РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 550/2011 НА КОМИСИЯТА
от 7 юни 2011 година
за определяне съгласно Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета на някои ограничения, приложими за използването на международни кредити за намалени емисии от проекти, отнасящи се за технологични газове
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 г. за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета (1), и по-специално член 11а, параграф 9 от нея,
като има предвид, че:
(1)
Крайната цел на Рамковата конвенция на Организацията на обединените нации по изменение на климата (РКООНИК), която беше одобрена с Решение 94/69/ЕО на Съвета от 15 декември 1993 г. за сключване на Рамковата конвенция на Обединените нации по изменение на климата (2), е да стабилизира концентрациите на парникови газове в атмосферата на равнище, което би предотвратило опасна антропогенна намеса в климатичната система. С оглед постигането на тази цел общото повишение на световната средногодишна температура на повърхността не трябва да е повече от 2 °C в сравнение със стойностите преди началото на индустриализацията, както бе прието на Конференцията по изменението на климата в Канкун през декември 2010 г. и в Копенхагенската спогодба. Последният доклад за оценка на Междуправителствения комитет по изменение на климата (IPCC) показва, че за постигането на тази цел емисиите на парникови газове в световен мащаб трябва да достигнат върхова стойност и да престанат да се увеличават най-късно до 2020 г. Това предполага повишаване на усилията в световен мащаб на всички страни с големи емисии.
(2)
Пазарите за права на емисии ще трябва да изиграят ключова роля, за да можем да посрещнем това предизвикателство. Те ще осигурят възможност за постигане на целите ни на по-ниска цена и за насърчаване на по-голяма амбиция. Освен това пазарите за права на емисии могат да бъдат ефективен начин за прехвърляне на финансови средства към развиващите се страни, така че да постигнем международния финансов пакет от 100 млрд. USD, договорен в Копенхаген. Това е свързано със сериозно увеличаване на мащаба на съществуващите механизми, в т.ч. реформа на Механизма за чисто развитие (CDM), с цел по-широко използване на стандартизирани базови линии и създаване на нови пазарни механизми.
(3)
Протоколът от Киото, който е одобрен с Решение 2002/358/ЕО на Съвета от 25 април 2002 г. за одобрение от името на Европейската общност на Протокола от Киото към Рамковата конвенция на Организацията на обединените нации за промените на климата и съвместното изпълнение на ангажиментите, произтичащи от нея (3), определи целите за намаляване на емисиите на парникови газове за 39 страни по конвенцията за периода 2008-2012 г. и въведе два механизма за създаване на международни кредити за намалени емисии, които страните по конвенцията могат да използват за компенсиране на своите емисии. При съвместното изпълнение (JI) се създават единици редуцирани емисии (ERU), а при Механизма за чисто развитие (CDM) - съответно сертифицирани единици редуцирани емисии (CER).
(4)
JI и CDM са познати като „чисто компенсационни механизми“, при които намаляването на емисиите на парникови газове с един тон дава право за емитиране на един тон парникови газове на друго място. Въпреки че подобни системи като цяло помагат за понижаване на цената на снижаване на емисиите в световен мащаб, като позволяват действия в страни, където това е икономически по-целесъобразно, те не помагат за такова намаляване на емисиите, което е необходимо за постигане на целта за ограничаване на глобалното затопляне до 2 °C.
(5)
За да се ограничи глобалното затопляне до не повече от 2 °C, ЕС прие позицията, че ангажиментите на индустриализираните страни следва да бъдат допълнени от подходящи действия за смекчаване на последиците от страна на развиващите се страни, особено най-напредналите измежду тях. Паралелно с това постепенно следва да се създаде широк международен пазар за права на емисии на парникови газове (carbon market), който да може да доведе до необходимото глобално намаляване на емисиите по ефикасен начин, като се генерират международни кредити за намалявания на емисии под специфичен показател (benchmark), определен така, че да е под прогнозните емисии при липса на мерки за тяхното снижаване. Това изисква подходящи действия на развиващите се страни за смекчаване на въздействието върху климата. Въпреки че участието на най-слабо развитите страни в CDM би следвало да се засили, по-напредналите измежду развиващите се страни следва постепенно да преминат към участие в секторни пазарни механизми, а накрая и към системи за лимити и търговия с емисии (4).
(6)
Участието в JI и CDM, както и решенията за позволяване на използването на придобити по такива механизми кредити в системите за търговия с емисии, е доброволно. Следователно има разлика между кредитите за намалени емисии, които могат да бъдат генерирани в системите за търговия с емисии, и кредитите за намалени емисии, които страните по Протокола от Киото може да са решили да разрешат да бъдат използвани съгласно своето национално законодателство. Във връзка с това с Директива 2003/87/ЕО вече бе изключено използването на предписани емисионни единици, а с Директива 2004/101/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (5) бе разрешено използването на някои кредити по JI и CDM, но с хармонизирани ограничения относно използването на международни кредити за намалени емисии по проекти от областта на ядрената енергетика, земеползването и горскостопанските дейности, и беше предвидена възможност държавите-членки да могат да позволяват на операторите да използват определени количества други видове международни кредити за намалени емисии. Директива 2003/87/ЕО предвижда да бъдат приети хармонизирани разпоредби за прилагане по отношение на ограниченията за използване на международни кредити за намалени емисии.
(7)
Използването на международни кредити за намалени емисии по проекти, отнасящи се за трифлуорометана (HFC-23) и диазотния оксид (N2O) от производството на адипинова киселина (по-долу „проекти, отнасящи се за технологични газове“), следва да бъде ограничено. Това е в съответствие със заключенията на Европейския съвет от октомври 2009 г. за насърчаване на развиващите се страни, и по-специално по-напредналите измежду тях, да предприемат подходящи действия за смекчаване на въздействието. По-голямата част от проектите, отнасящи се за технологични газове, се осъществяват в напредналите развиващи се страни, които имат достатъчно възможности сами да финансират тези нескъпоструващи намаления на емисии, а вече придобитите приходи от тези проекти в миналото би следвало да са достатъчни за тяхното по-нататъшно финансиране. Въвеждането на ограничения за използването на кредити за намалени емисии във връзка с технологични газове, по-специално ако то е последвано от съответните решения на международно равнище, би следвало да доведе до по-равномерно географско разпределение на ползите от механизмите, създадени по Протокола от Киото.
(8)
Проектите, отнасящи се за технологични газове, повдигат въпроси относно опазването на околната среда. Извънредно високите нива на възвращаемост от разграждането на HFC-23 водят до стимулиране на продължаващото производство и използване на хлородифлуорометан (HCFC-22) - вещество със силно разрушително действие върху озоновия слой, което представлява и парников газ - в регистрирани инсталации и при максималните нива, разрешени съгласно методиката за този вид проекти. В резултат на това производството на HCFC-22 вероятно е по-високо, отколкото би било при липса на такъв вид проекти. Това от своя страна поставя под въпрос възможността на „Корекцията на производството и потреблението на халогенирани въглеводороди (HCFC) от Монреал - 2007 г.“ съгласно Монреалския протокол относно веществата, които разрушават озоновия слой (6), да сложи началото на ускорено постепенно преустановяване на използването на HCFC-22 за употреби, различни от изходни суровини. То е несъвместимо и с финансирането от държавите-членки на постепенното преустановяване на производството на HCFC-22 чрез вноски към многостранния фонд по Монреалския протокол. Въпросните високи нива на възвръщаемост водят до изкривяване на икономическите стимули и на конкуренцията, както и до преместване на производството от производители на адипинова киселина, установени в ЕС, към регистрирани производители от трети държави. Много по-благоприятното третиране на производителите на адипинова киселина, участващи в механизмите от Киото, в сравнение с производителите, които се присъединяват към схемата на Съюза от 2013 г. нататък, ще повиши риска от подобно изместване на производството, както и от нетно повишаване на глобалните емисии. С оглед намаляване на изкривяването на икономическите стимули и на конкуренцията и избягване на изместването на емисиите на парникови газове са оправдани ограничения в използването на споменатите международни кредити за намалени емисии.
(9)
Международните кредити за намалени емисии по проекти, отнасящи се за технологични газове, нямат принос за преноса на технологии или за необходимата дългосрочна трансформация на енергийните системи в развиващите се страни. Снижаването на емисиите на посочените технологични газове чрез JI или CDM няма принос за намаляване по най-ефективен начин на глобалните емисии на парникови газове, защото високата възвръщаемост за разработващите проектите лица не се използва за намаляване на емисиите.
(10)
Прилагането на цялостно ограничаване на използването на специфични видове кредити за намалени емисии е предвидено в член 11а, параграф 9 от Директива 2003/87/ЕО. Подобно ограничаване е уместно да се прилага за проекти, отнасящи се за технологични газове. Цялостното ограничаване на използването най-добре решава въпроса с нежеланите последствия за конкуренцията и околната среда по отношение на въпросните кредити за намалени емисии, подобрява икономическата ефективност от намаляването на емисиите в световен мащаб и екологичните характеристики на пазара за права на емисии, като насърчава инвестициите в технологии с ниска въглеродна интензивност.
(11)
В съответствие с член 11а, параграф 9 от Директива 2003/87/ЕО мерките, предвидени в настоящия регламент, следва да се прилагат от 1 януари 2013 г., което съгласно цитирания член е повече от шест месеца и по-малко от три години от датата на тяхното приемане. Посочените мерки не засягат използването на кредити за намалени емисии във връзка с технологични газове с цел спазване на задълженията за намаляване на емисиите през 2012 г.
(12)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета по изменение на климата,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Използването на международни кредити за намалени емисии от проекти, отнасящи се за разграждане на трифлуорометан (HFC-23) и диазотен оксид (N2O) от производството на адипинова киселина, за целите на член 11а от Директива 2003/87/ЕО, се забранява от 1 януари 2013 г., освен ако не става въпрос за използването на кредити за намалени емисии преди 2013 г. по съществуващи проекти от тези видове, използвани за емисии на инсталации по СТЕ на ЕС от 2012 г., което използване се разрешава до 30 април 2013 г. включително.
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила в деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 7 юни 2011 година.
KOMISJONI MÄÄRUS (EL) nr 550/2011,
7. juuni 2011,
millega vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivile 2003/87/EÜ määratakse kindlaks teatavad piirangud, mida kohaldatakse tööstusgaasiprojektide eest saadud rahvusvaheliste ühikute kasutamise suhtes
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. oktoobri 2003. aasta direktiivi 2003/87/EÜ, millega luuakse ühenduses kasvuhoonegaaside saastekvootidega kauplemise süsteem ja muudetakse nõukogu direktiivi 96/61/EÜ, (1) eriti selle artikli 11a lõiget 9,
ning arvestades järgmist:
(1)
Nõukogu 15. detsembri 1993. aasta otsusega 94/69/EÜ (Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni kliimamuutuste raamkonventsiooni sõlmimise kohta) (2) heakskiidetud Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni kliimamuutuste raamkonventsiooni (ÜRO kliimamuutuste raamkonventsioon) lõppeesmärk on stabiliseerida kasvuhoonegaaside kontsentratsioon atmosfääris tasemeni, mis võimaldaks vältida inimtegevusest tulenevaid ohtlikke kliimasüsteemi häireid. Selle eesmärgi saavutamiseks ei tohiks maapinna keskmine aastane temperatuur tõusta rohkem kui 2 °C võrreldes tööstuseelse ajajärgu temperatuuriga, nagu on heaks kiidetud Cancuni kliimakonverentsil detsembris 2010 ning Kopenhaageni kokkuleppes. Valitsustevahelise kliimamuutuste rühma viimasest aruandest ilmneb, et kõnealuse eesmärgi saavutamiseks tuleb kasvuhoonegaaside heite suurenemine peatada kogu maailmas 2020. aastaks. See tähendab, et kõik peamised heiteid tekitavad riigid peavad tugevdama jõupingutusi kogu maailmas.
(2)
Selle raske ülesande lahendamisel mängivad väga olulist osa CO2-turud. CO2-turgude abil on võimalik meie eesmärke saavutada madalamate kuludega ning samuti aitavad need saavutada kaugemale ulatuvaid sihte. Lisaks võivad CO2-turud olla tõhus viis rahaliste vahendite ülekandmiseks arengumaadesse ning aidata meil täita oma kohustusi seoses 100 miljardi USA dollari suuruse rahvusvahelise rahastamispaketiga, mille suhtes lepiti kokku Kopenhaagenis. See nõuab olemasolevate mehhanismide märkimisväärset laiendamist, sealhulgas puhta arengu mehhanismi reformimist nii, et võiks suurendada ühtlustatud võrdlusaluste kasutamist, ning uute turumehhanismide loomist.
(3)
Kyoto protokollis, mis kiideti heaks nõukogu 25. aprilli 2002. aasta otsusega 2002/358/EÜ, mis käsitleb Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni kliimamuutuste raamkonventsiooni Kyoto protokolli heakskiitmist Euroopa Ühenduse nimel ja sellega võetavate ühiste kohustuste täitmist, (3) on seatud 39 protokolliosalisele vähendamiseesmärgid aastateks 2008-2012 ning kehtestatud kaks mehhanismi selliste rahvusvaheliste ühikute loomiseks, mida osalised võivad kasutada heite korvamiseks. Need mehhanismid on ühisrakendus, millega nähakse ette heitkoguste vähendamise ühikute (HVÜd) loomine, ning puhta arengu mehhanism tõendatud heitkoguste vähendamise ühikute (THVd) loomiseks.
(4)
Ühisrakendus ja puhta arengu mehhanism on nn puhtad tasandusmehhanismid, millega ühe tonni kasvuhoonegaaside heite vähendamise eest antakse õigus paisata õhku üks tonn kasvuhoonegaase kusagil mujal. Sellised süsteemid aitavad küll üldiselt kokku hoida heite vähendamise kulusid, sest meetmeid on võimalik võtta riikides, kus see on kulutõhusam, kuid need ei toeta jõupingutusi, mis on vajalikud 2 °C eesmärgi saavutamiseks.
(5)
Selleks et hoida maakera temperatuuri tõus alla 2 °C, on EL võtnud seisukoha, et tööstusriikide võetud kohustusi tuleks täiendada asjakohaste leevendusmeetmetega, mida peaksid võtma eelkõige rohkem arenenud arengumaad. Samal ajal tuleks järk-järgult välja arendada ulatuslik rahvusvaheline CO2-turg, mille kaudu saaks heidet kogu maailmas tõhusal viisil vähendada ja kus loodaks rahvusvahelisi ühikuid heite sellise vähendamise eest, millega heidet vähendatakse allapoole heite prognoositud võrdlusalust sel juhul, kui vähendamismeetmeid ei võetaks. See nõuab arengumaadelt asjakohaste leevendusmeetmete võtmist. Kui vähim arenenud riikide osalemist puhta arengu mehhanismis tuleks tugevdada, siis rohkem arenenud arengumaad peaksid järk-järgult liikuma sektoripõhistes turumehhanismides ja lõpuks piiramise ja kauplemise süsteemides osalemise suunas (4).
(6)
Ühisrakenduses ja puhta arengu mehhanismis osalemine ning heitkogustega kauplemise süsteemides ühikute kasutamist võimaldavate otsuste vastuvõtmine on vabatahtlik. Seepärast tehakse vahet ühikutel, mida võidakse luua, ning ühikutel, mida Kyoto protokollile alla kirjutanud riigid on otsustanud lubada kasutada oma siseriiklike õigusaktide kohaselt. Seepärast on lubatud koguse ühikute kasutamine direktiiviga 2003/87/EÜ juba välistatud ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2004/101/EÜ (5) on teatavaid ühisrakenduse ja puhta arengu mehhanismi ühikuid lubatud kasutada ühtlustatud piirangutega tuuma-, maakasutus- ja metsandusprojektidest saadud ühikute puhul, ning ette nähtud, et liikmesriik võib lubada käitajatel kasutada teatavat hulka muud tüüpi rahvusvahelisi ühikud. Direktiiviga 2003/87/EÜ on ette nähtud ühtlustatud rakendussätted, mis tuleb vastu võtta rahvusvaheliste ühikute kasutamise piiramiseks.
(7)
Adipiinhappe tootmisest tuleneva trifluorometaani (HFC-23) ja dilämmastikoksiidi (N2O) heitega seotud projektidest (edaspidi „tööstusgaasiprojektid”) saadud rahvusvaheliste ühikute kasutamist tuleks piirata. See on kooskõlas 2009. aasta oktoobri Euroopa Ülemkogu järeldustega, milles eelkõige rohkem arenenud arengumaadel soovitatakse tungivalt võtta asjakohaseid leevendusmeetmeid. Valdav enamik tööstusgaasiprojektidest viiakse ellu rohkem arenenud arengumaades, kellel on piisavalt võimalusi rahastada sellist madala hinnaga vähendamist ise ning kus nende rahastamiseks peaks piisama varem elluviidud tööstusgaasiprojektide tulust. Kasutuspiirangute kehtestamine tööstusgaasiprojektidest saadavatele ühikutele - eriti juhul, kui selle kohta tehakse vastavad otsused ka rahvusvahelisel tasandil - peaks toetama Kyoto protokolliga loodud mehhanismidest saadava tulu geograafiliselt ühtlasemat jaotumist.
(8)
Tööstusgaasiprojektidega on seotud keskkonnaprobleemid. HFC-23 hävitamise erakordselt suur tulusus soodustab klorodifluorometaani (HCFC-22) - osoonikihti kahandava aine ja kasvuhoonegaasi - tootmist ja kasutamist registreeritud käitistes projektimetoodika kohasel maksimaalsel tasemel. Selle tulemusel võib HCFC-22 tootmine kasvada suuremaks kui see oleks olnud ilma projektide rakendamiseta. See omakorda kahjustaks osoonikihti kahandavate ainete Montreali protokolli 2007. aastal tehtud muudatusi seoses osaliselt halogeenitud klorofluorosüsivesinike (HCFCd) tootmise ja kasutamisega, (6) millega püütakse kiirendada HCFC-22 järkjärgulist kõrvaldamist kasutusest muu kui lähteainena. Samuti on see vastuolus asjaoluga, et liikmesriigid rahastavad HCFC-22 tootmise järkjärgulist lõpetamist ning maksavad selleks osamaksu Montreali protokolli mitmepoolsesse fondi. Selline suur tulusus loob vastupidiseid majanduslikke stiimuleid ja moonutab konkurentsi ning tekitab olukorra, kus adipiinhappe tootmine läheb ELi tootjatelt üle kolmandates riikides registreeritud tootjate kätte. See, et Kyoto protokolli mehhanismides osalevaid adipiinhappe tootjaid soositakse hoopis rohkem kui alates 2013. aastast liidu süsteemi sisenevaid tootjaid, suurendab ohtu, et tootmine viiakse üle kolmandatesse riikidesse, ning põhjustab ülemaailmse heite netokasvu. Selleks et vähendada vastupidiste majanduslike stiimulite teket ja konkurentsimoonutusi ning vältida kasvuhoonegaaside heite ülekandumist, on kõnealuste rahvusvaheliste ühikute kasutamise piiramine õigustatud.
(9)
Tööstusgaasiprojektide eest saadud rahvusvahelised ühikud ei toeta tehnosiiret ega arengumaade energiasüsteemide vajalikku ümberkujundamist pikema aja jooksul. Tööstusgaaside heite vähendamine ühisrakenduse või puhta arengu mehhanismi kaudu ei aita vähendada ülemaailmset heidet kõige tõhusamal viisil, sest suurt tulu, mida projektiarendajad saavad, ei kasutata heite vähendamiseks.
(10)
Teatavate ühikute suhtes täielike kasutuspiirangute kohaldamine on ette nähtud direktiivi 2003/87/EÜ artikli 11a lõikega 9. Sellist piirangut on asjakohane kohaldada tööstusgaasiprojektide suhtes. Nimetatud ühikute kasutamise täielik piiramine hoiab kõige paremini ära nende kasutamisega seotud soovimatu mõju konkurentsile ja keskkonnale, suurendab ülemaailmse heite vähendamise kulutõhusust ning CO2-turu kasu keskkonnale, soodustades investeeringuid vähese CO2-heitega tehnoloogiasse.
(11)
Vastavalt direktiivi 2003/87/EÜ artikli 11a lõikele 9 tuleks käesoleva määrusega ettenähtud meetmeid kohaldada alates 1. jaanuarist 2013, mis on rohkem kui kuus kuud ning vähem kui kolm aastat pärast nende meetmete vastuvõtmise kuupäeva, nagu on ette nähtud kõnealuses artiklis. Kõnealused meetmed ei mõjuta tööstusgaasiprojektidest saadavate ühikute kasutamist 2012. aasta jooksul kohustuste täitmise eesmärgil.
(12)
Käesoleva määrusega ettenähtud meetmed on kooskõlas kliimamuutuste komitee arvamusega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Adipiinhappe tootmisest tuleneva trifluorometaani (HFC-23) ja dilämmastikoksiidi (N2O) hävitamisega seotud projektidest saadud rahvusvaheliste ühikute kasutamine on direktiivi 2003/87/EÜ artikli 11a kohaldamisel keelatud alates 1. jaanuarist 2013; selliste ühikute kasutamine, mis on heitkoguste vähendamise eest enne 2013. aastat omandatud nimetatud tüüpi olemasolevate projektide käigus ning mis on ette nähtud kasutamiseks ELi heitkogustega kauplemise süsteemis osalevate käitiste 2012. aasta heitkoguste vähendamiseks, on lubatud kuni 30. aprillini 2013 (k.a).
Artikkel 2
Käesolev määrus jõustub Euroopa Liidu Teatajas avaldamise päeval.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel, 7. juuni 2011