 1986. aastal (15) riigilaenudest rahastatava sõltumatu institutsioonina. Ettevõtja alustas üleriigilist saadete edastamist 1. oktoobril 1988. Maakaablivõrgus edastatakse telekanalit TV2 ja lisaks alustati 2000. aastal satelliidikanali TV2 Zulu edastamist. 2002. aasta lõpus muutus avalik-õiguslik kanal TV2 Zulu tasuliseks kommertskanaliks. Peale selle andis Taani valitsus tegevusloa kaheksale TV2 piirkondlikule telejaamale. TV2 oli kohustatud edastama oma piirkondlike jaamade saateid üleriigilise maakaablivõrgu kaudu.
(27)
Peale avalik-õiguslike ringhäälinguorganisatsioonide tegutses aastatel 1995-2002 Taani üleriigilisel teleturul kaks kommertsringhäälinguettevõtet, TvDanmark ja TV3/3+. Kommertskanalid konkureerisid TV2ga üleriigilised telereklaamiturul. TvDanmark kuulub äriühingu SBS Broadcasting S.A. koosseisu ja edastas Taanis saateid kahe telekanali kaudu. Alates 1997. aastast edastati kanalit TvDanmark2 kümnest kohalikust kommertstelejaamast koosneva võrgu kaudu ning alates 2000. aastast Ühendkuningriigi litsentsi alusel satelliidikanalit TvDanmark1. Satelliidikanalite TV3 ja 3 + saadete edastamist alustati 1992. aastal. Need kuuluvad kontserni Modern Times Group (MTG).
II.1.2. ÕIGUSLIKUD NÕUDED AASTATEL 1995-2002
(28)
Uuritaval ajavahemikul 1995-2002 olid asjaomase avaliku teenuse osutamist reguleerivad sätted kehtestatud raadio- ja teleringhäälingu seaduse järjestikuste versioonidega (edaspidi „ringhäälinguseadus”) (16).
(29)
TV2 ülesanne on toota ja levitada üleriigilisi ja piirkondlikke televisiooniprogramme. Levitamine võib toimuda raadioseadmete, sealhulgas satelliit- või kaabelsüsteemide kaudu. TV2 kohustusi käsitlevad eeskirjad kehtestab kultuuriminister.
(30)
TV2-l on avaliku teenuse osutamise kohustus. Ringhäälinguseaduse (1994. aastal kohaldatud versiooni) kohaselt (17) on TV2 sõltumatu institutsioon, mille eesmärk on toota ja levitada sõltumatu programmide koostamise teel üleriigilisi ja piirkondlikke televisiooniprogramme. Programme koostades tuleb kindlalt keskenduda kvaliteedile, laiale programmivalikule ja mitmekesisusele. TV2 piirkondlike jaamade programmide kavandamisel on prioriteediks ka piirkondlikud küsimused.
(31)
Nagu kohtuotsuses on täheldatud, (18) on TV2 avaliku teenuse osutamisega seotud ülesannete täpne määratlus aja jooksul muutunud, kuid igal juhul nõutakse kõikide erinevatel uuritavatel perioodidel TV2 suhtes kehtinud avaliku teenuse osutamise kohustuse määratlustega kvaliteeti, laia programmivalikut ja mitmekesisust, mis on TV2-le antud avalik-õigusliku ringhäälinguteenuse peamised kvalitatiivsed nõuded.
(32)
Veel üks avaliku teenuse määratlus on esitatud TV2 põhikirjas. Selles on näiteks täpsustatud TV2 edastamiskohustused seoses kunsti ja kultuuri, Taani filmitoodangu ning lastele, noortele ja rahvusvähemustele suunatud programmidega. Samuti on TV2 kohustatud edastama elanikkonnale ohuteateid.
(33)
TV2 osutatavaid avalikke teenuseid rahastatakse litsentsitasudest saadud summadest, TV2 reklaamitulust ning muudest sissetulekutest. Ringhäälinguseaduse 1994. aastal kohaldatud versioonis (19) oli sätestatud, et TV2 kogu tegevust rahastatakse summadest, mis kantakse üle TV2 fondist vastavalt kultuuriministeeriumi kehtestatud eelarveraamistikule, ning programmide müügist saadud sissetulekutest ja muudest sissemaksetest, toetustest jne. Tuleb tähele panna, et aastatel 1995 ja 1996 laekusid TV2-le litsentsitasudest saadud summad ja reklaamitulud erifondist (TV2 fond) (20).
(34)
Ringhäälinguseaduse 5. peatükis on kehtestatud nõuded kommertstelekanalitele seoses saadete edastamisega laiemalt kui ühes kohalikus piirkonnas. 6. peatükki kohaldatakse kohalike raadio- ja teleteenuste suhtes. Kõnealused nõuded käsitlevad peamiselt litsentsi saamist. Litsentsiomanikele programmide suhtes esitatavad nõuded on sätestatud Euroopa programme käsitlevas korralduses nr 874 ning kohalikku raadiot ja televisiooni käsitlevas korralduses nr 1349 (21). Nimetatud korralduste kohaselt peavad võrku kuuluvad jaamad, kes on saanud kohaliku televisioonilitsentsi, edastama vähemalt ühe tunni päevas kohalikke saateid ja tootma märkimisväärse osa saadetest taani keeles või Taani vaatajaskonnale. Kuna TV3, 3 + ja TvDanmarki esimest kanalit edastatakse Ühendkuningriigi litsentsi alusel, kehtivad need reeglid ainult TvDanmark2 suhtes.
II.1.3. TV2 KOMMERTSTEGEVUS
(35)
Aastatel 1995-2002 tegeles TV2 mitmesuguse kommertstegevusega, milleks talle loodi eraldi õiguslik alus alates 1. jaanuarist 1997; (22) selline tegevus võis hõlmata tehniliste seadmete kasutamist, uute äriühingute loomist või kapitalimahutust olemasolevatesse äriühingutesse. Ajavahemikul 1995-2002 hõlmas selline tegevus reklaami, programmide müüki, telemastide väljaüürimist, turustustegevust, tegevusi Internetis, spordiülekannete edastamisõiguse edasimüüki jne.
(36)
Alates jaanuarist 2001 on TV2 kohustatud pidama eraldi raamatupidamisarvestust avaliku teenuse osutamise ja muu tegevuse üle, kui viimase käive ületab 5 % kogukäibest ja 3 miljonit Taani krooni aastas. Kasutada tuleb kogukulude meetodit, avaliku teenuse osutamise alla mitte kuuluvate teenuste/toodete hind peab olema kindlaks määratud turutingimustel ning kapitali ülekandmine avaliku teenuse osutamise ja muu tegevuse vahel peab toimuma turumajandusliku investeerimise põhimõttel ega tohi hõlmata litsentsitasusid (23).
II.2. MEETMED
(37)
Aastatel 1995-2002 sai TV2 tulu litsentsitasudest.
(38)
Litsentsitasu suuruse raadiovastuvõtjate ja telerite omanikele (24) määrab üheks või mitmeks aastaks kindlaks kultuuriminister. TV-litsentsi tasu kogub DR ning Taani parlamendiga sõlmitud meediakokkuleppe alusel jagatakse see summa kultuuriministri otsuse põhjal DRi ja TV2 vahel.
(39)
Kultuuriminister annab välja üksikasjalikud eeskirjad litsentsitasude maksmise kohustuse alguse ja lõpu kohta, maksetähtaegade ja tasu kogumise kohta, meeldetuletustasude kohta jne. Õigeaegselt maksmata jätmise korral kohaldatakse vastavalt intressiseadusele intressi. Tasumata litsentsitasud ja muud maksud võib sisse nõuda Taani hüpoteegipank. Tasumata summa võidakse sisse nõuda näiteks asjaomase isiku palgast allikalt maksude mahaarvamise seaduses sätestatud isiklike maksude kogumise eeskirjade alusel.
(40)
Kuni 1997. aastani sai TV2 oma tulu (reklaamitulu ja litsentsitasud) TV2 fondi kaudu. Alates 1997. aastast on TV2 saanud oma osa litsentsitasudest otse DRist.
(41)
1995. ja 1996. aastal sai TV2 reklaamitulu TV2 fondist (25).
(42)
Peale selle sai TV2 raadiofondist 58 miljonit Taani krooni suurema osaluse eest Taani filmitootmises.
(43)
Lisaks sai TV2 1997. aastal, mil TV2 fond likvideeriti, fondist 167 miljonit Taani krooni investeeringuteks tootmissüsteemi digiteerimisse ja 50 miljonit Taani krooni tegevuskulude katteks.
(44)
TV2 on olnud vabastatud äriühinguseaduse alusel makstavast ettevõtte tulumaksust. Uuritaval ajavahemikul sai TV2 tänu sellele vabastusele kasu 159,4 miljoni Taani krooni ulatuses. Jaanuaris 2001 kehtestas Taani riik korra, millega neutraliseeriti selle maksuvabastuse mõju TV2 kommertstegevusele. TV2 peab kandma muust tegevusest saadud tulust 30 % üle avaliku teenuse osutamisega seotud tegevusele. See määr vastab Taanis 2000. aastal kehtestatud tavapärasele ettevõtte tulumaksule.
(45)
TV2 asutamiskulud ja käibekapitali puudujääk tegevuse algusaastatel kaeti riigilaenudega. Algsete laenulepingute kohaselt pidi TV2 maksma laenusummalt intressi ja tagasi maksma laenude kogusumma. Ent terve uuritava perioodi vältel oli TV2 vabastatud intressi maksmisest ning peatatud oli laenumaksete tasumine. Kasu, mis asutamis- ja käibekapitalilaenude intressi- ja osamaksetest vabastamine uuritaval ajal andis, on 341,8 miljonit Taani krooni.
(46)
Kuni 1996. aasta lõpuni andis valitsus garantiisid laenudele, mida TV2 fond võttis TV2 tegevuse rahastamiseks. TV2 fondi likvideerimisel kanti garanteeritud laenusumma üle TV2-le. Nimetatud garantiist sai TV2 kasu 9,8 miljonit Taani krooni.
(47)
Uuritaval ajavahemikul oli Taani kasutuses kolm avalik-õiguslikele ringhäälinguorganisatsioonidele eraldatud üleriigilist maapealset edastussagedust. Üks sagedus oli eraldatud TV2, teine DRi ja kolmas digitaalse televisiooni jaoks.
(48)
TV2 maksis tasu talle eraldatud üleriigilise edastussageduse eest teadus-, tehnoloogia- ja arendusministeeriumi alla kuuluvale riigi IT- ja telekommunikatsiooniametile (26). Kõnealuse tasu suurus oli sätestatud Taani rahastamisseaduses. Uuritaval perioodil maksis TV2 sagedustasu 2-4 miljonit Taani krooni aastas.
(49)
Taani kasutuses on ka piirkondliku ulatusega sagedused. 1997. aastal lõi valitsus võimaluse ühendada piirkondlikud sagedused suuremat ala katvaks võrguks. Ajavahemikul 1998-2001 pidid kohalikud kommertstelejaamad, kellel oli võrgus saadete edastamise luba, maksma riigile aastatasu (27). TV2 piirkondlike teenuste eest ei tulnud tasu maksta, sest neid edastati TV2 üleriigilise sageduse „akende” kaudu. Kommertsringhäälinguettevõte TvDanmark oli ainus ettevõtja, kes maksis kõnealust tasu oma teise kanali eest. Makstud summa oli kokku 85,0 miljonit Taani krooni.
(50)
Antennide omanikud on kohustatud edastama nende kaudu TV2 avaliku teenuse alla kuuluvaid programme (edastuskohustus).
III. HUVITATUD ISIKUTE JA TAANI MÄRKUSED
(51)
Pärast ametliku uurimismenetluse algatamise otsust sai komisjon palju märkusi huvitatud isikutelt. Alljärgnevalt on esitatud kokkuvõte nimetatud märkuste põhielementidest.
(52)
TvDanmark leidis, et riigi pakutavat üleriigilist edastussagedust tuleb käsitada riigiabina, sest riik loobub selle piiratud ressursi eest saadavast sissetulekust. Konkurentide katvus on maksimaalselt vaid 77 %. TvDanmark märkis, et võrgutasu nõudmine üksnes TvDanmark2-lt ja mitte TV2 kohalikelt jaamadelt, kuigi need on majanduslikult ja äriliselt samas olukorras, kujutab riigiabi TV2 kohalikele jaamadele. ACT, Antena 3 TV ja Telecinco sõnul tuleks edastamisvahendeid käsitleva EÜ neutraalsuse põhimõtte alusel kehtestada tasu igasugustele võrkudele.
(53)
ACT, Antena 3 TV ja Telecinco märkisid ettevõtte tulumaksust vabastamise kohta, et TV2 kohustust kanda 30 % oma kommertstegevuse tuludest üle avaliku teenuse osutamisega seotud tegevusele ei saa käsitada samaväärsena riigile ettevõtte tulumaksu maksmisega, sest see moonutab konkurentsi ringhäälinguturul.
(54)
Mitu kolmandat isikut leidis, et TV2 avaliku teenuse osutamise määratlust ei saa pidada õiguspäraseks. Samuti kritiseeriti ülesannete määramise ja proportsionaalsusega seotud tingimuste täitmise asjaolusid. Eelkõige märkis TvDanmark, et ülemäärase hüvitamise arvestamisel peaks komisjon võtma arvesse kasu, mida TV2 sai vabastusest ettevõtte tulumaksust ja asutamislaenude intressi- ja laenumaksetest, riigi garantiist käibekapitalilaenudele ning tasuta edastussagedusest. TvDanmark leidis, et üldisel telereklaamiturul on tulude kõikumine väike ega õigusta TV2 omakapitali kogumist.
(55)
Reklaamituru osas leidis TvDanmark, et TV2 hinnapoliitika ei võimalda kommertsettevõtetel katta eraldiseisvaid tegevuskulusid. Turul püsimiseks peab TvDanmark võrreldes TV2-ga alandama oma sihtreitingupunkti hinda 30-40 % (TV2 sihtreitingupunkti või kogureitingupunkti väärtus on laiema katvuse tõttu suurem) (28). Tänu TV2 ainulaadsele seisundile katvuse ja programmieelarve osas paigutab reklaamitellija osa oma reklaamieelarvest alati TV2, et saavutada oma eelarve piires parim võimalik tulemus kontaktide arvu, katvuse ja/või sageduse osas. TvDanmark esitas arvandmed, mille kohaselt oli ta aastatel 1997-2002 kahjumis, ning väitis, et TV2 ebaõiglane konkurents takistab TvDanmarkil saada piisavat tulu. Ühtlasi esitas TvDanmark konsultatsioonifirma Copenhagen Economics koostatud analüüsi Taani telereklaamituru hinnakujunduse kohta. Aruandes võrreldi keskmisi ja marginaalseid turuhindu ning järeldati, et konkurents toimib ainult ülejääva nõudluse osas, mistõttu peaks võrdlus põhinema marginaalhindadel. Lisaks esitas TvDanmark andmeid TV2 reklaamihindade võrdlusest teiste meedialiikide ja teiste maade hindadega.
(56)
TV3 märkis, et turul püsimiseks peab ta tegema reklaamiaegade suhtes väga suuri allahindlusi, sest TV2 pakub lisaallahindlust reklaamitellijate ülejäänud telereklaamieelarvele, kui nad paigutavad ka selle TV2.
(57)
Pärast ametliku uurimismenetluse algatamise otsust esitasid komisjonile märkusi ka Taani ametiasutused. Alljärgnevalt on esitatud kokkuvõte nimetatud märkuste põhielementidest.
(58)
Taani ametiasutused leidsid, et TV2 edastussagedusi ei saa käsitada eelisena, sest edastussagedused on eraldatud ka kohalikele telejaamadele. Seega ei ole TV2 saanud erikohtlemise osaliseks. Nii nagu teised telekanalid on TV2 maksnud sageduse kasutamise eest tasu.
(59)
Ettevõtte tulumaksust vabastamise kohta märkisid Taani ametiasutused, et kommertstegevusest saadud tulu oli suhteliselt piiratud ning TV2 kommertstegevuse ettevõtte tulumaksust vabastamise tasakaalustamiseks valitud meetod välistas võimaluse saada selle tegevusega maksuvabastuse arvelt rahalist kasu.
(60)
Proportsionaalsuse küsimuses märkisid Taani ametiasutused, et TV2 fondist üle kantud 167 miljonit Taani krooni eraldati ringhäälinguvõrgu digiteerimiseks. Seega ei saa pidada seda summat vabaks omakapitaliks.
(61)
Ühtlasi osutasid Taani ametiasutused, et aastate 1995-2002 ülejääk kajastas TV2 käibega võrreldes mõistlikku tootlust. Peale selle oli asjaomane kapital vajalik tugi juhuks, kui reklaamitulud peaksid järsku langema, kuna TV2-l oli seadusega keelatud võtta laenu, mis ületab 4 % tema aastakäibest. Taani ametiasutuste sõnul toimis riik kooskõlas turumajandusliku investeerimise põhimõttega, sest TV2 omakapital ei ületanud summat, mille oleks investeerinud tavaline turuinvestor. Selline kapital ei ole aluslepinguga vastuolus, kuivõrd seda ei kasutata TV2 kommertstegevuse ristsubsideerimiseks.
(62)
TV2 käitumise kohta reklaamiturul märkisid Taani ametiasutused, et TV2 on järjekindlalt kujundanud oma hindu moel, mis tagaks suurima võimaliku tulu. Hinnad määrati üksnes pakkumise ja nõudluse põhjal. Hinnad kehtestati üks kord aastas, võttes aluseks TV2 reklaamiosakonna prognoosid reklaamiklientidest vaatajaskonna osakaalu (vanuses 21-50 aastat), programmikavade, majanduslike arengute ja turu konkurentsiolukorra kohta. Prognoosides ei arvestatud TV2 tegevuskulusid ega litsentsitasude suurust. TV2 hinnad olid Taani turu kõrgeimad ja seega ei saa olla küsimust, et hindade alandamine tingis suurema vajaduse riikliku rahastamise järele.
(63)
Taani ametiasutused esitasid RBB Economicsi koostatud aruande konkurentsi kohta Taani telereklaamiturul. Aruandest järeldub, et TV2 keskmised netohinnad olid reaalselt konkurentide hindadest kõrgemad ning TV2 ja TvDanmarki reklaamihindade erinevus tulenes nende suhtelisest suutlikkusest koostada programme ja tagada vaatajaskond.
(64)
Komisjon palus pärast kohtuotsuse tegemist Taani ametiasutustel esitada analüüs kohtuotsuse mõjust juhtumile.
(65)
Taani ametiasutused esitasid oma tähelepanekud ja edastasid ka TV2 märkused. Alljärgnevalt on esitatud kokkuvõte nimetatud märkuste põhielementidest.
(66)
Seoses aastate 1995 ja 1996 reklaamituluga väitsid Taani ametiasutused ja TV2, et Taani riigil puudus kontroll nende summade üle, mistõttu neid ei saa käsitada riigi vahenditena. Mis puudutab arvandmeid, siis ei kinnitanud Taani ametiasutused komisjoni nimetatud summasid, vaid selgitasid selle asemel, et 1995. ja 1996. aasta reklaamitulude arvutamisel tuleb arvesse võtta asjaolu, et osa TV2 fondist pärit rahast kasutati TV2 piirkondlike kanalite rahastamiseks ning seda osa oli võimalik rahastada üksnes litsentsitasudest. Kõigele vaatamata nõustusid Taani ametiasutused, et avaliku teenuse osutamise netokulude arvutamisel tuleb igal juhul arvestada reklaamitulu ning et reklaamitulu näol on tegemist avaliku teenuse osutamise teel saadud tuluga.
(67)
Lisaks väitsid Taani ametiasutused ja TV2 kohtuotsusele tuginedes, et täidetud on 24. juuli 2003. aasta Altmarki kohtuotsuses (29) kehtestatud tingimused. Sellega seoses meenutasid Taani ametiasutused, et nagu ka BUPA kohtuasi (30) on TV2 juhtum seotud olukorraga, mis eksisteeris juba enne Altmarki kohtuotsust. Nad leidsid, et Altmarki tingimuste kohaldamisel tuleb lähtuda nende sisust ja eesmärgist, et arvesse saaks võtta juhtumi konkreetseid asjaolusid. Nende arusaamise kohaselt järeldub kohtuotsusest, et kohus on seadnud Taani riigile üheainsa nõude, nimelt täita „sisuliselt” Altmarki tingimusi.
(68)
Täpsemalt leidsid Taani ametiasutused ja TV2, et litsentsitasu määramisel kohaldatud menetlus oli läbipaistev ja vastas vähemalt sisuliselt teisele Altmarki kriteeriumile, mis nende sõnul on kohtuotsuse alusel piisav. Nad leidsid, et täidetud oli ka kolmas kriteerium, kuivõrd TV2-l oli lubatud säilitada mõistlik kasum. Seoses neljanda Altmarki kriteeriumiga tõid nad esile mitmesugused TV2 suhtes kohaldatavad kontrollid ning viitasid ka BUPA kohtulahendile ja kohtuotsusele, väites, et asjaomast tingimust tuleks konkreetsel juhul teataval määral leevendada või täita ainult sisuliselt. Samuti märkisid nad Chronoposti kohtuasja (31) põhjal, et TV2 ei saa tegelikult võrrelda keskmise hästi korraldatud juhtimisega ettevõttega. Ühtlasi jäid Taani ametiasutused seisukohale, et turumajandusliku investeerimise tingimuse alusel tuleks pidada hüvitamist vastuvõetavaks.
(69)
Peale selle leidsid Taani ametiasutused ja TV2, et riigiabi tuleb pidada kokkusobivaks. Nad selgitasid protsessi, mille tulemusel loodi TV2 omakapitali baas, ning tõid esile mitmesugused põhjused, miks see omakapital oli vajalik TV2 avaliku teenuse osutamise kohustuse täitmiseks.
(70)
Pärast kohtuotsuse tegemist saabus märkusi ka mõnelt kolmandalt isikult. Peamiselt selgitasid nad, miks ei tohiks pidada Altmarki kriteeriume täidetuks, tuues eeskätt välja asjaolu, et kohtu viidatud majandusaruanded ei ole piisavad teise ja neljanda kriteeriumi täitmise tõendamiseks. Samuti märkisid nad, et komisjon peaks jääma tühistatud tagastamisotsuses tehtud järelduse juurde, mille kohaselt abi ei ole kokkusobiv.
IV. MEETMETE HINDAMINE
IV.1. RIIGIABI ELI TOIMIMISE LEPINGU ARTIKLI 107 LÕIKE 1 TÄHENDUSES
(71)
ELi toimimise lepingu artikli 107 lõikes 1 on sätestatud järgmiselt: „Kui aluslepingutes ei ole sätestatud teisiti, on igasugune liikmesriigi poolt või riigi ressurssidest ükskõik millisel kujul antav abi, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, soodustades teatud ettevõtjaid või teatud kaupade tootmist, siseturuga kokkusobimatu niivõrd, kuivõrd see kahjustab liikmesriikidevahelist kaubandust”.
(72)
Komisjon peab hindama, kas eespool kirjeldatud meetmed on riigiabi ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses.
IV.1.1. RIIGI VAHENDITE KASUTAMINE JA RIIGIGA SEOSTATAVUS
(73)
Komisjon peab hindama, kas asjaomased meetmed hõlmavad riigi vahendeid.
(74)
Mis puudutab litsentsitasu, siis võtab komisjon arvesse kohtuotsuses esitatud kohtu järeldusi (32). Neis rõhutatakse, et selle summa määravad kindlaks Taani ametiasutused; litsentsitasu maksmise kohustuse aluseks ei ole mitte TV2 ja kohustatud isiku vaheline lepinguline suhe, vaid lihtsalt televiisori või raadiovastuvõtja omamine, litsentsitasu sissenõudmine võib vajaduse korral toimuda maksude kogumise eeskirjade alusel ning Taani ametiasutused on need, kes määravad kindlaks, milline osa litsentsitasudest läheb TV2-le. Kohus järeldas, et litsentsitasudest saadud vahendid on Taani ametiasutuste käsutuses ja nende kontrolli all ning kujutavad seega endast riigi vahendeid.
(75)
Seoses 1995. ja 1996. aasta reklaamituluga osutas kohus kohtuotsuses, et litsentsitasu ja reklaamitulu on oma laadilt erinevad (33).
(76)
Sellega seoses leidis kohus kohtuotsuses, (34) et komisjon ei ole piisavalt põhjendanud, miks tuleb 1995. ja 1996. aasta reklaamitulu käsitada riigi vahenditena.
(77)
Arvestades kohtuotsust kohtuasjas Preussen Elektra (35) peab komisjon tõendama, kas 1995. ja 1996. aasta reklaamitulu võib käsitada riigi vahenditena. Selleks peab ta hindama, kas kõnealune reklaamitulu oli Taani riigi kontrolli all.
(78)
Otsustamaks, kas 1995. ja 1996. aasta reklaamitulu näol oli tegemist riigi vahenditega, võtab komisjon arvesse järgmisi asjakohaseid elemente.
(79)
1995. ja 1996. aastal sai TV2 reklaamitulu TV2 fondist, mis omakorda sai reklaamitulu äriühingult TV2 Reklame A/S.
(80)
TV2 Reklame oli TV2st sõltumatu riigi omanduses olev eraldi ettevõtja. Selle loomise eesmärk oli müüa agendina kaubanduslikel alustel TV2 reklaami (36). Äriühingul TV2 Reklame oli reklaamiklientidega lepinguline suhe.
(81)
Äriühingul TV2 Reklame ei olnud kohustust kanda raha üle TV2 fondile. Selle asemel otsustas ülekandmise Taani riik (37). Selle üle, milline osa äriühingu TV2 Reklame kasumist kantakse üle TV2 fondile, otsustas kultuuriminister. Otsus tehti korraga ühe või mitme aasta kohta Taani parlamendi (parlamendi alalise rahanduskomisjoni) heakskiidul. Rahanduskomisjoni heakskiidul võis kultuuriminister otsustada, et kasumi ülekandmata osa kasutatakse äriühingule TV2 Reklame väljaantud riigi garantii tagasimaksmiseks või kultuuriga seotud eesmärkidel.
(82)
Tegelikult kanti 1995. ja 1996. aastal kogu äriühingu TV2 Reklame raha üle TV2 fondi.
(83)
TV2 fond loodi eesmärgiga tagada TV2-le sissetulek litsentsitasudest ja reklaamitulust. TV2 fond kuulus TV2 kontserni. Seda haldas TV2 direktorite nõukogu.
(84)
TV2 fondil ei olnud kohustust kanda raha igal aastal üle TV2-le. Selle asemel otsustas ülekandmise Taani riik. Küll oli TV2 fondil õiguslik kohustus kanda TV2-le üle vahendeid kooskõlas kultuuriministri kehtestatud eelarveraamistikuga (38).
(85)
Tegelikult ei saanud TV2 1995. ja 1996. aastal TV2 fondilt kogu reklaamitulu.
(86)
Peale selle ei peetud TV2 fondis eraldi raamatupidamisarvestust reklaamitulu ja litsentsitasude üle. TV2-le ülekandmata tulu koondati TV2 fondi. See kanti TV2-le üle TV2 fondi tegevuse lõpetamisel.
(87)
TV2 ja Taani ametiasutuste sõnade kohaselt kuulus reklaamitulu TV2-le ning TV2-l oli õiguslik alus see välja nõuda. Nad osutasid justiitsministri 22. novembri 2003. aasta kirjale, milles märgiti, et TV2 fondi vahendeid võib kasutada üksnes TV2 tegevuse rahastamiseks. TV2 ja Taani ametiasutuste väitel oli seega olemas õiguslik kohustus kanda TV2 fondi reklaamitulu lõpuks üle TV2-le. Ent nagu eelnevast nähtub, puudus õiguslik kohustus kanda TV2-le üle kogu reklaamitulu ning see sõltus kultuuriministri konkreetsest otsusest, kas ja kui suur summa TV2-le üle kantakse.
(88)
Seoses TV2ga tuleb lisada, et TV2-l ei olnud lõplike reklaamiklientidega lepingulist suhet ega mingit mõju reklaamitegevuse üle (39). Taani valitsus kinnitas, et järgneva aasta reklaamitulu prognoositi TV2st sõltumatult.
(89)
Eespool kirjeldatud teabe põhjal leiab komisjon, et kontroll äriühingus TV2 Reklame ja TV2 fondis olevate summade üle oli ministril. Eelkõige: i) Taani riik otsustas, kas TV2 fondile ja TV2-le kantakse üle osa või kogu reklaamitulu; ii) 1995. ja 1996. aastal ei saanud TV2 kogu reklaamitulu; iii) ülekandmata reklaamitulu kogunes TV2 fondi, kus see pandi tegelikult kokku litsentsitasudega.
(90)
Seetõttu leiab komisjon, et käesoleval juhul oli TV2 Reklame ja TV2 fondi kaudu TV2-le üle kantud 1995. ja 1996. aasta reklaamitulu näol tegemist riigi vahenditega.
(91)
Igal juhul jääks riigiabi summa, mida võib pidada kokkusobivaks, samaks ka siis, kui reklaamitulu ei käsitata riigi vahendina (quod non). Kooskõlas komisjoni järjepideva praktikaga ja vastavalt 2001. aasta ringhäälinguteatises (40) kajastatule tuleb avaliku teenuse netokulu kalkuleerimisel võtta arvesse avaliku teenuse osutamisest saadud tulu, näiteks reklaamitulu, st isegi juhul, kui asjaomast tulu ei käsitata riigi vahendina, vähendab see riikliku rahastamise vajadust. Taani ametiasutused jagavad seda seisukohta (41).
(92)
Tuleb lisada, et TV2-le ühekordne vahendite ülekandmine raadiofondist on seotud litsentsitasudest saadud tuluga, mis tehti TV2-le kättesaadavaks riigi otsusega. Sama kehtib vahendite ühekordse ülekandmise kohta TV2 fondist selle likvideerimisel, sest lisaks eespool nimetatud elementidele seoses Taani riigi kontrolliga TV2 fondi üle anti TV2 fondi vahendid selle likvideerimisel TV2 käsutusse riigi otsusega. Kuna vahendid jäid avaliku kontrolli alla, tuleb neid seetõttu samuti käsitada riigi vahenditena. Tulenevalt reklaamitulu riigi vahendina käsitamisest ja igal juhul tulenevalt asjaolust, et otsuse see likvideerimise ajal TV2-le üle kanda tegi riik, ei mõjuta seda järeldust Taani ametiasutuste väide, et TV2-le likvideerimisega seoses üle kantud ühekordne summa pärines üksnes reklaamitulust.
(93)
Mis puudutab muid riigi meetmeid, siis leiab komisjon, et ettevõtte tulumaksust vabastamise puhul on tegemist avalike vahenditega, sest maksutulude vähenemine on võrdväärne riigi vahendite kasutamisega eelarvelisteks kulutusteks (42).
(94)
Intressi- ja osamakseteta laenu andis TV2-le otseselt riik ja see eraldati riigieelarvest. Neilt laenudelt nõutavatest intressi- ja osamaksetest loobumisega kaotab Taani riik tulu ja seega on tegemist riigi vahenditega. Lisaks andis Taani riik garantii käibekapitalilaenudele. Riigigarantii eelis on see, et garantiiga seotud riski kannab riik. Riigi riskivalmidus peaks tavapäraselt hüvitatama asjakohase garantiitasuga. Kui riik loobub nimetatud tasust, on see ühteaegu eelis TV2-le ja riigi vahendite kulutamine (43).
(95)
Peale selle eraldas riik TV2-le üleriigilise edastussageduse, mille eest viimane maksab riigiasutusele sagedustasu. Uuritaval perioodil maksis TV2 seda tasu 2-4 miljonit Taani krooni aastas.
(96)
Kuna üleriigilise sagedustasu puhul puudub võrdlusalus, saab seda võrrelda ainult tasuga, mida makstakse loa eest jõuda võrgu kaudu suurema rahvastikuosani. TV2 üleriigilise edastussageduse eest makstav sagedustasu on tunduvalt madalam TvDanmarkile kehtestatud võrgutasust, mis jäi vahemikku 5 miljonit Taani krooni 1997. aastal ja 30 miljonit Taani krooni 2001. aastal, ning seda hoolimata asjaolust, et TvDanmarki kohalike sageduste võrgu katvus on vaid 77 %. Seega jõudis TV2 väiksema hinna eest Taanis suurema elanikkonnaosani.
(97)
Seetõttu on komisjon arvamusel, et sagedustasu ei kajasta turutingimusi ning mitte küsides oma vara eest turuhinda, on riik loobunud riigieelarvelistest tuludest.
(98)
Kuna TV2 ei edasta üleriigilise katvuse saavutamiseks saateid kohalike sageduste võrgu kaudu, ei ole ta ka kohustatud tasuma võrgutasu. Riigil ei olnud õiguslikku alust TV2-lt seda tasu nõuda, seetõttu ei loobunud ta riigieelarvelistest tuludest ja seega ei ole kaasatud riigi vahendeid.
(99)
Samamoodi ei tuvasta komisjon riigi vahendeid õiguslikus sättes, millega kohustatakse antennide omanikke edastama nende kaudu avaliku teenuse alla kuuluvaid programme (edastuskohustus), sest riik ei loobu sellega sissetulekust ega kanna kõnealustele ettevõtjatele aktiivselt raha üle. Seega on juurdepääsunõue küll TV2 jaoks kasulik, kuid see ei anna talle rahalist eelist riigi vahenditest (44).
(100)
Kõik nimetatud meetmed on seostatavad Taani riigiga, sest nagu eespool kirjeldatud, hõlmasid need ühel või teisel viisil Taani riigi otsust.
IV.1.2. VALIKULISE EELISE OLEMASOLU JA KONKURENTSI MOONUTAMINE
(101)
Komisjon leiab, et tulu litsentsitasudest, ülekanded TV2 fondist (sealhulgas 1995. ja 1996. aasta reklaamitulu) ja raadiofondist, ettevõtte tulumaksust vabastamine, intressi- ja osamakseteta laenud, riigi garantii käibekapitalilaenudele ning soodustingimustel juurdepääs üleriigilisele edastussagedusele annavad TV2-le majandusliku ja rahalise eelise ning vabastavad ta tegevuskuludest, mida ta tavatingimustel peaks oma eelarvest tasuma. Peale selle ei saanud TV2 konkurendid samaväärseid rahalisi vahendeid.
(102)
Sellest hoolimata ei käsitata ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses riigiabina riigi meetmeid, millega hüvitatakse üldist majandushuvi pakkuva teenuse osutamise netolisakulud, kui on täidetud neli tingimust, mille Euroopa Kohus kehtestas Altmarki kohtuasjas (45):
-
esiteks peab hüvitist saav ettevõtja reaalselt täitma avaliku teenuse osutamise kohustust ja see kohustus peab olema täpselt määratletud;
-
teiseks peavad hüvitise arvutamise aluseks olevad parameetrid olema eelnevalt objektiivselt ja läbipaistvalt kindlaks määratud;
-
kolmandaks ei tohi hüvitis ületada summat, mis on vajalik avaliku teenuse osutamisel kantud kulude täielikuks või osaliseks katmiseks, võttes arvesse selle kohustuse täitmisega seotud tulu ja mõistlikku kasumit;
-
neljandaks, kui avaliku teenindamise kohustust täitvat ettevõtjat ei valitud avalikus hankemenetluses, peab sobiva hüvitise tase olema kindlaks määratud selliste kulude analüüsi alusel, mida keskmine hästi korraldatud juhtimise ja avaliku teenusega seotud nõuete täitmiseks vajalike piisavate tootmisvahenditega ettevõtja oleks nende kohustuste täitmiseks kandnud, arvestades kohustuste täitmisega seotud tulu ja mõistlikku kasumit.
(103)
Nagu käesoleva otsuse kokkusobivust käsitlevas osas lähemalt selgitatakse (vt käesoleva otsuse põhjendus 160 ja järgnevad), tuleneb kohtuotsusest, et esimene Altmarki tingimus on täidetud.
(104)
Mis puudutab teist Altmarki kriteeriumi, mille kohaselt peavad avaliku teenuse hüvitise arvutamise aluseks olevad parameetrid olema eelnevalt objektiivselt ja läbipaistvalt kindlaks määratud, siis peab komisjon hindama õiguslikke ja majanduslikke tingimusi, mille põhjal määrati uuritaval perioodil TV2-le makstava litsentsitasudest pärineva sissetuleku suurus. Sellega seoses märgib komisjon, et menetlus oli järgmine.
(105)
Taani ametiasutuste 24. märtsi 2003. aasta kirja punktide 29 ja 30 kohaselt oli TV2 telejaama kui terviku rahastamise viis (litsentsitasud, reklaamitulu ja muud sissetulekuallikad) määratud kindlaks uuritaval perioodil kehtinud raadio- ja teleringhäälingu seadusega (46) ning samas oli sätestatud ka, et kultuuriminister määrab TV2 ja DRi osa litsentsitasudest ja seega TV2-le antava hüvitise summa. Tuleb tähele panna, et aastatel 1995 ja 1996 sai TV2 oma osa litsentsitasudest TV2 fondist.
(106)
Väljakujunenud tava kohaselt määras minister hüvitise enamiku Taani parlamendis esindatud poliitiliste parteide allkirjastatud meediakokkuleppe raames, pidades nõu Taani parlamendi rahanduskomisjoniga. Kõnealusel ajavahemikul kehtis kolm meediakokkulepet: aastaid 1994-1997 hõlmav meediakokkulepe, mis sõlmiti 16. septembril 1993, aastaid 1997-2000 hõlmav meediakokkulepe, mis sõlmiti 10. mail 1996, ja aastaid 2001-2004 hõlmav meediakokkulepe, mis sõlmiti 28. märtsil 2000.
(107)
Seega oli litsentsitasudest saadav tulu kehtestatud suhteliselt pikaks ajaks. Uuritaval perioodil ei kuulunud TV2-le määratud hüvitis hilisemale läbivaatamisele, isegi kui TV2 tulud vähenesid. Näiteks kuigi 1999. aastal langes märkimisväärselt TV2 reklaamitulu, ei korrigeeritud hüvitist, et seda asjaolu arvesse võtta.
(108)
Taani ametiasutuste sõnul määrati hüvitis kindlaks TV2 eelarves ja raamatupidamisarvestuses sisalduvate hindade ja palkade indekseerimise alusel ning majandusanalüüside põhjal.
(109)
1995. ja 1999. aastal koostas audiitorfirma KPMG põhjalikud majandusanalüüsid. KPMGd abistas järelevalverühm, kuhu kuulusid peamiste turuosalejate, sealhulgas 1999. aasta aruande puhul ka TV2 konkurentide esindajad. Tähelepanu pöörati eelkõige teabele, mis käsitles muudest sissetulekuallikatest kui litsentsitasudest, näiteks reklaamituludest, saadavat võimalikku tulu.
(110)
Oma 24. märtsi 2003. aasta kirja punktides 164 ja 165 osutasid Taani ametiasutused, et KPMG nõustamisuuringud, mille eesmärk on hinnata Taani reklaamituru käibe ja TV2 sissetulekuallikate kõige tõenäolisemaid arenguid ning teha kindlaks nimetatud hinnangutega seotud määramatus, koostati selleks, et Taani valitsusel ja parlamendil oleks tugevam alus teha meediapoliitikat käsitlevate arutelude käigus otsuseid litsentsitasudest saadava tulu kindlaksmääramise ja jaotamise kohta.
(111)
Taani ametiasutuste väitel olid hüvitise kindlaksmääramisel kasutatavad dokumendid avalikult kättesaadavad. Meediakokkulepped avaldati pressiteadetes ja Parlamendi Teatajas (Folketingstidende). Õigusaktid, millega meediakokkulepe rakendati, avaldati Taani Ametlikus Teatajas (Lovtidende). Avaldati ka TV2 raamatupidamisaruanded koos eelnimetatud majandusanalüüsidega.
(112)
Kohtuotsust arvesse võttes peab komisjon hindama, kas eespool kirjeldatud menetluse põhjal võib järeldada, et teine Altmarki kriteerium on täidetud.
(113)
Teisalt võtab komisjon arvesse, et kohtuotsuses (47) täheldas kohus järgmist: „[…] ei ole välistatud, et eespool viidatud meetodid, millest lähtudes TV2-le mineva litsentsitulu suurus kindlaks määrati, on objektiivsed ja läbipaistvad, kuna neisse on kaasatud ka Taani parlament, need tuginevad majandusanalüüsidele, mille on koostanud audiitorfirma, keda abistab ekspertidest koosnev kontrollrühm ja kuhu kuulusid ka TV2 konkurentide esindajad, ning need analüüsid - nagu ka TV2 raamatupidamise aastaaruanded - avaldati. Seega ei saa välistada, et nende meetmete põhjaliku analüüsi tulemusena nähtub, et Taani Kuningriik on taganud teise Altmarki tingimuse täitmise sisuliselt veel enne, kui Euroopa Kohus need tingimused oli määratlenud”. Peale selle, nagu kohus leidis, „lähtuti TV2-le mineva litsentsitulu suuruse arvestamisel eeldusest, et säilivad ka muud riigi poolt […] võetavad abimeetmed” (48) (st maksuvabastus jm).
(114)
Komisjon on arvamusel, et Taani parlamendi kaasamine menetlusse, mille tulemusel kehtestati litsentsitasu, tagas teatava läbipaistvuse ja objektiivsuse. Pealegi sõlmiti meediakokkulepped, millega määrati kindlaks TV2-le minev litsentsitasude summa, mitu aastat varem ning uuritaval perioodil ei korrigeeritud TV2 hüvitist edaspidi kordagi.
(115)
Ent KPMG koostatud majandusaruannetes prognoositi ainult TV2-le mineva reklaamitulu summat (st tulude poolt). Nimetatud majandusaruannetes ei võetud seisukohta hüvitise määramisel arvestatava kulude poole suhtes ning komisjonile tundub, et meediakokkulepped põhinesid üksnes TV2 varasemate aastate kulude indekseerimisel. Taani ametiasutused osutasidki, et hüvitis määrati kindlaks TV2 eelarves ja raamatupidamisarvestuses sisalduvate hindade ja palkade indekseerimise alusel ning majandusanalüüside põhjal, milles hinnati vaid tulude poolt, samuti ei käsitletud neis 16. septembril 1993 sõlmitud meediakokkuleppega hõlmatud ajavahemikku.
(116)
Peale selle ei osuta miski hüvitise arvutamise aluseks olevatele parameetritele. Hüvitise summa kehtestati küll eelnevalt, kuid teise Altmarki kriteeriumi kohaselt peavad ka parameetrid, mille alusel avaliku teenuse hüvitis arvutatakse, olema eelnevalt objektiivselt ja läbipaistvalt kindlaks määratud.
(117)
Eespool kirjeldatud elementide põhjal leiab komisjon seetõttu, et teine Altmarki kriteerium ei ole täidetud. Igal juhul on Altmarki kriteeriumid kumulatiivsed ja komisjoni hinnangul ei ole täidetud neljas kriteerium (vt allpool).
(118)
Neljanda Altmarki kriteeriumi kohaselt tuleb avaliku teenuse osutaja valida avaliku hankemenetluse teel või „peab sobiva hüvitise tase olema kindlaks määratud selliste kulude analüüsi alusel, mida keskmise suurusega, hästi korraldatud juhtimise ja asjassepuutuva avaliku teenindamise nõudluse rahuldamiseks vajalike sobivate transpordivahenditega varustatud ettevõtja oleks nende kohustuste täitmiseks kandnud, arvestades nende kohustuste täitmisega seotud tulusid ja mõistlikku kasumit”.
(119)
Käesoleval juhul ei valitud avaliku teenuse osutajat TV2 avaliku hankemenetluse teel. Kuna pakkumist ei toimunud, peab komisjon seega hindama, kas hüvitise tase määrati kindlaks selliste kulude põhjal, mida avaliku teenuse kohustuste täitmisel oleks kandnud keskmine hästi korraldatud juhtimise ja piisavate tootmisvahenditega ettevõtja.
(120)
Eespool on kirjeldatud majanduslikke ja õiguslikke tingimusi, millest TV2 hüvitise määramisel lähtutakse. Võttes arvesse kohtuotsust ja kohtu tähelepanekut, et menetluses, mille Taani Kuningriik TV2-le aastatel 1995-2002 makstava litsentsitasu summa kindlakstegemiseks kehtestas, tugineti muu hulgas TV2 konkurentide osalusel koostatud majandusanalüüsile, peab komisjon võtma arvesse eeskätt KPMG 1995. ja 1999. aasta aruandeid ning hindama, kas TV2 kulusid võrreldi keskmise hästi korraldatud juhtimisega ettevõtja kuludega.
(121)
Konsultatsioonifirma KPMG koostatud aruannetes kaalutakse reklaamituru arengute mitmesuguseid stsenaariume vastavatel litsentsitasude maksmise perioodidel. Aruanded ei sisalda mingit teavet TV2 enda kohta (nt selle finantsolukorra või tegevuskulude kohta), vaid need illustreerivad seda, kuidas reklaamitulud võivad areneda ja kui suurest osast kogu reklaamiturust võib TV2 tulu saada. Aruanded, milles hinnati Taani reklaamituru käibe tõenäolisemaid arenguid ning tehti kindlaks nimetatud hinnangutega seotud määramatus, moodustasid osa menetlusest, mille alusel Taani ametiasutused määrasid kindlaks TV2-le antava litsentsitasu summa.
(122)
KPMG aruannetes ei hinnata TV2 ega teiste ettevõtjate kulusid, vaid need piirduvad reklaamituru arengu ja reklaamitulust TV2-le mineva osa kaalumisega. Ühtlasi tuleb tähele panna, et asjaomastes aruannetes ei ole käsitletud uuritava perioodi esimesi aastaid, mis olid hõlmatud 1993. aasta meediakokkuleppega.
(123)
Aruannete koostamisse olid teataval määral kaasatud ka konkurendid. 1995. aasta aruandes on väidetud, et dokumendi koostamisel osales palju sidusrühmi, ent aruandest ei selgu, milliseid sidusrühmi silmas peetakse. KPMG 1999. aasta aruandes on nimetatud ekspertidest koosnevat kontrollrühma, kuhu kuulusid ka TV2 konkurendid. Asjaolu, et majandusaruannete koostamisel kasutati teataval määral TV2 konkurentide abi, ei tähenda aga iseenesest seda, et analüüsiti konkurentide kulusid.
(124)
Teiste sõnadega ei hõlma aruanded analüüsi kulude kohta, mida keskmine hästi korraldatud juhtimise ja piisavate tootmisvahenditega ettevõtja oleks avaliku teenuse osutamise kohustuse täitmisel kandnud, vaid pigem käsitletakse neis reklaamituru väljavaadete ja TV2 tulevase reklaamitulude summaga seotud laiemaid küsimusi. Lisada tuleb ka seda, et reklaamiturul lähtutakse hindade määramisel eri elementidest, näiteks vaatajate osakaalust, mitte ainult kuludest.
(125)
Taani ametiasutused ja TV2 esitasid neljanda Altmarki tingimuse kohta ka õiguslikke ja faktilisi väiteid.
(126)
Esiteks osutas Taani BUPA kohtuasjale ja väitis, et neljas Altmarki kriteerium ei ole tingimata kohaldatav või vähemalt peaks komisjon kohtuotsust arvesse võttes hindama ainult seda, kas see on sisuliselt täidetud. Komisjon on arvamusel, et BUPA kohtuasja puhul oli tegemist väga spetsiifilise olukorraga, kuna asjaomane tervishoiuteenuste osutamise kava ei olnud seotud kuludega, st vastupidiselt muudele avalike teenuste sektoritele põhines süsteem klientide riskiprofiilidel. Seega ei oleks ettevõtja saanud kulusid jälgides sellises olukorras tõhusalt toimida. Avalik-õiguslike ringhäälinguorganisatsioonide puhul on aga võimalik arvutada hüvitis kulude ja tulude põhjal.
(127)
Teiseks väitis Taani Chronoposti (49) kohtuasjale viidates, et TV2 sarnast avaliku teenuse osutajat ei saa võrrelda eraettevõtjaga. Komisjon on aga seiskohal, et erinevalt Chronoposti kohtuasjas käsitletud kulude jaotamisest vastavushinnangu kontekstis, seisneb neljanda Altmarki kriteeriumi sisu just selles, et kui pakkumist ei korraldata, tuleb avaliku teenuse osutaja kulusid võrrelda keskmise hästi korraldatud juhtimise ja piisavate tootmisvahenditega ettevõtja kuludega.
(128)
Samuti väitis Taani, et TV2 tegevuse pideva järelevalve käigus viis riigikontroll TV2 raamatupidamises läbi juhtimis- ja finantsauditeid ning pidevalt korraldati kontrolle, milles pöörati tähelepani ka tõhususe küsimustele. Komisjon arvamuse kohaselt ei ole aga asjaolu, et kultuuriministeerium pidi TV2 raamatupidamisaruanded heaks kiitma, piisav tõendamaks, et TV2 kulud vastavad keskmise hästi korraldatud juhtimisega ettevõtja kuludele. Pealegi on kaheldav, kas tagantjärele toimunud kontroll on neljanda kriteeriumi täitmisel asjakohane, kui enne hüvitise määramist ei toimunud kulude analüüsi.
(129)
Peale selle tuginevad Taani ametiasutused eelkõige Taani Riigikontrolli 2000. aasta aruandele, milles TV2 tootlikkuse arengut võrreldi teataval määral DRi ja välismaiste avalik-õiguslike ringhäälinguorganisatsioonide (British Broadcasting Corporation, edaspidi „BBC”, Sveriges Television, edaspidi „SVT”, ja Norsk Riksringkastning, edaspidi „NRK”) tootlikkusega. Kõnealuses aruandes leiti, et ajavahemikul 1990-1999 paranes nii DRi kui ka TV2 tootlikkus. DRi saadete esmaülekannete tunnihind vähenes rohkem kui TV2-l, kuid 1999. aastal oli DRi esmaülekande tunnihind TV2 omast siiski 53 % kõrgem. DRi ülekannete tunnihind oli 1999. aastal ligikaudu 29 % kõrgem kui TV2-l. Ühtlasi leidis riigikontroll, et kolme ülejäänud avalik-õigusliku ringhäälinguorganisatsiooniga võrreldes oli DRi ja TV2 tootlikkus arenenud rohkem või samaväärselt.
(130)
Kõnealune aruanne ei ole aga piisav neljanda tingimuse täitmise tõendamiseks.
(131)
Aruanne on koostatud pärast meediakokkuleppeid, millega kehtestati hüvitise summa, ning seetõttu ei näita see, et hüvitis määrati kulude põhjal, mida oleks avaliku teenuse kohustuste täitmisel kandnud keskmine ettevõtja.
(132)
Pealegi käsitletakse aruandes teisi avalik-õiguslikke ringhäälinguorganisatsioone ja seetõttu ei ole see seotud keskmise ringhäälinguettevõtte kuludega. Näiteks ei ole tõendatud, et DRi puhul, kellel ei ole lubatud teenida reklaamiraha ja kelle hüvitise tase määratakse sama meediakokkuleppe alusel kui TV2-l, vastavad kulud keskmise ettevõtja kuludele. Neljanda Altmarki kriteeriumi kohaldamisel ei saa seega võrdlusest DRi kuludega teha mingeid järeldusi.
(133)
Mis puudutab võrdlust välismaiste avalik-õiguslike ringhäälinguorganisatsioonidega, siis on aruandes võrreldud TV2 tootlikkuse arengut üksnes ühega teistest avalik-õiguslikest ringhäälinguorganisatsioonidest, kuid esitamata on jäetud seiskoht tõhususe kui sellise ja seega ka kulude kohta. Eeskätt võib tootlikusse tagasihoidlikum areng olla tingitud mitmest põhjusest, sealhulgas asjaolust, et tõhusus oli juba perioodi alguses suurem või ringhäälinguorganisatsioon ei suutnud pikendada oma saateaega. Aruande punktis 51 on näiteks osutatud: „Asjaomasel ajavahemikul oli BBC ja SVT kulude areng peaaegu identne, st nende reaalkulud kasvasid ligikaudu 50 %, samas kui NRK reaalkulud kasvasid ligikaudu 60 %. Nagu eespool märgitud, kasvasid DRi reaalkulud 23 % ja TV2 kulud 63 %. Kuna SVT ja BBC saateaeg, nagu juba mainitud, ei suurenenud sama palju kui teistel ringhäälinguorganisatsioonidel, tähendab kulude selline areng, et SVT ja BBC tootlikkus ei paranenud samaväärselt ülejäänud kolme avalik-õigusliku ringhäälinguorganisatsiooniga”.
(134)
Ühtlasi täheldab komisjon, et aruande punktis 50 on väidetud järgmist: „Kuna riigikontroll ei ole üksikasjalikumalt uurinud kolme välismaise avalik-õigusliku ringhäälinguorganisatsiooni raamatupidamisaruandeid, võib esineda erinevusi nende ringhäälinguorganisatsioonide tegevuses ja üksikute kirjete puhul kasutatud arvutusmeetodites. See tähendab, et kasutatud kulusummad ja nendest tuletatud kulu ühiku kohta ei pruugi käia identse tegevuse kohta ning need ei pruugi olla arvutatud ühesuguste raamatupidamispõhimõtete kohaselt. Selle tulemusel ei ole võimalik kulude taset ühiku kohta üheselt võrrelda. Kuna välismaiste ringhäälinguorganisatsioonide kaasamise eesmärk on võrrelda pigem tootlikkuse arengut kui tootlikkuse taset, on riigikontroll seisukohal, et välismaiseid televisiooniorganisatsioone käsitlevad andmed võivad ka praegusel kujul olla põhjendatud arengunäitajad”. Aruande punktis 53 on täheldatud aga järgmist: „Riigikontroll ei ole kirjeldatud arenguid üksikasjalikumalt uurinud, sest nagu eespool sedastatud, sõltuvad esitatud kulud ühiku kohta ringhäälinguorganisatsiooni programmivaliku sisust ja analüüsis on igal juhul eeldatud, et kvaliteet ei muutunud. Kuna see teeb väga raskeks asjaomaste avalik-õiguslike ringhäälinguorganisatsioonide otsese võrdlemise, tuleb analüüsi tulemusi tõlgendada teatava ettevaatusega. Sellega seoses on kultuuriministeerium nentinud, et nõustub ühikukulude kirjeldatud arengutega ning et DRi, TV2 ja välismaiste avalik-õiguslike ringhäälinguorganisatsioonide ühikukulude võrdlust tuleb tõlgendada ettevaatlikult”.
(135)
Seetõttu on komisjon eespool nimetatud põhjustel arvamusel, et aruandest ei ilmne, nagu oleksid TV2 kulud samad, mida oleks avaliku teenuse osutamisel kandnud keskmine hästi korraldatud juhtimisega ettevõtja.
(136)
Kokkuvõttes leiab komisjon eespool kirjeldatud elementide põhjal, et neljas Altmarki kriteerium ei ole täidetud, ning kuna asjaomased kriteeriumid on kumulatiivsed, ei vasta TV2-le määratud hüvitis tingimustele, mille kohus Altmarki kohtuotsuses kehtestas. Igal juhul leiab komisjon, et hüvitist võib käsitada siseturuga kokkusobivana, nagu nähtub alljärgnevast.
(137)
Komisjon peab hindama ka seda, kas kõnealused meetmed vastavad turumajandusliku investeerimise tingimustele. Taani ametiasutuste ja TV2 väitel ei ole meetmete näol tegemist riigiabiga, sest täidetud on turumajandusliku investeerimise tingimused. Eeskätt leiavad nad, et turumajandusliku investeerimise tingimuste kohaselt on täiesti õigustatud jätta ülejääk omakapitali kogumiseks TV2-le.
(138)
Siinkohal tuleb kõigepealt märkida, et küsimus, kas meetmed võivad turumajandusliku investeerimise tingimuste alusel olla põhjendatud, erineb küsimusest, kas meetmeid saab pidada vajalikuks avaliku teenuse osutamise kohustuste täitmiseks (vt hinnang kokkusobivuse kohta allpool), st asjaolu, et TV2 võib oma avaliku teenuse osutamise kohustuse täitmiseks vajada teataval määral varusid ja omakapitali, ei tähenda, et erainvestor oleks jätnud kõnealuse raha äriühingusse ega oleks nõudnud dividende.
(139)
Komisjon peab kooskõlas väljakujunenud kohtupraktikaga otsustama, kas avalikus sektoris tegutsevate organisatsioonidega suuruselt võrreldava erainvestori puhul oleks sarnastel asjaoludel võinud eeldada sama suure kapitalisissemakse tegemist (50). Kuigi erainvestori käitumine, millega tuleb võrrelda avalik-õigusliku investori sekkumist, ei pea tingimata olema tavalise investori käitumine, kes teeb kapitalipaigutusi nende vähem või rohkem lühiajalist tasuvust silmas pidades, peab see olema vähemalt eraõigusliku valdusettevõtja või struktuuripoliitikat järgiva ning investeeritud kapitali pikaajalise tasuvuse väljavaadetest juhinduva eraõigusliku kontserni käitumine.
(140)
Peale selle tuleb turumajandusliku investeerimise tingimusi kohaldada otsuse tegemise ajal ja mitte tagantjärele (51).
(141)
Käesoleval juhul on Taani riik TV2 ainus aktsionär ning esimene ja viimane võlausaldaja, kellele ettevõtja ebaõnnestumise korral tagasi makstakse. Seega võiks Taani riik investorina taotleda oma investeeringult tulu, nõudes laenult intressimakseid või tulu omakapitalilt.
(142)
Sellega seoses täheldab komisjon, et asjaomasel perioodil loobus Taani õigusest intressimaksetele ja jättis sisse nõudmata laenumaksed. Lisaks ei ole Taani riik nõudnud mingit tulu TV2 kogunenud kapitalilt. Seega ei nõudnud Taani riik oma investeeringult tulu, nagu oleks tavaliselt teinud võlausaldaja või ettevõtja omanik.
(143)
Peale selle ei ole Taani ametiasutused esitanud mingeid põhjendusi, miks oleks strateegiliselt kasulik reinvesteerida ülejääk TV2, selle asemel et nõuda hüvitist intressi või dividendide näol. Sellise otsuse oleks investor tavaliselt teinud ainult siis, kui ta oleks arvanud, et reinvesteerimine kasvatab esialgse investeeringu väärtust.
(144)
Antud juhul ei ole näidatud, et oleks eksisteerinud mingi äriplaan või selge, läbimõeldud äristrateegia, mis seda kinnitaks. Samuti ei ole mingeid teisi märke sellest, et TV2 kavatses arendada oma tegevust sellise lisaväärtuse loomiseks. Seda öeldes ei püüa komisjon kasutada formaalseid argumente, et lükata ümber Taani ametiasutuste väited turumajandusliku investeerimise tingimuste kohta, vaid hindab üksnes, kas turumajanduslik investor oleks otsuse tegemise ajal tema käsutuses olnud andmete põhjal otsustanud jätta rahalised vahendid TV2. Võttes aga arvesse raha TV2-le jätmise ajal kättesaadavat teavet (52) ja sõltumata TV2 avaliku teenuse osutamise kohustuse täitmisega seotud vajadustest, mida erainvestor ei oleks arvestanud, on komisjon arvamusel, et puudus nii äriplaan kui ka investeerimisprojekt või muud andmed, mille põhjal ratsionaalne erainvestor oleks leidnud, et reinvesteering kasvatab tema esialgse investeeringu väärtust ja oleks seega otsustanud jätta raha TV2, selle asemel et nõuda hüvitist.
(145)
Peale selle kasutasid Taani ametiasutused käibest saadud kogutulu võrdlusalusena, et tõendada oma käitumist erainvestorina raha TV2 reinvesteerides. Käesoleval juhul tuleb aga rõhutada, et Taani valitsus juba käitub TV2 rahastajana, andes talle märkimisväärse tulu tegevuskulude katmiseks. Sellise tulu summa mõjutab otseselt kasumit, mida TV2 suudab toota. Seega saab tulemuslikkust parandada üksnes riigi makstava summa suurendamise teel. Ent kuna üleliigne rahastamine põhjustab tavaliselt ka ebatõhusust, mille tulemuseks on riigi vahendite ulatuslikum kulutamine, ei ole sugugi kindel, et rahastamise suurendamine toob kaasa ka samaväärse tulemuste paranemise.
(146)
Seega ei saa Taani ametiasutuste käitumist pidada turumajandusliku investori omaks. Nagu allpool näidatakse, leiab komisjon igal juhul, et hüvitist saab käsitada kokkusobivana. Nagu juba mainitud, erineb turumajandusliku investeerimise tingimuste täitmine küsimusest, kas Taani riigi poolt oli põhjendatud jätta ülejääk TV2-le, et koguda avaliku teenuse osutamise kohustuste täitmiseks vajalikku omakapitali.
(147)
Kokkuvõttes leiab komisjon, et uuritaval perioodil anti TV2-le asjaomaste meetmetega eelis. TV2 konkureerib teleringhäälinguturul teiste ringhäälinguorganisatsioonidega, kes ei saanud samasuguseid soodustusi. Seetõttu tuleb käsitada meetmeid valikulistena ja konkurentsi moonutavatena ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses.
IV.1.3. MÕJU KAUBANDUSELE
(148)
Kui riigi meetmed mõjutavad kaubandust liikmesriikide vahel, kohaldatakse nende suhtes ELi toimimise lepingu artikli 107 lõiget 1. See kehtib juhul, kui kõnealused meetmed on seotud ühendusesisese kaubandusega.
(149)
Euroopa Kohus on sellele mõistele andnud laiema tõlgenduse. Euroopa Kohtu praktika kohaselt tuleb juhul, kui abi tugevdab ettevõtja seisundit võrreldes muude ühendusesiseses kaubanduses konkureerivate ettevõtjatega, lugeda viimased abimeetmest mõjutatuks (53). Asjaolu, et asjaomane ettevõtja ei tegele ekspordiga, ei välista siiski selle võimalikku mõju kaubandusele. Kui liikmesriik annab ettevõtjale abi, võidakse tänu sellele säilitada või isegi laiendada riigisisest tegevust, mis omakorda vähendab teiste ettevõtjate võimalusi turule pääseda. Seega võimaldab abi selle saajal säilitada turuosa, mille vastasel korral oleksid võinud hõivata konkurendid teistest liikmesriikidest (54).
(150)
Ringhäälinguteatise punktis 18 märkis komisjon Euroopa Kohtu kohtupraktikale viidates, et üldjuhul võib eeldada, et „avalik-õiguslike ringhäälinguorganisatsioonide riiklik rahastamine mõjutab liikmesriikidevahelist kaubandust. See puudutab kindlasti programmiõiguste omandamist ja müüki, mis sageli toimub rahvusvahelisel tasandil. Reklaamiaja müügiõigust omavate avalik-õiguslike ringhäälinguorganisatsioonide puhul on ka reklaamil piiriülene mõju, eelkõige üle riigipiiride ulatuvatele ühesugustele keelealadele. Peale selle võib ka kommerts-ringhäälinguorganisatsioonide omandistruktuur hõlmata mitut liikmesriiki”.
(151)
Käesoleval juhul täheldab komisjon, et TV2 tegutseb rahvusvahelisel turul ja vahetab teleprogramme (55). Ta konkureerib otseselt kommertsringhäälinguettevõtetega, kes tegutsevad rahvusvahelisel ringhäälinguturul ja kellel on rahvusvaheline omandistruktuur. TV2 käsutusse antud rahalised vahendid annavad TV2-le konkurentsieelise audiovisuaalsete õiguste omandamisel ja investeerimisel programmidesse, mida saab hiljem edasi müüa. Pealegi on abimeetmed loonud TV2-le Euroopa Liidu siseste konkurentidega võrreldes soodsa olukorra, vähendades viimaste võimalusi Taanis tegutseda.
(152)
Seetõttu järeldab komisjon, et TV2-le võimaldatud meetmed mõjutavad liikmesriikide vahelist kaubandust ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses.
IV.1.4. JÄRELDUS
(153)
Kuna kõik ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tingimused on täidetud, järeldab komisjon, et TV2-le võimaldatud eespool kirjeldatud meetmeid tuleb käsitada riigiabina ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses.
(154)
TV2 alustas saadete edastamist 1989. aastal ning kõik kõnealused meetmed on võetud TV2 suhtes pärast Taani ühinemist Euroopa Liiduga. Seetõttu moodustavad need meetmed, sealhulgas litsentsitasud, uue riigiabi (mitte olemasoleva riigiabi ELi toimimise lepingu artikli 108 lõike 1 tähenduses).
IV.2. ABI KOKKUSOBIVUS SISETURUGA
(155)
Komisjon leiab, et ELi toimimise lepingu artikli 107 lõige 2 ning artikli 107 lõike 3 punktid a, b, c ja d ei ole ilmselt kohaldatavad ning Taani ametiasutused ega TV2 ei ole selles suhtes vastuväiteid esitanud.
(156)
Seetõttu hindab komisjon, kas kohaldada saab ELi toimimise lepingu artikli 106 lõiget 2.
(157)
ELi toimimise lepingu artikli 106 lõikes 2 on sätestatud, et „ettevõtjad, kellele on antud üldist majandushuvi esindavate teenuste osutamine või kes on fiskaalmonopolid, alluvad aluslepingute eeskirjadele, eriti konkurentsieeskirjadele niivõrd, kuivõrd nimetatud eeskirjade kohaldamine juriidiliselt ega faktiliselt ei takista nendele määratud eriülesannete täitmist. Kaubanduse arengut ei tohi mõjutada määral, mis oleks vastuolus liidu huvidega”.
(158)
Meetme suhtes erandi kohaldamiseks peavad olema täidetud kõik järgmised tingimused:
-
kõnealune teenus peab olema üldist majandushuvi pakkuv teenus ja liikmesriik peab olema selle selgelt sellisena määratlenud (määratlus);
-
liikmesriik peab olema selgelt määranud selle teenuse osutamise kõnealusele ettevõtjale (ülesande määramine);
-
aluslepingus sätestatud konkurentsieeskirjad peavad takistama ettevõtjale antud ülesannete täitmist ning nende eeskirjade täitmisest vabastamine ei või mõjutada kaubanduse arengut selliselt, et see oleks vastuolus liidu huvidega (proportsionaalsus).
(159)
2001. aasta ringhäälinguteatises (56) (edaspidi „ringhäälinguteatis”) on sätestatud põhimõtted ja meetodid, mida komisjon kavatseb ringhäälingusektoris kohaldada, et kindlustada eespool nimetatud tingimuste täitmine.
IV.2.1. MÄÄRATLUS
(160)
Vastavalt ringhäälinguseadusele (1994. aastal kohaldatud versioonis) (57) on TV2 sõltumatu institutsioon, mille eesmärk on pakkuda ja levitada sõltumatu ringhäälingutegevuse kaudu üleriigilisi ja piirkondlikke televisiooniprogramme. Programmivaliku eesmärk peab olema kvaliteet, lai teemadering ja mitmekesisus. TV2 piirkondlike jaamade programmide kavandamisel on prioriteediks piirkondlikud küsimused. Avalik-õiguslikku ringhäälinguteenus on täpsemalt kirjeldatud TV2 põhikirjas, mille kohaselt peab TV2 pakkuma kõigile Taani elanikele saateid, mis hõlmavad uudiste vahendamist, üldteavet, haridust, kunsti ja meelelahutust (58).
(161)
Komisjon võtab arvesse, et kohus võttis kohtuotsuses (59) seisukoha avaliku teenuse suhtes, mille pakkumise juriidiline kohustus lasub TV2-l.
(162)
Kõigepealt tuleb meenutada, et liikmesriikidel on üldist majandushuvi pakkuvate teenuste mõiste määratlemisel laiaulatuslik kaalutlusõigus ning järelikult saab komisjon liikmesriigi kasutatava määratluse kahtluse alla seada vaid juhul, kui tegemist on ilmselge veaga (60).
(163)
Nagu on sätestatud ringhäälinguteatise punktis 33, määratleb avalik-õigusliku ringhäälinguorganisatsiooni osutatavad avalikud teenused liikmesriik.
(164)
Mis puudutab konkreetsemalt üldist majandushuvi pakkuvaid ringhäälinguteenuseid, siis Euroopa Kohtu praktikast tulenevalt on liikmesriikidel legitiimne õigus määratleda, mis on üldist majandushuvi pakkuvad ringhäälinguteenused, nii et need hõlmavad väga laia spektriga teleprogrammi (61).
(165)
Väljendades Amsterdami protokollis (62) seisukohta, et „liikmesriikide avalik-õiguslik ringhääling on otseselt seotud iga ühiskonna demokraatlike, sotsiaalsete ja kultuuriliste vajadustega ning vajadusega säilitada meedia pluralism”, on liikmesriigid sellega otseselt viidanud nende endi poolt loodud avalik-õiguslikele ringhäälingusüsteemidele, mille ülesanne on väga laia spektriga teleprogrammide edastamine nende riikide elanikkonnale tervikuna.
(166)
Kohus leidis kohtuotsuses, et ei saa kahtluse alla seada liikmesriikide pädevust määratleda üldist majandushuvi pakkuvad ringhäälinguteenused laialt ja kvalitatiivselt, st viisil, mis hõlmab laia programmivaliku pakkumist, ning lubatav on ka liikmesriikide võimalus kasutada üldist majandushuvi pakkuvate teenuste rahastamiseks reklaamitulu (63).
(167)
Asjaolu, et avalik-õiguslik ringhäälinguettevõtja tegeleb lisaks kommertstegevusega, nimelt reklaamiaja müügiga, ei välista liikmesriigi võimalust määratleda üldist majandushuvi pakkuvad avalikud ringhäälinguteenused laialt, st nii, et need hõlmavad väga laia spektriga teleprogrammi. Loomulikult ei tohi avaliku teenuse osutamise määratlemist ajada segamini nende teenuste pakkumiseks mõeldud rahastamismehhanismi küsimusega (64).
(168)
Peale selle tegi kohus selgeks, et komisjon ei pea TV2 ja kommertskanalite teleprogramme võrdlevalt uurima. Kui seada üldist majandushuvi pakkuvate ringhäälinguteenuste määratlus programmide võrdleva analüüsi abil sõltuvusse kommertsjaamade programmist, siis tähendaks see seda, et liikmesriikidelt võetaks pädevus avaliku teenuse määratlemiseks. Üldist majandushuvi pakkuvate ringhäälinguteenuste määratlus sõltuks sel juhul lõppkokkuvõttes kommertsjaamadest ja nende otsusest teatavaid programme edastada või mitte.
(169)
Samuti kinnitas kohus, (65) et kommertskanalite kohustused ei ole võrreldavad TV2-le pandud avaliku teenuse osutamise kohustusega. Selle kohustuse eesmärk on edastada Taani elanikkonnale tervikuna teleprogrammi, mis vastab kvaliteeti, laia teemaderingi ja mitmekesisust kajastavatele nõuetele. See määrab ära TV2 ringhäälingutegevuse tervikuna ja seda palju kitsendavamal moel kui miinimumnõuded, mis on Taani seadustega ette nähtud ringhäälingulitsentsi väljastamiseks.
(170)
Seetõttu järeldas kohus järgmist: (66)„Taani ametiasutuste poolt kasutatav määratlus on küll lai, kuna olles laadilt eelkõige kvalitatiivne, jätab see ringhäälinguettevõtjale programmi koostamisel vabad käed. Siiski ei saa sellele ette heita ebatäpsust. Vastupidi, TV2 ülesannete määratlus on äärmiselt täpne ja selge: pakkuda kogu Taani elanikkonnale laia programmivalikut, mis on kvaliteetne, laia teemade ringiga ja mitmekesine”.
(171)
Eespool nimetatud elementide põhjal ning võttes arvesse ringhäälingusektori eripära, käsitleb komisjon laia määratlust, mis annab antud ringhäälinguettevõtjale ülasande pakkuda tasakaalustatud ja mitmekesise sisuga programmivalikut kooskõlas talle määratud ülesandega, protokolli tõlgendavaid sätteid silmas pidades ELi toimimise lepingu artikli 106 lõike 2 alusel õiguspärasena. Selline määratlus on järjepidev eesmärgi suhtes rahuldada konkreetse ühiskonna demokraatlikke, sotsiaalseid ja kultuurilisi vajadusi ning tagada pluralism, sealhulgas kultuuriline ja keeleline mitmekesisus.
(172)
Seetõttu käsitleb komisjon eespool nimetatud elementide põhjal TV2 osutatava avaliku teenuse määratlust vastuvõetavana.
(173)
Tuleb lisada, et vaadeldaval perioodil oli TV2-l avaliku teenuse osutamise raames kasutusel veebisait. Veebisaidil teavitatakse kasutajaid TV2 avaliku teenuse teleprogrammidest. Komisjon on nõus, et TV2 veebisait, mis piirdub kasutaja teavitamisega avaliku teenuse teleprogrammidest, kuulub TV2 avaliku ringhäälinguteenuse alla. Seetõttu ei ole kõnealuse saidi olemasolu avaliku teenuse osutamisel ilmne viga. Lisaks sellele oli TV2-l kasutusel kommertsveebileht, millel olid mängud jms. Sellist TV2 Interneti-kommertsteenust tuleb käsitleda kui puhast kommertstegevust, sest see pakub üksiknõudel interaktiivseid tooteid, nagu mängud ja jututoad, mis ei erine vastavatest kommertstoodetest. Seetõttu jäävad viimased tegevused TV2 avaliku teenuse alt välja.
IV.2.2. ÜLESANDE MÄÄRAMINE
(174)
ELi toimimise lepingu artikli 106 lõikes 2 sätestatud, et erandi kohaldamiseks peab avaliku teenuse osutamise ülesanne olema määratud TV2-le ametlikul teel. Komisjon märgib, et avalik-õigusliku ringhäälingu ülesanne on ametlikult määratud TV2-le ringhäälinguseadusega (67). Komisjon võtab arvesse ka kohtuotsust, milles kohus leidis, et „on selge, et TV2 täidab niisugust ülesannet” [avaliku teenuse osutamise ülesannet] (68).
(175)
Kuna õiguslikult ei ole piisava selgusega määratletud, milliseid muid tegevusi lubatakse avaliku teenusena, tuleb avalik-õigusliku ringhäälinguorganisatsiooni ülesanne seoses iga lisategevusega, mida TV2 soovib pakkuda avaliku teenusena, talle eelnevalt ametlikult määrata. Komisjon märgib, et kõnealusel ajavahemikul ei pakkunud TV2 avalik-õigusliku ringhäälingu ülesannete kõrval selliseid muid teenuseid. Veebileht mängude ja muuga oli kommertsteenuse osutamine, samas kui veebileht, mis ainult informeeris kasutajaid TV2 avaliku teenuse teleprogrammidest, kuulub avaliku ringhäälinguteenuse alla, sest seda ei saa viimasest eraldada. Seetõttu leiab komisjon, et kõnealusel ajavahemikul oli avaliku ringhäälinguteenuse ülesanne määratud TV2-le korrektselt.
(176)
Vastavalt 2001. aasta ringhäälinguteatise punktidele 41-43 ei piisa avaliku teenuse ülesande ametlikust määramisest ringhäälinguorganisatsioonile, vaid on vaja ka, et avalikku teenust osutataks nii, nagu on ette nähtud ülesande määramise õigusaktis. Kuna komisjon ei saa hinnata, kas kvaliteedinõuded on täidetud, on soovitav, et selleks oleks olemas sobiv järelevalveasutus, kusjuures mehhanismi valik tõhusa järelevalve tagamiseks on liikmesriigi pädevuses, tingimusel et see asutus on sõltumatu ettevõttest, kellele ülesanne on määratud.
(177)
Komisjon juhib seoses sellega tähelepanu asjaolule, et riigikontroll viis 2000. aastal läbi spetsiaalse uurimise TV2 avaliku teenuse kohustuse sisu ja olemuse ning selle tegeliku täitmise kohta. Selle uurimise käigus ei leitud ühtegi puudust TV2 avaliku teenuse ülesande täitmisel. Ajavahemikul 2001-2002 toimis avaliku teenuse nõukogu, kes pidi tagama, et TV2 täidab avaliku teenuse kohustust, kuigi see nõukogu ei avaldanud oma lühikese tegutsemisaja jooksul sellega seoses ühtegi aruannet. Komisjonil ei ole mingit teavet selle kohta, et TV2 ei oleks oma kohustusi täitnud või et ta oleks tegutsenud sellisel viisil, et ettevõtte tegevust ei oleks saanud enam lugeda üldist majandushuvi pakkuvaks teenuseks ELi toimimise lepingu artikli 106 lõike 2 alusel.
(178)
Avaliku ringhäälinguteenuse finantskontrolli suhtes märgib komisjon, et TV2 raamatupidamist on auditeerinud riigikontroll. Auditid on hõlmanud nii finants- kui ka juhtimiskontrolli, kuigi riigikontrollil ei olnud mingit volitust takistada TV2 avaliku teenuse kulude ülemäärast hüvitamist.
(179)
Riigiabi proportsionaalsuse osas on komisjon volitatud läbi viima käesoleva hindamise. Komisjon märgib, et läbipaistvusdirektiiv on Taanis kasutusele võetud. Taani ametiasutused on esitanud komisjonile andmeid, mis võimaldavad hinnata, kas riigi toetus on proportsionaalne või mitte.
IV.2.3. PROPORTSIONAALSUS
(180)
Kohtuotsust ja 2001. aasta ringhäälinguteatist arvesse võttes on proportsionaalsuse hinnang, mille komisjon peab teostama, kaheosaline.
(181)
Esiteks peab komisjon arvutama välja TV2-le määratud avaliku teenuse ülesande netomaksumuse ja kontrollima, kas kõnealuseid kulusid on avaliku teenuse ülesande täitmise seisukohalt ülemääraselt hüvitatud.
(182)
Teiseks peab komisjon analüüsima TV2 käitumist reklaamiturul. Vastavalt 2001. aasta ringhäälinguteatisele võib avalik-õiguslikul ringhäälinguorganisatsioonil, kelle väikesemad tulud katab riigiabi, tekkida soov langetada turul reklaami või muude avaliku teenuse väliste teenuste hindu, et sellega vähendada konkurentide tulu. Seetõttu arvab komisjon, et kui avalik-õiguslik ringhäälinguorganisatsioon kehtestab avaliku teenuse välise tegevuse puhul hinnad, mis on madalamad kui on vaja selleks, et katta eraldiseisvad tegevuskulud, mida tõhus äriettevõtja peab samasuguses olukorras tavaliselt kandma, näitab see avaliku teenuse osutamise kohustuse ülemäärast hüvitamist.
1. Riigiabi suurus ja ülemäärase hüvitamise hindamine
(183)
Vastavalt läbipaistvusdirektiivile (69) peavad liikmesriigid pidama eraldi raamatupidamisarvestust avaliku teenuse ja muude tegevuste kohta. Kulud ja tulud määratakse korrektselt tegevusvaldkondade kaupa vastavalt selgelt defineeritud objektiivsetele kulupõhise raamatupidamise põhimõtetele.
(184)
Komisjon on arvamusel, et ringhäälinguvaldkonnas võib olla raske ja ehk isegi võimatu tagada eraldi kuludepõhiseid raamatupidamisarvestusi, kui kulud on erinevate tegevuste juures ühised. Selles valdkonnas võivad liikmesriigid võtta seisukoha, et avaliku teenuse osutamine hõlmab ringhäälinguorganisatsioonide kogu programmivalikut, võimaldades samal ajal kasutada seda ärilistel eesmärkidel (70).
(185)
Käesolevas otsuses peab komisjon kõigepealt kindlaks määrama, millised on TV2 üldist majandushuvi pakkuva teenuse osutamise kulud.
(186)
Kuna TV2 tegeleb ka kommertstegevustega, peab ta pidama oma erinevate tegevuste kohta eraldi raamatupidamisarvestust. Alates 2001. aastast on TV2 juriidiliselt kohustatud pidama eraldi raamatupidamisarvestust oma avaliku teenuse tegevuste ja äriliste tegevuste kohta.
(187)
Komisjon peab netokulude arvestamisel lahutama avaliku teenuse kommertsrakendustest saadud netotulud avaliku teenuse brutokuludest. Taani ametiasutused on esitanud andmed TV2 kommertstegevuse ja avaliku teenuse osutamise kohta vastavalt ringhäälinguteatise punktis 56 toodud meetodile. Ilmneb, et enamikul TV2 kommertstegevustel on olnud avaliku teenusega samad sisendid. Sellest tulenevalt ei ole kommertstegevusega kuigi täpselt kulusid seotud. Sellisel juhul lahutab komisjon kommertstegevusest saadud netotulud, et jõuda tulemuseni, mis näitab avaliku teenuse netokulusid. Ainsad tegevused, mida võib käsitleda avalikust teenusest eraldiseisva teenusena, on Interneti kommertstegevused. 1997. aasta algusest on TV2 Interneti kommertstegevustest saadud kahjum […] (71) miljonit Taani krooni.
(188)
Järgnevalt on komisjon lahutanud avaliku teenuse osutamisest saadud tulud (reklaamitulud ja teised kommertstegevusest saadud tulud) avaliku teenuse osutamise brutokuludest, et jõuda avaliku teenuse netokuludeni. Seejärel on avaliku teenuse netokuludest lahutatud riiklik finantseerimine. Vastav arvestus on esitatud allolevas tabelis.
(189)
Tuleb märkida, et vaatamata komisjoni arvukatele nõudmistele esitada 1995. ja 1996. aastal reklaamitulude täpne suurus, ei ole Taani ametiasutused ja TV2 suutnud esitada selgeid ja ühemõttelisi arvandmeid.
(190)
26. juuni 2009. aasta vastuses tunnistasid Taani ametiasutused, et nad ei saa kinnitada, et TV2 fondist saadud reklaamitulud ulatusid 1995. aastal 400,1 miljoni ja 1996. aastal 337,7 miljoni Taani kroonini.
(191)
TV2 märkis oma vastuses, et i) 1995. ja 1996. aastal olid TV2 fondi tuluallikateks esiteks TV2 Reklame (824 ja 904,5 miljonit Taani krooni) ja teiseks riigilt saadud litsentsitasud (330,3 ja 356,3 miljonit Taani krooni) ning ii) TV2 fond kandis 1995. ja 1996. aastal TV2-le üle vastavalt 730,4 ja 694 miljonit Taani krooni ning TV2 piirkondlikele jaamadele 269,6 ja 275 miljonit Taani krooni. TV2 fondile kõnealuste summade kandmise eesmärk oli katta TV2 ja selle piirkondlike jaamade finantseerimisvajadusi.
(192)
Lisaks sellele kinnitasid Taani ametiasutused 26. juuni 2009. aasta, 17. novembri 2010. aasta ja 30. novembri 2010. aasta vastustes TV2 põhjendust, et TV2 piirkondlikel jaamadel puutus kommertstegevusest saadud tulu ning neid finantseeriti sisuliselt täielikult litsentsitasudest ja seetõttu said igal aastal TV2 piirkondlikele jaamadele kantud summad pärineda ainult TV2 fondi kantud litsentsitasudest. Sellest põhjendusest järeldub, et TV2-le kantud litsentsitasusid võib käsitleda võrduvana litsentsitasude maksimaalse summaga, mis kanti kõigil kõnealustel aastatel TV2 fondi, kui lahutada sealt TV2 piirkondlikele jaamadele kantud summad. Seetõttu väidavad Taani ametiasutused ja TV2, et see tähendab seda, et suure osa TV2 fondilt TV2-le 1995. ja 1996. aastal kantud vahenditest moodustasid reklaamist saadud netotulud. Taani ametiasutuste sõnul järeldub arutluskäigust, et 1995. aastal sai TV2 litsentsitasudena 60,7 miljonit Taani krooni (jääk pärast piirkondlikele jaamadele antud raha mahaarvamist) ja reklaamituludena 669,7 miljonit Taani krooni (jääk) ning 1996. aastal 81,3 miljonit Taani krooni litsentsitasudena ja 612,7 miljonit Taani krooni reklaamituludena.
(193)
Komisjoni ei veena TV2 ja Taani ametiasutuste arutluskäik 1995.-1996. aasta reklaamitulude suuruse kohta. Eelkõige leiab komisjon, et TV2 fondil ei olnud reklaamitulude ja litsentsitasude jaoks eraldi raamatupidamist ning seetõttu pandi kõik tulud kokku. Komisjon kahetseb, et Taani ametiasutused ei esitanud 1995. ja 1996. aasta reklaamitulude kohta selgeid ja ühemõttelisi arvandmeid. Komisjon leiab siiski, et konkreetsel juhul ei ole vaja küsimust edasi uurida, kuna tegemist ei ole olulise probleemiga, sest nagu juba varem mainitud, käsitleb komisjon 1995.-1996. aasta reklaamitulusid riigivahenditena ning need arvatakse igal juhul avaliku teenuse kogukuludest maha. Seetõttu on allolevas tabelis esitatud 1995. ja 1996. aastal TV2 fondi poolt ülekantud reklaamitulud litsentsitasudega samal real.
(194)
Samuti tuleb märkida, et aastate 1997-2002 kohta on komisjon kaasanud arvutustesse litsentsitasud, mis kanti TV2 kaudu TV2 piirkondlikele jaamadele. Komisjon leiab, et kuna summad laekusid TV2-le ning edastati seejärel piirkondlikele jaamadele, tuleb need arvutustesse kaasata nii tulude kui ka kuludena, mis tegelikult tähendab, et neil summadel ei ole komisjoni allpool esitatud arvestusele mingit mõju.
(195)
TV2-le digiteerimiseks üle kantud kapitalisüst on 1997. aastal näidatud sissetulekuna. Investeeringute tegemisel on vastavaid mahaarvestusi arvestatud kuludena. Digiteerimiskulud on avaliku teenuse kulud. Et mitte võtta samu kulusid arvesse kaks korda, on tehtud investeeringutele vastav amortisatsioon lahutatud avaliku teenuse kogukuludest. Vaatamata TV2 kriitikale selles küsimuses on komisjon arvamusel, et kooskõlas järjekindla praktikaga riikliku hüvitamise arvutamisel tuleb riigilt või avalikust fondist saadud tulud võtta arvesse nende eraldamise aastal, mitte aastal, kui need kulutati või kasutati.
Tabel 1
Avaliku teenuse kulud ja hüvitusmeetmed 1995-2002 raamatupidamise põhjal
(miljonites Taani kroonides)
Aasta
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
Kokku
Avaliku teenuse brutokulud
- 755,8
- 856,2
-1 415,2
-1 475,3
-1 439,1
-1 531,6
-1 518,5
-1 604,1
-10 595,8
Investeeringud digiteerimisse
0
0
0
0
-10,3
-4
-56,7
-23,9
-94,9
TV2 poolt otse saadud netotulud reklaamidest
0
0
1 091,9
1 118,4
1 014,4
1 089,9
1 006,8
1 028,3
6 349,7
Muud tulud
83,2
121,6
97,3
76,3
50,9
65,4
58
73,8
626,5
Avaliku teenuse netokulud
- 672,6
- 734,6
- 226,0
- 280,6
- 384,1
- 380,3
- 510,4
- 525,9
-3 714,5
Litsentsitasu ja TV2 fondi vahendusel aastatel 1995-1996 saadus netotulud reklaamidest
730,4
694
328,5
357,5
414,6
449,2
537,3
556,2
4 067,7
Ülekanne raadiofondi lõpetamisel
0
0
8
10
15
25
0
0
58
Ülekanne TV2 fondi lõpetamisel
0
0
217
0
0
0
0
0
217
Kokku i) tulud eespool nimetatud litsentsitasudest ning TV2 fondist ja raadiofondist ning ii) avaliku teenuse netokulud
57,8
-40,6
327,5
86,9
45,5
93,9
26,9
30,3
628,2
Allikas: TV2 iga-aastane kasumiaruanne.
(196)
Nagu eeltoodud tabelist nähtub, ületavad finantseeringud kulusid 628,2 miljoni Taani krooni (84,4 miljoni euro) võrra.
(197)
Komisjon märgib, et TvDanmarki arvates tuleb ülemäärase hüvitamise hindamisel arvesse võtta ka teisi meetmeid, millest TV2 on kasu saanud, nagu intressimaksetest ja tulumaksust vabastamine ning soodustingimustel juurdepääs üleriigilisele edastussagedusele. See kasu on esitatud allolevas tabelis.
Tabel 2
Hinnanguline kasu maksuvabastusest, intressivabastusest ja edastussagedusemaksust
Miljonit Taani krooni
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
Kokku
Ettevõtte tulumaksust vabastamine
19,7
-13,8
54,6
30,1
16,7
29,7
18,5
3,9
159,4
Asutamislaenult kogunenud intress
44,5
39,2
36,9
41,3
37,5
45,1
51,7
45,6
341,8
Riiklik garantii käibekapitalilaenule
2,4
2,1
1,7
1,4
1,0
0,7
0,4
0,1
9,8
Edastussagedusmaks (72)
2,3
7,9
12,6
21,4
26,0
70,2
Kokku
66,6
27,5
95,5
80,7
67,8
96,9
96,6
49,6
581,2
(198)
Komisjon nõustub, et antud uuringus tuleb neid meetmeid arvesse võtta. Liigse hüvitamise arvestamisel asitõendis 1 ei ole neid siiski sobiv arvestada. Kooskõlas komisjoni seisukohaga RAI (73) kohta võib neid lisaeeliseid käsitleda hüvitatud kuludena, mida muul juhul oleks pidanud finantseerima. Seetõttu ei tule avaliku teenuse osutamiseks minevate kulutuste riikliku finantseerimise proportsionaalsuse hindamisel neid lisaeeliseid arvestada, sest kõnealuste kulude kandmine oleks samavõrra tõstnud TV2-le määratud avaliku teenuse esialgseid kulusid. Lõpptulemuse seisukohalt ei ole sellel mingit tähendust. Siiski tuleb tagada, et neid eeliseid kasutatakse ainult avaliku teenuse tarbeks ja mitte kommertstegevuseks. Viimast küsimust arutatakse järgnevalt põhjendustes 233-237.
(199)
Taani ametiasutused ja TV2 esitasid mitmesuguseid argumente, et õigustada põhjenduses 196 arvestatud ülemäärast finantseerimist. Kohtuotsust arvesse võttes peab komisjon eelkõige hindama, kas ülemäärane finantseerimine oli reaalselt vajalik TV2 avaliku teenuse ülesande täitmiseks.
(200)
Sellega seoses tuleb kõigepealt märkida, et Amsterdami protokollis (74) on rõhutatud ringhäälingusektori eripära võrreldes teiste üldist majandushuvi pakkuvate teenustega, sest „liikmesriikide avalik-õiguslik ringhääling on otseselt seotud iga ühiskonna demokraatlike, sotsiaalsete ja kultuuriliste vajadustega ning vajadusega säilitada meedia pluralism”. Käesolevas otsuses peab komisjon vastavuse hindamisel kõnealust eripära arvesse võtma.
(201)
Peale selle on komisjon varasemates otsustes nõustunud, et teatav omakapitali struktuur on ringhäälinguorganisatsioonide puhul avaliku teenuse osutamiseks õigustatud. Näiteks Austria ringhäälingujuhtumi puhul (75) leidis komisjon, et „EÜ asutamislepingu artikli 86 lõike 2 alusel, nagu seda on tõlgendatud Amsterdami protokollis, võivad liikmesriigid põhimõtteliselt finantseerida riiklikult avalik-õiguslikke ringhäälinguorganisatsioone nii palju, kui on vaja avaliku teenuse osutamise tagamiseks. See ei puuduta ainult üldist majandushuvi pakkuva teenuse osutamise jooksvaid kulusid, vaid ka omakapitali”.
(202)
Kohtuotsusest (76) tuleneb, et komisjon ei saa „tugineda väidetavalt ebapiisavale kontrollile selleks, et panna kohustus tagastada kogu nõutav summa, mille kohta Taani Kuningriik väidab, et see on avaliku teenuse osutamiseks vajalik reserv, kuna komisjoni käsutuses olnud teavet arvestades on täiesti võimalik viia läbi tõsine uurimine kõigi õiguslike ja majanduslike tingimuste osas, mis puudutasid niisuguse reservi moodustamist uurimisperioodil, ning ilma sellist uurimist läbi viimata poleks olnud võimalik võtta adekvaatset seisukohta küsimuses, kas niisugune reserv oli avaliku teenuse osutamise jaoks tegelikult täielikult või vähemalt osaliselt vajalik”.
(203)
Kohus lisas, (77) et puhtformaalsed nõuded, nagu vajadus läbipaistva ja spetsiaalse reservi järele, ei saa õigustada tagasimaksmist, ning et asjaolu, et TV2 ei pidanud tegelikult reserve kasutama, ei tähenda, et neid tuleks pidada avaliku teenuse osutamise vajaduse suhtes ebaproportsionaalseks (78).
(204)
Seetõttu peab komisjon hindama kõiki elemente, mida Taani ametiasutused kasutasid TV2-le aastatel 1995-2002 antud hüvitise määramiseks ning reservide kogumise üle otsustamiseks. Sellega seoses hinnatakse järgnevalt alates põhjendusest 105 menetlust, mille alusel litsentsitasu määrati.
(205)
Seoses elementidega, mille tõttu Taani ametiasutused kogusid reservi TV2 avaliku teenuse ülesande täitmiseks, tuleb arvestada järgmisi Taani ametiasutuste esitatud asjaolusid.
(206)
TV2 asutamisel 1988. aastal kapitalimahutusi ei tehtud. TV2 tegevust finantseeriti ainult 510,8 miljoni Taani krooni suuruse asutamislaenuga, mille abil osteti TV2 tootmisseadmed, hooned jms. Seega oli TV2 alakapitaliseeritud, kuna kapitaliseerimine toimus ebaloomulikult suurte laenude ja väikese omakapitaliga. Selle tulemusel tekkisid TV2-l kiiresti rahalised raskused.
(207)
Taani Riigikontrolli (Rigsrevisionen), Taani parlamendile alluva sõltumatu asutuse ülesanne on tegeleda nii raamatupidamise kui ka juhtimise auditeerimisega. 1995. aastal leidis riigikontroll, et oluline osa TV2 finantsprobleemidest on tekkinud seetõttu, et jaam asutati ilma kapitalimahutuseta (79). Riigikontroll soovitas esmalt teha riigil asutamislaenude teisendamise teel TV2-le ligikaudu 530 miljoni Taani krooni suurune omakapimahutus. See annaks TV2-le umbes 350 miljoni Taani krooni suuruse omakapitali ja ligi 50 % maksevõime suhtarvu. Soovitatav ligikaudu 50 % maksevõime suhtarv oli võrdväärne eraettevõtjate, nagu TV2 Norge (Norra) ja TV4 (Rootsi), suhtarvudega.
(208)
Seejärel küsisid riigi audiitorid - Taani parlamendi liikmed, kes on määratud vastutama muu hulgas riigiettevõtete raamatupidamiste kriitilise auditeerimise eest - rahandusministeeriumilt arvamust selle kohta, kas TV2 peaks omakapitali moodustama. Vastusena riigikontrolli ettepanekule, et TV2-l peaks olema omakapital, osutas rahandusministeerium oma 1995. aasta augusti teatises, et „nii uute ettevõtete asutamisel kui ka olemasolevate riigi omandis olevate ettevõtete teisendamisel tuleb tagada, et ettevõttel on olemas vajalik omakapital. Samal ajal tuleb aga tagada, et riik ei tee liiga suuri kapitalimahutusi, kuna esiteks on see riigile ebavajalik kulutus ja teiseks võib anda ettevõttele põhjendamatu konkurentsieelise. Seetõttu tuleb tagada, et ettevõte ei oleks ei ala- ega ülekapitaliseeritud”. Selle põhjal järeldas Taani riik, et TV2-le tuleb moodustada omakapital. Otsustati siiski, et riik ei anna kogu kapitali korraga. Selle asemel moodustab TV2 ise vajaliku omakapitali oma tegevuse ülejäägi abil.
(209)
Omakapitali kohustus kajastus TV2 1997. aasta põhimääruses. 1997. aastast alates on TV2 põhimääruses selgelt määratletud, et alates 2001. aastast ulatub TV2 vaba omakapital vähemalt 200 miljoni Taani kroonini ning seda summat kasutatakse ringhäälinguorganisatsiooni tegevuskahjumi katmiseks (80). 1997. aasta 18. augusti korralduses osutati sellele, et võimaliku tegevuskahjumi katmiseks peab TV2 vaba omakapital, s.o omakapital, millest on lahutatud reservid ja muud seotud vahendid, olema 2000. aasta lõpuks vähemalt 200 miljoni Taani krooni. Vaba omakapital moodustatakse nii, et see moodustab 1998. aasta lõpuks vähemalt 50 miljonit Taani krooni ja 1999. aasta lõpuks vähemalt 100 miljonit Taani krooni. Alates 2001. aastast peab vaba omakapital viimaste raamatupidamisandmete põhjal olema alati vähemalt 200 miljonit Taani krooni. Kui omakapital eelduste kohaselt väheneb võrreldes kõnealuste summadega, teatatakse sellest kultuuriministrile. Kultuuriminister võib erijuhtidel pärast riigikontrolliga konsulteerimist nõustuda väiksema omakapitaliga, millega ta võib siduda eritingimusi.
(210)
Ministri 1997. aasta korraldus, millega määrati sidumata omakapitali miinimum, avaldati Taani Ametlikus Teatajas (Lovtidende). Lisaks nimetati alates 1998. aastast omakapitali moodustamist vastavalt põhimääruse nõuetele TV2 avaldatud raamatupidamise aastaaruandes.
(211)
Taani ametiasutuste sõnul tähendab põhikirja alusel 200 miljoni Taani krooni suuruse kapitali miinimumnõude mittejärgimine eeldatavalt seda, et TV2 muutub riiklikult hallatavaks.
(212)
Komisjon on arvamusel, et otsustava küsimusena tuleb teha kindlaks, kas ja mil määral oli hüvitamise teel saadud omakapitali baas TV2 avaliku teenuse ülesande täitmiseks vajalik.
(213)
Võttes arvesse eespool nimetatud menetlust selgitavaid elemente ja põhjuseid, mis andsid tõuke TV2 reservi moodustamiseks omakapitali baasi kujul, ning pidades silmas kohtuotsust, leiab komisjon, et reservi moodustamine oli TV2 avaliku teenuse ülesande täitmiseks vajalik.
(214)
Komisjon kahtleb siiski, kas reservide kogusumma oli õigustatud ja vajalik, st kas TV2 avaliku teenuse ülesande täitmiseks oli vajalik kogu 2002. aasta lõpuks kogunenud omakapitali baas.
(215)
Komisjon on arvamusel, et omakapitali baasi suurus, mida saab käsitleda proportsionaalsena ja avaliku teenuse osutamiseks vajalikuna, sõltub iga konkreetse juhtumi asjaoludest ja õiguslikust raamistikust.
(216)
Komisjoni käsutuses olevad TV2 omakapitali baasiga seotud andmed on järgmised:
Miljonit kr
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
Seotud omakapital (digiteerimine)
167,0
167,0
156,7
152,6
96,6
72
Sidumata omakapital
-97,8
- 138,4
22,1
110,7
173,3
270,3
418,7
478,5
Omakapital kokku
-97,8
- 138,4
189,1
277,7
330,0
422,9
515,3
550,5
Kohustused kokku
770,3
746,9
1 244,7
1 363,3
1 311,8
1 423,0
1 409,5
1 409,1
Maksevõime suhtarv (81)
-13
-19
2
8
13
19
30
34
(217)
31. detsembril 2002. aasta seisuga oli TV2 moodustanud 550,5 miljoni Taani krooni ulatuse omakapitali, sealhulgas 72 miljonit Taani krooni seotud omakapitali (digiteerimine), mis vastab maksevõime suhtarvule 34 %. Sidumata omakapital moodustas 2002. aasta lõpuks 478,5 miljonit Taani krooni.
(218)
Komisjon märgib kõigepealt, et osa kapitalist ei olnud vaba omakapital. Vastavalt TV2 1997. aasta raamatupidamise aastaaruandele (82) otsustas meedianõukogu (Medieforliget), et TV2 peab digiteerima oma tootmisseadmed enne 2000. aasta lõppu. Nii telekanal TV2 kui ka piirkondlikud jaamad said digiteerimiseks 300 miljonit Taani krooni. 1997. aastal eraldati TV2-le samal eesmärgil 167 miljonit Taani krooni. Seetõttu on komisjon arvamusel, et kõnealune summa oli TV2-le vajalik avaliku teenuse osutamiseks. Asjaolu, et 1. jaanuarist 2003 anti raha, mida digiteerimisse ei investeeritud (ülejäänud 72 miljonit Taani krooni), lõpuks vabaks, ei sea seda järeldust kahtluse alla, sest uuritava perioodi vältel kajastusid kõnealused summad TV2 raamatupidamises selgelt sihtotstarbelistena, kuuludes seotud omakapitali alla, ning neid võis kasutada ainult digiteerimiseks, ning vastavalt kohtuotsusele ei tähenda asjaolu, et TV2 seda reservi ei kasutanud, et seda tuleks pidada avaliku teenuse osutamise vajaduse suhtes ebaproportsionaalseks (83).
(219)
Samuti tuleb märkida, et TV2 omakapital oli 31. detsembri 1994. aasta seisuga (st käesoleva otsusega hõlmatud perioodi alguses) peaaegu 156 miljoni Taani krooni ulatuses negatiivne ning et 1995. ja 1996. aastal oli TV2 maksevõime suhtarv ja omakapital negatiivne, mis seletab asjaolu, miks 2002. aasta lõpus oli omakapital kokku väiksem kui saadud hüvitis. Alles 2000. aasta lõpuks ületas TV2 sidumata omakapital 200 miljoni Taani krooni suuruse kehtestatud piirmäära.
(220)
Selleks et näidata, et TV2 omakapitali suurus oli õigustatud, esitasid Taani ametiasutused ettevõtte PricewaterhouseCoopers 18. novembril 2002 koostatud avalduse. Kõnealuses avalduses on osutatud sellele, et TV2 maksevõime suhtarv oli uuritaval perioodil madalam kui Skandinaavia ringhäälinguorganisatsioonidel, mis on suuruse, tegevuse, struktuuri ja hõivatud turu poolest TV2ga võrreldavad. Näiteks oli TV2 maksevõime suhtarv madalam TV2 Norge omast (36 %) ning tunduvalt madalam TV4 (Rootsi) omast, kelle maksevõime suhtarv oli 65 %, mis on ligi kaks korda rohkem kui TV2-l. Avalduse kohaselt oli TV2 maksevõime suhtarv madalam kui teistel temataolistel ning seetõttu ei saa seda pidada liiga suureks. Avalduses osutatakse ka sellele, et ei ole põhjust uskuda, et võrreldavate ringhäälinguorganisatsioonide kapitali struktuuri ei ole optimeeritud. Lisaks osutas PricewaterhouseCoopers sellele, et alla 30 % maksevõime suhtarv pikema aja jooksul oleks ebatavaline ning muudaks ettevõtte vastuvõtlikuks sissetulekute kõikumise suhtes.
(221)
Võrdlusesse teiste ringhäälinguorganisatsioonidega tuleb suhtuda ettevaatusega, sest kõnealused organisatsioonid ei osuta samasuguseid avalikke teenuseid nagu TV2, neid ei finantseerita samal viisil ning neil ei ole samasugune õiguslik seisund. Sellest olenemata aitab kõnealune avaldus olukorda mõista ning seda saab võtta arvesse muude elementide hulgas.
(222)
Komisjon märgib sellega seoses, et Taani ametiasutused esitasid andmeid näitamaks, et viimasel uuritaval perioodil kavatseti muuta TV2 õiguslikku seisundit, moodustada piiratud vastutusega äriühing ning TV2 erastada. TV2st osaühingu moodustamise käigus analüüsiti ka seda, kuidas litsentsitasude andmisest järk-järgult loobuda, kuna Taani ametiasutused kavatsevad pärast TV2 erastamist lõpetada selle litsentsitasude abil finantseerimise.
(223)
Neid eesmärke silmas pidades jõudis Taani valitsus 2002. aasta juunis parlamendi enamusega kokkuleppele Taani meediapoliitika põhjaliku liberaliseerimise osas. Vastavalt sellele kokkuleppele peab TV2 erastamise eesmärgil toimuv ümberkujundamine teostuma võimalikult kiiresti. TV2st osaühingu moodustamiseks viidi läbi finantsbaasi analüüs. 2002. aasta suvel kutsus kultuuriminister kokku juhtrühma, mis koosnes kultuuriministeeriumi, rahandusministeeriumi ja riigile õigusteenuseid osutava advokaadi (Kammeradvokaten) esindajatest, selleks et teha kindlaks TV2 erastamise majanduslik baas ning asutada TV2 korporatiivse ettevõttena. Oma töö toetuseks kaasas juhtrühm audiitorfirma ja finantsnõustaja, selleks et näiteks arvutada välja TV2 jaoks vajaliku omakapitali suurus. Audiitorfirma leidis, et TV2 omakapitaliks tuleb määrata 640 miljonit Taani krooni.
(224)
TV2 asutamise korporatiivse ettevõttena ja sellele omakapitali määramise kiitis heaks parlamendi (Folketing) rahanduskomitee. TV2 õigusliku seisundi muutmine ja kujundamine piiratud vastutusega äriühinguks toimus tagasiulatuva mõjuga alates 1. jaanuarist 2003. TV2 õigusliku seisundi muutumise ja osaühinguks kujundamise järel kaotati rida TV2 toetavad meetmed, nagu osamakseteta laenud ja maksuvabastus. 2005. aastal lükkus erastamine edasi, kuid pärast 2004. aastat ei saanud TV2 enam litsentsitasusid.
(225)
Eeltoodud elementide põhjal leiab komisjon seetõttu, et asjaolu, et viimasel uuritaval perioodil oli Taani ametiasutustel kavatsus muuta TV2 õiguslikku seisundit ning selle muutusega kaasnes vajadus omakapitali baasi järele, peab komisjon reservide vastavuse hindamisel muude elementide hulgas arvesse võtma.
(226)
Kooskõlas oma otsuste langetamise tavaga on komisjoni suhtumine äriühingutega konkureerivate riigiettevõtete äriühinguteks muutmisesse üldiselt soosiv, sest selle tulemusel võivad väheneda konkurentsimoonutused, kuna piiramatud riiklikud privileegid asenduvad siis piiratud omakapitaliga ning tehakse selget vahet riigi kui avaliku võimu kandja ja investeeringutasuvust vajava ettevõtja vahel.
(227)
Lisaks muudele elementidele, mida tuleb arvesse võtta, leiab komisjon, et TV2 reservide suurust tuleb vaadata reklaamiturul esinevate tulukõikumise kontekstis.
(228)
TV2 oli reklaamiturul paratamatute tulukõikumiste suhtes üsna tundlik. Näiteks ühe aasta jooksul ajavahemikul 1998-1999 vähenesid TV2 reklaamitulud ligikaudu 104 miljoni Taani krooni võrra. Taani ametiasutuste sõnul tuleb TV2 sellise ulatusega langustega toime ainult siis, kui tal on märkimisväärne kogus vaba omakapitali, kuna litsentsitasu on kehtestatud mitme aasta peale ette. Ehkki TV2 sõltus reklaamituludest vähem kui TV2 Norge ja TV4, kes litsentsitasusid ei saa, olid reklaamitulud vaadeldavad perioodil siiski TV2 tegevuse jaoks oluline finantseerimisallikas.
(229)
Sellega seoses märgib komisjon, et kohtuotsuses (84) selgitas kohus, et „asjaolu, et TV2 ei kasutanud aastal 1999 oma reserve, ei tähenda, et neid tuleks pidada avaliku teenuse osutamise vajaduse suhtes ebaproportsionaalseks. Tegelikult on ebakindla olukorra tagamiseks loodava reservi puhul loomulik, et seda võib-olla kunagi ei kasutatagi”.
(230)
Komisjon nõustub Taani ametiasutustega, et TV2 vajaduste hindamisel tuleb arvestada ka asjaolu, et TV2 likviidsus on aasta jooksul ja eri aastate lõikes märkimisväärselt kõikunud, kuna tähtsad spordisündmused, nagu olümpiamängud, toimuvad kindla intervalli tagant ning programmiõiguste andmiseks sõlmitakse tavaliselt mitmeaastased lepingud. Näiteks 1995. aasta aastaaruandest (85) on näha, et 1995. aasta ülejääk kanti üle 1996. aastasse oodatava puudujäägi katteks, kuna kõnealusel aastal olid olümpiamängude ja jalgpalli Euroopa meistrivõistluste tõttu kulud erakordselt suured.
(231)
Lisaks tuleb märkida, et uuritaval perioodil lõpetati TV2 laenude tavapärane finantseerimine. Investeerimislaenud olid lubatud kuni 4 % ulatuses tuludest vastavalt viimastele raamatupidamisaruannetele. Kõik muud liiki laenud, garantiid ja kapitalirendikohustused olid TV2 jaoks keelatud, välja arvatud üldine käibekapitalilaen. Kuna TV2-l olid piiratud võimalused laenude finantseerimiseks, tuli tema likviidsusvajadusi katta põhiliselt käibest tuleneva likviidsuse abil.
(232)
Omakapitali tase on näha avaldatud raamatupidamisaruannetes. Vaadeldaval perioodil auditeeris TV2 raamatupidamisaruandeid riigikontrolör. Auditid hõlmasid nii finants- kui ka juhtimiskontrolli, kuigi riigikontrolöril ei olnud mingit volitust takistada TV2 avaliku teenuse kulude ülemäärast hüvitamist. Kohtuotsusest tulenevalt (86) ei võimalda asjaolu, et kõnealusel audiitoril ei olnud mingeid volitusi takistada ülemäärast hüvitamist, järeldada, et Taani ametiasutused ei ole kontrolli teostanud. Vastupidiselt kinnitasid Taani ametiasutused, et kui riigikontroll oleks järeldanud, et kapitalibaas on liiga suur, oleks selle tulemusel võidud TV2-le makstavaid litsentsitasusid järgmises meediakokkuleppes vähendada.
(233)
Eeltoodud elementide põhjal ning neid ühtse tõendite kogumina käsitledes leiab komisjon proportsionaalsuse hinnangu esimese osa suhtes, et antud konkreetsel juhul, võttes arvesse Amsterdami protokolli ja kohtuotsust, oli 2002. aasta lõpuks moodustatud omakapitali summa (s.o 550 miljonit Taani krooni) TV2 avaliku teenuse ülesande täitmiseks vajalik. Sel eesmärgil saadud 628 miljoni Taani krooni suurune summa oli seetõttu ELi toimimise lepingu artikli 106 lõike 2 alusel proportsionaalne ja vajalik.
(234)
Kuigi käesolevas otsuses ei hinnata 2003. ja 2004. aastal TV2-le antud võimalikku riigiabi, välja arvatud rekapitaliseerimismeetmeid, märgib komisjon ühtlasi, et Taani ametiasutused esitasid andmed, mille kohaselt 2004. aastal ulatus TV2 omakapital 640 miljoni Taani kroonini. 96 miljoni Taani krooni suurune summa investeeriti kommertstegevusse ning ei ole võimalik teha kindlaks, kas seda finantseeriti omakapitali või välisrahadega. Kui eeldada, et kasutati ainult omakapitali, tähendab see, et TV2 avalik-õigusliku ringhäälingutegevuse jaoks oli kättesaadav 544 miljoni Taani krooni suurune omakapital.
(235)
Eeltoodud põhjenduse 198 kohta tuleb märkida, et TV2 tegeleb ka erinevate kommertstegevustega. TV2 kogu tegevusega võrreldes on neil üsna marginaalne osa. Kommertstegevuse kulud on määratud vastavalt 2001. aasta ringhäälinguteatises (87) toodud meetodile, milles on sätestatud, et vastupidiselt kommunaalteenuste sektoris kasutatavale tavapärasele meetodile ei pea kulusid, mis on seotud ainult avalike teenustega ning millest on samal ajal kasu ka äritegevusel, jagama kõnealuse kahe tegevusala vahel, vaid need võib täielikult eraldada avalike teenuste valdkonnale. 2001. aasta ringhäälinguteatises leiti, et nende kulude täielik jagamine kahe tegevusala vahel võib osutuda suvaliseks ja põhjendamatuks. Seoses TV2 eelistega edastussageduse osas märgib komisjon, et need on lahutamatult seotud avaliku teenusega. Komisjon leiab ühtlasi, et vastavalt ringhäälinguteatisele saab finantseerimiskulud (intressieelised) täielikult siduda avaliku teenuse osutamisega.
(236)
Et neutraliseerida avaliku teenuse tegevustele antud tulumaksuvabastuse mõju, kantakse 30 % kommertstegevusest saadud tuludest üle avaliku teenuse tarbeks. Selliselt on toimitud alates 2001. aastast. Komisjon tunnistab seetõttu, et televisiooniturul võis esineda moonutusi, sest oma kommertstoodete hindade määramisel ei ole TV2 pidanud arvesse võtma ettevõtte tulumaksu. Edaspidi ei peaks seda eelist siiski enam olema, kuna neutraliseerimismehhanismi tulemusel ülekantud osa vastab tegelikule tulumaksumäärale. Minevikus toimunud ülemäärase hüvitamise arvutamisel ei teki sellest probleeme, sest kommertstegevuse kogutulu on kasutatud avaliku teenuse netokulude vähendamiseks.
(237)
TV2-l on olnud kahjumit andvad kommertstegevused Internetis. Kuna need tegevused jäävad avaliku ringhäälinguteenuse ülesandest välja, ei ole võimalik neid riiklikult rahastada. Kuna ei leidu ka teisi eraldi toimivaid tegevusi, ei ole ühtegi kommertstegevust, mille tuludest võiks katta Interneti-tegevuse kahjumi.
2. TV2 käitumise hindamine reklaamiturul
(238)
Ringhäälinguteatise punktis 58 on sätestatud, et „kui avalik-õigusliku ringhäälinguorganisatsiooni väikesemahulised tulud katab riigiabi, võib organisatsioonil tekkida soov langetada turul reklaamihindu või muude avaliku teenuse väliste teenuste hindu, et vähendada konkurentide saadavat tulu […]. Kui avalik-õiguslik ringhäälinguorganisatsioon kehtestab avaliku teenuse välise tegevuse puhul hinnad, mis on madalamad kui on vaja selleks, et katta üksnes tegevuskulud, mida tõhus äriettevõtja peaks samasuguses olukorras tavaliselt kandma, näitab see avaliku teenuse osutamise kohustuse ülemäärast hüvitamist […]”.
(239)
TvDanmark on esitanud andmed, mis näitavad, et TvDanmark ei ole võimeline katma ainult teleteenuste osutamisest tekkivaid kulusid TV2 reklaamihindadega. TvDanmark võrdleb oma kulusid TV2 kasutatava vanuserühma 21-50 sihtreitingupunktide hinnaga.
(240)
Selleks, et võrdlus oleks kehtiv, peab komisjon kõigepealt määrama kindlaks, kas TvDanmark on TV2ga samas olukorras ja kas TVDanmark on tõhus operaator.
(241)
Esiteks peab komisjon andma hinnangu sellele, kas TvDanmark on samasuguses olukorras kui TV2. Sellega seoses märgib komisjon järgmist. Uuritaval perioodil on TV2 vaatajate osakaal ligikaudu 35 %, TvDanmarkil ligikaudu 15 %. Märkimisväärselt erinev on ka reklaamituru osakaal. TV2 turuosa on ligikaudu 60 %, TvDanmarki turuosa aga ligikaudu 8 %. TV2 reklaamikäive on TvDanmarki käibest umbes viis korda suurem. Ühtlasi on TV2 ainus telekanal, mis katab kogu elanikkonna, samas kui TvDanmark2 katvus on 77 % ja TvDanmark1 katvus veelgi väiksem. Eeltoodud elementide põhjal leiab komisjon, et TvDanmarki ei saa otseselt võrrelda TV2ga.
(242)
Teiseks peab komisjon tegema kindlaks, kas TvDanmark on tõhus turuoperaator. Tõhusa operaatori saab kindlaks määrata, kui analüüsida üldiselt kasutatavaid raamatupidamisandmeid ja võrrelda operaatori tulemusi liikmesriigi keskmiste tulemustega. Analüüsi tehes tuleb võtta arvesse ettevõtjate erinevat suurust ja nende konkreetseid kulustruktuure. Taani turul tegutsevad operaatorid ei ole aga nii sarnases olukorras, et oleks võimalik vahetult võrrelda nende tulemuslikkust. Seetõttu on komisjon arvamusel, et antud juhul ei ole Taani turul loodud kasumi võrdlemine kohane.
(243)
Selle asemel analüüsis komisjon TvDanmarki ja SBS Broadcastingu finantstulemusi. Analüüsi alusel ei saa komisjon kindlalt väita, kas TvDanmarki kantud kahjum tuleneb sellest, et ettevõttel olid suuremad stardikulutused, mida seni ei ole tagasi teenitud, või ei ole TvDanmark tõhusalt toimiv ettevõte. Hoolimata korduvatest taotlustest ei ole komisjonile esitatud kolmanda televisiooniettevõtte, TV3 finantstulemusi, mis võimaldaks võrrelda andmeid kolmanda turul tegutseva operaatori omadega. Sellest tulenevalt ei saa komisjon kindlalt väita, kas TvDanmarki kahjum on tingitud TV2 hinnakujundusest või muudest teguritest, mida TvDanmark on võimeline mõjutama.
(244)
Arvestades seda, et ei saa kindlalt määrata, kas TvDanmark on tõhus operaator, ning kuna otsene operaatorite võrdlus ei ole võimalik, leiab komisjon, et tehtud katse ei ole antud juhul järelduste tegemiseks sobiv.
(245)
Komisjon on seetõttu otsustanud analüüsida täpsemalt TV2 hinnakujunduspoliitikat ja reklaamituru andmeid, et oleks võimalik hinnata, kas TV2 on uuritava perioodi vältel käitunud eesmärgiga tõsta oma reklaamitulusid.
(246)
Esiteks on komisjon võrrelnud kahe operaatori hindu ja analüüsinud TV2 hinnakujunduspoliitikat. Analüüsis keskendutakse aastatele 1998-2002, mil TV2 alustas kaebuse esitaja väitel hindade allasurumist reklaamiturul. Seejärel on komisjon analüüsinud Taani reklaamikulusid Euroopa Liidu ja eriti teiste Skandinaavia riikide kontekstis. Kolmandaks on võrreldud kontaktihindu Skandinaavia riikide ja meedialiikide lõikes.
(247)
Komisjon märgib, et TV2 käitumist reklaamiturul on uurinud Taani konkurentsiasutused. 21. detsembril 2005 võttis Taani konkurentsiamet vastu otsuse, et TV2 on rikkunud ELi toimimise lepingu artiklit 102 ja vastavaid siseriiklikke õigusnorme, kasutades reklaamiturul püsikliendisoodustusi. 1. novembril 2006 tühistas konkurentsikaebuste kohus kõnealuse otsuse, kuid see jäeti järgnevalt jõusse Ida-Taani kõrgema kohtu apellatsioonimenetluses 22. juunil 2009. Viimane kohtuotsus kaevati edasi riigikohtusse, kus kõrgema kohtu otsus kinnitati 18. märtsil 2011. Kõnealusele juhtumile eelnes 29. novembri 2000. aasta juhtum, mille käigus Taani konkurentsiamet leidis, et TV2 allahindlused olid 2000. aastal konkurentsivastased. Selles suhtes märgib komisjon, et Taani konkurentsiasutuste uuring käsitleb perioodi 2000-2005, st ainult viimaseid aastaid käesoleva otsusega hõlmatud uuritavast perioodist. Tuleb täheldada, et püsikliendisoodustused ei eelda ristsubsideerimist 2001. aasta ringhäälinguteatise tähenduses (s.o „kui avalik-õiguslik ringhäälinguorganisatsioon kehtestab avaliku teenuse välise tegevuse puhul hinnad, mis on madalamad kui on vaja selleks, et katta üksnes tegevuskulud, mida tõhus äriettevõtja peaks samasuguses olukorras tavaliselt kandma, näitab see avaliku teenuse osutamise kohustuse ülemäärast hüvitamist”). Nagu järgnevas selgitatud, küsis TV2 tegelikult keskmiselt reklaami eest konkurentidest tunduvalt kõrgemat hinda. Peale selle tähendasid püsikliendisoodustused, et klientide iga-aastasest reklaamieelarvest läks TV2-le suurem osa, kui see oleks toimunud muudel tingimustel. Seetõttu järeldub sellest väitekst, et TV2 suurendas oma reklaamitulusid allahindlussüsteemi abil, mis oleks pidanud tingima väiksema litsentsitasude vajaduse. Igal juhul ei ole Taani konkurentsiasutuste otsused komisjoni jaoks siduvad.
(248)
Konkurentsi reklaamiturul mõjutavad tegurid, nagu vaatajate arv ja koosseis, programmi sisu, reklaamiaja reeglid ja telejaamade finantskorraldus. Seetõttu on erinevate ringhäälinguorganisatsioonide hinnad erinevad. Lisaks müüvad telekanalid erinevaid diferentseeritud tooteid, mille hinnad on erinevad (88).
(249)
Telejaamade reklaamihinnad sisaldavad olulisi allahindlusi. Seetõttu ei ole asjakohane võrrelda telereklaamide hinnakirju. Suurem osa telereklaami (umbes 90 % kogu üleriigilisest reklaamist) müüakse aastaste lepingutega, mille alusel telekanalid teevad aastaseid allahindlusi. Peale selle leidub rida teisi allahindlusi (uutele reklaamijatele, vähem atraktiivsetele reklaamiaegadele, lisamahu eest jne). Läbirääkimiste ja lepingute vahendamisega tegelevad nn meediaagentuurid.
(250)
Selleks et võrrelda erinevaid telejaamu, tuleb arvutada erinevate hindade keskmine. Järgmises tabelis on toodud sihtreitingupunktide 21-50 keskmised hinnad. Need hinnad on saadud asjaomaste telejaamade üleriigilise reklaamilõikude käibe jagamisel saavutatud sihtreitingupunktidega 21-50 (89):
1998
1999
2000
2001
2002
TVDanmark
283 eurot
270 eurot
252 eurot
251 eurot
211 eurot
TV2
480 eurot
409 eurot
364 eurot
381 eurot
325 eurot
Vahe
197 eurot
139 eurot
112 eurot
130 eurot
114 eurot
TvDanmarki CCP % TV2 CPPst (90)
58,9 %
66,0 %
69,3 %
65,9 %
64,9 %
TV2 keskmine CPP sihtreitingupunkti 21-50 kohta, kaalutud katvusega (0,7)
336 eurot
286 eurot
255 eurot
267 eurot
228 eurot
TvDanmarki CPP % TV2 kaalutud CPPst
84,2 %
94,3 %
99,0 %
94,1 %
92,7 %
(251)
Vastavalt eeltoodud andmetele on TvDanmarki sihtreitingupunktide 21-50 hind olnud ligikaudu 30-40 % madalam TV2 hinnast. Nagu väitis komisjon oma otsuses riigiabi kohta telejaamadele France 2 ja France 3, eksisteerib telereklaamiturul positiivne suhe vaatekordade keskmise arvu ja vaatekorra keskmise netohinna vahel (91). Seetõttu saab hinnaerinevust ringhäälinguettevõtete vahel seletada telejaamade suhtelise tugevusega ehk võimega hankida vaatajaid. Sellises olukorras on asjakohane vaadata, kas tegelikud hinnaerinevused peegeldavad turutingimusi.
(252)
Vastupidiselt Prantsuse telekanalite juhtumile on käesoleval juhul võimalik analüüsida tähelepanekuid vaid kahe operaatori kohta. Sellest tulenevalt tuleb lineaarse regressioonikõvera kalle arvutada nende kahe operaatori hindade põhjal ja sellel ei ole erilist statistilist tähtsust. Selle tulemusel ei ole võimalik teha järeldust kõvera kalde asjakohasuse kohta.
(253)
Selleks et uurida, kas kahe operaatori tegelikud hinnaerinevused peegeldavad turutingimusi, on seetõttu kasutatud kaalumistegurit, püüdes neutraliseerida TV2 paremat turupositsiooni. Kaalumistegur on tuletatud meediaagentuuride arvutustest ja see peegeldab sihtrühma erinevat katvust, mis saavutatakse 100 sihtreitingupunkti 21-50 ostmisega TvDanmarkilt ja TV2-lt. TvDanmarki keskmine katvus on alla 70 % TV2 katvusest (juhul kui ostetakse 100 sihtreitingupunkti 21-50). Selle teguri kohaldamisel on hinnad ühtlasemad. Võib märgata, et TV2 hind on siiski natuke TvDanmarki omast kõrgem. Seetõttu paistab, et hinnaerinevus peegeldab turutingimusi. Järeldusi tuleb siiski käsitleda ettevaatusega, sest tuleb võtta arvesse, et sellise kaalumisteguriga ei saa kohandada kõiki telejaamade vahelisi erinevusi.
(254)
Samuti märgib komisjon, et kaebuse esitaja väidab, et tegelikult ei konkureerita telereklaamiturul hinnakirjades olevates hindades ega eespool esitatud kogu- või sihtreitingupunktide hindades. Selle asemel võistlevad operaatorid TvDanmarki väitel nn marginaalhindades. Kõnealused marginaalhinnad tulenevad TV2 paremast positsioonist turul. Et reklaamijad jõuaksid oma kampaania eesmärkideni, on nad sunnitud ostma teatava arvu reitingupunkte üksnes TV2-lt. Kuna selliste inframarginaalsete üksuste osas ei ole mingit konkurentsi, saab TV2 seetõttu nendelt lisakasumit. Järelikult konkureerisid operaatorid ülejäänud reitingupunktide eest marginaalhindadega. TvDanmark väidab, et need hinnad on olnud veelgi madalamad kui asitõendites esitatud keskmised hinnad.
(255)
Jättes kõrvale küsimuse, kas see väide vastab tõele, leiab komisjon, et arvestades TV2 jõulist positsiooni turul oleks selline käitumine olnud võimalik. Käesoleva uuringu eesmärk on siiski kindlaks teha, kas TV2 käitumine reklaamiturul oli sellise iseloomuga, et TV2 püüdis oma sissetulekuid suurendada. Selles suhtes ei saa välistada, et TV2 hoidis oma hindu all suurema turuosa kindlustamiseks, kuid selline käitumine ei räägi vastu ettevõtte soovile oma tulusid suurendada.
(256)
Ülaltoodut aluseks võttes võib kinnitada, et TV2 hinnad on olnud uuritaval perioodil kõrgemad kui TvDanmarki hinnad. Samuti on selge, et tegelik hinnatase sellel perioodil langes, kuigi hinnakirjas olevad hinnad tõusid. TV2 suurendas pakutavaid allahindlusi märkimisväärselt.
(257)
Hinnaanalüüsi alusel ei saa siiski kindlalt väita, et hinnamuutused aitasid tegelikult kaasa reklaami kogutulude vähenemisele ja seeläbi suurendasid riikliku rahastamise vajadust. Sellele küsimusele vastuse saamiseks on komisjon analüüsinud TV2 hinnakujundust ja selle mõju TV2 reklaamidest saadud kogutulule.
(258)
Vastavalt järgmistes põhjendustes esitatud selgitustele on TV2 uuritaval perioodil mitu korda hindu tõstnud ja langetanud (suuremate allahindluste tegemisega). Järgnev tabel annab ülevaate TV2 reklaamidest saadud kogutulust ajavahemikul 1998-2002, mille kohta kaebuse esitaja TvDanmark väidab, et TV2 surus sel ajal Taani turul hindu alla (miljonites Taani kroonides).
1998
1999
2000
2001
2002
Reklaamitulud Taanis
1 008
884
(- 11,3 %)
959
(+ 8,5 %)
879
(- 8,3 %)
884
(- 0,6 %)
(259)
1997. aastal tegi TV2 strateegilise otsuse mitte kasutada rohkem võimsust, vaid tõsta 1998. aastal hindu. Sellele lisandus veel üks hinnatõus 1999. aastal. Taani ametiasutused väidavad, et konkurents oli 1999. aastaks läinud nii intensiivseks, et TV2-l oli hindade tõstmise järel probleeme ja reklaamitulud langesid selle tõttu eelnenud aastaga võrreldes umbes 10 %.
(260)
2000. aastal eeldas TV2 konkurentsi tihenemist ega tõstnud oma hindu. Tegelikud hinnad langesid TV2 uue allahindlussüsteemi tõttu. Sellest tulenevalt suurenes TV2 võimsuse kasutamine eelnenud aastaga võrreldes 33 %. Hinnakujundus andis TV2 üleriigilise reklaamitulu kasvuks 8,4 %. 2001. aastal tõstis TV2 taas hindu. Hoolimata tõusnud hindadest langes TV2 reklaamitulu ja võimsuse kasutamine tagasi 1999. aasta tasemele. 2002. aastal langetas TV2 uuesti hindu ja tema kogukäive langes veidi. Üldise reklaamituru käibelangus oli siiski veel suurem.
(261)
Ülaltoodust võib järeldada, et ulatuslike allahindluste kasutamine on kaasa toonud tegeliku hinnataseme languse. TV2 on suutnud hinnalangust kompenseerida, kasutades rohkem võimsust. Kuna konkurentidel ei ole sama palju vahendeid kui TV2-l, ei ole neil olnud võimalust samamoodi tegutseda. Turul püsimiseks on nad pidanud järgima TV2 käitumist. Nendel aastatel, mil TV2 hindu tõstis, tema reklaamikäive langes. Kui TV2 aga hindu langetas, õnnestus tal kogukäivet tõsta. Seetõttu järeldab komisjon, et TV2 ette võetud hinnaalandused viisid kokkuvõttes suurema kogutuluni. Järelikult ei osutanud TV2 hinnakäitumine sellele, et ettevõtja ei oleks püüdnud oma tulusid suurendada.
(262)
Taani operaatorite hindade võrdlus ja TV2 hinnakäitumise analüüs ei viita sellele, kas üldine hinnatase Taani telereklaamiturul on olnud liiga madal või mitte. Madal hinnatase võis tuleneda sellest, et TV2 võis ära kasutada oma paremat positsiooni, et alandada telereklaami kogukulutusi alla konkurentsivõimelise taseme.
(263)
Sellele küsimusele vastuse saamiseks on komisjon analüüsinud reklaamituru majandusandmeid kõikides Euroopa Liidu liikmesriikides ja võrrelnud neid Taani andmetega. Kuna Taani telereklaamiturgu saab kõige paremini võrrelda teiste Põhja-Euroopa riikidega, võrdles komisjon Taani ja teiste Põhjamaade (Soome, Rootsi ja Norra) vastavaid andmeid (92). Telereklaamikulude peamised analüüsitud näitajad on 1) telereklaamikulude protsent reklaami kogukulust, 2) telereklaamikulud elaniku kohta, 3) telereklaamikulud protsentides SKTst. Järgmine tabel annab nendest näitajatest ülevaate.
Telereklaamikulude peamised näitajad Taanis, Euroopa Liidus ja teistes Põhjamaades
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
Kulutused telereklaamidele reklaami kogukuludest (%)
Taani
27
29
29
30
28
27
27
EL
35
37
37
37
37
37
37
Põhjamaad
24
25
26
27
27
27
26
Telereklaamikulud elaniku kohta (eurot)
Taani
39
44
48
51
46
47
44
EL
37
40
45
49
53
60
58
Põhjamaad
32
36
41
44
45
54
49
Telereklaamikulud SKTst (‰)
Taani
1,49
1,61
1,70
1,77
1,51
1,45
1,34
EL
2,20
2,34
2,46
2,58
2,70
2,88
2,71
Põhjamaad
1,45
1,51
1,62
1,72
1,66
1,73
1,55
Allikas: Euroopa Audiovisuaalvaldkonna Vaatluskeskus, EuroStat.
(264)
Ülaltoodud tabelist nähtub, et telereklaamide osakaal reklaami kogukuludes on Taanis väiksem (27 %) kui Euroopa Liidu keskmiselt (37 %). Andmete põhjal ilmneb üldine erinevus Põhja- ja Lõuna-Euroopa vahel (93). Lõunapoolsetes liikmesriikides on telereklaami kulud oluliselt suuremad kui põhjapoolsetes liikmesriikides (94). Sama muster ilmneb ka telereklaamikulude osakaalu osas SKTst (95). Suured on ka erinevused liikmesriikide telereklaamikuludes elaniku kohta (96). Kui võrrelda neid näitajaid teiste Põhjamaadega, näeme, et Taani kulud sarnanevad teiste Põhjamaade kuludega.
(265)
Eelnevat arvesse võttes järeldab komisjon, et puuduvad selged ja ühemõttelised tõendid selle kohta, et TV2 hinnakäitumine oleks mõjutanud süstemaatiliselt ja pidevalt Taani telereklaamiturgu.
(266)
Kaebuse esitaja esitas samuti andmed ja võrdlused piiriüleste kontaktihindade kohta (väljendatud CPMis) (97) ühe meedialiigi osas ja kõigi meedialiikide kohta ühes riigis. Kaebuse esitaja toodud andmetes võrreldakse kulusid ühele reklaamile 1 000 elanikuni jõudmiseks trükimeedias või televisioonis Taanis, Norras ja Rootsis (98).
(267)
Andmetest nähtub, et telereklaamid on Taanis odavamad kui Rootsis ja Norras, (99) samas kui trükimeedia hinnad on Taanis kallimad (100).
(268)
Komisjon ei saa siiski kontrollida, kui usaldusväärsed on esitatud andmed, ka ei ole saadaval sellekohaseid avalikke andmeid. Võttes arvesse asjaolu, et tegemist on võrdlemisi piiratud andmetega, mis ei arvesta kultuurierinevusi, ei saa komisjon seetõttu teha erinevate Skandinaavia riikide meedia kontaktihinna kohta mingeid kehtivaid järeldusi.
(269)
Seetõttu järeldab komisjon, et TV2-l on uuritaval perioodil olnud Taani turu kõrgeimad reklaamihinnad, mis ületasid konkurentide omi sõltuvalt sihtrühma suurusest 15-40 %. Taani hinnad on võrreldes Rootsi ja Norraga umbes 20 % madalamad.
(270)
Eespool esitatud analüüse arvesse võttes järeldab komisjon, et riigiabi seisukohast ei ole mingeid selgeid tõendeid selle kohta, et TV2 ei oleks proovinud suurendada oma reklaamitulusid ja et selline käitumine reklaamiturul viis riikliku rahastamisvajaduse kasvuni.
V. JÄRELDUS
Komisjon leiab, et Taani on ebaseaduslikult kasutanud kõnealust abi, rikkudes Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 108 lõiget 3.
Kohtuotsust arvesse võttes ja eespool nimetatud elementide põhjal leiab komisjon siiski, et Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 106 lõike 2 alusel sobib abi kokku siseturuga.
Kohtumäärust silmas pidades tuleb uurida, kas eelnevast järeldusest võib tuleneda TV2 kulude ülemäärane hüvitamine, tingituna asjaolust, et 628 miljoni Taani krooni suurust summat, mille Taani riik TV2-lt 2004. aastal koos intressidega välja nõudis, käsitletakse nüüd siseturuga kokkusobivana ning riik peab selle võib-olla TV2-le tagasi maksma. Võib ette kujutada, et selline tagasimaksmine võib tuua kaasa ülemäärase hüvitamise ohu, võttes arvesse 2004. aastal võetud rekapitaliseerimismeetmeid (juhtum N 313/2004) tagasinõudmisest tingitud TV2 finantsvajaduste tõttu. Nagu saab järeldada kohtumääruse punktidest 34 ja 35, kuna Taani ametiasutused otsustasid mitte lasta TV2-l pankrotti minna, oli tagasinõudmise kohustus 2004. aasta rekapitaliseerimismeetmete vajalik eeldus. Kohtumääruse punktis 43 on sätestatud, et „kuigi käesoleva juhtumi asjaoludest tulenevalt võttis komisjon vastu kaks otsust [tühistatud tagasinõudmise ja rekapitaliseerimise otsused], moodustavad need otsused ilmselgelt kaks tahku ühest ja samast küsimusest, nimelt kas TV2 ja edaspidi TV2 A/Si kasuks võetud Taani Kuningriigi meetmeid saab EÜ asutamislepingu artikli 87 lõike 1 kohaselt käsitada riigiabina ja, kui see nii on, siis kas need sobivad kokku ühisturuga. Otsuse 2006/217 tühistamine toob seetõttu komisjoni jaoks kaasa kõigi Taani Kuningriigi poolt TV2 ja edaspidi TV2 A/Si kasuks võetud meetmete uue läbivaatamise”. Kuna 2004. aasta rekapitaliseerimismeetmed on tihedalt seotud tagasinõudmise küsimusega, tuleb neid TV2 kasuks võetud meetmeid vaadelda koos aastatel 1995-2002 antud riigiabiga, et oleks välistatud TV2 ülemäärase hüvitamise oht.
Sellega seoses märgib komisjon järgmist. Pärast tagasinõudmise otsust nõudsid Taani ametiasutused reaalselt tagasi 1 050 miljonit Taani krooni (st rohkem kui 628 miljonit Taani krooni koos intressidega). Nagu kohtumääruses sätestatud, on pärast tagasinõudmise otsuse kohtupoolset tühistamist 628 miljoni Taani krooni pluss intresside tagasinõudmise põhjus kadunud. Taani ametiasutused esitasid siiski avalduse, milles nad teatasid, et võtavad endale kohustuse tagasinõutud raha TV2-le mitte tagastada või teatavate kumulatiivsete tingimuste täitmise korral tagastada TV2-le summa, mis vastab maksimaalselt TV2-lt ajavahemiku eest 1995-2002 reaalselt tagasi nõutud summa (koos intressidega) ja rekapitaliseerimismeetmete väärtuse vahele. Eespool esitatud kohustuse alusel ei ole seetõttu ohtu TV2 ülemääraseks hüvitamiseks seoses riigiabiga aastatel 1995-2002, vaadelduna koos 2004. aasta rekapitaliseerimismeetmetega vastavalt kohtumäärusele,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Meetmed, mida Taani on võtnud TV2/DANMARKI kasuks aastatel 1995-2002 litsentsitasudena ja teiste käesolevas otsuses kirjeldatud meetmetena, on siseturuga kokkusobivad Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 106 lõike 2 tähenduses.
Artikkel 2
Käesolev otsus on adresseeritud Taani Kuningriigile.
Brüssel, 20. aprill 2011