РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1063/2010 НА КОМИСИЯТА
от 18 ноември 2010 година
за изменение на Регламент (ЕИО) № 2454/93 за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (1), и по-специално член 247 от него,
като има предвид, че:
(1)
По силата на Регламент (ЕО) № 732/2008 на Съвета от 22 юли 2008 година за прилагане на схема от общи тарифни преференции за периода от 1 януари 2009 г. до 31 декември 2011 г. и за изменение на регламенти (ЕО) № 552/97, № 1933/2006 и регламенти (ЕО) № 1100/2006 и (ЕО) № 964/2007 на Комисията (2) Европейският съюз предоставя търговски преференции на развиващите се държави в рамките на своята схема за общи тарифни преференции (наричана по-нататък „ОСП“ или „схемата“). В съответствие с член 5, параграф 2 от посочения регламент правилата за произход, които се отнасят до определението на понятието „продукти с произход“, и процедурите и методите на административно сътрудничество, свързани с тях, са определените в Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията (3).
(2)
След обширен дебат, чието начало бе положено със Зелената книга на Комисията от 18 декември 2003 г. относно бъдещето на правилата за произход на в преференциалните търговски режими (4), на 16 март 2005 г. Комисията приема съобщение, озаглавено „Правилата за произход в преференциалните търговски режими: насоки за бъдещето“ (5) (наричано по-нататък „съобщението“). В посоченото съобщение се очертава нов подход към правилата за произход във всички преференциални търговски режими, част от които е Европейският съюз, и по-специално в режимите, насочени към развиващите се държави, какъвто е ОСП.
(3)
В контекста на Програмата за развитие от Доха бе отчетена необходимостта от по-пълна интеграция на развиващите се държави в световната икономика, по-конкретно чрез улеснен достъп до пазарите на развитите държави.
За тази цел правилата за преференциален произход следва да бъдат опростени и, когато това е целесъобразно, смекчени, така че продуктите с произход от държавите бенефициери да могат в действителност да се възползват от предоставените преференции.
(4)
За да се гарантира, че преференциите действително са в полза на онези, които се нуждаят от тях, а и за да се предпазят собствените ресурси на Европейския съюз, промените в правилата за преференциален произход следва да бъдат придружени от адаптация на процедурите за тяхното управление.
(5)
Оценката на въздействието на Комисията за настоящия регламент показва, че правилата за произход по ОСП се възприемат като твърде сложни и твърде ограничителни. Тя показва също така, че на практика предоставените преференции се ползват в ниска степен за определени продукти, и по-конкретно за онези продукти, които представляват най-голям интерес за най-слабо развитите държави, а една от причините за това са именно правилата за произход.
(6)
В оценката на въздействието се посочва, че опростяването и ползите за развиващите се държави могат да бъдат постигнати чрез прилагане към всички продукти на един единствен критерий за определяне на произхода на стоките, които не са изцяло получени в дадена държава бенефициер, въз основа на добавената стойност в съответната държава бенефициер и при спазване на определен праг на достатъчна преработка. В него обаче не се изтъква, че използването на един единствен метод е задължително условие за постигане на опростяване и ползи за развиващите се държави. Освен това, съгласно мнението на заинтересованите страни за някои отрасли критерият за добавената стойност или не е подходящ, или не следва да бъде използван като единствен критерий, като например при селскостопанските и преработените селскостопански продукти, продуктите от риболова, химикалите, металите, текстилните продукти и облеклата и обувките. Ето защо вместо критерия за добавената стойност или наред с него в тези отрасли следва да бъдат използвани други, прости критерии, които могат да бъдат лесно разбрани от операторите и лесно контролирани от администрациите. Сред тези други критерии са максималното допустимо съдържание на материали без произход; промяната на тарифна позиция или подпозиция; специфичната операция по обработка или преработка и употребата на изцяло получени материали. При все това, за да се постигне опростеност, броят на правилата трябва да бъде възможно най-малък. Следователно правилата за произход следва във възможно най-голяма степен да се определят въз основа на отрасъла, а не въз основа на продукта.
(7)
Правилата за произход следва да отразяват особеностите на отделните отрасли, но следва също така да предоставят действителна възможност на държавите бенефициери да се възползват от предоставеното им преференциално тарифно третиране. Освен това при възможност правилата следва да отразяват различните промишлени мощности на държавите бенефициери. За да се насърчи промишленото развитие на най-слабо развитите държави, когато правилото се основава на придържане към максимално съдържание на материали без произход, приложимият към такива материали праг следва винаги да бъде възможно най-висок, като същевременно гарантира, че операциите, които се извършват в посочените държави, са действителни и икономически обосновани. При максимално съдържание на материалите без произход до 70 % или при наличието на друго правило, което предвижда равностойно облекчение за продуктите с произход от най-слабо развитите държави, износът от последните би следвало да се увеличи.
(8)
За да се гарантира, че обработката или преработката, която се извършва в държавата бенефициер, е действителна и икономически обоснована операция, която ще донесе реални икономически изгоди за тази държава, е целесъобразно да се изготви списък на операциите по недостатъчна обработка или преработка, които никога не могат да придадат произход. В по-голямата си част този списък може да бъде същият като съществуващия в момента. Следва обаче да се направят някои адаптации. За да се избегне отклоняване на търговския поток и нарушаване на условията на пазара на захар например, а също така и в съответствие с вече приетите разпоредби като част от правилата за произход по други преференциални търговски режими, следва да се създаде ново правило, съгласно което се допуска смесване на захарта с какъвто и да било друг материал.
(9)
Следва да се предвиди възможност за гъвкавост по отношение на онези отрасли, към които не се прилага критерият за добавена стойност, както и в момента, като се позволи употребата на ограничен дял материали, които не отговарят на правилата. Размерът на такава употреба обаче трябва да бъде пояснен що се отнася до продукти, изготвени от изцяло получени материали. Освен това, за да бъде възможно постигане на още по-голяма гъвкавост при снабдяването с материали, допустимият дял на тези материали следва да бъде увеличен от 10 % на 15 % от цената франко - завод на крайния продукт, като се изключат някои чувствителни продукти. Сред посочените чувствителни продукти спадат продуктите, включени в глава 2 и глави 4-24 от Хармонизираната система, различни от преработените продукти от риболов от глава 16, за които по-подходящи изглеждат допустимите отклонения, изразени в тегло, както и продуктите, включени в глави 50-63 от Хармонизираната система, за които следва да продължат да се прилагат специфични правила за допустими отклонения въз основа или на теглото, или на стойността, в зависимост от случая, като тези отклонения са различни за различните продукти.
(10)
Кумулацията на произход е важно улеснение на търговията, което позволява на държавите с еднакви правила за произход да работят заедно, за да произвеждат продукти, които отговарят на условията за преференциално тарифно третиране. Оказва се, че съществуващите условия за регионална кумулация на произход - вид кумулация, която понастоящем действа в рамките на три регионални групи държави, са сложни или твърде строги. Ето защо те следва да бъдат опростени и смекчени чрез премахване на съществуващото условие за стойност. Освен това съществуващите възможности за кумулация между държавите от една и съща регионална група следва да бъдат запазени, въпреки разграничението в правилата за произход между най-слабо развитите държави и другите държави бенефициери, което се въвежда с настоящия регламент за някои случаи. Такава кумулация може да бъде допусната единствено при условие, че при изпращане на материали за друга държава от групата за целите на регионалната кумулация всяка държава прилага правилата за произход, приложими към нея при търговските ѝ отношения с Европейския съюз. За да се предотврати нарушаването на условията на търговията между държави с различни равнища на тарифни преференции обаче, следва да се предвиди изключването на някои чувствителни продукти от регионалната кумулация.
(11)
В своето съобщение Комисията посочва, че е готова да разгледа искания за създаване на нови групи, за сливане на групи или за разширяване на групи, доколкото съществува икономическа взаимоизгода, взети са предвид разликите в преференциалните режими, приложими в отделните държави, както и свързания с това риск от заобикаляне на тарифните ставки, и са създадени необходимите структури и процедури за административно сътрудничество с цел управление и контрол на произхода. В съответствие с гореизброеното следва да се предвиди кумулация на произхода между държавите от регионалните групи за кумулация I и III, които изпълняват поставените условия. В резултат на искане от страна на Mercosur следва да бъде създадена нова регионална група за кумулация, която да бъде наречена група IV, включваща Аржентина, Бразилия, Парагвай и Уругвай. Регионалната кумулация между посочените държави следва да се прилага при условие, че са изпълнени необходимите изисквания.
(12)
На държавите бенефициери следва да бъде разрешено да извличат допълнителни ползи от кумулацията с държавите, които са партньорски държави по сключените от ЕС споразумения за свободна търговия. Този нов вид кумулация, т.нар. разширена кумулация, следва да бъде еднопосочна, т.е. следва да разрешава единствено употребата на материали в държавите бенефициери и следва да бъде предоставяна след обстойно разглеждане на подаденото от съответната държава бенефициер заявление. Поради това, че са чувствителни, стоките от глави 1-24 от Хармонизираната система следва да бъдат изключени от този вид кумулация.
(13)
От 2001 г. държавите бенефициери имат разрешение да кумулират произход за стоки, включени в глави 25-97 от Хармонизираната система, с произход от Норвегия и Швейцария. Следва тази кумулация да продължи да бъде ползвана и да обхване и Турция, при условие че Норвегия, Швейцария и Турция прилагат същото определение на понятието за произход като Европейския съюз и предоставят реципрочно третиране на внесените в тях продукти, които са били изработени с материали с произход от Европейския съюз. За тази цел следва да бъде сключено споразумение под формата на размяна на писма или каквато и да е друга подходяща форма на споразумение между страните, което да съдържа задължение те да оказват необходимата подкрепа на държавите-членки и взаимно да се подпомагат по въпроси, свързани с административното сътрудничество.
(14)
Въпреки това регионалната кумулация не следва да обхваща материали, за които наличната тарифна преференция в Европейския съюз не е еднаква за всички държави, участващи в кумулацията, и въпросните материали биха се ползвали чрез кумулацията от тарифно третиране, по-благоприятно от това, от което биха се ползвали, ако се изнасяха директно за Европейския съюз. Допускането на подобни ситуации, при които не се пристъпва към изключване на дадени материали, би могло да доведе до заобикаляне на тарифните ставки или нарушаване на условията на търговията чрез изнасяне на стоки за Европейския съюз единствено от държави, към които се прилагат най-благоприятните тарифни преференции.
(15)
Следва в отделно приложение да бъде съставен списък с материалите, изключени от регионалната кумулация. Това приложение може да бъде изменяно не само при възникване на нови подобни ситуации, но и за да се разрешат случаи, при които подобни ситуации биха възникнали в резултат на прилагането на кумулация между държавите от регионални групи за кумулация I и III.
Кумулацията на произход между държавите от регионални групи за кумулация I и III и разширената кумулация следва да се допускат при определени условия, чието изпълнение трябва да бъде проверявано от Комисията преди тя да реши дали да разреши кумулация в съответствие с процедурата на комитета и въз основа на съответните съображения. На същото основание, когато употребата на подобна кумулация е разрешена, но впоследствие се установява, че при прилагането на кумулацията вече не се спазват условията или че тя води до непредвидени резултати, например до нарушаване на условията на търговията или заобикаляне на тарифните ставки, Комисията следва да може по всяко време да оттегли разрешението си за ползване на подобни видове кумулация.
(16)
В настоящите правила за произход някои от разпоредбите за риболовните кораби, на улов за риба извън териториалното море, са сложни до степен, която е несъразмерна на тяхната цел и следователно са трудни както за прилагане, така и за контролиране. Поради това те следва да бъдат опростени.
Съгласно настоящите правила се изисква доказателство за директен транспорт до Европейския съюз, което често е трудно за набавяне. Поради това изискване някои стоки, които се придружават от валидно доказателство за произход, не могат в действителност да се възползват от преференцията. Ето защо е уместно да се въведе ново, по-просто и по-гъвкаво правило, което цели да докаже, че представените пред митницата стоки при деклариране за допускане за свободно обращение в Европейския съюз са същите стоки, които са напуснали държавата бенефициер на износ и не са били променени или трансформирани по никакъв начин по време на превоза.
(17)
Понастоящем органите на държавите бенефициери удостоверяват произхода на продуктите и в случай на неправилно деклариран произход често вносителите не са задължени да заплащат митото, тъй като са действали добросъвестно и е била допусната грешка от страна на компетентните органи. В резултат на това възникват загуби за собствените ресурси на Европейския съюз и в крайна сметка тежестта се понася от европейския данъкоплатец. Тъй като износителите най-добре познават произхода на своите продукти, е целесъобразно от тях да се изисква да предоставят пряко на своите клиенти изявления за произход.
(18)
Износителите следва да бъдат регистрирани пред компетентните органи на държавите бенефициери, за да бъдат улеснени целевите проверки след износа. За тази цел всяка държава бенефициер следва да създаде електронен архив на регистрираните износители, за чието съдържание Комисията следва да бъде информирана от компетентния правителствен орган на посочената държава бенефициер. Въз основа на тези архиви Комисията следва да изгради централна база данни на регистрираните износители, която да се ползва от администрациите и операторите в Европейския съюз и с помощта на която операторите да могат да проверяват дали техният доставчик е регистриран износител в съответната държава бенефициер, преди да декларират стоките за допускане за свободно обращение. По същия начин операторите от Европейския съюз, които осъществяват износ за целите на двустранната кумулация на произход, следва да бъдат регистрирани пред компетентните органи на държавите-членки.
(19)
Публикуването на номерата и неповерителните данни от регистрацията на износителите следва да позволи на останалите страни да се запознаят с тези данни с оглед да бъде повишена прозрачността и информираността на заинтересованите страни. Въпреки това, като се вземат предвид последиците от оповестяването, към публикуване следва да се пристъпва единствено в случаите, когато износителят е дал своето изрично и информирано писмено съгласие за това.
(20)
Обработката на лични данни, извършвана от държавите-членки, се урежда с Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 г. за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (6). При необходимост принципите, изложени в Директива 95/46/ЕО, следва да бъдат прецизирани или допълнени в настоящия регламент.
(21)
Дейностите по обработка на лични данни, извършвани от Комисията, се уреждат с Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 г. относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (7). При необходимост принципите, изложени в Регламент (ЕО) № 45/2001, следва да бъдат прецизирани или допълнени в настоящия регламент.
(22)
Съгласно член 28 от Директива 95/46/ЕО националните надзорни органи следва да следят за законосъобразността на обработката на лични данни от държавите-членки, а съгласно член 46 от Регламент (ЕО) № 45/2001 Европейският надзорен орган по защита на данните следва да наблюдава дейността на институциите и органите на Европейския съюз по отношение на обработката на лични данни. Европейският надзорен орган по защита на данните и националните надзорни органи, като действат в обхвата на своите компетенции, следва да си сътрудничат активно и да осигуряват координиран надзор върху обработката, извършвана в съответствие с настоящия регламент.
(23)
При въвеждане на системата на регистрираните износители трябва да се вземе предвид способността на държавите бенефициери да изградят и управляват регистрационната система, както и способността на Комисията да изгради необходимата централна база данни. За тази цел Комисията има за задача да определи изискванията за потребителите, както и техническите спецификации. След създаване на подробната структура на централната база данни ще се пристъпи към оценка на точните последствия от функционирането на системата на регистрираните износители, най-вече по отношение на достъпа до данни и защитата на данните, и ще бъдат направени необходимите корекции на съответните разпоредби. Пускането в оперативност на системата следва поради това да бъде отложено за 1 януари 2017 г., което би позволило да се отдели достатъчно време за фазата на разработване, след определяне на изискванията за потребителите и техническите спецификации и след въвеждане на евентуалните правни корекции, счетени за необходими предвид изискванията за потребителите и техническите спецификации на системата по отношение на защитата на данни. При това за държавите, които не могат да спазят този срок, следва да бъде предвиден допълнителен период от три години.
До 2017 г. и след тази дата за държавите бенефициери, които към този момент не са в състояние да прилагат новата система, следва да бъдат въведени преходни правила относно процедурите и методите на административно сътрудничество, въз основа на прилаганите до тогава разпоредби. По-конкретно, тези преходни разпоредби следва да предвиждат доказателството за произход да бъде издавано от компетентните органи на съответната държава. Освен това съществуващите правила следва да бъдат реорганизирани, като тяхната структура се съобрази с правилата, които ще бъдат прилагани след като системата на регистрираните износители стане оперативна, така че да станат по-ясни, по-конкретно чрез недвусмислено разграничаване на общите принципи, процедурите при износ в държавата бенефициер, процедурите при допускане за свободно обращение в Европейския съюз и методите на административно сътрудничество. Същевременно сертификатът за произход форма А следва да бъде актуализиран, по-конкретно като се заменят забележките към формата с текста на забележките от 2007 г., тъй като в него е взето предвид последното разширяване на ЕС и следователно там се съдържа актуализиран списък на страните, които приемат форма А за целите на ОСП.
(24)
Достъп до схемата следва да се предоставя когато държавите бенефициери са създали и поддържат административни структури, позволяващи ефикасното управление на схемата, и са поели задължение да оказват необходимата подкрепа при искане от страна на Комисията за осъществяване на мониторинг на правилното управление на схемата. По-конкретно, между органите на Европейския съюз и в държавите бенефициери трябва да съществува система за административно сътрудничество, в рамките на която да се извършва проверката на произхода. Същевременно следва ясно да се определи отговорността на износителите за деклариране на произхода, както и ролята на административните органи в управлението на системата. Следва да се конкретизира съдържанието на изявление за произход, както и случаите, в които митническите органи в Европейския съюз могат да откажат да приемат дадено изявление или да решат да го изпратят за проверка.
(25)
Определенията и списъкът на операциите по достатъчна обработка или преработка в настоящите разпоредби са общи за ОСП и преференциалните тарифни мерки, приети едностранно от Европейския съюз за определени държави и територии. Тъй като правилата за произход по последните режими ще бъдат реформирани едва на по-късен етап, следва към тях да продължат да се прилагат съществуващите разпоредби. За целите на постигане на съгласуваност с ОСП и с други едностранни преференциални търговски режими обаче е уместно определението за изцяло получени продукти и списъкът на операциите по недостатъчна обработка или преработка, съдържащи се в посочените други едностранни режими да бъдат приравнени към тези от правилата за произход по ОСП.
(26)
Поради това Регламент (ЕИО) № 2454/93 следва да бъде съответно изменен.
(27)
По силата на регламенти на Комисията (ЕО) № 1613/2000 (8), 1614/2000 (9) и 1615/2000 (10) Общността е предоставила дерогации от правилата за произход по ОСП за някои текстилни продукти с произход от Лаос, Камбоджа и Непал, чийто срок на действие изтича на 31 декември 2010 г. По-простите и насочени към развиващите се страни правила за произход, внесени с настоящия регламент, ще направят излишно удължаването на срока на посочените дерогации.
(28)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета по Митническия кодекс,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Регламент (ЕИО) № 2454/93 се изменя, както следва:
1.
В част I, дял IV, глава 2, членове 66-97 се заменят със следното:
„Раздел 1
Обща система за преференции
Подраздел 1
Общи разпоредби
Член 66
В настоящия раздел се установяват правилата относно определението на понятието „продукти с произход“ и свързаните с тях процедури и методи на административно сътрудничество за целите на прилагането на схемата на общите тарифни преференции (ОСП), предоставена от Европейския съюз на развиващите се страни по силата на Регламент (ЕО) № 732/2008 (11), наричана по-нататък „схемата“.
Член 67
1. За целите на настоящия раздел и на раздел 1А от настоящата глава се прилагат следните определения:
а)
„държава бенефициер“ означава държава или територия от списъка в Регламент (ЕО) № 732/2008; терминът „държава бенефициер“ също така обхваща, но не може да излиза извън границите на териториалното море на тази държава или територия по смисъла на Конвенцията на Организацията на обединените нации по морско право (подписана в Монтего бей на 10 декември 1982 г.);
б)
„производство“ означава всеки вид обработка или преработка, включително сглобяване;
в)
„материал“ означава всяка съставка, суровина, компонент или част и т.н., използван/а при производството на продукта;
г)
„продукт“ означава продуктът, който се произвежда, дори когато той е предназначен за последващо използване в друга производствена операция;
д)
„стоки“ означава както материалите, така и продуктите;
е)
„двустранна кумулация“ означава система, която позволява продуктите с произход от Европейския съюз съгласно настоящия регламент да бъдат считани за материали с произход от държава бенефициер, когато са били преработени или вложени в даден продукт в посочената държава бенефициер;
ж)
„кумулация с Норвегия, Швейцария или Турция“ означава система, която позволява продукти с произход от Норвегия, Швейцария или Турция да бъдат считани за материали с произход от държава бенефициер, когато са били преработени или вложени в даден продукт в посочената държава бенефициер и внесени в Европейския съюз;
з)
„регионална кумулация“ означава система, по която продукти, с произход съгласно настоящия регламент от държава, която е член на регионална група, се считат за материали с произход от друга държава от същата регионална група (или държава от друга регионална група, когато между групите е възможна кумулация), когато са били преработени или вложени в даден продукт, произведен там;
и)
„разширена кумулация“ означава система, която може да се ползва с разрешение на Комисията по искане от страна на държава бенефициер, и в съответствие с която някои материали с произход от държава, с която Европейският съюз има действащо споразумение за свободна търговия в съответствие с член XXIV от действащото Общо споразумение за митата и търговията (ГАТТ), са считани за материали с произход от съответната държава бенефициер, когато са били преработени или вложени в даден продукт, произведен в тази държава;
й)
„взаимозаменяеми материали“ означава материали, които са от един и същи вид и с едно и също търговско качество, с еднакви технически и физически характеристики и които не могат да бъдат разграничени един от друг след влагането им в крайния продукт;
к)
„регионална група“ означава група държави, между които се прилага регионална кумулация;
л)
„митническа стойност“ означава стойността, определена в съответствие със Споразумението от 1994 г. за прилагане на член VII от Общото споразумение за митата и търговията (Споразумение на СТО за определяне на митническата стойност);
м)
„стойност на материалите“ в списъка от приложение 13а означава митническата стойност на използваните материали без произход в момента на вноса или, ако тя не е известна и не може да бъде установена, първата установима цена, заплатена за материалите в държавата бенефициер. Когато стойността на материали с произход трябва да бъде установена, настоящата буква се прилага mutatis mutandis;
н)
„цена франко - завод“ означава цената франко - завод, платена за продукта на производителя, в чието предприятие е извършена последната обработка или преработка, при условие че цената включва стойността на всички използвани материали и всички други разходи, свързани с производството му, от която са изключени всички вътрешни данъци, които са възстановени или могат да бъдат възстановени след износа на получения продукт.
Когато действително платената цена не отразява всички разходи, свързани с производството на продукта, които действително са възникнали в държавата бенефициер, цената франко - завод означава сборът от всички тези разходи, от който са изключени всички вътрешни данъци, които са възстановени или могат да бъдат възстановени след износа на получения продукт;
о)
„максимално съдържание на материали без произход“ означава максималното съдържание на материали без произход, което е допустимо, за да може дадено производство да бъде считано за достатъчна обработка или преработка за придаване на статут на продукти с произход. То може да бъде изразено като процент от цената франко - завод на продукта или като процент от нетното тегло на посочените използвани материали, включени в определена група глави, глава, позиция или подпозиция;
п)
„нетно тегло“ означава собственото тегло на стоките без теглото на каквито и да е опаковки;
р)
„глави“, „позиции“ и „подпозиции“ означава главите, позициите и подпозициите (четири или шестцифрени кодове), използвани в номенклатурата, съставляваща Хармонизираната система, с промените съгласно препоръката от 26 юни 2004 г. на Съвета за митническо сътрудничество;
с)
„класиран“ се отнася за класирането на продукт или материал в дадена позиция или подпозиция по Хармонизираната система;
т)
„пратка“ означава продукти, които или:
-
са изпратени едновременно от един износител до един получател; или
-
са обхванати от един единствен транспортен документ, който обхваща техния превоз от износителя до получателя, или, в отсъствието на такъв документ, от само една фактура.
у)
„износител“ означава лице, което изнася стоките за Европейския съюз или за държава бенефициер, и което е в състояние да докаже произхода на стоките, независимо от това дали той е производителят и дали той самият осъществява формалностите по износа;
ф)
„регистриран износител“ означава износител, който е регистриран пред компетентните органи на съответната държава бенефициер за целите на изготвяне на изявление за произход за целите на осъществяване на износ по схемата;
ц)
„изявление за произход“ означава изявление, изготвено от износителя, в което се посочва, че обхванатите от него продукти отговарят на правилата за произход по схемата с цел или лицето, деклариращо стоките за допускане за свободно обращение в Европейския съюз, да поиска да ползва преференциално тарифно третиране, или икономическият оператор в държавата бенефициер, който внася материалите за допълнителна преработка в контекста на правилата за кумулация, да може да докаже статута на стоки с произход на такива стоки.
2. За целите на параграф 1, буква н) когато последната обработка или преработка е била възложена за подизпълнение на производител, терминът „производител“, посочен в параграф 1, буква н), първа алинея, може да се отнася за предприятието, което е наело подизпълнителя.
Член 68
1. За да осигурят правилното прилагане на схемата, държавите бенефициери се задължават:
а)
да създадат и поддържат административните структури и системи, необходими за въвеждането и управлението в посочената държава на правилата и процедурите, установени в настоящия раздел, включително, когато е приложимо, необходимите мерки за прилагане на кумулацията;
б)
техните компетентни органи да сътрудничат на Комисията и на митническите органи на държавите-членки.
2. Сътрудничеството, посочено в параграф 1, буква б), се състои от:
а)
оказване на необходимата подкрепа при искане от страна на Комисията за осъществяване на мониторинг на правилното управление на схемата в съответната държава, включително посещения за проверки на място на Комисията или на митническите органи на държавите-членки;
б)
без да се засягат разпоредбите на членове 97ж и 97з, извършване на проверка на статута на продукти с произход на продуктите и на спазването на другите условия, изложени в настоящия раздел, включително посещения на място при искане от страна на Комисията или на митническите власти на държавите-членки по време на разследванията на произхода.
3. Държавите бенефициери уведомяват Комисията за поетите от тях задължения по параграф 1.
Член 69
1. Държавите-бенефициери съобщават на Комисията имената и адресите на органите, разположени на тяхна територия, които са:
а)
част от правителствените органи на съответната държава или действат под ръководството на правителството и притежават правомощия да вписват износители и да заличават вписването им от архива с регистрирани износители;
б)
част от правителствените органи на съответната държава и притежават правомощия да подпомагат Комисията и митническите органи на държавите-членки чрез административно сътрудничество така, както е предвидено в настоящия раздел.
2. Държавите бенефициери уведомяват незабавно Комисията за всяка промяна в съобщената по силата на параграф 1 информация.
3. Комисията създава електронна база данни на регистрираните износители въз основа на информацията, предоставена от правителствените органи на държавите бенефициери и митническите органи на държавите-членки.
Достъп до базата данни и съдържащата се в нея информация притежава единствено Комисията. Органите, посочени в първата алинея, се грижат съобщаваните на Комисията данни да бъдат актуални, пълни и точни.
Данните, обработвани в базата данни по първата алинея, се публикуват в интернет, с изключение на поверителната информация от клетки 2 и 3 на заявлението за получаване на статут на регистриран износител, посочено в член 92.
Личните данни, обработвани в базата данни по първа алинея и от държавите-членки в съответствие с настоящия раздел, се изпращат или предоставят на трети държави или на международни организации единствено в съответствие с член 9 от Регламент (ЕО) № 45/2001.
4. Настоящият регламент по никакъв начин не засяга степента на защита на лицата във връзка с обработката на лични данни съгласно разпоредбите на правото на Европейския съюз и националното право, като по-специално не променя нито задълженията на държавите-членки, свързани с обработката от тяхна страна на лични данни съгласно Директива 95/46/ЕО, нито задълженията на институциите и органите на Европейския съюз, свързани с обработката от тяхна страна на лични данни съгласно Регламент (ЕО) № 45/2001 при изпълнение на задълженията им.
Регистрационните и идентификационните данни на износителите, съставени от набора данни, изброени в приложение 13в, точки 1, 3 (свързани с описанието на дейностите), 4 и 5, могат да бъдат публикувани от Комисията в интернет само ако износителите са дали свободно своето изрично и информирано писмено съгласие.
На износителите се дава информацията по член 11 от Регламент (ЕО) № 45/2001.
Правата на лицата по отношение на регистрационните им данни, изброени в приложение 13в и обработвани в националните системи, се упражняват в съответствие със законодателството на държавата-членка, съхранила личните им данни в прилагане на Директива 95/46/ЕО.
Правата на лицата по отношение на обработката на личните им данни в централната база данни по параграф 3 се упражняват в съответствие с Регламент (ЕО) № 45/2001.
Националните надзорни органи за защита на данните и Европейският надзорен орган по защита на данните, като действат в обхвата на своите съответни компетенции, си сътрудничат активно и осигуряват координиран надзор върху базата данни, посочена в параграф 3.
Член 70
1. Комисията ще публикува в Официален вестник на Европейския съюз (серия „C“) списъка на държавите бенефициери и датата, на която се счита, че те са изпълнили задълженията си по членове 68 и 69. Комисията ще актуализира посочения списък, когато някоя нова държава бенефициер отговори на същите условия.
2. Продуктите с произход от държава бенефициер по смисъла на настоящия раздел се ползват от схемата при допускане за свободно обращение в Европейския съюз само при условие, че са били изнесени на или след датата, посочена в списъка по параграф 1.
3. Счита се, че държавата бенефициер отговаря на изискванията по членове 68 и 69 на датата, на която е поела задължението, посочено в член 68, параграф 1, и е съобщила информацията, посочена в член 69, параграф 1.
Член 71
Неспазването от страна на компетентните органи на държавата бенефициер на изискванията по член 68, параграф 1, член 69, параграф 2, членове 91, 92, 93 или член 97ж или системното неспазване на изискванията по член 97з, параграф 2 може да доведе, в съответствие с член 16 от Регламент (ЕО) № 732/2008, до временно оттегляне на преференциите по схемата за посочената държава.
Подраздел 2
Определение на понятието „продукти с произход“
Член 72
Следните продукти се считат за продукти с произход от държава бенефициер:
а)
продукти, изцяло получени в тази държава по смисъла на член 75;
б)
продукти, получени в тази държава, с вложени материали, които не са изцяло получени там, при условие че тези материали са претърпели достатъчна обработка или преработка по смисъла на член 76.
Член 73
1. Условията за придобиване на статут на продукти с произход, определени в настоящия подраздел, се изпълняват в съответната държава бенефициер.
2. Ако продуктите с произход, изнесени от държавата бенефициер за друга държава, се върнат, те се считат за продукти без произход, освен ако може да бъде доказано по удовлетворителен за компетентните органи начин, че:
а)
върнатите продукти са същите като изнесените и
б)
те не са преминали през каквито и да било операции извън рамките на необходимото, за да се съхранят в добро състояние, докато са били в тази държава или докато са били изнесени.
Член 74
1. Продуктите, декларирани за допускане за свободно обращение в Европейския съюз, трябва да бъдат същите като изнесените от държавата бенефициер, с произход от която се счита, че са. Те не трябва да бъдат променяни, трансформирани по какъвто и да било начин или подложени на операции, различни от операциите, предназначени да ги съхранят в добро състояние преди да бъдат декларирани за допускане за свободно обращение. Съхранение на продукти или пратки и разделяне на пратки се допуска, когато то се извършва под отговорността на износителя или на последващ държател на стоките и продуктите останат под митнически надзор в транзитната(ите) държава(и).
2. Изискванията по параграф 1 се считат за изпълнени, освен ако митническите органи имат основание да смятат противното; в такъв случай митническите органи могат да поискат от декларатора да представи доказателство за изпълнение на изискванията, което може да бъде дадено под всякаква форма, включително чрез представяне на транспортни документи, които имат силата на договор, като товарителници или фактическо или конкретно доказателство, основаващо се на маркировката или номерирането на опаковките или всяко друго доказателство, свързано със самите стоки.
3. Параграфи 1 и 2 се прилагат mutatis mutandis, когато се прилага кумулацията по членове 84, 85 или 86.
Член 75
1. За изцяло получени в държава бенефициер се считат:
а)
минералните продукти, извлечени от нейните почви или от нейното морско дъно;
б)
растенията и растителните продукти, отгледани или прибрани там;
в)
живите животни, родени и отгледани там;
г)
продуктите, получени от живи животни, отгледани там;
д)
продуктите от заклани животни, родени и отгледани там;
е)
продуктите, получени чрез лов или риболов, извършен там;
ж)
продуктите от аквакултури, когато рибите, ракообразните и мекотелите са родени и отгледани там;
з)
продуктите от морския риболов и другите продукти, добити в морето извън което и да било териториално море от нейните плавателни съдове;
и)
продуктите, произведени на борда на нейните кораби-заводи изключително от продуктите, посочени в буква з);
й)
употребяваните артикули, събрани там, годни единствено за извличане на суровините;
к)
отпадъците и скрапът, които са получени в резултат на производствени операции, извършвани там;
л)
продуктите, извлечени от морското дъно или под морското дъно, намиращо се извън което и да било териториално море, но върху което тя разполага с изключителни права за експлоатация;
м)
стоките, произведени изключително от продуктите, описани в букви а)-л).
2. Термините „нейните плавателни съдове“ и „нейните кораби-заводи“ в параграф 1, букви з) и и) се прилагат само за плавателните съдове и корабите-заводи, които отговарят на едно от следните изисквания:
а)
регистрирани са в държавата бенефициер или в държава-членка;
б)
плават под флага на държавата бенефициер или на държава-членка;
в)
отговарят на едно от следните условия:
i)
дял от най-малко 50 % от тях е собственост на граждани на държавата бенефициер или на държави-членка, или
ii)
те са собственост на дружества:
-
чието седалище и главно място на стопанска дейност се намира в държавата бенефициер или в държава-членка, и
-
дял от най-малко 50 % от които е собственост на държавата бенефициер или на държави-членки, или на публични субекти или на граждани от държавата бенефициер или от държави-членки.
3. Всяко от условията по параграф 2 може да бъде изпълнено в държавите-членки или в различните държави бенефициери, доколкото всички държави бенефициери се ползват от регионалната кумулация в съответствие с член 86, параграфи 1 и 5. В такъв случай се смята, че продуктите са с произход от държавата бенефициер, под чийто флаг плава плавателният съд или корабът-завод в съответствие с параграф 2, буква б).
Първа алинея се прилага единствено при условие, че са изпълнени разпоредбите на член 86, параграф 2, букви б) и в).
Член 76
1. Без да се засягат разпоредбите на членове 78 и 79, продуктите, които не са изцяло получени в държавата бенефициер по смисъла на член 75, се считат за продукти с произход от нея, при условие че са изпълнени условията, заложени в списъка от приложение 13а за съответните стоки.
2. Ако даден продукт, който е придобил статут на продукт с произход в дадена държава в съответствие с параграф 1, претърпи допълнителна преработка в посочената държава и бъде използван като материал в производството на друг продукт, материалите без произход, които евентуално са били използвани в неговото производство, не се вземат предвид.
Член 77
1. Оценка за спазване на изискванията по член 76, параграф 1 се извършва за всеки отделен продукт.
Когато обаче съответното правило се основава на спазване на максимално съдържание на материали без произход, за да се отчетат колебанията в разходите и валутните курсове, стойността на материалите без произход може да бъде изчислена въз основа на средната стойност, както е посочено в параграф 2.
2. В случая, посочен в параграф 1, втора алинея, средната цена франко - завод на продукта и средната стойност на използваните материали без произход се изчисляват съответно въз основа на сбора от начислените цени франко - завод за всички продажби на продуктите, осъществени през предходната фискална година и сбора от стойността на всички материали без произход, използвани в производството на продуктите през предходната фискална година, така, както e определена в държавата на износ, или, когато липсват данните за цялата фискална година, за по-кратък период, но не по-кратък от три месеца.
3. Износителите, които са избрали да направят изчисленията си въз основа на средната стойност трябва последователно да прилагат този метод по време на годината, следваща отправната фискална година, или, когато е целесъобразно, по време на годината, следваща по-краткия отправен период. Те могат да преустановят прилагането на този метод, когато по време на дадена фискална година или по-кратък период, но не по-кратък от три месеца, установят, че колебанията в разходите и валутните курсове, които са оправдавали използването на такъв метод, са престанали да съществуват.
4. Средните стойности, посочени в параграф 2, съответно като цената франко - завод и стойността на материалите без произход, се използват за да се установи дали има спазване на максималното съдържание на материали без произход.
Член 78
1. Без да се засягат разпоредбите на параграф 3, следните операции се считат за недостатъчна обработка или преработка за придаване на статут на продукти с произход, независимо от това дали са удовлетворени изискванията на член 76:
а)
операциите, целящи запазването на продуктите в добро състояние при превоз или съхранение;
б)
разделянето или събирането в опаковки;
в)
измиването, почистването; отстраняването на прах, окисни и маслени покрития, покрития от бои и други покрития;
г)
гладенето с ютии или гладачни преси на текстил и текстилни артикули;
д)
простите операции по боядисване и полиране;
е)
лющенето и частичното или цялостното бланширане на ориз; полирането и гланцирането на зърнени култури и ориз;
ж)
операциите по оцветяване или ароматизиране на захар или оформянето на бучки; частичното или цялостното смилане на кристална захар;
з)
беленето, изваждането на костилки и чистенето от черупки на плодове, ядки и зеленчуци;
и)
подострянето, простото смилане или простото рязане;
й)
пресяването, отделянето, сортирането, класифицирането, калибрирането, съчетаването (включително окомплектоването на артикулите);
к)
простото поставяне в бутилки, консервени кутии, флакони, торби, кашони, кутии, закрепването върху картички или плочи и всички други прости операции по опаковане;
л)
поставянето или отпечатването на маркировки, знаци, емблеми, и други подобни отличителни знаци върху продуктите и техните опаковки;
м)
простото смесване на стоки, независимо от това дали са от различни видове; смесването на захар с друг материал;
н)
простото добавяне на вода или разреждане или дехидратиране или денатуриране на продукти;
о)
простото сглобяване на части, така че да се получи готов артикул, или разглобяването на продукти на частите им;
п)
комбинацията от две или повече операции, посочени в букви a) - о);
р)
клането на животни.
2. За целите на параграф 1 за прости се считат операции, когато за тяхното извършване не са необходими нито специални умения, нито машини, апаратура или инструменти, специално произведени или монтирани за посочените операции.
3. При определяне на това дали претърпяната от продукта обработка или преработка трябва да се разглежда като недостатъчна по смисъла на параграф 1 се вземат предвид всички операции, извършени в държава бенефициер върху даден продукт.
Член 79
1. Чрез дерогация от разпоредбите на член 76 и съгласно параграфи 2 и 3 от настоящия член материалите без произход, които съгласно условията, посочени в списъка от приложение 13а, не трябва да се използват в производството на даден продукт, могат въпреки това да се използват, при условие че тяхната обща стойност или нетно тегло, установени за продукта, не надвишават:
а)
15 % от теглото на продукта за продукти, включени в глава 2 и глави 4-24 от Хармонизираната система, различни от преработените продукти от риболов от глава 16;
б)
15 % от цената франко - завод на продукта за други продукти, с изключение на продуктите, включени в глави 50-63 от Хармонизираната система, за които се прилагат допустимите отклонения, посочени в приложение 13а, част I, бележки 6 и 7.
2. При прилагането на параграф 1 не може да се надвишават процентите за максимално съдържание на материали без произход, посочени в правилата, заложени в списъка от приложение 13а.
3. Параграфи 1 и 2 не се прилагат за продукти, които са изцяло получени в държава бенефициер по смисъла на член 75. Без да се засягат разпоредбите на член 78 и член 80, параграф 2 обаче, допустимото отклонение, предвидено в посочените параграфи, се прилага за сбора от всички материали, които са използвани в производството на даден продукт и за които съгласно заложеното в списъка от приложение 13а правило се изисква да са изцяло получени.
Член 80
1. Единицата за оценка на прилагането на разпоредбите на настоящия раздел е конкретният продукт, който се смята за основна единица при определяне на класирането по Хармонизираната система.
2. Когато една пратка се състои от определен брой идентични продукти, класирани в една и съща позиция по Хармонизираната система, всеки отделен продукт се взема предвид, когато се прилагат разпоредбите на настоящия раздел.
3. Когато по смисъла на общо правило 5 на Хармонизираната система опаковката е включена в продукта за целите на класирането, тя се включва за целите на определянето на произхода.
Член 81
Принадлежностите, резервните части и инструментите, изпращани с части от оборудване, машини, апаратура или превозни средства, които са част от нормалното оборудване и са включени в цената му франко - завод, се считат за едно цяло със съответното оборудване, машини, апаратура или превозни средства.
Член 82
Комплектите съгласно определението в общо правило 3 на Хармонизираната система се разглеждат като продукти с произход, когато всички съставящи ги продукти са с произход.
Когато обаче един комплект е съставен от продукти с произход и такива без произход, като цяло се счита, че комплектът е с произход, при условие че стойността на продуктите без произход не надвишава 15 % от цената на комплекта франко - завод.
Член 83
За да се определи дали даден продукт е продукт с произход, не се взема предвид произходът на следните елементи, които може да се използват в неговото производство:
а)
енергията и горивото;
б)
съоръженията и оборудването;
в)
машините и инструментите;
г)
всякакви други стоки, които не влизат и не са предназначени да влизат в крайния състав на продукта.
Подраздел 3
Кумулация
Член 84
Двустранната кумулация позволява продуктите с произход от Европейския съюз да бъдат считани за материали с произход от държава бенефициер, когато са вложени в произведен в посочената държава продукт, при условие че извършената там обработка или преработка надхвърля операциите, описани в член 78, параграф 1.
Член 85
1. Доколкото Норвегия, Швейцария и Турция предоставят общи тарифни преференции за продукти с произход от държавите бенефициери и прилагат определение на понятието за произход, съответстващо на постановеното в настоящия раздел, кумулацията с Норвегия, Швейцария или Турция позволява на продуктите с произход от Норвегия, Швейцария или Турция да бъдат считани за материали с произход от държава бенефициер, при условие че извършената там обработка или преработка надхвърля операциите, описани в член 78, параграф 1.
2. Параграф 1 се прилага при условие, че Турция, Норвегия и Швейцария предоставят при условията на взаимност същото третиране на продуктите с произход от държавите бенефициери, в които са вложени материали с произход от Европейския съюз.
3. Параграф 1 не се прилага за продукти, включени в глави 1-24 по Хармонизираната система.
4. Комисията ще публикува в Официален вестник на Европейския съюз (серия C) датата, на която са изпълнени условията, заложени в параграфи 1 и 2.
Член 86
1. Регионалната кумулация се прилага към следните четири отделни регионални групи:
а)
Група I: Бруней, Камбоджа, Индонезия, Лаос, Малайзия, Филипини, Сингапур, Тайланд, Виетнам;
б)
Група II: Боливия, Колумбия, Коста Рика, Еквадор, Ел Салвадор, Гватемала, Хондурас, Никарагуа, Панама, Перу, Венецуела;
в)
Група III: Бангладеш, Бутан, Индия, Малдиви, Непал, Пакистан, Шри Ланка;
г)
Група IV: Аржентина, Бразилия, Парагвай и Уругвай.
2. Регионалната кумулация между държавите от една и съща група се прилага само ако са изпълнени следните условия:
а)
за целите на регионалната кумулация между държавите от една регионална група се прилагат правилата за произход, заложени в настоящия раздел.
Когато операция, отговаряща на изискванията, посочена в част II от приложение 13а, не е еднаква за всички държави, участващи в кумулацията, произходът на продуктите, изнесени от една държава за друга държава от регионалната група за целите на регионалната кумулация, се определя въз основа на правилото, което би се прилагало, ако продуктите се изнасяха за Европейския съюз;
б)
държавите от регионалната група са поели задължение:
i)
да спазват или да гарантират спазването на разпоредбите на настоящия раздел, и
ii)
да оказват необходимото административно сътрудничество за осигуряване на правилното прилагане на настоящия раздел както по отношение на Европейския съюз, така и помежду си;
в)
Комисията е била уведомена за задълженията по буква б) чрез секретариата на съответната регионална група или чрез друг компетентен съвместен орган, представляващ всички членове на въпросната група.
Ако държавите от регионалната група са спазили изискванията по буква б) и буква в), първа алинея преди 1 януари 2011 г., не е необходимо поемане на ново задължение.
3. Материалите от приложение 13б се изключват от регионалната кумулация, предвидена в параграф 2, в случай че:
а)
приложимата тарифна преференция в Европейския съюз не е еднаква за всички държави, които участват в кумулацията; и
б)
посредством кумулацията въпросните материали биха се ползвали от тарифно третиране, по-благоприятно от това, от което биха се ползвали, ако се изнасяха директно за Европейския съюз.
4. Регионалната кумулация между държавите от една и съща регионална група се прилага единствено при условие, че обработката или преработката, извършена в държавата бенефициер, в която материалите претърпяват допълнителна преработка или са вложени, надхвърля операциите, описани в член 78, параграф 1, а при текстилни продукти надхвърля и операциите от приложение 16.
Когато условието по първа алинея не е изпълнено, продуктите са с произход от държавата от регионалната група, на която се дължи най-големият дял от митническата стойност на използваните материали с произход от други държави от регионалната група.
Когато държавата на произход се определя съгласно втора алинея, тази държава се посочва като държавата на произход върху доказателството за произход, изготвено от износителя на продукта за Европейския съюз или, до прилагането на системата за регистрирани износители, издадено от органите на държавата бенефициер на износ.
5. По искане на органите на държава бенефициер от група I или група III Комисията може да допусне регионална кумулация между държавите от посочените групи, при условие че Комисията е установила, че е спазено всяко от следните условия:
а)
условията по параграф 2, буква а) са спазени, и
б)
държавите, които ще участват в такава регионална кумулация, са поели задължение и са уведомили съвместно Комисията за своето задължение:
i)
да спазват или да гарантират спазването на разпоредбите на настоящия раздел, и
ii)
да оказват необходимото административно сътрудничество за осигуряване на правилното прилагане на настоящия раздел както по отношение на Европейския съюз, така и помежду си.
Искането, посочено в първа алинея, трябва да бъде придружено от доказателство, че условията по посочената алинея са спазени. То се отправя до Комисията. Комисията ще вземе решение по искането въз основа на всички елементи, свързани с кумулацията и считани за съществени, включително материалите, които трябва да бъдат кумулирани.
6. Когато за Европейския съюз се изнасят продукти, произведени в държава бенефициер от група I или група III с помощта на материали с произход от държава, която спада към другата група, произходът на тези продукти се определя, както следва:
а)
материалите с произход от държава от една регионална група се считат за материали с произход от държава от другата регионална група, когато са вложени в продукт, получен в нея, при условие че обработката или преработката, извършена в последната държава бенефициер, надхвърля операциите, описани в член 78, параграф 1, а при текстилни продукти надхвърля и операциите от приложение 16.
б)
когато условието по буква а) не е изпълнено, продуктите са с произход от държавата, която участва в кумулацията, на която се дължи най-големият дял от митническата стойност на използваните материали с произход от други държави, участващи в кумулацията.
Когато държавата на произход се определя съгласно първа алинея, буква б), тази държава се посочва като държавата на произход върху доказателството за произход, изготвено от износителя на продукта за Европейския съюз или, до прилагането на системата за регистрирани износители, издадено от органите на държавата бенефициер на износ.
7. По искане на органите на която и да било държава бенефициер Комисията може да допусне разширена кумулация между държава бенефициер и държава, с която Европейският съюз има действащо споразумение за свободна търговия в съответствие с член XXIV от Общото споразумение за митата и търговията, ако е спазено всяко едно от следните условия:
а)
държавите, участващи в кумулацията, са поели задължение да спазват или да гарантират спазването на разпоредбите на настоящия раздел и да осигуряват необходимото административно сътрудничество, за да гарантират правилното прилагане на настоящия раздел както по отношение на Европейския съюз, така и помежду си.
б)
Комисията е била уведомена от съответната държава бенефициер за задължението, посочено в буква а).
Искането, посочено в първа алинея, трябва да съдържа списък с материалите, засегнати от кумулацията, и да бъде придружено от доказателство, че условията по букви а) и б) от първа алинея са спазени. То се отправя до Комисията. В случай на промяна на засегнатите материали се подава ново искане.
Материалите, включени в глави 1-24 от Хармонизираната система, се изключват от разширената кумулация.
8. При разширената кумулация по параграф 7 произходът на използваните материали и приложимото документално доказателство за произход се определят в съответствие с правилата, предвидени в съответното споразумение за свободна търговия. Произходът на продуктите за износ в Европейския съюз се определя в съответствие с предвидените в настоящия раздел правила за произход.
За да придобие полученият продукт статут на продукт с произход, не е необходимо материалите с произход от държава, с която Европейският съюз има споразумение за свободна търговия, и използвани в държава бенефициер за производството на продукт за износ в Европейския съюз да са претърпели достатъчна обработка или преработка, при условие че обработката или преработката, извършена в съответната държава бенефициер, надхвърля операциите, описани в член 78, параграф 1.
9. Комисията ще публикува в Официален вестник на Европейския съюз (серия С) следното:
а)
датата, на която кумулацията между държави от група I и група III, предвидена в параграф 5, влиза в сила, участващите в тази кумулация държави и, когато е целесъобразно, списъка с материали, във връзка с които се прилага кумулацията.
б)
датата, на която разширената кумулация влиза в сила, участващите в тази кумулация държави и списъка с материали, във връзка с които се прилага кумулацията.
Член 87
Когато едновременно с регионалната кумулация се използва двустранна кумулация или кумулация с Норвегия, Швейцария или Турция, полученият продукт придобива произхода на една от държавите от съответната регионална група, определен в съответствие с член 86, параграф 4, първа и втора алинея.
Член 88
1. Подраздели 1 и 2 се прилагат mutatis mutandis за:
а)
износ от Европейския съюз за държава бенефициер за целите на двустранната кумулация;
б)
износ от една държава бенефициер за друга държава бенефициер за целите на регионалната кумулация, както е предвидено в член 86, параграфи 1 и 5, без да се засягат разпоредбите на член 86, параграф 2, буква а), втора алинея.
2. Ако при обработката или преработката на даден продукт се използват взаимозаменяеми материали с произход и без произход, митническите органи на държавата-членка могат, при писмено искане от страна на икономическите оператори, да разрешат съответните материали да бъдат управлявани в Европейския съюз с помощта на метода на „счетоводното разделяне“ за целите на последващ износ за държава бенефициер в рамките на двустранната кумулация, без материалите да бъдат съхранявани отделно.
3. Митническите органи на държавите-членки могат да предвидят посоченото в параграф 2 разрешение да се дава само при изпълнението на определени изисквания, които те считат за целесъобразни.
Разрешението се дава само ако с прилагането на посочения в параграф 2 метод може да се гарантира, че във всеки един момент броят на получените продукти, за които може да се счита, че са „с произход от Европейския съюз“, е равен на броя на продуктите, които биха били получени чрез прилагане на метода на физическо разделяне на наличностите.
Ако за него бъде получено разрешение, методът се прилага и записите се правят въз основа на общите счетоводни принципи, приложими в Европейския съюз.
4. Ползвателят на метода, посочен в параграф 2, изготвя или, до прилагането на системата за регистрирани износители, подава заявление за издаване на доказателства за произход за количеството продукти, които могат да бъдат считани за продукти с произход от Европейския съюз. По искане на митническите органи на държавите-членки ползвателят предоставя отчет за управлението на количествата.
5. Митническите органи на държавите-членки следят за това как се използва разрешението, посочено в параграф 2.
Те могат да оттеглят разрешението в следните случаи:
а)
ползвателят използва разрешението по какъвто и да е неправилен начин, или
б)
ползвателят не изпълнява някое от другите условия, заложени в настоящия раздел или раздел 1А.
Подраздел 4
Дерогации
Член 89
1. Комисията, по своя инициатива или в отговор на искане от страна на държава бенефициер, може да предостави на държавата бенефициер временна дерогация от разпоредбите на настоящия раздел, когато:
а)
вътрешни или външни фактори временно възпрепятстват възможността да спазва правилата за придобиване на произход, предвидени в член 72, когато преди е била в състояние да го прави, или
б)
е нобходимо време, за да се подготви за спазването на правилата за придобиване на произход, предвидени в член 72.
2. Временнаа дерогация се предоставя единствено за периода от време, през който действат вътрешните или външните фактори, които са причина за нея, или за периода от време, необходим на държавата бенефициер, за да започне да спазва правилата.
3. Исканто за дерогация се отправя писмено до Комисията. В него се излагат причините, поради които е необхоима деpогация, както е посочено в параграф 1, и се съдържат необходимите доказателствени документи.
4. След предоставяне на дерогацията държавата бенефициер се съобразява с определените изисквания по отношение на информацията, която трябва да бъде дадена на Комисията за използването на дерогацията и по отношение на управлението на количествата, за които е предоставена дерогацията.
Подраздел 5
Процедури при износ в държавата бенефициер
Член 90
Схемата се прилага в следните случаи:
а)
за стоки, отговарящи на изискванията по настоящия раздел, които се изнасят от регистриран износител по смисъла на член 92;
б)
за всяка пратка, състояща се от един или повече пакети, съдържащи продукти с произход, които се изнасят от какъвто и да било износител, когато общата стойност на продуктите с произход в пратката не надвишава 6 000 EUR.
Член 91
1. Компетентните органи на държавата бенефициер изготвят и редовно актуализират електронен архив на регистрираните износители, установени в посочената държава. Архивът се обновява незабавно, когато вписването на даден износител бъде заличено от регистъра в съответствие с член 93, параграф 2.
2. Архивът съдържа следната информация:
а)
име и пълен адрес на мястото, където регистрираният износител е установен/живее, включително идентификатор на държавата или територията (двубуквен код на държавите по ISO);
б)
брой на регистрираните износители;
в)
продукти, предназначени за износ по схемата (примерен списък с главите или позициите по Хармонизираната система, както се сметне за целесъобразно от заявителя);
г)
дата на регистрация на износителя и дата, на която регистрацията му изтича;
д)
причина за оттегляне на регистрацията (по искане на регистрирания износител/оттегляне от страна на компетентните органи). Тези данни се предоставят на разположение единствено на компетентните органи.
3. Компетентните органи на държавите бенефициери уведомяват Комисията за използваните от тях национални системи за номериране за определяне на регистрираните износители. Номерата започват с двубуквения код на държавата по ISO.
Член 92
За да се регистрират, износителите подават заявление пред компетентните органи на държавата бенефициер, посочени в член 69, параграф 1, буква а), като използват формуляра от приложение 13в. Чрез попълването на формуляра износителите дават съгласието си за съхраняване на представената от тях информация в базата данни на Комисията и за публикуване на неповерителните данни в интернет.
Заявлението се приема от компетентните органи само ако е пълно.
Член 93
1. Регистрираните износители, които са престанали да отговарят на условията за изнасяне на стоки по схемата или които не възнамеряват повече да изнасят такива стоки, уведомяват компетентните органи на държавата бенефициер, които незабавно ги отстраняват от архива на регистрираните износители, който се води в посочената държава бенефициер.
2. Без да се засяга системата за наказания и санкции, приложима в държавата бенефициер, когато регистрираните износители умишлено или поради небрежност изготвят или станат причина за изготвянето на изявление за произход или друг доказателствен документ, който съдържа невярна информация, която води до нередност или до неправомерно ползване на преференциално тарифно третиране, компетентните органи на държавата бенефициер заличават незабавно вписването на износителя от архива на регистрираните износители, който се води от съответната държава бенефициер.
3. Без да се засяга възможното отражение на откритите нередности върху текущите проверки, заличаването на вписването на регистрираните износители влиза в сила за в бъдеще, т.е. по отношение на изявление за, изготвени след датата на заличаването.
4. Износителите, чиито вписвания са били заличени от архива на регистрираните износители от компетентните органи в съответствие с параграф 2 могат да бъдат наново вписани в архива на регистрираните износители едва след като докажат пред компетентните органи в държавата бенефициер, че са премахнали причините, довели до заличаването на тяхното вписване.
Член 94
1. Износителите, независимо дали са регистрирани или не, изпълняват следните задължения:
а)
те водят подходящите търговски счетоводни регистри за производството и доставките на стоки, които отговарят на изискванията за преференциално третиране;
б)
те предоставят на разположение всички доказателства, свързани с използвания в производството материал;
в)
те съхраняват цялата митническа документация, свързана с използвания в производството материал;
г)
те съхраняват за период от най-малко три години или по-дълго, ако това се изисква от националното право, от края на годината, в която е било изготвено изявление за произход, регистри за:
i)
изявленията за произход, които са изготвили, и
ii)
своите материали с произход и без произход, своето производство и складови наличности.
Регистрите по първа алинея, буква г) могат да бъдат електронни, но трябва да позволяват проследяването на материалите, използвани в производството на изнасяните продукти, и потвърждаването на техния статут на стоки с произход.
2. Задълженията, предвидени в параграф 1, се прилагат и към доставчиците, които представят на износителите декларации на доставчиците, с които се удостоверява статутът на произход на стоките, които те доставят.
Член 95
1. Износителят изготвя изявление за произход при износ на продуктите, за които то се отнася, ако съответните стоки могат да бъдат считани за стоки с произход в съответната държава бенефициер или в друга държава бенефициер в съответствие с член 86, параграф 4, втора алинея или с член 86, параграф 6, първа алинея, буква б).
2. Чрез дерогация от параграф 1 по изключение изявление за произход може да бъде изготвено след износа („изявление със задна дата“), при условие че то бъде представено в държавата-членка, където е декларирано допускането за свободно обращение, не по-късно от две години след износа.
3. Изявление за произход се дава от износителя на неговия клиент в Европейския съюз и съдържа данните, посочени в приложение 13г. Изявлението за произход се изготвя на английски или френски език.
То може да бъде изготвено върху всеки търговски документ, който позволява съответният износител и стоки да бъдат идентифицирани.
4. Когато се прилага кумулацията по член 84, член 86, параграф 1 или член 86, параграфи 5 и 6, износителят на продукта, за производството на който са използвани материали с произход от страна, с която е разрешена кумулация, разчита на изявлението за произход, представено от неговия доставчик. В тези случаи изявление за произход, изготвено от износителя, съдържа в зависимост от случая надписа „EU cumulation“, „regional cumulation“ или „Cumul UE“, „cumul regional“.
5. Когато се прилага кумулацията по член 85, износителят на продукта, за производството на който са използвани материали с произход от страна, с която е разрешена кумулация, разчита на доказателството за произход, представено от неговия доставчик и издадено в съответствие с разпоредбите на правилата за произход по ОСП на Норвегия, Швейцария или Турция, в зависимост от случая. В този случай изявлението за произход, изготвено от износителя, съдържа надписа „Norway cumulation“, „Switzerland cumulation“, „Turkey cumulation“ или „Cumul Norvège“, „Cumul Suisse“, „Cumul Turquie“.
6. Когато се прилага разширената кумулация по член 86, параграфи 7 и 8, износителят на продукта, за производството на който са използвани материали с произход от страна, с която е разрешена разширена кумулация, разчита на доказателството за произход, представено от неговия доставчик и издадено в съответствие с разпоредбите на съответното споразумение за свободна търговия между Европейския съюз и въпросната страна.
В този случай изявлението за произход, изготвено от износителя, съдържа надписа „extended cumulation with country x“ или „cumul étendu avec le pays x“.
Член 96
1. Изявление за произход се изготвя за всяка пратка.
2. Изявлението за произход е валидно за срок от дванадесет месеца от датата на изготвянето му от износителя.
3. Едно единствено изявление за произход може да обхване няколко пратки, ако стоките отговарят на следните условия:
а)
те са продукти в демонтирано или немонтирано състояние по смисъла на Общо правило 2, буква а) от Хармонизираната система;
б)
те са включени в раздел XVI или XVII или в позиция 7308 или 9406 от Хармонизираната система, и
в)
те са предназначени за внос чрез поредица от доставки.
Подраздел 6
Процедури при допускане за свободно обращение в Европейския съюз
Член 97
1. В митническата декларация за допускане за свободно обращение се включва позоваване на изявлението за произход. Изявлението за произход се държи на разположение на митническите органи, които могат да поискат то да им бъде предоставено за проверката на декларацията. Тези органи могат да изискат превод на изявлението на официалния език или на един от официалните езици на съответната държава-членка.
2. Ако деклараторът поиска да приложи схемата без да притежава изявление за произход при приемането на митническата декларация за допускане за свободно обращение, тази декларация се счита за непълна по смисъла на член 253, параграф 1 и се третира като такава.
3. Преди да декларира стоките за допускане за свободно обращение деклараторът взема необходимите мерки, за да се увери, че стоките спазват правилата на настоящия раздел, по-специално като провери:
i)
в базата данни, посочена в член 69, параграф 3, дали износителят е регистриран за целите на изготвянето на изявления за произход, освен когато общата стойност на продуктите с произход в пратката не надвишава 6 000 EUR, и
ii)
дали изявлението за произход е изготвено в съответствие с приложение 13г.
Член 97а
1. Следните продукти са освободени от задължението за изготвяне и представяне на изявление за произход:
а)
продукти, изпращани като малки пратки от частни лица до частни лица, чиято обща стойност не надвишава 500 EUR;
б)
продукти, явяващи се част от личния багаж на пътници, чиято обща стойност не надвишава 1 200 EUR.
2. Продуктите, посочени в параграф 1, трябва да отговарят на следните условия:
а)
те не се внасят с цел търговия;
б)
те са били декларирани като отговарящи на условията за ползване на схемата;
в)
няма основание за съмнение във верността на декларация, посочена в буква б).
3. За целите на параграф 2, буква а) вносът не се счита за внос с цел търговия, ако са изпълнени следните условия:
а)
вносът е инцидентен;
б)
вносът се състои изцяло от продукти за лично ползване на получателите или пътниците или техните семейства;
в)
от естеството и количеството на продуктите е видно, че те не се внасят с търговска цел.
Член 97б
1. Установяването на дребни несъответствия между данните в изявлението за произход и тези, посочени в документите, представени пред митническите органи с цел извършване на формалностите по вноса на продуктите, ipso facto не прави изявлението за произход недействително, ако бъде надлежно установено, че посоченият документ съответства на въпросните продукти.
2. Очевидните технически грешки като печатни грешки в изявлението за произход не водят до отхвърляне на посочения документ, ако тези грешки са от естество, което не поражда съмнения относно верността на заявленията, направени в посочения документ.
3. Изявленията за произход, представени на митническите органи в държавата вносител след срока на валидност, посочен в член 96, могат да бъдат приети с цел преференциално третиране, когато закъснението при представянето на тези документи след крайния срок се дължи на изключителни обстоятелства. В други случаи на закъсняло представяне митническите органи на държавата вносител могат да приемат изявленията за произход, ако продуктите са им били представени преди посочения краен срок.
Член 97в
1. Процедурата, посочена в член 96, параграф 3, се прилага за период, определен от митническите органи на държавата-членка.
2. Митническите органи на държавите-членки на внос, които извършват надзор върху последователни допускания за свободно обращение, проверяват дали последователните пратки са част от продуктите в демонтирано или немонтирано състояние, за които е било изготвено изявлението за произход.
Член 97г
1. Ако продуктите все още не са били допуснати за свободно обращение, изявлението за произход може да бъде заместено с едно или повече заместващи изявления за произход, изготвени от държателя на стоките, за да могат всички или някои от продуктите да бъдат изпратени на друго място в митническата територия на Общността или, когато е приложимо, в Норвегия, Швейцария или Турция. Не е необходимо държателите на стоките да са регистрирани износители, за да имат право да изготвят заместващи изявления за произход.
2. Когато изявлението за произход е заместващо, в оригиналното изявление за произход се посочва следното:
а)
данните от заместващото(ите) изявление(я) за произход;
б)
имената и адресите на изпращача;
в)
получателят(ите) в Европейския съюз.
Върху оригиналното изявление за произход се обозначава „Replaced“ или „Remplacée“ в зависимост от случая.
3. В заместващото изявление за произход се посочва следното:
а)
всички данни на продуктите с променено местоназначение;
б)
датата, на която е изготвено оригиналното изявление за произход;
в)
всички необходими данни, посочени в приложение 13г;
г)
името и адреса на изпращача на продуктите в Европейския съюз;
д)
името и адреса на получателя на продуктите в Европейския съюз, Норвегия, Швейцария или Турция;
е)
датата и мястото на извършване на заместването.
Лицето, изготвящо заместващото изявление за произход, може да приложи към него копие на първоначалното изявление за произход.
4. Параграфи 1, 2 и 3 се прилагат mutatis mutandis към изявленията, заместващи изявления за произход, които сами по себе си са заместващи изявления за произход. Параграфи 1, 2 и 3 се прилагат mutatis mutandis към заместващите изявления за произход, изготвени от изпращачи на продукти в Норвегия, Швейцария или Турция.
5. За продуктите, ползващи се от тарифните преференции съгласно дерогация, предоставена в съответствие с разпоредбите на член 89, заместването по реда на настоящия член се прилага само когато продуктите са предназначени за Европейския съюз. Когато съответният продукт е придобил статут на продукт с произход чрез регионална кумулация, заместващо изявление за произход може да бъде изготвено само при изпращане на продукти за Норвегия, Швейцария или Турция, в случай че посочените държави прилагат същите правила за регионална кумулация като Европейския съюз.
6. Параграфи 1, 2 и 3 се прилагат mutatis mutandis към изявленията, заместващи изявления за произход при разделяне на пратки, извършено в съответствие с член 74.
Член 97д
1. При наличие на съмнения относно статута на продукти с произход на продуктите митническите органи могат да поискат от декларатора да представи в разумен срок, определен от тях, всяко налично доказателство, позволяващо да се провери точността на означението за произход в декларацията или спазването на условията по член 74.
2. Митническите органи могат да преустановят прилагането на преференциалната тарифна мярка по време на процедурата по проверка, изложена в член 97з, в случай че:
а)
предоставената от декларатора информация е недостатъчна за потвърждаване на статута на продукти с произход на продуктите или на спазването на условията, заложени в член 73 или член 74,
б)
деклараторът не отговори в срока, предвиден за представяне на посочената в параграф 1 информация.
3. До получаването на информацията по параграф 1, поискана от декларатора, или на резултатите от процедурата за проверка по параграф 2 на вносителя се предлага освобождаване на продуктите при спазване на всички предпазни мерки, счетени за необходими.
Член 97е
1. Митническите органи на държавата-членка на внос отказват право на ползване на схемата без да са длъжни да искат допълнителни доказателства или да изпращат искане за проверка до държавата бенефициер, в случай че:
а)
стоките не са същите като посочените в изявлението за произход;
б)
деклараторът не подаде изявление за произход за съответните продукти, когато такова се изисква;
в)
без да се засягат разпоредбите на член 90, буква б) и член 97г, параграф 1 притежаваното от декларатора изявление за произход не е било изготвено от регистриран износител в държавата бенефициер;
г)
изявлението за произход не е изготвено в съответствие с приложение 13г;
д)
не са спазени условията по член 74.
2. Митническите органи на държавата-членка на внос отказват право на ползване на схемата след изпращане на искане за проверка по смисъла на член 97з към компетентните органи на държавата бенефициер, когато митническите органи на държавата-членка на внос:
а)
са получили отговор, според който износителят няма право да изготвя изявление за произход;
б)
са получили отговор, според който съответните продукти не са с произход от държава бенефициер или не са спазени условията по член 73;
в)
са имали основателни съмнения във валидността на изявлението за произход, или в точността на информацията, представена от декларатора по отношение на действителния произход на въпросните продукти, когато са отправили искане за проверка, и
i)
не са получили отговор в срока, отпуснат в съответствие с член 97з, или
ii)
са получили отговор, който не съответства в достатъчна степен на въпросите, повдигнати в искането.
Подраздел 7
Контрол на произхода
Член 97ж
1. С цел да осигуряват спазване на правилата относно статута на продукти с произход на продуктите компетентните органи на държавата бенефициер извършват:
а)
проверки на статута на продукти с произход на продуктите по искане на митническите органи на държавите-членки;
б)
редовни проверки на износителите по своя собствена инициатива.
Доколкото Норвегия, Швейцария и Турция са сключили споразумение с Европейския съюз, в което се заявява, че ще си предоставят взаимно необходимата подкрепа по въпроси, свързани с административното сътрудничество, алинея първа се прилага mutatis mutandis към искания, изпратени до органите на Норвегия, Швейцария и Турция за проверка на заместващите изявления за произход, изготвени на тяхна територия, с цел от посочените органи да бъде поискано по-нататъшно сътрудничество с компетентните органи на държавата бенефициер.
Разширената кумулация по член 86, параграфи 7 и 8 се допуска единствено ако държава, с която Европейският съюз има действащо споразумение за свободна търговия, се е съгласила да оказва подкрепа на държавата бенефициер по въпроси, свързани с административното сътрудничество, така, както би оказвала подобна подкрепа на митническите органи на държавите-членки съгласно съответните разпоредби на въпросното споразумение за свободна търговия.
2. Проверките, посочени в параграф 1, буква б), имат за цел да гарантират че износителите спазват непрекъснато своите задължения. Те се извършват през определен период от време въз основа на подходящи критерии за анализ на риска. За тази цел компетентните органи на държавите бенефициери изискват от износителите да представят копия или списък на изявленията за произход, които са изготвили.
3. Компетентните органи на държавите бенефициери имат право да изискват всички доказателства и да провеждат всички проверки на счетоводната документация на износителите, и, когато е необходимо, на тази на производителите - техни доставчици, или всякакви други проверки, които сметнат за целесъобразни.
Член 97з
1. Последващите проверки на изявленията за произход се извършват чрез случаен подбор или когато митническите учреждения на държавите-членки имат основателни причини да се съмняват в тяхната автентичност, в статута на продукти с произход на въпросните продукти или в изпълнението на другите изисквания по настоящия раздел.
Когато митническите органи на държава-членка поискат сътрудничеството на компетентните органи на държава бенефициер за извършване на проверка на валидността на изявленията за произход, статута на продукти с произход на продуктите или и на двете, те посочват в своето искане, когато е целесъобразно, причините, поради които имат основателни съмнения във валидността на изявлението за произход или в статута на продукти с произход на продуктите.
В подкрепа на искането за проверка може да бъде изпратено копие на изявлението за произход и всяка допълнителна информация или документи, от които може да се направи заключение, че представената в изявлението информация е неточна.
Държавата-членка, отправяща искането, определя 6-месечен първоначален срок за съобщаване на резултатите от проверката с начало от датата на искането за проверка, с изключение на исканията, изпращани до Норвегия, Швейцария или Турция за целите на проверка на заместващо изявление за произход, изготвено на техните територии въз основа на изявление за произход, изготвено в държава бенефициер, за които този срок се удължава на осем месеца.
2. Ако в случай на основателно съмнение не се получи отговор в рамките на предвидения в параграф 1 срок или ако полученият отговор не съдържа достатъчно информация за определяне на действителния произход на продуктите, до компетентните органи се изпраща второ съобщение. В посоченото съобщение се определя нов срок, не по-дълъг от 6 месеца.
Подраздел 8
Други разпоредби
Член 97и
1. Подраздели 5, 6 и 7 се прилагат mutatis mutandis за:
а)
износ от Европейския съюз за държава бенефициер за целите на двустранната кумулация;
б)
износ от една държава бенефициер за друга за целите на регионалната кумулация, както е предвидено в член 86, параграфи 1 и 5.
2. Митническите органи на дадена държава-членка считат за регистриран износител за целите на схемата всеки износител от Европейския съюз, при подадено от него искане, ако отговаря на следните условия:
а)
има EORI номер в съответствие с членове 4к-4у;
б)
притежава статут на „одобрен износител“ по преференциален режим;
в)
в своето искане, отправено до митническите органи на държавата-членка, той представя следните данни, посочени във формуляра, образец на който се съдържа в приложение 13в:
i)
данните, посочени в клетки 1 и 4;
ii)
задълженията, посочени в клетка 5.
Член 97й
1. Подраздели 1, 2 и 3 се прилагат mutatis mutandis при определяне на това дали продуктите могат да бъдат считани за продукти с произход от държава бенефициер, когато се изнасят за Сеута или Мелиля, или за продукти с произход в Сеута или Мелиля, когато се изнасят за държава бенефициер за целите на двустранната кумулация.
2. Подраздели 5, 6 и 7 се прилагат mutatis mutandis за продукти, изнасяни от държава бенефициер за Сеута или Мелиля и за продукти, изнасяни от Сеута или Мелиля за държава бенефициер за целите на двустранната кумулация.
3. За прилагането подраздели 1, 2, 3, 5, 6 и 7 в Сеута и Мелиля са отговорни испанските митнически органи.
4. За целите на параграфи 1 и 2 Сеута и Мелиля се считат за една територия.“
2.
В част I, дял IV, глава 2 се вмъква следният раздел 1А:
„Раздел 1А
Процедури и методи на административно сътрудничество, приложими до влизането в сила на системата за регистрирани износители
Подраздел 1
Общи принципи
Член 97к
1. Всяка държава бенефициер спазва или осигурява спазването на:
а)
правилата за произход на продуктите за износ, посочени в раздел 1;
б)
правилата за попълване и издаване на сертификати за произход форма А, образец на които се съдържа в приложение 17;
в)
разпоредбите за употреба на декларации върху фактура, образец на които се съдържа в приложение 18;
г)
разпоредбите относно методите на административно сътрудничество по член 97т;
д)
разпоредбите относно предоставянето на дерогации по член 89.
2. Компетентните органи на държавите бенефициери сътрудничат на Комисията или държавите-членки по-специално чрез следното:
а)
оказване на необходимата подкрепа при искане от страна на Комисията за осъществяване на мониторинг на правилното управление на схемата в съответната държава, включително посещения за проверки на място на Комисията или на митническите органи на държавите-членки;
б)
без да се засягат разпоредбите на членове 97т и 97у, извършване на проверка на статута на продукти с произход на продуктите и на спазването на другите условия, изложени в настоящия раздел, включително посещения на място при искане от страна на Комисията или на митническите органи на държавите-членки по време на разследванията на произхода.
3. Когато в дадена държава бенефициер е определен компетентен орган за издаване на сертификати за произход форма А, извършват се проверки на документални доказателства за произход и се издават сертификати за произход форма А за износ в Европейския съюз, се счита, че посочената държава бенефициер приема условията по параграф 1.
4. Когато дадена държава или територия е допусната или е допусната отново като държава бенефициер по отношение на продукти, посочени в Регламент (ЕО) № 732/2008 на Съвета, стоките с произход от тази държава или територия могат да се ползват от общата система за преференции, при условие че те са били изнесени от държавата или територията бенефициер на датата или след датата, посочена в член 97т.
5. Доказателството за произход е валидно 10 месеца от датата на издаване в държавата износител и се представя в посочения срок на митническите органи на държавата вносител.
Подраздел 2
Процедури при износ в държавата бенефициер
Член 97л
1. Сертификати за произход форма А, образец на които се съдържа в приложение 17, се издават по писмено искане на износителя или негов упълномощен представител, придружено от всякакви други подходящи документи, доказващи, че продуктите за износ отговарят на изискванията за издаване на сертификат за произход форма А.
2. Сертификатът се предоставя на износителя веднага след като износът е бил осъществен или гарантиран. Въпреки това сертификат за произход форма А може по изключение да бъде издаден след износа на продуктите, за които се отнася, при условие че:
а)
той не е бил издаден по време на износа поради грешки или неволни пропуски или особени обстоятелства; или
б)
е доказано по удовлетворителен за компетентните правителствени органи начин, че сертификатът за произход форма А е бил издаден, но не е бил приет при вноса по технически причини.
3. Компетентните правителствени органи могат да издадат сертификат със задна дата единствено след като проверят дали информацията, представена в заявлението на износителя, отговаря на тази в съответните документи за износа и дали при износа на въпросните продукти не е бил издаден сертификат за произход форма А, който отговаря на разпоредбите на настоящия раздел. Клетка 4 от сертификатите за произход форма А, издадени със задна дата, трябва да съдържа вписването „Issued retrospectively“ или „Délivré à posteriori“.
4. В случай на кражба, загуба или унищожаване на сертификат за произход форма А, износителят може да се обърне към компетентните правителствени органи, които са го издали, с искане да бъде издаден дубликат въз основа на документите за износ, с които те разполагат. В клетка 4 от дубликата на форма А, издаден по този начин, трябва да бъде вписана думата „Duplicate“ или „Duplicata“, заедно с датата на издаване и серийния номер на оригиналния сертификат. Дубликатът влиза в сила от датата на издаване на оригинала.
5. За да проверят дали продуктът, за който е подадено искане за сертификат за произход форма А, отговаря на съответните правила за произход, компетентните правителствени органи имат правото да изискат всички документални доказателства или да извършат всякакви проверки, които сметнат за целесъобразни.
6. Попълването на клетка 2 от сертификата за произход форма А не е задължително. В клетка 12 се съдържат думите „Европейски съюз“ или името на една от държавите-членки. Датата на издаване на сертификата за произход форма А се посочва в клетка 11. Подписът, който се нанася в тази клетка, предназначена за компетентните правителствени органи, издаващи сертификата, както и подписът на упълномощеното от износителя подписващо лице в клетка 12, е собственоръчен.
Член 97м
1. Декларация върху фактура може да бъде изготвена от всеки износител за всяка пратка, състояща се от един или повече пакети, съдържащи продукти с произход, чиято обща стойност не надвишава 6 000 EUR и при условие, че административното сътрудничество по член 97к, параграф 2 се прилага към посочената процедура.
2. Износителят, който изготвя декларация върху фактура, има готовност да представи по всяко време, по искане на митническите или други компетентни правителствени органи на държавата износител, всички необходими документи, доказващи статута на продукти с произход на въпросните продукти.
3. Декларацията върху фактура се изготвя от износителя на английски или френски език чрез напечатване на пишеща машина, полагане на печат или чрез отпечатване върху фактурата, известието за доставка или друг търговски документ, на декларацията, текстът на която се съдържа в приложение 18. Ако декларацията се изготвя на ръка, тя се изписва с мастило с печатни букви. Декларациите върху фактурата носят оригиналния подпис на износителя, положен собственоръчно.
4. Използването на декларация върху фактура подлежи на следните условия:
а)
за всяка пратка се изготвя една декларация върху фактура;
б)
ако стоките, които се съдържат в пратката, вече са били подложени на проверка в държавата износител по отношение на определението за „продукти с произход“, износителят може да се позове на тази проверка в декларацията върху фактура.
5. Когато се прилага кумулацията по членове 84, 85 или 86, компетентните правителствени органи на държавата бенефициер, призовани да издадат сертификат за произход форма А за продукти, за производството на които са използвани материали с произход от страна, с която е разрешена кумулация, се позовават на следното:
-
при двустранна кумулация - на доказателството за произход, предоставено от доставчика на износителя и издадено в съответствие с разпоредбите на подраздел 5;
-
при кумулация с Норвегия, Швейцария или Турция - на доказателството за произход, представено от доставчика на износителя и издадено в съответствие с правилата за произход по ОСП на Норвегия, Швейцария или Турция, в зависимост от случая;
-
при регионална кумулация - на доказателството за произход, представено от доставчика на износителя, а именно сертификат за произход форма А, образец на който се съдържа в приложение 17 или, в зависимост от случая, на декларация върху фактура, текстът на която се съдържа в приложение 18;
-
при разширена кумулация - на доказателството за произход, представено от доставчика на износителя и издадено в съответствие с разпоредбите на съответното споразумение за свободна търговия между Европейския съюз и въпросната държава.
В случаите по първа алинея, първо, второ, трето и четвърто тире в клетка 4 от сертификата за произход форма А се съдържа, в зависимост от случая, надписа „EU cumulation“, „Norway cumulation“, „Switzerland cumulation“, „Turkey cumulation“, „regional cumulation“, „extended cumulation with country x“ или „Cumul UE“, „Cumul Norvège“, „Cumul Suisse“, „Cumul Turquie“, „cumul regional“, „cumul étendu avec le pays x“.
Подраздел 3
Процедури при допускане за свободно обращение в Европейския съюз
Член 97н
1. Сертификатите за произход форма A или декларациите върху фактура се представят пред митническите органи на държавата-членка на вноса в съответствие с процедурите за митническо деклариране.
2. Доказателствата за произход, представени на митническите органи в държавата вносител след срока на валидност, посочен в член 97к, параграф 5, могат да бъдат приети с цел преференциално третиране, когато закъснението при представянето на тези документи след крайната дата се дължи на изключителни обстоятелства. В други случаи на закъсняло представяне митническите органи на държавата вносител могат да приемат доказателствата за произход, ако продуктите са им били представени преди посочения краен срок.
Член 97о
1. Когато по искане на вносителя и при условията, определени от митническите органи на държавата-членка вносител, чрез поредица от доставки се внасят продукти в демонтирано или немонтирано състояние по смисъла на Общо правило 2, буква а) за тълкуване на Хармонизираната система и включени в раздел XVI или XVII, или в позиция 7308 или 9406 от Хармонизираната система, на митническите органи може да се представи само едно доказателство за произход за такива продукти - при вноса на първата доставка.
2. По искане на вносителя и като се вземат предвид условията, определени от митническите органи на държавата-членка вносител, на митническите органи може да се представи само едно доказателство за произход - при вноса на първата доставка, ако стоките:
а)
се внасят в рамките на чести и постоянни търговски потоци със значителна търговска стойност;
б)
са предмет на същия договор за продажба, като страните по договора са установени в държавата износител или в държавата(ите)-членка(и);
в)
са класирани в същия код (осем цифри) по Комбинираната номенклатура;
г)
идват изключително от същия износител, предназначени са за същия вносител и формалностите за въвеждане им се извършват в същото митническо учреждение в същата държава-членка.
Тази процедура се прилага за период, определен от компетентните митнически органи.
Член 97п
1. Когато продуктите с произход са поставени под контрола на митническо учреждение на една единствена държава-членка, е възможно оригиналното доказателство за произход да бъде заместено с един или повече сертификати за произход форма А с цел изпращането на всички или на някои от тези продукти на друго място в територията на Европейския съюз или, когато е приложимо, за Норвегия, Швейцария или Турция.
2. Заместващите сертификати за произход форма А се издават от митническото учреждение, под чийто контрол са поставени продуктите. Заместващият сертификат се изготвя въз основа на писмено искане от страна на реекспортьора.
3. В горната дясна клетка на заместващия сертификат се посочва името на междинната държава, в която е издаден. Клетка 4 съдържа думите „Replacement certificate“ или „Certificat de remplacement“, както и датата на издаване на оригиналния сертификат за произход и неговия сериен номер. Името на реекспортьора се посочва в клетка 1. Името на крайния получател може да се посочи в клетка 2. Всички данни за реекспортираните продукти от оригиналния сертификат се въвеждат в клетки 3-9, а отпратките към фактурата на реекспортьора се посочват в клетка 10.
4. Митническите органи, издавали заместващия сертификат, заверяват клетка 11. Отговорността на органите се ограничава до издаването на заместващия сертификат. Данните от клетка 12 относно държавата на произход и получаващата държава се вземат от оригиналния сертификат. Тази клетка се подписва от реекспортьора. Реекспортьорът, който добросъвестно подписва тази клетка, не е отговорен за точността на данните, вписани в оригиналния сертификат.
5. Митническото учреждение, получило искане да извърши операцията по параграф 1, отбелязва върху оригиналния сертификат теглото, броя и естеството на изпращаните продукти и посочва поредните номера на съответния/ите заместващ/и сертификат/и. То съхранява оригиналния сертификат за срок от поне три години. Към заместващия сертификат може да бъде приложено фотокопие на оригиналния сертификат.
6. За продуктите, ползващи се от тарифните преференции съгласно дерогация, предоставена в съответствие с разпоредбите на член 89, процедурата по реда на настоящия член се прилага само когато продуктите са предназначени за Европейския съюз. Когато съответният продукт е придобил статут на продукт с произход чрез регионална кумулация, заместващият сертификат може да бъде изготвен само при изпращане на продукти за Норвегия, Швейцария или Турция, в случай че посочените държави прилагат същите правила за регионална кумулация като Европейския съюз.
Член 97р
1. Продуктите, изпращани като малки пратки от частни лица до частни лица или явяващи се част от личния багаж на пътници, се приемат за продукти с произход, които могат да ползват тарифните преференции, посочени в член 66, без да се изисква представяне на сертификат за произход форма А или декларация върху фактура, при условие че:
а)
тези продукти:
i)
не се внасят с цел търговия;
ii)
са били декларирани като отговарящи на изискваните условия за ползване на схемата;
б)
няма основание за съмнение във верността на декларация, посочена в буква а), подточка ii).
2. Вносът не се счита за внос с търговски характер, ако са спазени всички от следните условия:
а)
вносът е инцидентен;
б)
вносът се състои изцяло от продукти за лично ползване на получателите или пътниците или техните семейства;
в)
от естеството и количеството на продуктите е видно, че те не се внасят с търговска цел.
3. Общата стойност на продуктите, посочени в параграф 2, не надвишава 500 EUR за малки пратки или 1 200 EUR за продукти, които са част от личния багаж на пътниците.
Член 97с
1. Установяването на дребни несъответствия между заявленията, направени в сертификата за произход форма А или декларацията върху фактура, и тези, направени в документите, представени в митническото учреждение с цел извършване на формалностите по вноса на продуктите, ipso facto не прави сертификата или декларацията недействителен/а, ако бъде надлежно установено, че посоченият документ съответства на представените продукти.
2. Очевидните технически грешки в сертификата за произход форма А, сертификата за движение EUR.1 или декларацията върху фактура не водят до отхвърляне на този документ, ако тези грешки са от естество, което не поражда съмнения относно верността на заявленията, направени в посочения документ.
Подраздел 4
Методи на административно сътрудничество
Член 97т
1. Държавите бенефициери информират Комисията за имената и адресите на правителствените органи, разположени на тяхна територия, които притежават правомощия да издават сертификати за произход форма А, и представят образците от печатите, използвани от тези органи, както и имената и адресите на съответните правителствени органи, отговорни за контрола над сертификатите за произход форма А и декларациите върху фактура.
Комисията изпраща тази информация на митническите органи на държавите-членки. Когато тази информация се предоставя под формата на изменение на предходна информация, Комисията посочва датата на влизане в сила на новите печати съгласно инструкциите, дадени от компетентните правителствени органи на държавата бенефициер. Посочената информация е за официално ползване; когато обаче стоките се допускат за свободно обръщение, въпросните митнически органи могат да позволят на вносителя или на неговия надлежно упълномощен представител да се запознае с образците на печатите.
Държавите бенефициери, които вече са предоставили информацията, изисквана по силата на първа алинея, не са длъжни да я представят отново, освен ако в нея е настъпила промяна.
2. За целите на член 97к, параграф 4 Комисията ще публикува в Официален вестник на Европейските общности (серия С) датата, на която дадена държава или територия, допусната или допусната отново като държава бенефициер по отношение на продукти, посочени в Регламент (ЕО) № 732/2008 на Съвета, е изпълнила задълженията си по параграф 1.
3. Комисията ще изпрати на държавите бенефициери образци на печатите, използвани от митническите органи на държавите-членки за издаване на сертификати за движение EUR.1 по искане на компетентните органи на държавите бенефициери.
Член 97у
1. Последващите проверки на сертификатите за произход форма А и декларациите върху фактура се извършват чрез случаен подбор или когато митническите учреждения на държавите-членки имат основателни причини да се съмняват в автентичността на тези документи, в статута на продукти с произход на въпросните продукти или в изпълнението на другите изисквания на настоящия раздел.
2. Когато отправят искане за последваща проверка митническите органи на държавите-членки връщат сертификата за произход форма А и фактурата, ако същата е била представена, декларацията върху фактура или копие от тези документи, на компетентните правителствени органи на държавата бенефициер износител, като при необходимост посочват причините за искането. Всички документи и всяка информация, от които може да се направи заключение, че представената в доказателството за произход информация е неточна, се изпращат в подкрепа на искането за проверка.
Ако митническите органи на държавите-членки решат да преустановят предоставянето на тарифни преференции до излизане на резултатите от проверката, на вносителя се предлага освобождаване на продуктите при спазване на счетените за необходими предпазни мерки.
3. Когато е отправено искане за последваща проверка, тази проверка се извършва и резултатите от нея се съобщават на митническите органи на държавите-членки най-късно в срок от шест месеца или, за искания, изпратени до Норвегия, Швейцария или Турция за целите на проверка на заместващите доказателства за произход, изготвени на тяхна територия въз основа на сертификат за произход форма А или декларация върху фактура, изготвена в държава бенефициер, в срок най-късно до осем месеца от датата на изпращане на искането. Резултатите трябва да позволяват да се установи дали въпросното доказателство за произход се отнася за действително изнесените продукти и дали тези продукти могат да се считат за продукти с произход от държавата бенефициер.
4. В случай на сертификати за произход форма А, издадени в контекста на двустранна кумулация, отговорът включва копие(я) на сертификата(ите) за движение EUR.1 или, когато е необходимо, съответстващата(ите) декларация(и) върху фактура.
5. Когато в случай на основателни съмнения няма отговор в шест месечния срок, определен в параграф 3, или ако отговорът не съдържа достатъчно информация, за да се определи автентичността на въпросния документ или действителния произход на продуктите, до компетентните органи се изпраща второ съобщение. Ако след второто съобщение резултатите от проверката не са съобщени на поискалите проверката органи в срок от четири месеца от датата на изпращане на второто съобщение или ако тези резултати не позволяват да се определи автентичността на въпросния документ или действителния произход на продуктите, поискалите проверката органи, отказват предоставянето на тарифните преференции, освен при изключителни обстоятелства.
6. Когато от процедурата за проверка или от друга налична информация е видно, че правилата за произход са били нарушени, държавата бенефициер износител незабавно провежда по своя инициатива или по искане на митническите органи на държавите-членки необходимото разследване или урежда провеждането на такова разследване с цел спешно да установи и предотврати такива нарушения. За тази цел Комисията или митническите органи на държавите-членки могат да участват в разследването.
7. За целите на последващата проверка на сертификати за произход форма A износителите съхраняват всички необходими документи, които доказват статута на продукти с произход на съответните продукти, а компетентните правителствени органи на държавата бенефициер износител съхраняват копия от сертификатите, както и на други документи по износа, отнасящи се до тях. Посочените документи се съхраняват за срок от най-малко три години от края на годината на издаване на сертификата за произход форма А.
Член 97ф
1. Членове 97т и 97у се прилагат и между държавите от една и съща регионална група за целите на представяне на информация на Комисията или на митническите органи на държавите-членки и за последващата проверка на сертификатите за произход форма А или декларациите върху фактура, издадени в съответствие с правилата за регионалната кумулация на произход.
2. За целите на членове 85, 97м и 97п споразумението, сключено между Европейския съюз, Норвегия, Швейцария и Турция включва inter alia задължение страните да оказват една на друга необходимата подкрепа по въпроси, свързани с административното сътрудничество.
За целите на член 86, параграфи 7 и 8 и член 97к държавата, с която Европейският съюз е сключил действащо споразумение за свободна търговия и която се е съгласила да участва в разширена кумулация с държава бенефициер, се съгласява също така да оказва на последната подкрепа по въпроси, свързани с административното сътрудничество, така, както би оказвала подобна подкрепа на митническите органи на държавите-членки в съответствие със съответните разпоредби на въпросното споразумение за свободна търговия.
Подраздел 5
Процедури за целите на двустранната кумулация
Член 97х
1. Доказателство за статута на продукти с произход на продукти от Европейския съюз се осигурява чрез:
а)
представяне на сертификат за движение EUR.1, образец на който се съдържа в приложение 21; или
б)
представяне на декларация върху фактура, текстът на която се съдържа в приложение 18. Декларацията върху фактура се изготвя от всеки износител за пратки, съдържащи продукти с произход, чиято обща стойност не надвишава 6 000 EUR, или от одобрен износител от Европейския съюз.
2. Износителят или неговият упълномощен представител вписват „GSP beneficiary countries“ и „EU“ или „Pays bénéficiaires du SPG“ и „UE“ в клетка 2 от сертификата за движение EUR.1.
3. Разпоредбите на настоящия раздел относно издаването, използването и последващата проверка на сертификатите за произход форма A, се прилагат mutatis mutandis и към сертификатите за движение EUR.1, както и към декларациите върху фактура, с изключение на разпоредбите относно издаването на последните.
4. Митническите органи на държавите-членки могат да упълномощят всеки износител, наричан по-долу „одобрен износител“, който често транспортира продукти с произход от Европейския съюз в рамките на двустранната кумулация, да изготвя декларации върху фактура независимо от стойността на съответните продукти, когато посоченият износител представя по удовлетворителен за митническите органи начин всички гаранции, необходими за проверка на:
а)
статута на продукти с произход на продуктите, и
б)
изпълнението на другите изисквания, приложими в посочената държава-членка.
5. Митническите органи могат да предоставят статут на одобрен износител при условията, които те считат за необходими. Митническите органи дават на одобрения износител номер на митническото разрешение, който се поставя върху декларацията върху фактура.
6. Митническите органи наблюдават използването на разрешението от одобрения износител. Митническите органи могат да оттеглят разрешението по всяко време.
Те оттеглят разрешението във всеки от следните случаи:
а)
одобреният износител е престанал да представя гаранциите, посочени в параграф 4;
б)
одобреният износител не изпълнява условията, посочени в параграф 5;
в)
одобреният износител използва разрешението по друг неправилен начин.
7. От одобрения износител не се изисква да подписва декларации върху фактура, при условие че се е ангажирал писмено пред митническите органи да поеме пълната отговорност за всяка декларация върху фактура, която го идентифицира, все едно е подписана собственоръчно от него.
Подраздел 6
Сеута и Мелиля
Член 97ц
Разпоредбите на настоящия раздел относно издаването, използването и последващата проверка на доказателствата за произход, се прилагат mutatis mutandis към продуктите, изнесени от държава бенефициер за Сеута и Мелиля, както и за продукти, изнесени от Сеута и Мелиля за държава бенефициер за целите на двустранната кумулация.
Сеута и Мелиля се разглеждат като една територия.
Испанските митнически органи отговарят за прилагането на настоящия раздел в Сеута и Мелиля.“
3.
В част I, дял IV, глава 2, раздел 2 преди подраздел 1 се вмъква следният член 97ч:
„Член 97ч
1. За целите на настоящия раздел:
а)
„производство“ означава всеки вид обработка или преработка, включително сглобяване;
б)
„материал“ означава всяка съставка, суровина, компонент или част и т.н., използвани при производството на продукта;
в)
„продукт“ означава продуктът, който се произвежда, дори когато той е предназначен за последващо използване в друга производствена операция;
г)
„стоки“ означава както материалите, така и продуктите;
д)
„митническа стойност“ означава стойността, определена в съответствие със Споразумението от 1994 г. за прилагане на член VII от Общото споразумение за митата и търговията (Споразумение на СТО за определяне на митническата стойност);
е)
„цена франко - завод“ в списъка от приложение 15 означава цената франко - завод, платена за продукта на производителя, в чието предприятие е извършена последната обработка или преработка, при условие че цената включва стойността на всички използвани материали, от която са изключени всички вътрешни данъци, които са възстановени или могат да бъдат възстановени след износа на получения продукт.
Когато действително платената цена не отразява всички разходи, свързани с производството на продукта, които действително са възникнали в държавата бенефициер, цената франко - завод означава сборът от всички тези разходи, от който са изключени всички вътрешни данъци, които са възстановени или могат да бъдат възстановени след износа на получения продукт;
ж)
„стойност на материалите“ в списъка от приложение 15 означава митническата стойност на използваните материали без произход в момента на вноса или, ако тя не е известна и не може да бъде установена, първата установима цена, заплатена за материалите в Европейския съюз или в държавата бенефициер по смисъла на член 98, параграф 1. Когато стойността на използваните материали с произход трябва да бъде установена, настоящата алинея се прилага mutatis mutandis;
з)
„глави“, „позиции“ и „подпозиции“ означава главите, позициите и подпозициите (четири или шестцифрени кодове), използвани в номенклатурата, съставляваща Хармонизираната система;
и)
„класиран“ се отнася за класирането на продукт или материал в дадена позиция или подпозиция по Хармонизираната система;
й)
„пратка“ означава продукти, които или:
-
са изпратени едновременно от един износител до един получател, или
-
са обхванати от един единствен транспортен документ, който обхваща техния превоз от износителя до получателя, или, в отсъствието на такъв документ, от само една фактура.
2. За целите на параграф 1, буква е) когато последната обработка или преработка е била възложена за подизпълнение на производител, терминът „производител“, посочен в параграф 1, буква е), първа алинея, може да се отнася за предприятието, което е наело подизпълнителя.“
4.
В член 99 се вмъква следната буква г)а:
„г)
а продуктите от заклани животни, родени и отгледани там;“.
5.
Член 101, параграф 1 се изменя, както следва:
а)
буква ж) се заменя със следното:
„ж)
операциите по оцветяване или ароматизиране на захар или оформянето на бучки; частичното или цялостното смилане на кристална захар;“;
б)
буква м) се заменя със следното:
„м)
простото смесване на стоки, независимо от това дали са от различни видове; смесването на захар с друг материал;“;
в)
вмъква се следната буква м)а:
„м)а
простото добавяне на вода или разреждане или дехидратиране или денатуриране на продукти;“.
6.
Вмъква се приложение 13а, посочено в приложение I към настоящия регламент.
7.
Вмъква се приложение 13б, посочено в приложение II към настоящия регламент.
8.
Вмъква се приложение 13в, посочено в приложение III към настоящия регламент.
9.
Вмъква се приложение 13г, посочено в приложение IV към настоящия регламент.
10.
В бележки 1 и 3.1 от приложение 14 изразът „членове 69 и 100“ се заменя с „член 100“.
11.
Приложение 17 се изменя в съответствие с приложение V към настоящия регламент.
12.
Приложение 18 се заменя с текста, изложен в приложение VI към настоящия регламент.
Член 2
Държавите бенефициери изпращат на Комисията известие за поетите от тях задължения в съответствие с член 68, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 2454/93, изменен с настоящия регламент, и информацията, изисквана по член 69 от посочения регламент, най-малко три месеца преди действителното прилагане на тяхна територия на системата за регистрирани износители.
Най-късно на 1 юли 2016 г. и 1 юли 2019 г. Комисията ще прегледа състоянието на готовност на държавите бенефициери да прилагат системата за регистрирани износители. Комисията ще предложи необходимите корекции.
Член 3
1. Настоящият регламент влиза в сила на седмия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
2. Той се прилага от 1 януари 2011 г.
3. При условията на параграф 4 от настоящия член точка 1, доколкото е свързана с членове 68-71, членове 90-97и и член 97й, параграф 2, и точки 8 и 9 от член 1 се прилага от 1 януари 2017 г.
4. Държавите бенефициери, които не са в състояние да въведат в приложение системата за регистрирани износители на датата, определена в параграф 3, и които отправят писмено искане до Комисията преди 1 юли 2016 г., или по отношение на които Комисията е предложила корекции в съответствие с член 2, параграф 2, могат да продължат да прилагат разпоредбите на дял IV, глава 2, раздел 1А и приложения 17 и 18 към Регламент (ЕО) № 2454/93, изменен с настоящия регламент, до 1 януари 2020 г.
5. Член 1, точка 2 се прилага до датата, определена в параграф 3 или, за държавите бенефициери, посочени в параграф 4, до датата, определена в параграф 4.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 18 ноември 2010 година.
KOMISJONI MÄÄRUS (EL) nr 1063/2010,
18. november 2010,
millega muudetakse määrust (EMÜ) nr 2454/93, millega kehtestatakse rakendussätted nõukogu määrusele (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määrust (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik (1), eriti selle artiklit 247,
ning arvestades järgmist:
(1)
Nõukogu 22. juuli 2008. aasta määrusega (EÜ) nr 732/2008, millega kohaldatakse üldiste tariifsete soodustuste kava ajavahemikus 1. jaanuarist 2009 kuni 31. detsembrini 2011 ja millega muudetakse määrusi (EÜ) nr 552/97, (EÜ) nr 1933/2006 ja komisjoni määrusi (EÜ) nr 1100/2006 ja (EÜ) nr 964/2007 (2), teeb Euroopa Liit arengumaadele kaubandussoodustusi üldiste tariifsete soodustuste kava (edaspidi „GSP” või „kava”) raames. Kooskõlas kõnealuse määruse artikli 5 lõikega 2 on päritolureeglid päritolustaatusega toodete mõiste määratluse ning sellega seotud protseduuride ja halduskoostöö meetodite kohta sätestatud komisjoni määruses (EMÜ) nr 2454/93 (3).
(2)
Pärast komisjoni 18. detsembri 2003. aasta sooduskaubanduse korra päritolureeglite kohta käiva rohelise raamatu (4) ilmumisega alanud ulatuslikku debatti võttis komisjon 16. märtsil 2005. aastal vastu teatise „Sooduskaubanduse korra päritolureeglid - tulevikuorientiirid” (5) (edaspidi „teatis”). Kõnealuses teatises on esitatud uus lähenemisviis Euroopa Liitu hõlmavate kõigi sooduskaubanduse kordade, eriti arengut toetavate selliste kordade nagu GSP päritolureeglitele.
(3)
Doha arengukava läbirääkimistega seoses on tunnistatud vajadust integreerida arenguriigid paremini maailmamajandusse, eelkõige parandades juurdepääsu arenenud riikide turgudele.
Seepärast tuleks sooduspäritolureegleid lihtsustada ja muuta neid vajaduse korral vähem rangeks nii, et soodustatud riigi toodete puhul oleks antud soodustustest ka tegelikult võimalik kasu saada.
(4)
Selleks et tagada, et soodustustest saaksid kasu need, kes neid ka tegelikult vajavad, ja et kaitsta Euroopa Liidu omavahendeid, peaks sooduspäritolureeglite muutmine hõlmama ka nende haldamise menetluse kohandamist.
(5)
Komisjoni koostatud käesoleva määruse mõjuhinnang näitab, et GSP päritolureeglid on liiga keerulised ja piiravad. Peale selle näitab mõjuhinnang, et antud soodustusi kasutatakse teatavate toodete puhul vähe, eriti nende toodete puhul, millest huvituvad kõige rohkem vähim arenenud riigid, ning et selle üheks põhjuseks on päritolureeglid.
(6)
Mõjuhinnang näitas, et reegleid saaks lihtsustada ja muuta arengut toetavamaks nii, et kehtestatakse üksainus kriteerium, mida kohaldatakse kõigi selliste toodete päritolu määramisel, mis ei ole täielikult saadud soodustatud riigis, võttes aluseks soodustatud riigis loodud lisandväärtuse ja kehtestades nõude järgida piisavat töötlemiskünnist. Siiski ei näidanud see, et lihtsustamiseks või arengu toetamiseks oleks hädavajalik kasutada ühteainsat meetodit. Peale selle näitab sidusrühmadelt saadud tagasiside, et lisandväärtuse kriteerium ei ole mitme sektori (sealhulgas põllumajandustoodete ja töödeldud põllumajandustoodete, kalandustoodete, kemikaalide, metallide, tekstiilide, riiete ja jalanõude) puhul kas sobiv või seda ei tuleks ainsa kriteeriumina kasutada. Seega tuleks kõnealuste sektorite puhul kasutada lisandväärtuse kriteeriumi asemel või selle alternatiivina muid lihtsaid kriteeriume, millest ettevõtjatel on lihtne aru saada ja mida haldusasutustel on lihtne kontrollida. Sellised muud kriteeriumid hõlmavad päritolustaatuseta materjalide suurimat lubatud sisaldust; tariifirubriigi või -alamrubriigi muutmist; konkreetset töö- või töötlemistoimingut; ning soodustatud riigis täielikult saadud materjalide kasutamist. Siiski peaks lihtsustamise huvides olema erinevaid reegleid võimalikult vähe. Seepärast peaksid päritolureeglid võimalikult suures ulatuses olema sektori-, mitte tootepõhised.
(7)
Päritolureeglid peaksid kajastama konkreetsete sektorite erijooni, kuid samas võimaldama soodustatud riikidel ka tegelikkuses saada kasu tariifsest sooduskohtlemisest. Võimaluse korral peaksid reeglid kajastama lisaks ka soodustatud riikide eri tööstusvõimsust. Selleks et soodustada vähim arenenud riikide tööstuslikku arengut, peaks päritolustaatuseta materjalide suurima lubatud sisalduse põhimõtte järgimisel kehtima selliste materjalide suhtes võimalikult kõrge piirmäär, kuid siiski tuleks tagada, et nendes riikides tehtavad toimingud on tegelikult vajalikud ja majanduslikult põhjendatud. Reegel, mille kohaselt sooduspäritoluta materjalide suurim lubatud sisaldus on 70 %, või muu reegel, millega antakse vähim arenenud riikidest pärit toodete puhul samaväärseid soodustusi, peaks aitama suurendada nende riikide eksporti.
(8)
Selleks et teha kindlaks, kas soodustatud riigis tehtav töö või töötlemine on tegelikult vajalik ja majanduslikult põhjendatud toiming, mis annab asjaomasele riigile reaalset majanduslikku kasu, on asjakohane koostada loend ebapiisavatest töö- või töötlemistoimingutest, mis ei anna mitte kunagi päritolustaatust. See loend võib olla üldiselt sama nagu seni kehtinud loend. Siiski tuleks sellesse teha teatavaid muudatusi. Näiteks selleks, et vältida kaubanduslikku pettetoimingut ja konkurentsi moonutamist suhkruturul ning võtta arvesse muude sooduskaubanduse kordade raames juba vastu võetud päritolureegleid, tuleks kehtestada uus reegel, millega välistatakse suhkru segamine mistahes ainega.
(9)
Nendes sektorites, kus lisandväärtuse kriteeriumi praegu ei kohaldata, tuleks võimaldada teatavat paindlikkust ja lubada reeglitele mittevastavaid materjale kasutada piiratud ulatuses. Siiski tuleks sellise kasutuse ulatust selgitada selliste toodete puhul, mida valmistatakse soodustatud riigis täielikult saadud materjalidest. Selleks et lubada suuremat paindlikkust materjalide hankimisel, tuleks lisaks suurendada kõnealuste materjalide lubatud osakaalu (v.a teatavate tundlike toodete puhul) 10 %-lt 15 %-le toote tehasehinnast. Sellised tundlikud tooted hõlmavad tooteid, mis kuuluvad harmoneeritud süsteemi gruppidesse 2 ja 4-24 ja muid tooteid kui grupi 16 kohaseid töödeldud kalandustooteid, mille puhul tundub olevat sobilikum kasutada massina väljendatud lubatud hälbeid, ning harmoneeritud süsteemi gruppidesse 50-63 kuuluvaid tooteid, mille suhtes tuleks endiselt kohaldada konkreetseid lubatud hälbeid, mis põhinevad kas massil või väärtusel, sõltuvalt juhtumist ja tootest.
(10)
Päritolu kumulatsioon on oluline lihtsustamisvahend, mis võimaldab identsete päritolureeglitega riikidel teha koostööd, et valmistada tooteid, mille suhtes kohaldatakse tariifset sooduskohtlemist. Piirkondliku kumulatsiooni (sellist liiki kumulatsioon, mis hõlmab praegu kolme piirkondlikku riikide rühma) kehtivad tingimused on osutunud keeruliseks ja liiga rangeks. Seepärast tuleks neid lihtsustada ja muuta vähem rangeks, tühistades väärtuse põhimõtte. Lisaks tuleks säilitada kumulatsiooni võimalused samasse piirkondlikku rühma kuuluvate riikide vahel, hoolimata sellest, et mõnel juhul eristatakse käesoleva määrusega vähim arenenud riikide ja muude soodustatud riikide suhtes kehtivaid päritolureegleid. Sellist kumulatsiooni tuleks lubada üksnes tingimusel, et kui teisele samasse rühma kuuluvale riigile saadetakse piirkondliku kumulatsiooni saamise eesmärgil materjale, kohaldab iga riik päritolureeglit, mida kohaldatakse tema ja Euroopa Liidu kaubandussuhete suhtes. Selleks et vältida kaubanduse moonutamist eri tariifsete soodustusega riikide vahel, tuleks kehtestada säte, millega nähakse ette, et teatavate tundlike toodete suhtes piirkondlikku kumulatsiooni ei kohaldata.
(11)
Oma teatises märkis komisjon, et ta on valmis kaaluma kõiki taotlusi uute, ühinenud või suuremate rühmade moodustamiseks, tingimusel et riikide majandused täiendavad üksteist ja võetakse arvesse erinevusi riikide suhtes kohaldatavate sooduskordade vahel ja sellega seotud tollimaksust kõrvalehoidumise ohtu ning et päritolu haldamiseks ja kontrollimiseks teha tuleva halduskoostöö jaoks on loodud vajalikud organisatsioonid ja menetlused. Seepärast tuleks kehtestada säte, millega nähakse ette nõutavatele tingimustele vastavate piirkondliku kumulatsiooni I ja III rühma kuuluvate riikide vaheline päritolu kumulatsioon. Mercosuri taotlusel tuleks luua piirkondliku kumulatsiooni uus IV rühm, kuhu kuuluksid Argentina, Brasiilia, Paraguay ja Uruguay. Kõnealuste riikide vahelise piirkondliku kumulatsiooni kohaldamine peaks sõltuma vajalike tingimuste täitmisest.
(12)
Soodustatud riikidel peaks olema võimalik saada täiendavat kasu kumulatsioonist riikidega, kes on ELi vabakaubanduslepingute partnerriigid. See uut liiki kumulatsioon ehk laiendatud kumulatsioon peaks olema ühesuunaline, mis tähendab, et sellega tuleks lubada materjalide kasutamist üksnes soodustatud riikides ning kumulatsiooni tuleks lubada kohaldada pärast asjaomase soodustatud riigi esitatud taotluse põhjalikku kaalumist. Gruppidesse 1-24 kuuluvate toodete suhtes ei tuleks seda liiki kumulatsiooni kõnealuste toodete tundlikkuse tõttu kohaldada.
(13)
Soodustatud riikidel on alates 2001. aastast lubatud kasutada päritolu kumulatsiooni selliste kaupade suhtes, mis kuuluvad harmoneeritud süsteemi gruppidesse 25-97 ning mis on pärit Norrast või Šveitsist. Sellise kumulatsiooni kohaldamist tuleks endiselt lubada ning seda tuleks laiendada Türgile, tingimusel et Norra, Šveits ja Türgi kohaldavad sama päritolu mõiste määratlust nagu Euroopa Liit ning kohtlevad vastastikku võrdväärselt Euroopa Liidust pärit materjalidest valmistatud imporditud tooteid. Selleks peaksid osalised sõlmima kirjavahetuse teel või mis tahes muul sobival viisil lepingu, milles neil tuleks muu hulgas võtta kohustus teha liikmesriikide ja üksteisega vajalikku halduskoostööd.
(14)
Piirkondlikku kumulatsiooni ei tuleks kohaldada teatavate selliste materjalide suhtes, mille puhul Euroopa Liidus kehtiv tariifne soodustus ei ole kõigi kumulatsioonis osalevate riikide puhul sama ning Euroopa Liitu eksporditavate materjalide puhul oleks tänu kumulatsioonile tariifne kohtlemine soodsam kui siis, kui toimuks vahetu eksport Euroopa Liitu. Kui selliseid olukordi ei lahendata nii, et teatavate materjalide suhtes ei kohaldata piirkondlikku kumulatsiooni, võiks see põhjustada kaubanduseeskirjadest kõrvalehoidmist või kaubanduse moonutamist, kuna Euroopa Liitu eksporditaks kaupu üksnes riikidest, kelle suhtes kohaldatakse kõige soodsamat tariifset soodustust.
(15)
Loend materjalidest, mille suhtes ei kohaldata piirkondlikku kumulatsiooni, esitatakse eraldi lisas. Kõnealust lisa võib muuta mitte ainult siis, kui tekivad uued sellised olukorrad, vaid ka selleks, et hõlmata juhtumid, mille puhul selline olukord võiks tekkida, kui kumulatsiooni rakendatakse piirkondliku kumulatsiooni I ja III rühmadesse kuuluvate riikide vahel.
Piirkondliku kumulatsiooni I ja III rühmadesse kuuluvate riikide vahelist kumulatsiooni ja laiendatud kumulatsiooni tuleks kohaldada konkreetsetel tingimustel, mille täitmist peaks komisjon kontrollima enne, kui ta lubab komiteemenetluse kohaselt ja asjakohaseid kaalutlusi arvesse võttes kumulatsiooni kohaldada. Samadel põhjustel peaks komisjonil olema igal ajal võimalik keelata sellist liiki kumulatsiooni kasutamine, kui kõnealuse kumulatsiooni kasutamiseks on luba juba antud, kuid seejärel tehakse kindlaks, et kumulatsiooni kohaldamine ei vasta enam tingimustele või et sellel on lubamatud tagajärjed, näiteks kaubanduse moonutamine või tollimaksust kõrvalehoidmine.
(16)
Kehtivate päritolureeglite teatavad sätted, mis hõlmavad väljaspool oma territoriaalvett kala püüdvaid kalalaevu, on ebaproportsionaalselt keerulised ning neid on seetõttu raske rakendada ja kontrollida. Seetõttu tuleks neid lihtsustada.
Praeguste reeglite kohaselt tuleb esitada tõendid kauba otseveo kohta Euroopa Liidu, mida on tihti raske hankida. Selle nõude tõttu ei saada mõnede kehtiva päritolutõendiga kaupade puhul soodustusest tegelikkuses kasu. Seepärast on asjakohane kehtestada uus, lihtsam ja paindlikum reegel, mille kohaselt Euroopa Liitu vabasse ringlusse lubamise deklaratsiooni alusel tollile esitatud kaubad peavad olema needsamad, mis soodustatud riigist eksporditi, ning neid ei ole teel mingil moel muudetud ega töödeldud.
(17)
Praegu kinnitavad toodete päritolu soodustatud riikide ametiasutused ja kui deklareeritud päritolu osutub valeks, ei tule importijatel tihti tollimaksu maksta, sest nad tegutsesid heas usus ning vea põhjustasid pädevad asutused. Selle tulemusel ei maksta Euroopa Liidu omavahenditesse tulu ja see koormab Euroopa Liidu maksumaksjaid. Kuna eksportijatel on kõige rohkem teavet oma toodete päritolu kohta, on asjakohane nõuda, et eksportijad esitavad vahetult oma klientidele päritolukinnituse.
(18)
Eksportijad peaksid end registreerima soodustatud riikide pädevate asutuste juures, et hõlbustada sihipäraste ekspordijärgsete kontrollide tegemist. Selleks peaks iga soodustatud riik looma registreeritud ettevõtjate elektroonilise registri, mille sisu asjaomase soodustatud riigi pädev valitsusasutus edastab komisjonile. Selle alusel peaks komisjon looma registreeritud eksportijate keskse andmebaasi, millest saavad kasu Euroopa Liidu haldusasutused ja ettevõtjad ning mille abil ettevõtjad saaksid enne kaupade vabasse ringlusse lubamise deklaratsiooni esitamist kontrollida, kas nende kaupade tarnija on asjaomase soodustatud riigi registreeritud eksportija. Samuti peaksid Euroopa Liidu ettevõtjad, kes ekspordivad kaupu kahepoolse päritolu kumulatsiooni alusel, ennast registreerima liikmesriikide pädevate asutuste juures.
(19)
Selleks et suurendada läbipaistvust ja huvitatud isikute kasutada oleva teabe hulka, tuleks avaldada eksportijate numbrid ja mittekonfidentsiaalsed registreerimisandmed, et võimaldada osalistel nendega tutvuda. Andmeid tuleks avaldamise tagajärgi arvestades avaldada üksnes juhul, kui eksportija on vabatahtlikult andnud selleks eelnevalt konkreetse ja teadliku kirjaliku nõusoleku.
(20)
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 1995. aasta direktiiviga 95/46/EÜ üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta (6) reguleeritakse isikuandmete töötlemist liikmesriikides. Vajaduse korral tuleks käesolevas määruses selgitada või täiendada direktiivis 95/46/EÜ sätestatud põhimõtteid.
(21)
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2000. aasta määrusega (EÜ) nr 45/2001 (üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ühenduse institutsioonides ja asutustes ning selliste andmete vaba liikumise kohta) (7) reguleeritakse isikuandmete töötlemist, mida teostab komisjon. Määruses (EÜ) nr 45/2001 sätestatud põhimõtteid tuleks käesolevas määruses vajaduse korral selgitada või täiendada.
(22)
Vastavalt direktiivi 95/46/EÜ artiklile 28 peaksid liikmesriikide järelevalveasutused jälgima, et isikuandmeid töödeldakse liikmesriikides õiguspäraselt, ning määruse (EÜ) nr 45/2001 artikli 46 kohaselt peaks Euroopa andmekaitseinspektor jälgima Euroopa Liidu institutsioonide ja organite tegevust seoses isikuandmete kaitsega. Euroopa andmekaitseinspektor ja järelevalveasutused peaksid oma pädevuse piires tegema aktiivselt koostööd ja tagama, et käesoleva määruse alusel toimuva andmetöötluse suhtes kohaldatakse kooskõlastatud järelevalvet.
(23)
Registreeritud eksportijate süsteemi kehtestamisel tuleks arvesse võtta soodustatud riikide suutlikkust luua registreerimissüsteem ja seda hallata ning komisjoni suutikkust luua vajalik keskne andmebaas. Selleks peab komisjon kehtestama nõuded süsteemi kasutajatele ja koostama tehnilised kirjeldused. Kui keskse andmebaasi üksikasjalik ülesehitus on paigas, hinnatakse registreeritud eksportijate süsteemi täpset mõju, eelkõige seoses andmetele juurdepääsu ja andmekaitsega, ning vajaduse korral kohandatakse asjakohaseid sätteid. Seepärast tuleks süsteemi rakendamine lükata edasi 1. jaanuarini 2017, et jääks aega arendamisetapi ellurakendamiseks siis, kui kasutajate vajadused on kindlaks tehtud ja on koostatud tehnilised kirjeldused ning tehtud võimalikud õiguslikud kohandused tulenevalt süsteemi kasutajate vajadustest ja tehnilistest kirjeldustest ning nende mõjust andmekaitsele. Lisaks tuleks ette näha täiendav kolme aasta pikkune periood nende riikide jaoks, kellel ei ole võimalik sellest tähtpäevast kinni pidada.
Kuni 2017. aastani ja pärast seda tuleks sätestada seni kohaldatud sätetel põhinevad halduskoostöö menetlust ja meetodeid käsitlevad üleminekureeglid nende soodustatud riikide jaoks, kellel ei ole uut süsteemi võimalik kohaldada. Eelkõige tuleks kõnealuste üleminekureeglitega ette näha, et asjaomase riigi pädevad asutused väljastavad päritolutõendi. Lisaks tuleks kehtivaid reegleid selguse huvides täiustada ja viia nende ülesehitus vastavusse reeglitega, mida hakatakse kohaldama siis, kui registreeritud eksportijate süsteem toimib, et eelkõige teha selgelt vahet üldpõhimõtetel, soodustatud riigi ekspordiprotseduuridel, kaupade Euroopa Liitu vabasse ringlusse lubamise protseduuridel ning halduskoostöö meetoditel. Samal ajal tuleks päritolusertifikaadi vormi A ajakohastada, eelkõige tuleks asendada vormiga seotud märkused kõnealuste märkuste 2007. aasta versiooniga, kuna selles versioonis võetakse arvesse ELi viimast laienemist ja seega sisaldab see ajakohastatud loendit riikidest, kes aktsepteerivad GSP vormi A.
(24)
Kavas osalemise tingimuseks peaks olema see, et soodustatud riigid loovad kava tõhusat haldamist võimaldavad haldusstruktuurid ja hooldavad neid ning võtavad kohustuse pakkuda vajalikku tuge, kui komisjon esitab taotluse kava nõuetekohase haldamise järgimiseks. Eelkõige on vaja luua Euroopa Liidu ja soodustatud riikide ametiasutuste vahelise halduskoostöö süsteem, mille raames toimub päritolu kontrollimine. Samal ajal tuleks selgelt sätestada eksportijate vastutus päritolu deklareerimisel ja haldusasutuste roll süsteemi haldamisel. Tuleks täpsustada päritolukinnituste sisu ja ka see, millisel juhul Euroopa Liidu tolliasutused võivad kinnituse aktsepteerimisest keelduda või saata selle kontrollimiseks.
(25)
Piisavate töö- või töötlemistoimingute määratlused ja loend on praeguse sätte kohaselt ühised GSP ja selliste tariifsete soodusmeetmete puhul, mille Euroopa Liit on ühepoolselt vastu võtnud seoses teatavate riikide või territooriumidega. Kuna nende viimasena nimetatud kordade päritolureegleid reformitakse üksnes hilisemas etapis, tuleks nende suhtes endiselt kohaldada kehtivaid sätteid. Selleks et tagada GSP päritolureeglite ja teiste ühepoolsete sooduskaubanduse kordade kooskõla, on siiski asjakohane viia teistes ühepoolsetes kordades sätestatud täielikult saadud või toodetud toodete määratlus ning ebapiisavate töö- või töötlemistoimingute loend kooskõlla GSP päritolureeglites sätestatuga.
(26)
Seepärast tuleks määrust (EMÜ) nr 2454/93 vastavalt muuta.
(27)
Komisjoni määrustega (EÜ) nr 1613/2000 (8), (EÜ) nr 1614/2000 (9) ja (EÜ) nr 1615/2000 (10) on komisjon teinud GSP päritolureeglitest erandi teatavate Laosest, Kambodžast ja Nepalist pärit tekstiiltoodete puhul 31. detsembrini 2010. Käesoleva määrusega kehtestatavad päritolureeglid on lihtsamad ja arengut toetavamad, mistõttu kaob vajadus kõnealuste erandite jätkuva kohaldamise järele.
(28)
Käesoleva määrusega ette nähtud meetmed on kooskõlas tolliseadustiku komitee arvamusega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Määrust (EMÜ) nr 2454/93 muudetakse järgmiselt.
(1)
I osa IV jaotise 2. peatüki artiklid 66-97 asendatakse järgmisega:
„1. Jagu
Üldine soodustuste süsteem
1. Alajagu
Üldsätted
Artikkel 66
Käesolevas jaos sätestatakse päritolustaatusega toodete mõiste määratlust ning sellega seotud protseduure ja halduskoostöö meetodeid käsitlevad reeglid, mida rakendatakse seoses määruse (EÜ) nr 732/2008 (11) kohase üldiste tariifsete soodustuste kavaga (GSP), mille raames Euroopa Liit teeb arengumaadele soodustusi (edaspidi „kava”).
Artikkel 67
1. Käesolevas jaos ning käesoleva peatüki 1A jaos kasutatakse järgmisi mõisteid:
a) „soodustatud riik”- määruses (EÜ) nr 732/2008 loetletud riik või territoorium; mõiste „soodustatud riik” hõlmab ka asjaomase riigi või territooriumi territoriaalmerd Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni mereõiguse konventsiooni (Montego Bay 10. detsembri 1982. aasta konventsioon) tähenduses ega tohi selle piire ületada;
b) „valmistamine”- iga liiki töö või töötlemine, kaasa arvatud komplekteerimine;
c) „materjal”- koostisosa, toormaterjal, komponent või osa jne, mida on toote valmistamisel kasutatud;
d) „toode”- valmistatav toode, isegi kui see on ette nähtud hiljem mõnes teises valmistamistoimingus kasutamiseks;
e) „kaup”- nii materjalid kui ka tooted;
f) „kahepoolne kumulatsioon”- süsteem, mis võimaldab käesoleva määruse kohaselt Euroopa Liidust pärit tooteid käsitada soodustatud riigis päritolustaatusega materjalina, kui neid töödeldakse kõnealuses soodustatud riigis edasi või kasutatakse seal tootes;
g) „kumulatsioon Norra, Šveitsi või Türgiga”- süsteem, mis võimaldab Norrast, Šveitsist või Türgist pärit tooteid käsitada soodustatud riigis päritolustaatusega materjalina, kui neid töödeldakse kõnealuses soodustatud riigis edasi või kasutatakse seal tootes ja imporditakse Euroopa Liitu;
h) „piirkondlik kumulatsioon”- süsteem, mille alusel käsitatakse tooteid, mis käesoleva määruse kohaselt on pärit ühte piirkondlikku rühma kuuluvast riigist, sama piirkondlikku rühma kuuluvast teisest riigist pärit materjalina (või teise piirkondlikku rühma kuuluvast riigist pärit materjalina, kui rühmadevaheline kumulatsioon on võimalik), kui neid töödeldakse edasi või kasutatakse seal valmistatud tootes;
i) „laiendatud kumulatsioon”- süsteem, mille kohaselt käsitatakse teatavaid materjale, mis on pärit riigist, millega Euroopa Liidul on vabakaubandusleping kooskõlas kehtiva üldise tolli- ja kaubanduskokkuleppe (GATT) artikliga XXIV, asjaomasest soodustatud riigist pärit materjalina, tingimusel et komisjon lubab soodustatud riigi taotlusel kumulatsiooni kasutada ja et materjale töödeldakse kõnealuses riigis edasi või kasutatakse seal valmistatud tootes;
j) „samaväärsed materjalid”- sama liiki ja sama kaubandusliku kvaliteediga materjalid, millel on samad tehnilised ja füüsilised omadused ja mida ei ole võimalik üksteisest eristada, kui neid on valmistootes kasutatud;
k) „piirkondlik rühm”- selliste riikide rühm, mille vahel kohaldatakse piirkondlikku kumulatsiooni;
l) „tolliväärtus”- kooskõlas 1994. aasta üldise tolli- ja kaubanduskokkuleppe VII artikli rakendamise lepinguga (WTO leping tolliväärtuse määramise kohta) määratud tolliväärtus;
m) „materjalide väärtus”- lisas 13a esitatud loendis nimetatud, päritolustaatuseta materjalide tolliväärtus importimise ajal või, kui see ei ole teada ja seda ei ole võimalik kindlaks teha, siis esimene tuvastatav hind, mida nende materjalide eest makstakse soodustatud riigis. Kui on vaja kindlaks määrata valmistamiseks kasutatavate päritolustaatusega materjalide väärtus, kohaldatakse käesolevat punkti mutatis mutandis;
n) „tehasehind”- hind, mida makstakse tehases toote eest tootjale, kelle ettevõttes toimub viimane töö või töötlus, tingimusel et hind sisaldab kõikide kasutatud materjalide väärtust ja kõiki selle tootmisega seotud kulusid ning sellest on maha arvatud kõik siseriiklikud maksud, mis makstakse tagasi või mida võib tagasi maksta saadud toote ekspordil;
Kui tegelikult makstud hind ei kajasta kõiki soodustatud riigis selle tootmisega seotud kulusid, sisaldab teheasehind kõiki kõnealuseid kulusid, millest on maha arvatud siseriiklikud maksud, mis makstakse tagasi või mida võib tagasi maksta saadud toote eksportimisel;
o) „päritolustaatuseta materjalide suurim lubatud sisaldus”- päritolustaatuseta materjalide suurim sisaldus, mis on lubatud, et valmistamist saaks käsitada piisava töö või töötlemisena, mis annab tootele päritolustaatuse. Seda võib väljendada toote tehasehinna protsendina või konkreetsetesse gruppidesse, gruppi, rubriiki või alamrubriiki kuuluvate kasutatud materjalide netomassi protsendina;
p) „netomass”- kauba enda mass ilma pakkematerjalita ja mis tahes pakenditeta;
q) „grupid”, „rubriigid” ja „alamrubriigid”- grupid, rubriigid ja alamrubriigid (nelja- või kuuekohalised koodid), mida on kasutatud harmoneeritud süsteemi nomenklatuuris ja mida on muudetud vastavalt Tollikoostöö Nõukogu 26. juuni 2004. aasta soovitusele;
r) „klassifitseeritud”- osutab toote või materjali klassifitseerimisele harmoneeritud süsteemi teatavasse rubriiki või alamrubriiki;
s) „kaubasaadetis”- tooted, mis
-
saadetakse samaaegselt ühelt eksportijalt ühele kaubasaajale või
-
saadetakse eksportijalt kaubasaajale üheainsa veodokumendi alusel või selle dokumendi puudumisel üheainsa kaubaarve alusel;
t) „eksportija”- isik, kes ekspordib kaubad Euroopa Liitu või soodustatud riiki ja kes suudab kaupade päritolu tõendada, olenemata sellest, kas ta on tootja või mitte ja kas ta ise täidab ekspordi tolliformaalsusi või mitte;
u) „registreeritud eksportija”- eksportija, kes on registreeritud asjaomase soodustatud riigi pädevate asutuste juures, et koostada kava alusel eksportimiseks vajalikke päritolukinnitusi;
v) „päritolukinnitus”- eksportija koostatud kinnitus, mis näitab, et sellega hõlmatud tooted vastavad kava päritolureeglitele, et kaupade Euroopa Liidus vabasse ringlusse lubamise deklaratsiooni esitav isik saaks taotleda tariifset sooduskohtlemist või et soodustatud riigi ettevõtja, kes impordib materjale edasiseks töötlemiseks kumulatsioonireeglite alusel, saaks tõendada kõnealuste kaupade päritolustaatust.
2. Lõike 1 punktis n võib lõike 1 punkti n esimeses lõigus osutatud mõiste „valmistaja” tähendada alltöövõtja palganud ettevõtjat, kui viimase töö või töötluse on valmistaja teinud alltöövõtuna;
Artikkel 68
1. Selleks et tagada kava nõuetekohane kohaldamine, võtavad soodustatud riigid kohustuse:
a)
luua oma riigis käesolevas jaos sätestatud reeglite ja menetluse rakendamiseks ja haldamiseks vajalikud haldusstruktuurid ja -süsteemid, sealhulgas vajaduse korral kumulatsiooni kohaldamiseks vajaliku korra, ning haldavad neid;
b)
tagada, et nende pädevad asutused teevad koostööd komisjoniga ja liikmesriikide tolliasutustega.
2. Lõike 1 punktis b osutatud koostöö hõlmab järgmist:
a)
komisjoni taotlusel tema igakülgne toetamine, et komisjon saaks jälgida, kas kava hallatakse asjaomases riigis nõuetekohaselt, mis hõlmab ka komisjoni või liikmesriikide tolliasutuste kohapealsed kontrollkäike;
b)
ilma et see piiraks artiklite 97g ja 97h kohaldamist, toodete päritolustaatuse ja muude käesolevas jaos sätestatud tingimuste täitmise kontrollimine, mis hõlmab ka kohapealseid kontrollkäike, kui komisjon või liikmesriikide tolliasutused seda päritoluga seotud uurimiste käigus taotlevad;
3. Soodustatud riigid teavitavad komisjoni lõikes 1 osutatud tegevusest.
Artikkel 69
1. Soodustatud riigid teatavad komisjonile oma riigi territooriumil asuvate selliste ametiasutuste nimed ja aadressid, kes kuuluvad:
a)
asjaomase riigi valitsusasutuste alla või tegutsevad valitsuse volitusel ning kellel on õigus eksportijaid registreerida ja neid registreeritud eksportijate registrist kõrvaldada;
b)
asjaomase riigi valitsusasutuste alla ning kellel on õigus toetada komisjoni ja liikmesriikide tolliasutusi halduskoostöö tegemisel, nagu on ette nähtud käesolevas jaos.
2. Soodustatud riigid teatavad komisjonile kohe lõike 1 kohaselt esitatava teabe muutumisest.
3. Komisjon loob registreeritud eksportijate elektroonilise andmebaasi, mis põhineb soodustatud riikide valitsusasutuste ja liikmesriikide tolliasutuste esitatud teabel.
Üksnes komisjonil on juurdepääs kõnealusele andmebaasile ja selles sisalduvale teabele. Esimeses lõigus nimetatud ametiasutused tagavad, et komisjonile esitatakse ajakohastatud, terviklikku ja täpset teavet.
Esimeses lõigus osutatud andmebaasis hoitavad andmed avalikustatakse internetis, v.a artikli 92 kohase registreeritud eksportijaks saamise taotluse lahtris 2 ja 3 sisalduv konfidentsiaalne teave.
Isikuandmed, mida töödeldakse esimeses lõigus osutatud andmebaasis ja mida liikmesriigid töötlevad käesoleva jao kohaselt, edastatakse või tehakse kolmandatele riikidele või rahvusvahelistele organisatsioonidele kättesaadavaks üksnes kooskõlas määruse (EÜ) nr 45/2001 artikliga 9.
4. Käesolev määrus ei mõjuta ühenduse ja siseriiklike õigusaktidega ette nähtud üksikisikute kaitset isikuandmete töötlemisel ning eelkõige ei muuda see liikmesriikide kohustusi seoses isikuandmete töötlemisega direktiivi 95/46/EÜ alusel ega Euroopa Liidu institutsioonide ja asutuste kohustusi seoses isikuandmete töötlemisega määruse (EÜ) nr 45/2001 alusel.
Eksportijate identifitseerimis- ja registreerimisandmeid, mis on sätestatud lisa 13c punktides 1, 3 (tegevuse kirjeldus), 4 ja 5, võib komisjon internetis avaldada ainult juhul, kui nad on vabatahtlikult andnud selleks konkreetse ja teadliku kirjaliku nõusoleku.
Eksportijatele esitatakse määruse (EÜ) nr 45/2001 artiklis 11 sätestatud teave.
Isikute õigusi seoses lisas 13c loetletud selliste registreerimisandmetega, mida töödeldakse riikide andmesüsteemides, kasutatakse vastavalt selle liikmesriigi seadusele, kes need isikuandmed talletas vastavalt direktiivi 95/46/EÜ rakendamiseks vastu võetud õigusaktidele.
Isikute õigusi seoses isikuandmete töötlemisega lõikes 3 osutatud keskandmebaasis kasutatakse kooskõlas määrusega (EÜ) nr 45/2001.
Andmekaitsega tegelevad liikmesriikide järelevalveasutused ja Euroopa Andmekaitseinspektor teevad oma pädevuse piirides aktiivset koostööd ning tagavad lõikes 3 osutatud andmebaasi koordineeritud järelevalve.
Artikkel 70
1. Komisjon avaldab Euroopa Liidu Teatajas (C-seerias) soodustatud riikide loendi ja kuupäeva alates millest nad vastavad artiklites 68 ja 69 nimetatud tingimustele. Komisjon ajakohastab seda loendit, kui uus soodustatud riik täidab kõnealused tingimused.
2. Käesoleva jao tähenduses soodustatud riigist pärit toodete puhul on võimalik saada Euroopa Liidus vabasse ringlusse lubamisel kava alusel soodustust üksnes tingimusel, et tooted eksporditi lõikes 1 osutatud loendis nimetatud kuupäeval või pärast seda.
3. Soodustatud riik vastab artiklite 68 ja 69 kohastele tingimustele kuupäeval, mil ta esitab teabe artikli 68 lõikes 1 osutatud kohustuse kohta ja artikli 69 lõikes 1 osutatud teatise.
Artikkel 71
Kui soodustatud riigi pädevad asutused ei täida artikli 68 lõikes 1, artikli 69 lõikes 2, artiklites 91, 92, 93 või 97g sätestatud nõudeid või kalduvad korduvalt kõrvale artikli 97h lõike 2 nõuetest, võidakse kava alusel asjaomasele riigile soodustuste andmine ajutiselt peatada kooskõlas määruse (EÜ) nr 732/2008 artikliga 16.
2. Alajagu
Päritolustaatusega toodete mõiste määratlus
Artikkel 72
Järgmisi tooteid käsitatakse soodustatud riigist pärit toodetena:
a)
täielikult asjaomases riigis artikli 75 tähenduses saadud või toodetud tooted;
b)
asjaomases riigis saadud tooted, milles on kasutatud materjale, mis ei ole täielikult seal saadud või toodetud, tingimusel et need on läbinud piisava töö või töötluse artikli 76 tähenduses.
Artikkel 73
1. Käesoleva alajao kohased päritolustaatuse saamise tingimused tuleb täita asjaomases soodustatud riigis.
2. Kui soodustatud riigist mõnda teise riiki eksporditud päritolustaatusega tooted saadetakse tagasi, käsitatakse neid päritolustaatuseta toodetena, kui pädevatele asutustele ei saa tõendada, et:
a)
tagasitoodud tooted on needsamad, mis eksporditi ja
b)
need ei ole kõnealuses riigis või eksportimise ajal läbinud ühtegi muud toimingut peale nende, mis on vajalikud kaupade seisundi säilitamiseks.
Artikkel 74
1. Euroopa Liitu vabasse ringlusse lubamiseks deklareeritud tooted on needsamad tooted, mis eksporditi sellest soodustatud riigist, kust nad pärinevad. Tooteid ei ole enne nende vabasse ringlusse lubamiseks deklareerimist muudetud ega muundatud ning nad ei ole läbinud ühtegi muud toimingut kui need, mida on vaja nende seisundi säilitamiseks. Toodete või kaubasaadetiste ladustamine ja osadeks jagamine on lubatud, kui selle eest vastutab eksportija või kaupade järgmine valdaja ning tooted jäävad transiidiriigis/transiidiriikides tollijärelevalve alla.
2. Lõike 1 tingimused loetakse täidetuks, kui tolliasutustel ei ole alust selles kahelda; sellisel juhul võivad tolliasutused paluda deklarandil nõuete täitmist mis tahes viisil tõendada, sealhulgas selliste lepinguliste veodokumentidega nagu veokiri või konkreetsete tõenditega, mis põhinevad pakendite märgistamisel või nummerdamisel, või kaupadega seotud mis tahes muude tõenditega.
3. Lõikeid 1 ja 2 kohaldatakse mutatis mutandis, kui kohaldatakse artiklite 84, 85 või 86 kohast kumulatsiooni.
Artikkel 75
1. Täielikult soodustatud riigis saadud või toodetud tooted on:
a)
selle pinnasest või merepõhjast kaevandatud mineraalsed maavarad;
b)
seal kasvatatud või koristatud taimed ning taimsed tooted;
c)
seal sündinud ja kasvatatud elusloomad;
d)
seal kasvatatud elusloomadelt saadud tooted;
e)
seal sündinud ja kasvatatud tapetud loomadest saadud tooted;
f)
sealse jahi ja kalapüügi käigus saadud saadused;
g)
akvakultuuritooted, kui kala, koorikloomad ja limused on seal sündinud ja kasvanud;
h)
merekalapüügisaadused ja muud selle riigi laevade poolt väljaspool territoriaalmerd merest püütud saadused;
i)
selle riigi kalatöötlemislaevade pardal ainult punktis h osutatud saadustest valmistatud tooted;
j)
seal kogutud kasutatud esemed, mis sobivad ainult tooraine saamiseks;
k)
sealse tootmistegevuse jäätmed ja jäägid;
l)
väljaspool selle riigi territoriaalmerd merepõhjast või selle aluspinnasest välja toodud saadused, tingimusel et tal on merepõhja või aluspinnase kasutamise ainuõigus;
m)
kõik punktides a-l nimetatud saadustest või toodetest seal valmistatud tooted.
2. Lõike 1 punktides h ja i nimetatud mõisteid „selle riigi laevad” ja „selle riigi kalatöötlemislaevad” kohaldatakse üksnes laevade ja kalatöötlemislaevade suhtes, mis:
a)
on registreeritud soodustatud riigis või liikmesriigis;
b)
sõidavad soodustatud riigi või liikmesriigi lipu all;
c)
vastavad ühele järgmistest tingimustest:
i)
nad kuuluvad vähemalt 50 % ulatuses soodustatud riigi või liikmesriikide kodanikele või
ii)
nad kuuluvad äriühingutele,
-
kelle peakontor ja peamine tegevuskoht on soodustatud riigis või liikmesriigis ja
-
mis vähemalt 50 % ulatuses kuuluvad soodustatud riigile või liikmesriigile või asjaomase soodustatud riigi või liikmesriikide avalik-õiguslikele üksustele või kodanikele.
3. Kõiki lõike 2 kohaseid tingimusi võib täita liikmesriikides või erinevates soodustatud riikides niivõrd, kuivõrd kõik soodustatud riigid osalevad piirkondlikus kumulatsioonis kooskõlas artikli 86 lõigetega 1 ja 5. Sel juhul käsitatakse tooteid pärinevana sellest soodustatud riigist, mille lipu all laev või kalatöötlemislaev sõidab vastavalt lõike 2 punktile b.
Esimest lõiku kohaldatakse üksnes tingimusel, et artikli 86 lõike 2 punktides b ja c esitatud sätted on täidetud.
Artikkel 76
1. Ilma et see piiraks artiklite 78 ja 79 kohaldamist, käsitatakse tooteid, mis ei ole artikli 75 tähenduses täielikult saadud või toodetud asjaomases soodustatud riigis, sealt pärit toodetena eeldusel, et asjaomastele toodetele lisa 13a loendis ette nähtud tingimused on täidetud. kui asjaomased tooted vastavad lisas 13a esitatud loendis nimetatud tingimustele.
2. Kui toode on päritolustaatuse saanud teatavas riigis kooskõlas lõikega 1 ja seda töödeldakse seal edasi ning kasutatakse teise toote valmistamiseks vajaliku materjalina, ei võeta arvesse selle valmistamisel kasutatavaid päritolustaatuseta materjale.
Artikkel 77
1. Iga toote puhul tehakse kindlaks, kas artikli 76 lõikes 1 nimetatud tingimused on täidetud.
Kui asjakohane reegel põhineb päritolustaatuseta materjalide suurimal lubatud sisaldusel, võib siiski arvutada päritolustaatuseta materjalide väärtuse lõikes 2 sätestatud keskmise alusel, et võtta arvesse kulude ja valuutakursi kõikumisi.
2. Lõike 1 teises lõigus osutatud juhul arvutatakse toote keskmine tehasehind ja kasutatud päritolustaatuseta materjalide keskmine väärtus vastavalt eelmisel majandusaastal kõigi toodete eest saadud tehasehinnale ja eelmisel majandusaastal toodete valmistamiseks kasutatud kõigi päritolustaatuseta materjalide koguväärtusele, kusjuures majandusaasta on ekspordiriigi majandusaasta ning kui ei ole andmeid terve majanadusaasta kohta, siis võetakse aluseks lühem ajavahemik, mis ei ole lühem kui kolm kuud.
3. Eksportijad, kes otsustavad teha arvutused keskmise näitaja alusel, kasutavad seda meetodit järjepidevalt võrdlusmajandusaastale järgneva aasta jooksul või vajaduse korral lühemale võrdlusajavahemikule järgneva aasta jooksul. Nad võivad lõpetada selle meetodi kasutamise, kui antud majandusaasta või lühema võrdusajavahemiku (mis ei ole lühem kui kolm kuud) jooksul ilmneb, et kulude või valuutakursi kõikumine, mis õigustas sellise meetodi kasutamist, ei ole enam asjakohane.
4. Teises lõigus osutatud keskmisi näitajaid kasutatakse vastavalt tehasehinnana ja päritolustaatuseta materjalide väärtusena, et teha kindlaks, kas päritolustaatuseta materjalide suurima lubatud sisalduse nõue on täidetud.
Artikkel 78
1. Ilma et see piiraks lõike 3 kohaldamist, käsitatakse järgmisi toiminguid päritolustaatuse omandamiseks ebapiisava töö või töötlusena, olenemata sellest, kas artikli 76 nõuded on täidetud või mitte:
a)
toimingud, mis tagavad toodete seisundi säilimise nende vedamisel ja ladustamisel;
b)
pakkeüksuste osadeks jagamine ja koondamine;
c)
pesemine, puhastamine, tolmu, oksiidi, õli, värvi või muude kihtide eemaldamine;
d)
tekstiili ja tekstiiltoodete triikimine või pressimine;
e)
lihtsad värvimis- ja poleerimistööd;
f)
riisi kroovimine ja osaline või täielik jahvatamine; teravilja ja riisi poleerimine ja glasuurimine;
g)
suhkru toonimine või maitsestamine või tükkipressimine; kristallsuhkru osaline või täielik jahvatamine;
h)
puuviljade, pähklite ja köögiviljade koorimine ja kividest puhastamine;
i)
teritamine, lihtne lihvimine või lihtne lõikamine;
j)
tuulamine, uhtmine, sortimine, klassifitseerimine, kokkupanemine (kaasa arvatud komplektide kokkupanek toodetest);
k)
lihtne klaas- või plastpudelitesse, plekkpurkidesse, kottidesse, karpidesse, kastidesse pakkimine, alustele jms kinnitamine ning kõik muu lihtne pakendamine;
l)
märkide, etikettide, logode ja muude eristusmärkide kinnitamine või trükkimine toodetele või nende pakendile;
m)
üht või mitut sorti toodete lihtne segamine; suhkru segamine mis tahes materjaliga;
n)
lihtne toodetele vee lisamine või toote lahjendamine või dehüdreerimine või denatureerimine;
o)
toote osade lihtne kokkupanemine terviktoote saamiseks või toodete osadeks lahtivõtmine;
p)
kahe või enama punktides a-o loetletud toimingu kombinatsioon;
q)
loomade tapmine.
2. Lõikes 1 käsitatakse toiminguid lihtsatena, kui selliste toimingute tegemiseks ei ole vaja erioskusi ega spetsiaalselt valmistada või paigaldada masinaid, aparaate või tööriistu.
3. Kõiki konkreetse tootega soodustatud riigis tehtud toiminguid tuleb arvestada, kui määratakse kindlaks, kas selle tootega tehtud töö või töötlus lugeda lõike 1 tähenduses ebapiisavaks.
Artikkel 79
1. Erandina artiklist 76 ning vastavalt käesoleva artikli lõigetele 2 ja 3 võib päritolustaatuseta materjale, mida lisas 13a esitatud loendis nimetatud tingimuste kohaselt ei tohi antud toote valmistamiseks kasutada, siiski kasutada tingimusel, et nende tootele määratud koguväärtus või netomass ei ületa:
a)
15 % toote massist toodete puhul, mis kuuluvad gruppidesse 2 ja 4-24, v.a gruppi 16 kuuluvad töödeldud kalandustooted;
b)
15 % toote tehasehinnast muude toodete puhul, v.a harmoneeritud süsteemi gruppidesse 50-63 kuuluvad tooted, mille puhul kohaldatakse lisa 13a, I osa märkustes 6 ja 7 nimetatud lubatud hälbeid.
2. Lõikega 1 ei ole lubatud ületada päritolustaatuseta materjalide suurimat lubatud sisaldust protsentides, mis on ette nähtud lisas 13a esitatud loendis nimetatud reeglitega.
3. Lõikeid 1 ja 2 ei kohaldata artikli 75 tähenduses täielikult soodustatud riigis saadud või toodetud toodete suhtes. Ilma et see piiraks artikli 78 ja artikli 80 lõike 2 kohaldamist, kohaldatakse kõnealuste lõigetega ettenähtud lubatud hälbeid siiski kõigi selliste materjalide summa suhtes, mida kasutatakse toote valmistamiseks ja mille puhul lisas 13a esitatud loendi kohaste reeglitega on antud toote puhul ette nähtud, et materjalid peaksid olema täielikult saadud.
Artikkel 80
1. Käesoleva jao sätete kohaldamisel on kvalifikatsiooniühik see toode, mida loetakse harmoneeritud süsteemi alusel klassifitseerimisel baasüksuseks.
2. Kui kaubasaadetis koosneb mitmest identsest tootest, mis on klassifitseeritud samasse harmoneeritud süsteemi rubriiki, kohaldatakse käesoleva jao sätteid iga toote suhtes.
3. Kui harmoneeritud süsteemi üldreegli 5 kohaselt loetakse klassifitseerimisel pakend toote juurde kuuluvaks, tuleb see ka päritolu kindlaksmääramisel lugeda toote juurde kuuluvaks.
Artikkel 81
Seadme, masina, aparaadi või sõidukiga kaasas olevaid manuseid, varuosi ja tööriistu, mis on tavalise varustuse osaks ja mis kuuluvad tehasehinna sisse, käsitatakse kõnealuse seadme, masina, aparaadi või sõiduki lahutamatu osana.
Artikkel 82
Harmoneeritud süsteemi üldreegliga 3 määratletud komplektil on päritolustaatus, kui komplekti kuuluvad tooted on päritolustaatusega.
Kui komplekt koosneb päritolustaatusega ja päritolustaatuseta toodetest, on komplekt tervikuna siiski päritolustaatusega, kui päritolustaatuseta toodete väärtus ei ületa 15 % komplekti tehasehinnast.
Artikkel 83
Toote päritolustaatuse määramisel ei võeta arvesse toote valmistamisel kasutatavate järgmiste toodete päritolu:
a)
elektrienergia ja kütus;
b)
tehas ja sisseseade;
c)
masinad ja tööriistad;
d)
muu kaup, mis ei kuulu või ei tohiks kuuluda toote lõppkoostisesse.
3. Alajagu
Kumulatsioon
Artikkel 84
Kahepoolne kumulatsioon võimaldab Euroopa Liidust pärit tooteid käsitada soodustatud riigist pärit materjalina, kui neid on kasutatud kõnealuses riigis valmistatud tootes, tingimusel et seal toimuv töö või töötlemine on artikli 78 lõikes 1 kirjeldatud toimingutest ulatuslikum.
Artikkel 85
1. Kuivõrd Norra, Šveits ja Türgi annavad soodustatud riikidest pärit toodete puhul üldiseid tariifseid soodustusi ja kohaldavad sama päritolu mõiste määratlust nagu seda kasutatakse käesolevas jaos, võimaldab kumulatsioon Norra, Šveitsi ja Türgiga käsitada Norrast, Šveitsist või Türgist pärit tooteid soodustatud riigist pärit materjalina, tingimusel et seal toimuv töö või töötlemine on artikli 78 lõikes 1 kirjeldatud toimingutest ulatuslikum.
2. Lõiget 1 kohaldatakse tingimusel, et Türgi, Norra ja Šveits kohtlevad vastastikku võrdväärselt soodustatud riikidest pärit tooteid, milles on kasutatud Euroopa Liidust pärit materjale.
3. Lõiget 1 ei kohaldata harmoneeritud süsteemi gruppidesse 1-24 kuuluvate toodete suhtes.
4. Komisjon avaldab Euroopa Liidu Teatajas (C-seerias) kuupäeva, mil lõigete 1 ja 2 tingimused on täidetud.
Artikkel 86
1. Piirkondlikku kumulatsiooni kohaldatakse järgmise nelja eraldiseisva piirkondliku rühma suhtes:
a)
I rühm: Brunei, Filipiinid, Indoneesia, Kambodža, Laos, Malaisia, Singapur, Tai, Vietnam;
b)
II rühm: Boliivia, Colombia, Costa Rica, Ecuador, El Salvador, Guatemala, Honduras, Nicaragua, Panama, Peruu, Venezuela;
c)
III rühm: Bangladesh, Bhutan, India, Maldiivid, Nepal, Pakistan, Sri Lanka;
d)
IV rühm: Argentina, Brasiilia, Paraguay ja Uruguay.
2. Samasse rühma kuuluvate riikide vahel kohaldatakse piirkondlikku kumulatsiooni üksnes siis, kui on täidetud järgmised tingimused:
a)
ühte piirkondlikku rühma kuuluvate riikide vahelise piirkondliku kumulatsiooni puhul kohaldatakse käesolevas jaos sätestatud päritolureegleid.
Kui lisa 13a II osas esitatud päritolustaatust andev toiming ei ole sama kõikide kumulatsioonis osalevate riikide puhul, määratakse samasse piirkondlikku rühma kuuluvast ühest riigist teise riiki eksporditud toodete päritolu lähtuvalt reeglist, mida kohaldataks nende toodete eksportimisel Euroopa Liitu;
b)
piirkondlikku rühma kuuluvad riigid on võtnud kohustuse:
i)
täita käesoleva jao nõudeid või tagada nende täitmine ja
ii)
teha halduskoostööd, et tagada käesoleva jao sätete korrektne rakendamine nii seoses Euroopa Liiduga kui ka omavahel;
c)
asjaomase piirkondliku rühma sekretariaat või muu pädev kõiki asjaomase rühma liikmeid esindav ühisorgan on teavitanud komisjoni punktis b osutatud kohustustest.
Kui piirkondlikku rühma kuuluvad riigid juba täitsid esimese lõigu punktide b ja c nõuded enne 1. jaanuari 2011, ei ole kohustusest vaja uuesti teatada.
3. Lisas 13 b loetletud materjalide suhtes ei kohaldata lõike 2 kohast piirkondlikku kumulatsiooni järgmistel juhtudel:
a)
Euroopa Liidus kohaldatav tariifne soodustus ei ole kõikide kumulatsioonis osalevate riikide puhul sama ning
b)
asjaomaste materjalide puhul oleks tänu kumulatsioonile tariifne kohtlemine soodsam kui siis, kui toimuks vahetu eksport Euroopa Liitu.
4. Samasse piirkondlikku rühma kuuluvate riikide vahelist piirkondlikku kumulatsiooni kohaldatakse üksnes tingimusel, et selles soodustatud riigis toimuv töö või töötlemine, kus tooteid edasi töödeldakse või tootes kasutatakse, on artikli 78 lõikes 1 kirjeldatud toimingutest ulatuslikum ning tekstiiltoodete puhul ka lisas 16 esitatud toimingutest ulatuslikum.
Kui esimeses lõigus sätestatud tingimus ei ole täidetud, on toodete päritoluriigiks see piirkondlikku rühma kuuluv riik, mille puhul on piirkondlikku rühma kuuluvatest teistest riikidest pärit kasutatud materjalide tolliväärtuse osakaal kõige suurem.
Kui päritoluriik määratakse vastavalt teisele lõigule, märgitakse see riik päritoluriigiks toote Euroopa Liitu eksportija poolt koostatud päritolutõendil, või kuni registreeritud eksportijate süsteemi kohaldamiseni päritolutõendil, mille on väljastanud soodustatud ekspordiriigi ametiasutused.
5. I või III rühma kuuluva soodustatud riigi ametiasutuste taotlusel võib komisjon lubada kasutada kõnealuste riikide vahelist piirkondlikku kumulatsiooni, kui komisjon on veendunud, et kõik järgmised tingimused on täidetud:
a)
lõike 2 punktis a sätestatud tingimused on täidetud ja
b)
sellises piirkondlikus kumulatsioonis osalevad riigid on võtnud kohustused ja ühiselt teavitanud komisjoni oma kohustustest:
i)
täita käesoleva jao nõudeid või tagada nende täitmine ja
ii)
teha halduskoostööd, et tagada käesoleva jao sätete korrektne rakendamine nii seoses Euroopa Liiduga kui ka omavahel.
Esimeses lõigus osutatud taotlust toetatakse tõenditega, et kõnealuses lõigus sätestatud tingimused on täidetud. See adresseeritakse komisjonile. Komisjon võtab taotluse kohta otsuse tegemisel arvesse kõiki kumulatsiooniga seotud asjakohaseid tegureid, sh kumulatsiooniga hõlmatud materjale.
6. Kui I või III riikide rühma kuuluvas riigis valmistatud tooted, mille puhul on kasutatud teise riikide rühma kuuluvast riigist pärit materjale, eksporditakse Euroopa Liitu, määratakse selliste toodete päritolu järgmiselt:
a)
ühte riikide rühma kuuluvast riigist pärit materjale käsitatakse teise riikide rühma kuuluvast riigist pärit materjalidena, kui neid on seal saadud tootes kasutatud, tingimusel et viimasena mainitud soodustatud riigis toimunud töö või töötlemine on artikli 78 lõikes 1 kirjeldatud toimingutest ulatuslikum ning tekstiiltoodete puhul ka lisas 16 esitatud toimingutest ulatuslikum;
b)
kui punktis a sätestatud tingimused ei ole täidetud, on toodete päritoluriigiks see kumulatsioonis osalev riik, mille puhul on teistest kumulatsioonis osalevatest riikidest pärit kasutatud materjalide tolliväärtuse osakaal kõige suurem.
Kui päritoluriik määratakse vastavalt esimese lõigu punktile b, märgitakse see riik päritoluriigiks toote Euroopa Liitu eksportija poolt koostatud päritolutõendil, või kuni registreeritud eksportijate süsteemi kohaldamiseni päritolutõendil, mille on väljastanud soodustatud ekspordiriigi ametiasutused.
7. Soodustatud riigi ametiasutuste taotlusel võib komisjon lubada kasutada laiendatud kumulatsiooni soodustatud riigi ja sellise riigi vahel, millega Euroopa Liidul on vabakaubandusleping kooskõlas kehtiva üldise tolli- ja kaubanduskokkuleppe (GATT) artikliga XXIV, kui on täidetud kõik järgmised tingimused:
a)
kumulatsioonis osalevad riigid on võtnud kohustuse täita käesoleva jao nõudeid või tagada nende täitmine ja teha halduskoostööd, et tagada käesoleva jao sätete korrektne rakendamine nii seoses Euroopa Liiduga kui ka omavahel;
b)
asjaomane soodustatud riik on teavitanud komisjoni punktis a osutatud kohustusest.
Esimeses lõigus osutatud taotlus sisaldab kumulatsiooniga hõlmatud materjalide loendit ja seda toetatakse tõenditega, et esimese lõigu punktide a ja b tingimused on täidetud. See saadetakse komisjonile. Kui kõnealused materjalid muutuvad, tuleb esitada uus taotlus.
Laiendatud kumulatsiooni ei kohaldata harmoneeritud süsteemi gruppidesse 1-24 kuuluvate materjalide suhtes.
8. Lõike 7 kohase laiendatud kumulatsiooni puhul määratakse kasutatud materjali päritolu ja vastav dokumentaalne päritolutõend kindlaks kooskõlas asjakohases vabakaubanduslepingus sätestatud reeglitega. Euroopa Liitu eksporditavate toodete päritolu määratakse kooskõlas käesolevas jaos sätestatud päritolureeglitega.
Selleks et saadud toode saaks päritolustaatuse, ei ole vaja, et materjalid, mis on pärit riigist, millega Euroopa Liidul on vabakaubandusleping, ja mida kasutatakse soodustatud riigis Euroopa Liitu eksporditava toote valmistamiseks, on läbinud piisava töö või töötlemise, tingimusel et soodustatud riigis toimuv töö või töötlemine on artikli 78 lõikes 1 kirjeldatud toimingutest ulatuslikum.
9. Komisjon avaldab Euroopa Liidu Teatajas (C-seerias) järgmise:
a)
kuupäeva, millal I ja III rühma kuuluvate riikide vaheline lõike 5 kohane kumulatsioon kehtima hakkab, sellesse kaasatud riigid ning vajaduse korral selliste materjalide loendi, mille suhtes kumulatsiooni kohaldatakse;
b)
kuupäeva, millal laiendatud kumulatsioon kehtima hakkab, kõnealusesse kumulatsiooni kaasatud riigid ning selliste materjalide loend, mille suhtes kumulatsiooni kohaldatakse.
Artikkel 87
Kui kahepoolset kumulatsiooni või kumulatsiooni Norra, Šveits ja Türgiga kasutatakse koos piirkondliku kumulatsiooniga, omandab saadud toode ühe asjaomasesse piirkondlikku rühma kuuluva riigi päritolustaatuse, mis määratakse vastavalt artikli 86 lõike 4 esimesele ja teisele lõigule.
Artikkel 88
1. 1. ja 2. alajagu kohaldatakse mutatis mutandis järgmise suhtes:
a)
kahepoolse kumulatsiooni raames Euroopa Liidust soodustatud riiki toimuv eksport;
b)
piirkondliku kumulatsiooni raames ühest soodustatud riigist teise toimuv eksport, nagu on ette nähtud artikli 86 lõigetega 1 ja 5, ilma et see piiraks artikli 86 lõike 2 punkti a teise lõigu kohaldamist.
2. Kui toote puhul on töö või töötluse käigus kasutatud päritolustaatusega ja päritolustaatuseta samaväärseid materjale, võivad liikmesriigi tolliasutused ettevõtja kirjalikul taotlusel lubada hallata materjale Euroopa Liidus arvestusliku eraldamise meetodi alusel eesmärgiga eksportida need seejärel kahepoolse kumulatsiooni raames soodustatud riiki nii, et materjalide varusid ei hoita eraldi.
3. Liikmesriikide tolliasutused võivad lõikes 2 osutatud loa andmiseks kehtestada tingimusi, mida nad peavad vajalikuks.
Luba antakse üksnes siis, kui lõike 2 kohase meetodi kasutamisel tagatakse, et saadud selliste toodete hulk, mida võib käsitada Euroopa Liidu päritolustaatusega toodetena, on igal ajal sama suur, kui oleks saadud kaubavarude füüsilise eraldamise meetodi kasutamisel.
Kui luba on antud, kohaldatakse meetodit ja selle rakendamine dokumenteeritakse Euroopa Liidus kohaldatavate üldiste raamatupidamispõhimõtete alusel.
4. Isik, kes saab lõikes 2 osutatud meetodist kasu, koostab päritolutõendi või kuni registreeritud eksportijate süsteemi kohaldamiseni taotleb päritolutõendit toodete kogusele, mida võib käsitada Euroopa Liidust pärit toodetena. Liikmesriikide tolliasutuste taotlusel esitab kõnealune kasusaaja aruande, kuidas neid koguseid on hallatud.
5. Liikmesriikide tolliasutused jälgivad lõikes 2 osutatud loa kasutamist.
Nad võivad loa tühistada järgmistel juhtudel:
a)
kasusaaja kasutab luba mittenõuetekohaselt või;
b)
kasusaaja ei täida mis tahes muid käesolevas jaos või 1A jaos esitatud tingimusi.
4. Alajagu
Erandid
Artikkel 89
1. Komisjoni algatusel või soodustatud riigi taotlusel võidakse soodustatud riigile teha ajutine erand käesoleva jao sätetest, kui:
a)
sisemised või välised asjaolud ei lase soodustatud riigil ajutiselt täita artikliga 72 ette nähtud päritolustaatuse saamise reegleid, mida ta varem täitis, või
b)
soodustatud riik vajab artikliga 72 ette nähtud päritolustaatuse saamise reeglite täitmiseks ettevalmistusaega.
2. Ajutine erand kehtib nii kaua, kui eksisteerib erandi aluseks olnud sisemiste või väliste asjaolude mõju, või seni, kui soodustatud riik suudab reegleid täita.
3. Eranditaotlus esitatakse komisjonile kirjalikult. Taotluses tuleb esitada lõikes 1 osutatud põhjendused, miks erandit soovitakse, ning sellele tuleb lisada asjakohased tõendavad dokumendid.
4. Kui erand antakse, tuleb täita kõik nõuded, millega nähakse ette komisjonile esitatav teave erandi kasutamise ja erandiga hõlmatud koguste haldamise kohta.
5. Alajagu
Ekspordiprotseduurid soodustatud riigis
Artikkel 90
Kava kohaldatakse järgmistel juhtudel:
a)
kui käesoleva jao nõuetele vastavaid kaupu eksportis registreeritud eksportija artikli 92 tähenduses;
b)
kui mis tahes eksportija eksportis ühest või mitmest päritolustaatusega tooteid sisaldavast pakendist koosneva mis tahes kaubasaadetise, kus päritolustaatusega toodete koguväärtus ei ületa 6 000 eurot.
Artikkel 91
1. Soodustatud riigi pädevad asutused loovad asjaomases riigis asuvate registreeritud eksportijate elektroonilise registri ja ajakohastavad seda pidevalt. Registrit ajakohastatakse kohe, kui eksportija eemaldatakse registrist kooskõlas artikli 93 lõikega 2.
2. Register sisaldab järgmist teavet:
a)
nimi ja täielik aadress, kus registreeritud eksportija on registreeritud või asub, sealhulgas riigi või territooriumi identifikaator (ISO kahetäheline riigikood);
b)
registreeritud eksportija number;
c)
kava alusel eksportimiseks ettenähtud tooted (harmoneeritud süsteemi gruppide või rubriikide indikatiivne loend, nagu taotleja seda asjakohaseks peab);
d)
kuupäevad millest ja milleni eksportija on/oli registreeritud;
e)
andmebaasist eemaldamise põhjus (registreeritud eksportija taotlus / eemaldamine pädeva asutuse poolt). Need andmed tehakse kättesaadavaks üksnes pädevatele asutustele.
3. Soodustatud riikide pädevad asutused teavitavad komisjoni registreeritud eksportijate tähistamiseks kasutatavast siseriiklikust nummerdamissüsteemist. Number peab algama ISO kahetähelise riigikoodiga.
Artikkel 92
Eksportijad esitavad registreerimiseks taotluse artikli 69 lõike 1 punkti a kohastele soodustatud riigi pädevatele asutustele, kasutades lisas 13c esitatud näidisvormi. Vormi täitmisega annavad eksportijad nõusoleku esitatud teabe hoidmiseks komisjoni andmebaasis ja mittekonfidentsiaalse teabe avaldamiseks internetis.
Pädevad asutused aktsepteerivad taotluse üksnes siis, kui see on täielik.
Artikkel 93
1. Registreeritud eksportijad, kes enam ei täida kava alusel kaupade eksportimiseks vajalikke tingimusi või kes enam ei kavatse selliseid kaupu eksportida, teavitavad sellest soodustatud riigi pädevaid asutusi, kes eemaldavad nad kohe kõnealuse soodustatud riigi registreeritud eksportijate registrist.
2. Ilma et see piiraks karistuste ja sanktsioonide süsteemi kohaldamist soodustatud riigis, eemaldavad soodustatud riigi pädevad asutused registreeritud eksportija asjaomase soodustatud riigi registreeritud eksportijate registrist, kui registreeritud eksportija tahtlikult või tahtmatult koostab või laseb koostada päritolukinnituse või muud tõendava dokumendi, mis sisaldab valeandmeid ja mille alusel saadakse soodustus või tariifne sooduskohtlemine mittenõuetekohaselt või pettuse teel.
3. Ilma et see piiraks kontrollide käigus ilmnevate eeskirjade eiramise võimalikku mõju, jõustub eksportija registreeritud eksportijate registrist eemaldamine tulevikus, st pärast registrist eemaldamise kuupäeva koostatud kinnituste puhul.
4. Eksportijaid, kelle pädevad asutused on registreeritud eksportijate registrist eemaldanud kooskõlas teise lõiguga, võib registreeritud eksportijate registrisse uuesti sisestada üksnes siis, kui nad on esitanud soodustatud riigi pädevatele asutustele tõendid, et nad on lahendanud olukorra, mis tingis nende eemaldamise.
Artikkel 94
1. Eksportijad, olenemata sellest, kas nad on registreeritud või mitte, täidavad järgmisi kohustusi:
a)
nad säilitavad sooduskohtlemise saamiseks vastavate toodete tootmise ja tarnimise kohta nõuetekohased kaubandusliku raamatupidamise dokumendid;
b)
nad hoiavad kättesaadavana kõik tõendid, mis on seotud toote valmistamisel kasutatava materjaliga;
c)
nad hoiavad alles kõik tollidokumendid, mis on seotud toote valmistamisel kasutatud materjaliga;
d)
nad säilitavad järgmised dokumendid vähemalt kolm aastat alates selle aasta lõpust, mil päritolukinnitus koostati, või kauem, kui see on siseriikliku õigusega nõutav:
i)
enda koostatud päritolukinnitused ning
ii)
päritolustaatusega ja päritolustaatuseta materjalide, tootmise ja laoarvestused.
Punkti d esimeses lõigus osutatud dokumendid võivad olla elektroonilised, kuid nende alusel peab olema võimalik jälgida eksporditud toodete valmistamiseks kasutatud materjale ja tõendada nende päritolustaatust.
2. Lõikega 1 ette nähtud kohustusi kohaldatakse ka sellistele tarnijatele, kes esitavad eksportijatele tarnija deklaratsioone, milles nad kinnitavad nende poolt tarnitavate toodete päritolustaatust.
Artikkel 95
1. Eksportija koostab päritolukinnituse, kui ta ekspordib vastavaid tooteid, mida saab käsitada asjaomase soodustatud riigi päritolustaatusega toodetena või mõne teise soodustatud riigi päritolustaatusega toodetena kooskõlas artikli 86 lõikega 4 või artikli 86 lõike 6 esimese lõigu punktiga b.
2. Erandina lõikest 1 võib erandjuhul päritolukinnituse koostada pärast eksporti (tagasiulatuv kinnitus) tingimusel, et see esitatakse liikmesriigile, kus kaubad vabasse ringlusse lubamiseks deklareeritakse, mitte hiljem kui kaks aastat pärast eksporti.
3. Eksportija esitab päritolukinnituse Euroopa Liidus asuvale kliendile ning see sisaldab lisas 13d esitatud üksikasju. Päritolukinnitus koostatakse kas inglise või prantsuse keeles.
Selle võib koostada mis tahes äridokumendile, mis võimaldab identifitseerida asjaomase eksportija ja hõlmatud kaubad.
4. Kui kohaldatakse artikli 84, artikli 86 lõike 1 või artikli 86 lõigete 5 ja 6 kohast kumulatsiooni, tugineb eksportija, kes ekspordib tooteid, mille valmistamisel on kasutatud materjale, mis on pärit kumulatsiooni lubatud osalisriigist, päritolukinnitusele, mille esitab tarnija. Sel juhul on eksportija koostatud päritolukinnitusel märge „EU cumulation”, „regional cumulation” või „Cumul UE”, „cumul regional”.
5. Kui kohaldatakse artikli 85 kohast kumulatsiooni, tugineb eksportija, kes ekspordib tooteid, mille valmistamisel on kasutatud materjale, mis on pärit kumulatsiooniga hõlmatud osalisriigist, sellisele päritolutõendile, mille esitab tarnija ja mis on väljastatud kooskõlas Norra, Šveitsi või Türgi suhtes kehtivate GSP päritolureeglite sätetega. Sel juhul sisaldab eksportija koostatud päritolukinnitus märget „Norway cumulation”, „Switzerland cumulation”, „Turkey cumulation” või „Cumul Norvège”, „Cumul Suisse”, „Cumul Turquie”.
6. Kui kohaldatakse artikli 86 lõigete 7 ja 8 kohast kumulatsiooni, tugineb eksportija, kes ekspordib tooteid, mille valmistamisel on kasutatud materjale, mis on pärit laiendatud kumulatsiooni lubatud osalisriigist, sellisele päritolutõendile, mille esitab tarnija ja mis on väljastatud kooskõlas Euroopa Liidu ja vastava osalisriigi vahelise asjakohase vabakaubanduslepingu sätetega.
Sel juhul sisaldab eksportija koostatud päritolukinnitus märget „extended cumulation with country x” või „cumul étendu avec le pays x”.
Artikkel 96
1. Päritolukinnitus koostatakse igale kaubasaadetisele.
2. Päritolukinnitus kehtib kaksteist kuud alates kuupäevast, mil eksportija selle koostab.
3. Üks päritolukinnitus võib hõlmata mitut kaubasaadetist, kui kaubad vastavad järgmistele tingimustele:
a)
nad on lahtivõetud või kokkupanemata tooted harmoneeritud süsteemi üldreegli 2 punkti a tähenduses;
b)
nad kuuluvad harmoneeritud süsteemi XVI või XVII jaotise alla või rubriikidesse 7308 või 9406 ja
c)
nad on ette nähtud importimiseks eraldi saadetistena.
6. Alajagu
Euroopa liidus vabasse ringlusse lubamise protseduurid
Artikkel 97
1. Vabasse ringlusse lubamise tollideklaratsioonil viidatakse päritolukinnitusele. Päritolukinnitus hoitakse kättesaadavana tolliasutustele, kes võivad paluda selle esitamist deklaratsiooni kontrollimiseks. Kõnealused asutused võivad nõuda päritolukinnituse tõlget asjaomase liikmesriigi ametlikku keelde või ühte ametlikest keeltest.
2. Kui deklarant taotleb kava kohaldamist ning ta ei ole vabasse ringlusse lubamise tollideklaratsiooni aktsepteerimise ajaks päritolukinnitust saanud, loetakse see deklaratsioon artikli 253 lõike 1 tähenduses mittetäielikuks ja seda käideldakse vastavalt.
3. Enne kaupade vabasse ringlusse lubamiseks deklareerimist tagab deklarant nõuetekohaselt, et kaubad vastavad käesoleva jao reeglitele kontrollides eelkõige
i)
artikli 69 lõikes 3 osutatud andmebaasist, kas eksportija on päritolukinnituste koostamiseks registreeritud, v.a juhul, kui kaubasaadetises sisalduvate päritolustaatusega toodete koguväärtus ei ületa 6 000 eurot ja
ii)
et päritolukinnitus on koostatud kooskõlas lisaga 13d.
Artikkel 97a
1. Järgmiste toodete puhul ei ole kohustust koostada ja esitada päritolukinnitus:
a)
eraisiku poolt teisele eraisikule väikepakendites saadetavad tooted, mille koguväärtus on väiksem kui 500 eurot;
b)
reisija pagasis olevad tooted, mille koguväärus ei ületa 1 200 eurot.
2. Lõikes 1 osutatud tooted vastavad järgmistele tingimustele:
a)
neid ei impordita kaubanduslikul eesmärgil;
b)
nende puhul on deklareeritud, et nad vastavad kava kohaldamise tingimustele;
c)
punktis b osutatud deklaratsiooni õigsuses ei ole põhjust kahelda.
3. Lõike 2 punkti a puhul ei käsitata importi kaubanduslikul eesmärgil toimuva impordina, kui on täidetud kõik järgmised tingimused:
a)
import on juhutine;
b)
import hõlmab eranditult tooteid, mis on ette nähtud vastuvõtjate või reisijate või nende perekonnaliikmete isiklikuks kasutamiseks;
c)
toodete laadi ja koguse põhjal on ilmne, et neid ei impordita kaubanduslikel eesmärkidel.
Artikkel 97b
1. Kui päritolukinnitusel ja tolliasutusele toodete impordiga seotud formaalsuste täitmiseks esitatud dokumentides olevate andmete vahel avastatakse väikseid erinevusi, ei muuda see päritolukinnitust iseenesest tühiseks, kui tõendatakse nõuetekohaselt, et see dokument vastab asjaomastele toodetele.
2. Päritolukinnituse ilmsed vormilised vead, nagu näiteks trükivead, ei tohi põhjustada dokumendi tagasilükkamist, kui need vead ei tekita põhjendatud kahtlusi dokumendis esitatud kannete õigsuses.
3. Päritolukinnitused, mis esitatakse impordiriigi tolliasutustele pärast artiklis 96 nimetatud kehtivusaja möödumist, võib tariifsete soodustuste kohaldamiseks aktsepteerida, kui need dokumendid jäid tähtaja jooksul esitamata erandlike asjaolude tõttu. Muudel hilinenud esitamise juhtudel võivad impordiriigi tolliasutused päritolukinnitusi aktsepteerida juhul, kui tooted on neile esitatud enne kõnealuse tähtaja möödumist.
Artikkel 97c
1. Artikli 96 lõikes 3 osutatud protseduuri kohaldatakse liikmesriigi tolliasutuste määratava aja jooksul.
2. Impordiliikmesriigi tolliasutused, kelle järelevalvel järkjärguline vabasse ringlusse lubamine toimub, kontrollivad, et järjestikused kaubasaadetised kuuluvad nende lahtivõetud või kokkupanemata toodete hulka, mille kohta päritolukinnitus on koostatud.
Artikkel 97d
1. Kui tooteid ei ole veel vabasse ringlusse lubatud, võib päritolukinnituse asendada ühe või mitme asenduspäritolukinnitusega, mille on koostanud kaupade valdaja selleks, et saata osa või kõik tooted mujale ühenduse tolliterritooriumil või vajadusel Norrasse, Šveitsi või Türki. Asenduspäritolukinnituse koostamiseks ei pea kaupade valdajad ise registreeritud eksportijad olema.
2. Päritolukinnituse asendamisel tuleb originaalpäritolukinnitusel esitada järgmine:
a)
asenduspäritolukinnitus(t)e üksikasjad;
b)
kaubasaatjate nimed ja aadressid;
c)
kaubasaajad Euroopa Liidus.
Originaalpäritolukinnitusele märgitakse vastavalt „Replaced” või „Remplacée”.
3. Asenduspäritolukinnitusele märgitakse järgmine:
a)
kõik edasisaadetud toodete üksikasjad;
b)
kuupäev, mil originaalpäritolukinnitus koostati;
c)
kogu vajalik teave nagu ettenähtud lisas 13d;
d)
Euroopa Liidus asuva kaubasaatja nimi ja aadress;
e)
Euroopa Liidus, Norras, Šveitsis või Türgis asuva kaubasaaja nimi ja aadress;
f)
asendamise kuupäev ja koht.
Isik, kes koostab asenduspäritolukinnituse, võib asenduspäritolukinnitusele lisada originaalpäritolukinnituse koopia.
4. Lõikeid 1, 2 ja 3 kohaldatakse mutatis mutandis selliste päritolukinnituste suhtes, millega asendatakse päritolukinnitusi, mis ise on asenduspäritolukinnitused. Lõikeid 1, 2 ja 3 kohaldatakse mutatis mutandis selliste asenduspäritolukinnituste suhtes, mille on koostanud Norras, Šveitsis või Türgis asuvad kaubasaatjad.
5. Kui tooted on hõlmatud artikli 89 kohase erandi alusel antava tariifse soodustusega, kohaldatakse käesoleva artikli kohast asendamist üksnes siis, kui sellised tooted on Euroopa Liidu jaoks ette nähtud. Kui asjaomane toode on saanud päritolustaatuse piirkondliku kumulatsiooni raames, võib asenduspäritolukinnituse koostada üksnes selleks, et saata tooted Norrasse, Šveitsi või Türki, kui kõnealused riigid kohaldavad samu piirkondliku kumulatsiooni reegleid nagu Euroopa Liit.
6. Lõikeid 1, 2 ja 3 kohaldatakse mutatis mutandis selliste kinnituste suhtes, millega asendatakse päritolukinnitused selleks, et lisaks jagada kaubasaadetisi kooskõlas artikliga 74.
Artikkel 97e
1. Kui tolliasutustel on kahtlusi seoses toodete päritolustaatusega, võivad nad nõuda, et deklarant esitaks nende poolt nimetatud mõistliku aja jooksul mis tahes olemasolevad tõendid, et kontrollida deklaratsioonil märgitud päritoluandmete korrektsust või artikli 74 tingimuste järgimist.
2. Tolliasutused võivad peatada soodustariifi kohaldamise artikli 97h kohase kontrollimise ajaks, kui:
a)
deklarandi esitatud teave ei ole piisav, et kinnitada toodete päritolustaatust või artiklites 73 ja 74 esitatud tingimuste järgimist;
b)
deklarant ei vasta teabe esitamiseks antud lõikes 1 osutatud ajavahemiku jooksul.
3. Ajal, mil oodatakse kas deklarandilt nõutud lõike 1 kohast teavet või lõike 2 kohase kontrolli tulemusi, pakutakse importijale võimalust, et tooted vabastatakse, kui eelnevalt on kasutusele võetud kõik vajalikud ettevaatusabinõud.
Artikkel 97f
1. Impordiliikmesriigi tolliasutused keelduvad kava kohaldamisest, ilma et neil oleks kohustus nõuda lisatõendeid või saata soodustatud riigile kontrollitaotlus, kui:
a)
kaubad ei ole needsamad, mis on esitatud päritolukinnitusel;
b)
deklarant ei esita asjaomaste toodete kohta nõutavat päritolukinnitust, kus seda kinnitust nõutakse;
c)
ilma et see piiraks artikli 90 punkti b ja artikli 97d lõike 1 kohaldamist, ei ole deklarandi valduses olev päritolukinnitus koostatud soodustatud riigis registreeritud eksportija poolt;
d)
päritolukinnitus ei ole koostatud kooskõlas lisaga 13d;
e)
artikli 74 tingimused ei ole täidetud.
2. Impordiliikmesriigi tolliasutused keelduvad kava kohaldamisest pärast soodustatud riigi pädevatele asutustele artikli 97h kohase kontrollitaotluse saatmist, kui importiva liikmesriigi tolliasutused:
a)
on saanud vastuse, et eksportijal ei olnud õigust päritolukinnitust koostada;
b)
on saanud vastuse, et asjaomased tooted ei ole pärit soodustatud riigist või et artikli 73 tingimused ei ole täidetud;
c)
kahtlesid põhjendatult päritolukinnituse kehtivuses või selles, kas deklarandi esitatud teave asjaomaste toodete tõelise päritolu kohta on tõene, ning esitasid kontrollitaotluse ja
i)
ei ole saanud vastust vastavalt artikliga 97h lubatud ajaperioodi jooksul või
ii)
on saanud vastuse, mis ei sisalda asjakohaseid vastuseid taotluses tõstatatud küsimustele.
7. Alajagu
Päritolu kontrollimine
Artikkel 97g
1. Selleks et tagada toodetele päritolustaatust andvate reeglite täitmine, viivad soodustatud riigi pädevad asutused läbi:
a)
toodete päritolustaatuse kontrollimisi liikmesriikide tolliasutuste taotlusel;
b)
eksportijate korrapäraseid omaalgatuslikke kontrollimisi.
Kuivõrd Norra, Šveits ja Türgi on sõlminud Euroopa Liiduga kokkuleppe, mille kohaselt nad toetavad üksteist vajaliku halduskoostöö tegemisel, kohaldatakse esimest lõiku mutatis mutandis selliste taotluste suhtes, mis on saadetud Norra, Šveits ja Türgi ametiasutustele nende territooriumil koostatud asenduspäritolukinnituste kontrollimiseks, et paludanendel ametiasutustel teha koostööd soodustatud riigi pädevate asutustega.
Laiendatud kumulatsioon on lubatud üksnes artikli 86 lõigete 7 ja 8 kohaselt, kui riik, kellega Euroopa Liidul on kehtiv vabakaubandusleping, on nõustunud toetama soodustatud riiki halduskoostöö tegemisel nii, nagu ta toetaks liikmesriikide tolliasutusi kooskõlas vabakaubanduslepingu asjakohaste sätetega.
2. Lõike 1 punktis b osutatud kontrollidega tagatakse, et eksportijad täidavad oma kohustusi pidevalt. Kontrolle korraldatakse riskianalüüsi asjakohaste kriteeriumide alusel määratavate ajavahemike järel. Selleks nõuavad soodustatud riikide pädevad asutused, et eksportijad esitaksid enda koostatud päritolukinnituste koopiad või selliste kinnituste loendi.
3. Soodustatud riikide pädevatel asutustel on õigus taotleda mis tahes tõendeid või eksportija raamatupidamise ja vajaduse korral teda varustavate tootjate raamatupidamise kontrollimist, sealhulgas korraldada kohapealseid või mis tahes muid asjakohaseid kontrolle.
Artikkel 97h
1. Järelkontrolli päritolukinnituste üle tehakse pisteliselt või siis, kui liikmesriikide tolliasutustel tekib põhjendatud kahtlus, kas kinnitused on ehtsad ja asjaomaste toodete päritolustaatus on õige või kas käesoleva jao muud nõuded on täidetud.
Kui liikmesriikide tolliasutused esitavad soodustatud riigi pädevatele asutustele koostöötaotluse, et kontrollida päritolukinnituste kehtivust, toodete päritolustaatust või mõlemat, põhjendavad nad taotlusel, miks neil on põhjendatud kahtlus päritolukinnituse kehtivuses või toodete päritolustaatuses.
Kontrollitaotlusele võib lisada päritolukinnituse koopia ja mis tahes lisateabe või dokumendid, mis osutavad, et kinnituses esitatud teave ei ole korrektne.
Taotluse esitav liikmesriik seab kontrollitulemuste teatamiseks kuue kuu pikkuse esialgse tähtaja alates kontrollitaotluse esitamisest, v.a taotlused, mis saadetakse Norrasse, Šveitsi või Türki, et kontrollida nende riikide territooriumil soodustatud riigis koostatud päritolukinnituste alusel koostatud asenduspäritolukinnitusi, mille puhul pikendatakse tähtaega kaheksa kuuni.
2. Kui põhjendatud kahtluse korral lõikes 1 ettenähtud ajavahemiku jooksul vastust ei saada või kui vastus ei sisalda piisavalt teavet, et määrata toodete tegelik päritolu, saadetakse pädevatele asutustele teine teade. Selle teatega nähakse ette uus tähtaeg, mis ei ole pikem kui kuus kuud.
8. Alajagu
Muud sätted
Artikkel 97i
1. 5., 6. ja 7. alajagu kohaldatakse mutatis mutandis järgmise suhtes:
a)
kahepoolse kumulatsiooni raames Euroopa Liidust soodustatud riiki toimuv eksport;
b)
piirkondliku kumulatsiooni raames ühest soodustatud riigist teise toimuv eksport, nagu on ette nähtud artikli 86 lõigetega 1 ja 5.
2. Liikmesriigi tolliasutused käsitavad Euroopa Liidu eksportija taotlusel teda kava tingimustele vastava registreeritud eksportijana, kui ta täidab järgmised tingimused:
a)
tal on EORI number kooskõlas artiklitega 4k-4t;
b)
tal on sooduskorra raames heakskiidetud eksportija staatus;
c)
ta esitab liikmesriigi tolliasutusele adresseeritud taotlusel lisas 13c esitatud näidisvormi kohaselt teabe:
i)
lahtrites 1-4 esitatud üksikasjade kohta;
ii)
lahtris 5 esitatud kohustuse täitmise kohta.
Artikkel 97j
1. 1., 2. ja 3. alajagu kohaldatakse mutatis mutandis, et teha kindlaks, kas tooteid võib Ceutasse või Melillasse eksportimisel käsitada kahepoolse kumulatsiooni raames soodustatud riigist pärit toodetena või soodustatud riiki eksportimisel Ceutast või Melillast pärit toodetena.
2. 5., 6. ja 7. alajagu kohaldatakse mutatis mutandis kahepoolse kumulatsiooni raames soodustatud riigist Ceutasse või Melillasse eksporditud toodete suhtes ning Ceutast või Melillast soodustatud riiki eksporditud toodete suhtes.
3. Hispaania tolliasutused vastutavad 1., 2., 3., 5., 6. ja 7. alajao kohaldamise eest Ceutas ja Melillas.
4. Lõigetes 1 ja 2 osutatud eesmärgil käsitatakse Ceutat ja Melillat ühtse territooriumina.”.
(2)
I osa IV jaotise 2. peatükki lisatakse 1A jagu:
„1A Jagu
Halduskoostöö menetlus ja meetodid, mida kohaldatakse kuni registreeritud eksportijate süsteemi rakendamiseni
1. Alajagu
Üldpõhimõtted
Artikkel 97k
1. Kõik soodustatud riigid täidavad järgmised nõuded või tagavad nende täitmise:
a)
eksporditavate toodete suhtes kehtivad päritolureeglid, mis on esitatud 1. jaos;
b)
päritolusertifikaadi vormi A (näidis on esitatud lisas 17) täitmise ja väljastamise reeglid;
c)
kaubaarve deklaratsioonide arvedeklaratsioonide (näidis on esitatud lisas 18) kasutamist käsitlevad sätted;
d)
artiklis 97s osutatud halduskoostöö meetodeid käsitlevad sätted;
e)
artiklis 89 osutatud erandite tegemist käsitlevad sätted.
2. Soodustatud riikide pädevad asutused teevad komisjoni või liikmesriikidega koostööd eelkõige järgmistes valdkondades:
a)
komisjoni taotlusel tema igakülgne toetamine, et komisjon saaks jälgida, kas kava hallatakse asjaomases riigis nõuetekohaselt, mis hõlmab ka komisjoni või liikmesriikide tolliasutuste kohapealseid kontrollkäike;
b)
ilma et see piiraks artiklite 97s ja 97t kohaldamist, toodete päritolustaatuse ja muude käesolevas jaos sätestatud tingimuste täitmise kontrollimine, mis hõlmab ka kohapealseid kontrollkäike, kui komisjon või liikmesriikide tolliasutused seda päritoluga seotud uurimiste käigus taotlevad.
3. Kui soodustatud riigis on määratud pädev asutus päritolusertifikaatide vorm A väljastamiseks, kontrollitakse dokumentaalseid päritolutõendeid ja Euroopa Liitu eksportimiseks väljastatakse päritolusertifikaate vorm A, on kõnealune soodustatud riik aktsepteerinud lõikes 1 sätestatud tingimused.
4. Kui riik või territoorium nimetatakse või taasnimetatakse soodustatud riigiks määruses (EÜ) nr 732/2008 osutatud toodete suhtes, saavad sellest riigist või sellelt territooriumilt pärinevad kaubad üldisest soodustuste süsteemist tulenevaid soodustusi, tingimusel et need eksporditi soodustatud riigist või territooriumilt artiklis 97s nimetatud kuupäeval või pärast seda.
5. Päritolutõend kehtib kümme kuud alates selle väljaandmisest ekspordiriigis ning see tuleb nimetatud aja jooksul esitada impordiriigi tolliasutustele.
2. Alajagu
Ekspordiprotseduurid soodustatud riigis
Artikkel 97l
1. Päritolusertifikaatide vorm A (näidis on esitatud lisas 17) väljastatakse eksportija või tema volitatud esindaja kirjalikul taotlusel koos mistahes asjakohaste dokumentidega, mis tõendavad, et eksporditavad tooted vastavad päritolusertifikaadi vorm A väljastamise tingimustele.
2. Sertifikaat antakse eksportijale niipea, kui eksport on toimunud või tagatud. Siiski võib päritolusertifikaadi vorm A erandkorras välja anda pärast sellega hõlmatud toodete eksporti, kui:
a)
seda ei antud ekspordi ajal välja eksimuse, tahtmatu tegevusetuse või muude eriliste asjaolude tõttu või
b)
kui pädevatele valitsusasutustele on tõestatud, et päritolusertifikaadi vorm A anti välja, kuid tehnilistel põhjustel seda importimisel ei aktsepteeritud.
3. Pädevad valitsusasutused võivad sertifikaadi tagasiulatuvalt välja anda üksnes pärast kontrollimist, et eksportija taotluses esitatud andmed ühtivad ekspordidokumentides sisalduvate andmetega ja et asjaomaste toodete eksportimisel ei antud välja käesoleva jao sätetele vastavat päritolusertifikaati vorm A. Tagasiulatuvalt väljaantud päritolusertifikaadi vorm A lahtrisse 4 tuleb teha märge „Issued retrospectively” või „Délivré à posteriori”.
4. Päritolusertifikaadi vorm A varguse, kadumise või hävimise korral võib eksportija taotleda selle välja andnud pädevatelt valitsusasutustelt duplikaati nende valduses olevate ekspordidokumentide põhjal. Sel viisil väljaantud duplikaadi vorm A lahtrisse 4 tuleb teha märge „Duplicate” või „Duplicata” koos selle väljaandmiskuupäeva ja originaalsertifikaadi seerianumbriga. Duplikaat kehtib originaalsertifikaadi väljastamise kuupäevast.
5. Selleks et kontrollida, kas toode, mille jaoks päritolusertifikaati vorm A taotletakse, vastab asjakohastele päritolureeglitele, on pädevatel valitsusasutustel õigus nõuda mis tahes tõendavate dokumentide esitamist või teostada mis tahes kontrolle, mida nad peavad vajalikuks.
6. Päritolusertifikaadi vorm A lahtri 2 täitmine on vabatahtlik. Lahtrisse 12 tuleb märkida „Euroopa Liit” või asjakohase liikmesriigi nimi. Päritolusertifikaadi vorm A väljaandmiskuupäev märgitakse lahtrisse 11. Selles lahtris nõutav sertifikaati väljastavate ametiasutuste allkiri ja lahtris 12 nõutav eksportija volitatud allakirjutaja allkiri tuleb kirjutada käsitsi.
Artikkel 97m
1. Iga eksportija võib koostada arvedeklaratsiooni sellise kaubasaadetise kohta, mis koosneb ühest või enamast pakendist, mis sisaldab päritolustaatusega tooteid, mille koguväärtus ei ületa 6 000 eurot, tingimusel et selle protseduuri puhul tehakse artikli 97k lõikes 2 nimetatud halduskoostööd.
2. Eksportija, kes koostab arvedeklaratsiooni, peab olema valmis igal ajal esitama ekspordiriigi tolli või ekspordiriigi muude pädevate valitsusasutuste taotlusel kõik vajalikud dokumendid, mis tõendavad asjaomaste toodete päritolustaatust.
3. Eksportija koostab arvedeklaratsiooni kas prantsuse või inglise keeles, trükkides, tembeldades või printides arvele, saatelehele või mõnele muule äridokumendile deklaratsiooni, mille tekst on esitatud lisas 18. Kui deklaratsioon kirjutatakse käsitsi, tuleb seda teha tindiga ja trükitähtedega. Arvedeklaratsioonile kirjutab eksportija oma originaalallkirja käsitsi.
4. Arvedeklaratsiooni kasutamisel tuleb täita järgmisi tingimusi:
a)
iga kaubasaadetise kohta täidetakse üks arvedeklaratsioon;
b)
kui kaubasaadetises sisalduvat kaupa on ekspordiriigis juba „päritolustaatusega toodete” määratluse alusel kontrollitud, võib eksportija kõnealusele kontrollile viidata arvedeklaratsioonis.
5. Kui kohaldatakse artiklite 84, 85 või 86 kohast kumulatsiooni, tuginevad soodustatud riigi pädevad valitsusasutused, kellelt taotletakse päritolusertifikaadi vormi A selliste toodete jaoks, mille valmistamisel on kasutatud materjale, mis pärinevad kumulatsiooniga hõlmatud osalisriigist, järgmisele:
-
kahepoolse kumulatsiooni puhul päritolutõendile, mille on esitanud eksportijaga seotud tarnija ja mis on väljastatud kooskõlas 5. alajaoga;
-
kumulatsiooni puhul Norra, Šveitsi või Türgiga päritolutõendile, mille on esitanud eksportijaga seotud tarnija ja mis on väljastatud kooskõlas Norra, Šveitsi või Türgi puhul kohaldatavate GSP päritolureeglitega;
-
piirkondliku kumulatsiooni puhul eksportijaga seotud tarnija esitatud päritolutõendile, nimelt päritolusertifikaadi vorm A (näidis on esitatud lisas 17), või arvedeklaratsioon, mille tekst on esitatud lisas 18;
-
laiendatud kumulatsiooni puhul päritolutõendile, mille on esitanud eksportijaga seotud tarnija ja mis on väljastatud kooskõlas Euroopa Liidu ja asjaomase riigi vahelise vabakaubanduslepingu sätetega;
Esimese lõigu esimeses, teises, kolmandas ja neljandas taandes nimetatud juhtudel on päritolusertifikaadi vorm A lahtrisse 4 märgitud kas „EU cumulation”, „Norway cumulation”, „Switzerland cumulation”, „Turkey cumulation”, „regional cumulation”, „extended cumulation with country x” või „Cumul UE”, „Cumul Norvège”, „Cumul Suisse”, „Cumul Turquie”, „cumul regional”, „cumul étendu avec le pays x”.
3. Alajagu
Euroopa liidus vabasse ringlusse lubamise protseduurid
Artikkel 97n
1. Päritolusertifikaadid vorm A või arvedeklaratsioonid esitatakse impordiliikmesriigi tolliasutustele kooskõlas tollideklaratsioone hõlmavate protseduuridega.
2. Päritolutõendid, mis esitatakse impordiriigi tolliasutustele pärast artikli 97k lõikes 5 nimetatud kehtivusaja möödumist, võib tariifsete soodustuste kohaldamiseks aktsepteerida, kui need dokumendid jäid tähtaja jooksul esitamata erandlike asjaolude tõttu. Kui esitamisega jäädakse hiljaks muudel põhjustel, võivad impordiriigi tolliasutused päritolutõendeid aktsepteerida juhul, kui tooted on tollile esitatud enne kõnealuse tähtaja möödumist.
Artikkel 97o
1. Kui importija taotlusel ja impordiliikmesriigi tolliasutuste poolt ettenähtud tingimustel imporditakse harmoneeritud süsteemi XVI või XVII jaotise või rubriikide 7308 või 9406 alla kuuluvaid harmoneeritud süsteemi klassifitseerimise üldreegli 2 punkti a tähenduses lahtivõetud või kokkupanemata tooteid eraldi saadetisena, võib tolliasutustele esitada selliste toodete kohta üheainsa päritolutõendi esimese saadetise importimisel.
2. Importija taotlusel ja võttes arvesse impordiliikmesriigi tolliasutuste sätestatud tingimusi, võib tolliasutustele esitada esimese kaubasaadetise importimisel üheainsa päritolutõendi, kui:
a)
kauba importimine on regulaarne ja pidev ning impordil on märkimisväärne kaubanduslik väärtus;
b)
kauba suhtes kohaldatakse sama müügilepingu tingimusi ja selle lepingu pooled asuvad ekspordiriigis või liikmesriigis/liikmesriikides;
c)
kaup on klassifitseeritud kombineeritud nomenklatuuri sama koodi alla (kaheksa numbrit);
d)
kaup tuleb eranditult samalt eksportijalt ja on saadetud samale importijale ning selle kauba tolliformaalsused täidetakse sama liikmesriigi samas tolliasutuses.
Seda korda rakendatakse pädeva tolliasutuse poolt kindlaksmääratud ajavahemikul.
Artikkel 97p
1. Kui päritolustaatusega tooted paigutatakse liikmesriigi tolliasutuse järelevalve alla, on originaalpäritolutõend võimalik asendada ühe või mitme päritolusertifikaadiga vorm A, et saata kõik tooted või osa neist mujale ühendusse või Norrasse, Šveitsi või Türki.
2. Asendussertifikaatide vorm A annab välja tolliasutus, kelle järelevalve alla tooted paigutatakse. Asendussertifikaat koostatakse reeksportija kirjaliku taotluse alusel.
3. Asendussertifikaadi ülemisse parempoolsesse lahtrisse märgitakse selle välja andnud vahendajariigi nimi. Lahtrisse 4 märgitakse „Replacement certificate” või „Certificat de remplacement”, samuti lisatakse sinna originaalsertifikaadi väljaandmise kuupäev ja seerianumber. Reeksportija nimi märgitakse lahtrisse 1. Lõpliku kaubasaaja nime võib märkida lahtrisse 2. Reeksporditud toodete kõik üksikasjad, mis on esitatud originaalsertifikaadil, kantakse üle lahtritesse 3-9 ning viited reeksportija kaubaarvele esitatakse lahtris 10.
4. Asendussertifikaadi välja andnud tolliasutus teeb oma kinnitusmärke lahtrisse 11. Asutuste vastutus piirdub asendussertifikaadi väljaandmisega. Lahtrisse 12 kantavad andmed päritoluriigi ja sihtriigi kohta võetakse originaalsertifikaadilt. Sellele lahtrile kirjutab alla reeksportija. Kõnesolevale lahtrile heauskselt allakirjutanud reeksportija ei vastuta originaalsertifikaadile märgitud üksikasjade õigsuse eest.
5. Tolliasutus, kes peab lõikes 1 nimetatud toimingu tegema, märgib originaalsertifikaadile esitatud edasisaadetava kauba massi, arvu ja laadi ning vastava asendussertifikaadi või -sertifikaatide seerianumbri või -numbrid. Tolliasutus säilitab originaalsertifikaati vähemalt kolm aastat. Asendussertifikaadile võib lisada originaalsertifikaadi fotokoopia.
6. Kui tooted on hõlmatud artikli 89 kohase erandi alusel antava tariifse soodustusega, kohaldatakse käesoleva artikli kohast menetlust üksnes siis, kui sellised tooted on ette nähtud Euroopa Liidu jaoks. Kui asjaomane toode on saanud päritolustaatuse piirkondliku kumulatsiooni raames, võib asendussertifikaadi koostada üksnes selleks, et saata tooted Norrasse, Šveitsi või Türki, kui kõnealused riigid kohaldavad samu piirkondliku kumulatsiooni reegleid nagu Euroopa Liit.
Artikkel 97q
1. Tooteid, mida üks eraisik saadab teisele eraisikule väikepakis või mis kuuluvad reisija isikliku pagasi hulka, käsitatakse artiklis 66 osutatud tariifsete soodustustega hõlmatud päritolustaatusega toodetena, mille puhul ei ole vaja esitada päritolusertifikaadi vormi A ega arvedeklaratsiooni, tingimusel et:
a)
sellised tooted:
i)
ei ole imporditud kaubanduslikul eesmärgil;
ii)
on deklareeritud kui kava kohaldamise tingimustele vastavad tooted;
b)
punkti a alapunktis ii osutatud deklaratsiooni õigsuses ei ole põhjust kahelda.
2. Importi ei käsitata kaubanduslikul eesmärgil toimuva impordina, kui on täidetud kõik järgmised tingimused:
a)
import on juhutine;
b)
import hõlmab eranditult tooteid, mis on ette nähtud vastuvõtjate või reisijate või nende perekonnaliikmete isiklikuks kasutamiseks;
c)
toodete laadi ja koguse põhjal on ilmne, et neid ei impordita kaubanduslikel eesmärkidel.
3. Lõikes 2 nimetatud toodete koguväärtus ei ületada väikepakendite puhul 500 eurot ja reisijate isikliku pagasi hulka kuuluvate toodete puhul 1 200 eurot.
Artikkel 97r
1. Kui päritolusertifikaadi vorm A või arvedeklaratsiooni andmete ja nende dokumentide andmete vahel, mis esitatakse tolliasutusele toodete importimiseks vajalike formaalsuste täitmiseks, avastatakse väikesi erinevusi, ei muuda see sertifikaati iseenesest tühiseks, kui tõendatakse nõuetekohaselt, et sertifikaat vastab esitatud toodetele.
2. Päritolusertifikaadi vorm A, kaupade liikumissertifikaadi EUR.1 või arvedeklaratsiooni ilmsed vormilised vead ei tohi põhjustada dokumendi tagasilükkamist, kui need vead ei tekita põhjendatud kahtlusi dokumendis esitatud andmete õigsuses.
4. Alajagu
Halduskoostöö meetodid
Artikkel 97s
1. Soodustatud riigid edastavad komisjonile nende territooriumil asuvate valitsusasutuste nimed, aadressid ja pitserijäljendid, kellel on õigus välja anda päritolusertifikaate vorm A, samuti nende asjakohaste valitsusasutuste nimed ja aadressid, kes vastutavad päritolusertifikaatide vorm A ja arvedeklaratsioonide kontrollimise eest.
Komisjon edastab selle teabe liikmesriikide tolliasutustele. Kui sellist teavet edastatakse seoses varasemate teadete muutmisega, teatab komisjon uute pitserite jõustumise kuupäeva vastavalt soodustatud riikide pädevate asutuste poolt antud juhistele. Nimetatud teave on ametlikuks kasutamiseks; kui kaup tuleb siiski lubada vabasse ringlusse, võivad asjaomased tolliasutused lubada importijal või tema nõuetekohaselt volitatud esindajal pitserijäljenditega tutvuda.
Soodustatud riigid, kes juba on esitanud esimese lõigu kohase teabe, ei ole kohustatud seda uuesti esitama, v.a juhul, kui teave on muutunud.
2. Artikli 97k lõike 4 kohaldamiseks avaldab komisjon Euroopa Liidu Teatajas (C-seerias) kuupäeva, mil selline riik või territoorium, mis nimetati või taasnimetati soodustatud riigiks määruses (EÜ) nr 732/2008 osutatud toodete suhtes, täitis lõikes 1 esitatud tingimused.
3. Komisjon saadab soodustatud riigi pädevate asutuste taotlusel soodustatud riikidele pitserijäljendid, mida kasutatakse liikmesriikide tolliasutustes kaupade liikumissertifikaatide EUR.1 väljaandmiseks.
Artikkel 97t
1. Järelkontrolli päritolusertifikaatide vorm A ja arvedeklaratsioonide üle tehakse pisteliselt või siis, kui liikmesriikide tolliasutustel tekib põhjendatud kahtlus dokumentide ehtsuses, asjaomaste toodete päritolustaatuses või käesoleva jao muude nõuete täitmises.
2. Järelkontrollitaotluse esitamisel tagastavad liikmesriikide tolliasutused päritolusertifikaadi vorm A ja kaubaarve, kui see on esitatud, arvedeklaratsiooni või nende dokumentide koopiad soodustatud ekspordiriigi pädevatele valitsusasutustele ning põhjendavad vajaduse korral uurimist. Kõik saadud dokumendid ja teave, mis osutavad, et päritolutõendil esitatud andmed ei ole õiged, edastatakse kontrollitaotluse tõendamiseks.
Kui liikmesriikide tolliasutused otsustavad tariifsete soodustuste andmise kuni kontrolli tulemuste selgumiseni peatada, tehakse ettepanek tooted importijale vabastada, kui kõik vajalikud ettevaatusabinõud on kasutusele võetud.
3. Järelkontrollitaotluse esitamise järel viiakse kõnealune kontroll läbi ja liikmesriikide tolliasutusi teavitatakse selle tulemustest hiljemalt kuue kuu jooksul; või kuni kaheksa kuu jooksul alates taotluse saatmise kuupäevast, kui Norrale, Šveitsile või Türgile on saadetud taotlus kontrollida päritolusertifikaadi vormi A alusel või soodustatud riigis koostatud kaubaarve deklaratsiooni alusel nende territooriumil koostatud asenduspäritolutõendeid. Tulemuste põhjal peab selguma, kas kõnealune päritolutõend kehtib tegelikult eksporditud toodete suhtes ja kas neid tooteid saab käsitada soodustatud riigist pärit toodetena.
4. Kui päritolusertifikaatide vorm A on antud välja kahepoolse kumulatsiooni raames, lisatakse vastusele kaupade liikumissertifikaadi (liikumissertifikaatide) EUR.1 koopia (koopiad) või vajaduse korral vastav(ad) arvedeklaratsioon(id).
5. Kui põhjendatud kahtluse korral lõikes 3 ettenähtud kuue kuu jooksul vastust ei saada või kui vastus ei sisalda piisavalt teavet, et otsustada, kas kõnealune dokument on ehtne, või et määrata toodete tegelik päritolu, saadetakse pädevatele asutustele teine teade. Kui pärast teist teadet ei teatata järelkontrolli tulemusi neid nõudvatele asutustele nelja kuu jooksul alates teise teate saatmise kuupäevast või kui nende alusel ei ole võimalik otsustada, kas kõnealune dokument on ehtne, või määrata toodete tegelik päritolu, keelduvad nimetatud asutused tariifsete soodustuste andmisest, välja arvatud erandlike asjaolude korral.
6. Kui kontroll või mis tahes olemasolev teave tundub osutavat, et päritolureegleid on rikutud, teostab või korraldab soodustatud ekspordiriik omal algatusel või liikmesriikide tolliasutuste nõudmisel asjakohase kiirusega uurimise selliste rikkumiste väljaselgitamiseks ja ärahoidmiseks. Komisjon ja liikmesriikide tolliasutused võivad kõnealustes uurimistes osaleda.
7. Päritolusertifikaatide vorm A järelkontrolli teostamiseks säilitavad eksportijad kõik asjakohased dokumendid, millega tõendatakse asjaomaste toodete päritolustaatust, ning soodustatud ekspordiriigi pädevad valitsusasutused säilitavad sertifikaatide koopiad ja ka nendega seotud ekspordidokumendid. Neid dokumente säilitatakse vähemalt kolm aastat alates selle aasta lõpust, millal päritolusertifikaat vorm A väljastati.
Artikkel 97u
1. Artikleid 97s ja 97t kohaldatakse ka samasse piirkondlikku rühma kuuluvate riikide vahel, et anda komisjonile või liikmesriikide tolliasutustele teavet ja teostada järelkontrolli päritolusertifikaatide vorm A üle või piirkondliku kumulatsiooni reeglite kohaselt väljastatud arvedeklaratsioonide üle.
2. Artiklite 85, 97m ja 97p kohaldamisel sisaldab Euroopa Liidu, Norra, Šveitsi või Türgiga sõlmitud kokkulepe muu hulgas kohustust teha üksteisega vajalikku halduskoostööd.
Artikli 86 lõigete 7 ja 8 ning artikli 97k kohaldamisel nõustub riik, kellega Euroopa Liidul on kehtiv vabakaubandusleping ja kes on nõustunud osalema laiendatud kumulatsioonis soodustatud riigiga, ka sellega, et ta teeb viimasena nimetatud riigiga halduskoostööd nii, nagu ta teeks liikmesriikide tolliasutustega koostööd kooskõlas vabakaubanduslepingu asjakohaste sätetega.
5. Alajagu
Kahepoolse kumulatsiooni protseduur
Artikkel 97v
1. Euroopa Liidu toodete päritolustaatuse tõendamiseks esitatakse:
a)
kaupade liikumissertifikaat EUR.1, mille näidis on esitatud lisas 21 või
b)
arvedeklaratsioon, mille tekst on esitatud lisas 18. Arvedeklaratsiooni võib koostada kaubasaadetiste eksportija, kui päritolustaatusega tooteid sisaldavate saadetiste koguväärtus ei ületa 6 000 eurot, või Euroopa Liidu heakskiidetud eksportija.
2. Eksportija või tema volitatud esindaja märgib kaupade liikumissertifikaadi EUR.1 lahtrisse 2 „GSP beneficiary countries” ja „EU” või „Pays bénéficiaires du SPG” ja „UE”.
3. Käesoleva jao sätteid, mis käsitlevad päritolusertifikaatide vorm A väljaandmist, kasutamist ja järelkontrolli, kohaldatakse kaupade liikumissertifikaatide EUR. 1 suhtes ja, v.a nende väljaandmist käsitlevad sätted, arvedeklaratsioonide suhtes mutatis mutandis.
4. Liikmesriikide tolliasutused võivad lubada eksportijal (edaspidi „heakskiidetud eksportija”), kes saadab kahepoolse kumulatsiooni raames pidevalt kaubasaadetisi, mis sisaldavad Euroopa Liidust pärit tooteid, koostada arvedeklaratsioone, hoolimata asjaomaste toodete väärtusest, kui eksportija annab tolliasutustele piisava tagatise, et kontrollida:
a)
toodete päritolustaatust ja
b)
kõnealuses liikmesriigis kehtivate nõuete täitmist.
5. Tolliasutused võivad anda heakskiidetud eksportija staatuse ükskõik mis tingimustel, mida nad peavad asjakohaseks. Tolliasutused annavad heakskiidetud eksportijale tolliloa numbri, mis märgitakse arvedeklaratsioonile.
6. Tolliasutused jälgivad, kuidas heakskiidetud eksportija luba kasutab. Tolliasutused võivad loa igal ajal tühistada.
Nad tühistavad loa igal järgmisel juhul:
a)
heakskiidetud eksportija ei anna enam lõikes 4 osutatud tagatist;
b)
heakskiidetud eksportija ei täida enam lõikes 5 osutatud tingimusi;
c)
heakskiidetud eksportija kasutab luba mittenõuetekohaselt.
7. Heakskiidetud eksportijalt ei nõuta arvedeklaratsioonidele allakirjutamist, tingimusel et ta annab tolliasutustele kirjaliku kinnituse, et ta võtab endale täieliku vastutuse kõikide arvedeklaratsioonide eest, mille alusel saab teda identifitseerida, nagu ta oleks neile käsitsi alla kirjutanud.
6. Alajagu
Ceuta ja Melilla
Artikkel 97w
Käesoleva jao sätteid, mis hõlmavad päritolutõendite väljaandmist, kasutamist ja järelkontrolli, kohaldatakse mutatis mutandis kahepoolse kumulatsiooni raames soodustatud riigist Ceutasse ja Melillasse eksporditud toodete suhtes ning Ceutast ja Melillast soodustatud riiki eksporditud toodete suhtes.
Ceutat ja Melillat käsitatakse ühtse territooriumina.
Hispaania tolliasutused vastutavad käesoleva jao kohaldamise eest Ceutas ja Melillas.”.
(3)
I osa IV jaotise 2. peatüki 2. jaole lisatakse 1. alajao ette artikkel 97x:
„Artikkel 97x
1. Selles jaos kasutatakse järgmisi mõisteid:
a) „valmistamine”- iga liiki töö või töötlemine, kaasa arvatud komplekteerimine;
b) „materjal”- koostisosa, toormaterjal, komponent või osa jne, mida on toote valmistamisel kasutatud;
c) „toode”- valmistatav toode, isegi kui see on ette nähtud hiljem mõnes teises valmistamistoimingus kasutamiseks;
d) „kaup”- nii materjalid kui ka tooted;
e) „tolliväärtus”- kooskõlas 1994. aasta üldise tolli- ja kaubanduskokkuleppe VII artikli rakendamise lepinguga (WTO leping tolliväärtuse määramise kohta) määratud tolliväärtus;
f) „tehasehind”- lisas 15 esitatud loendis nimetatud hind, mis makstakse toote eest tootjale, kelle ettevõttes viimane töö või töötlemine toimub, tingimusel et hind sisaldab kõikide valmistamiseks kasutatavate materjalide väärtust, millest lahutatakse kõik siseriiklikud maksud, mis makstakse tagasi või mida võib tagasi maksta saadud toote eksportimisel;
Kui tegelikult makstud hind ei kajasta kõiki soodustatud riigis selle tootmisega seotud kulusid, sisaldab teheasehind kõiki kõnealuseid kulusid, millest on maha arvatud siseriiklikud maksud, mis makstakse tagasi või mida võib tagasi maksta saadud toote eksportimisel;
g) „materjalide väärtus”- lisas 15 esitatud loendis nimetatud, kasutatud päritolustaatuseta materjalide tolliväärtus importimise ajal või, kui see ei ole teada ja seda ei ole võimalik kindlaks teha, siis esimene tuvastatav hind, mida nende materjalide eest maksti Euroopa Liidus või soodustatud riigis artikli 98 lõike 1 tähenduses. Kui on vaja kindlaks määrata valmistamiseks kasutatud päritolustaatusega materjalide väärtus, kohaldatakse käesolevat alajagu mutatis mutandis;
h) „grupid”, „rubriigid” ja „alamrubriigid”- harmoneeritud süsteemi nomenklatuuris kasutatavad grupid, rubriigid ja alamrubriigid (nelja- või kuuekohalised koodid);
i) „klassifitseeritud”- osutab toote või materjali klassifitseerimisele harmoneeritud süsteemi teatavasse rubriiki või alamrubriiki;
j) „kaubasaadetis”- tooted, mis
saadetakse samaaegselt ühelt eksportijalt ühele kaubasaajale või
saadetakse eksportijalt kaubasaajale üheainsa veodokumendi alusel või selle dokumendi puudumisel üheainsa kaubaarve alusel.
2. Lõike 1 punktis f võib lõike 1 punkti f esimeses lõikes osutatud mõiste „valmistaja” tähendada alltöövõtja palganud ettevõtjat, kui viimase töö või töötluse on valmistaja teinud alltöövõtuna.”
(4)
Artiklile 99 lisatakse punkt da:
„da)
seal sündinud ja kasvatatud tapetud loomadest saadud tooted;”.
(5)
Artikli 101 lõiget 1 muudetakse järgmiselt:
a)
punkt g asendatakse järgmisega:
„g)
suhkru toonimine või maitsestamine või tükkipressimine; kristallsuhkru osaline või täielik jahvatamine; ”;
b)
punkt m asendatakse järgmisega:
„m)
üht või mitut sorti toodete lihtne segamine; suhkru segamine mis tahes materjaliga;”;
c)
lisatakse punkt ma:
„ma)
lihtne toodetele vee lisamine või toote lahjendamine või dehüdreerimine või denatureerimine;”.
(6)
Lisatakse käesoleva määruse I lisas esitatud lisa 13a.
(7)
Lisatakse käesoleva määruse II lisas esitatud lisa 13b.
(8)
Lisatakse käesoleva määruse III lisas esitatud lisa 13c.
(9)
Lisatakse käesoleva määruse IV lisas esitatud lisa 13d.
(10)
Lisa 14 märkustes 1 ja 3.1 asendatakse fraas „Artiklite 69 ja 100” fraasiga „Artikli 100”.
(11)
Lisa 17 muudetakse vastavalt käesoleva määruse V lisale.
(12)
Lisa 18 asendatakse käesoleva määruse VI lisas esitatud tekstiga.
Artikkel 2
Soodustatud riigid esitavad komisjonile teabe kohustuse täitmise kohta kooskõlas määruse (EÜ) nr 2454/93 (mida on muudetud käesoleva määrusega) artikli 68 lõikega 3 ning kõnealuse määruse artikli 69 kohase teabe vähemalt kolm kuud enne seda, kui registreeritud eksportijate süsteemi hakatakse nende territooriumil tegelikult kohaldama.
Komisjon kontrollib hiljemalt 1. juulil 2016 ja 1. juulil 2019 seda, kuidas soodustatud riikides kulgevad ettevalmistused registreeritud eksportijate süsteemi kohaldamiseks. Komisjon teeb ettepaneku vajalike kohanduste kohta.
Artikkel 3
1. Käesolev määrus jõustub seitsmendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
2. Seda kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2011.
3. Kui käesoleva artikli lõikest 4 ei tulene teisiti, kohaldatakse lõiget 1, kuivõrd see on seotud artiklitega 68-71 ja 90-97i ja artikli 97j lõikega 2, ning artikli 1 lõikeid 8 ja 9 alates 1. jaanuarist 2017.
4. Soodustatud riigid, kes ei ole valmis registreeritud eksportijate süsteemi rakendama lõikes 3 nimetatud tähtpäeval ja kes esitavad komisjonile kirjaliku taotluse enne 1. juulit 2016 või kelle suhtes komisjon on artikli 2 teise lõigu kohaselt teinud ettepaneku kohanduste kohta, võivad endiselt kohaldada määruse (EÜ) nr 2454/93 (mida on muudetud käesoleva määrusega) IV jaotise 2. peatüki 1A jao ja lisade 17 ja 18 sätteid kuni 1. jaanuarini 2020.
5. Artikli 1 lõiget 2 kohaldatakse lõikes 3 nimetatud kuupäevani või lõikes 4 osutatud soodustatud riikide puhul lõikes 4 nimetatud kuupäevani.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõigis liikmesriikides.
Brüssel, 18. november 2010