РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 20 декември 2011 година
относно прилагането на член 106, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз за държавната помощ под формата на компенсация за обществена услуга, предоставена на определени предприятия, натоварени с извършването на услуги от общ икономически интерес
(нотифицирано под номер C(2011) 9380)
(текст от значение за ЕИП)
(2012/21/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 106, параграф 3 от него,
като има предвид, че:
(1)
Член 14 от Договора изисква, без да се засягат членове 93, 106 и 107 от Договора, Съюзът да използва своите правомощия по такъв начин, че да осигури извършването на услуги от общ икономически интерес на основата на принципи и условия, които да им позволяват да изпълняват своите задачи.
(2)
За да могат определени услуги от общ икономически интерес да се извършват въз основа на принципи и при условия, които да им позволяват да изпълняват своите задачи, може да се окаже необходима финансова подкрепа от държавата, предназначена да покрие някои или всички специфични разходи, възникващи от задълженията за предоставяне на обществена услуга. В съответствие с член 345 от Договора, както е тълкуван от Съда на Европейския съюз, няма значение дали такива услуги от общ икономически интерес се извършват от публични или от частни предприятия.
(3)
Член 106, параграф 2 от Договора постановява в това отношение, че предприятията, натоварени с извършването на услуги от общ икономически интерес или които имат характер на фискален монопол, се подчиняват на разпоредбите, съдържащи се в Договора, и в частност на правилата за конкуренцията, доколкото прилагането на тези правила не препятства юридически или фактически изпълнението на възложените задачи. Това обаче не следва да засяга развитието на търговията до степен, която би била в противоречие с интересите на Съюза.
(4)
В своето решение по делото Altmark (1) Съдът на Европейския съюз постанови, че компенсацията за обществена услуга не представлява държавна помощ по смисъла на член 107 от Договора, при условие че са изпълнени четири кумулативни критерия. Първо, за получаващото предприятие трябва в действителност да съществуват задължения за изпълнение на обществена услуга и задълженията трябва да са ясно определени. Второ, параметрите, въз основа на които се изчислява компенсацията, трябва да бъдат установени предварително по обективен и прозрачен начин. Трето, компенсацията не трябва да надвишава това, което е необходимо за покриване изцяло или частично на разходите, възникнали при изпълнението на задълженията, свързани с предоставянето на обществената услуга, като се отчитат съответните приходи и приемлива печалба. И накрая, когато предприятието, което трябва да изпълнява задължения за обществена услуга, в конкретен случай не е избрано вследствие на процедура за възлагане на обществена поръчка, която би позволила да бъде избран оферентът, който е в състояние да предостави тези услуги на най-ниската цена за общността, равнището на нужната компенсация трябва да се определи въз основа на анализ на разходите, които би направило едно типично предприятие, добре управлявано и снабдено с достатъчно оборудване.
(5)
Когато тези критерии не са спазени, но общите условия за приложимост на член 107, параграф 1 от Договора са спазени, компенсацията за обществена услуга представлява държавна помощ и се подчинява на членове 93, 106, 107 и 108 от Договора.
(6)
В допълнение към посоченото решение, три инструмента са от значение за прилагането на правилата за държавна помощ към компенсации, дадени за предоставянето на услуги от общ икономически интерес:
а)
ново съобщение относно прилагането на правилата на Европейския съюз за държавна помощ към компенсация, дадена за предоставяне на услуги от общ икономически интерес (2), което пояснява прилагането на член 107 от Договора и критериите, установени в решението по делото Altmark за такава компенсация;
б)
нов регламент, който Комисията възнамерява да приеме, относно прилагането на членове 107 и 108 от Договора към минималната помощ за предоставяне на УОИИ, с който се определят някои условия, включително размера на компенсацията, при които се счита, че компенсациите за обществена услуга не отговарят на всички критерии на член 107, параграф 1;
в)
преразгледана рамка за държавна помощ под формата на компенсация за обществени услуги (3), която посочва как Комисията ще анализира случаите, които не са обхванати от настоящото решение и поради това за тях трябва да се подаде уведомление до Комисията.
(7)
Решение 2005/842/ЕО на Комисията от 28 ноември 2005 г. относно прилагането на член 86, параграф 2 от Договора за ЕО за държавната помощ във вид на компенсация за обществена услуга, предоставена на определени предприятия, натоварени с извършването на услуги от общ икономически интерес (4) определя смисъла и степента на изключението по член 106, параграф 2 от Договора, както и определя правилата, които имат за цел да направят възможен ефективен мониторинг на изпълнението на критериите, посочени в тази разпоредба. Настоящото решение заменя Решение 2005/842/ЕО и определя условията, при които държавната помощ във вид на компенсация за услуга от общ икономически интерес не подлежи на изискването за предварително уведомяване от член 108, параграф 3 от Договора, тъй като тя може да се счита за съвместима с член 106, параграф 2 от Договора.
(8)
Такава помощ може да се счита за съвместима само ако се предоставя с цел да се гарантира предоставянето на услуги от общ икономически интерес, както е посочено в член 106, параграф 2 от Договора. От съдебната практика е ясно, че при липса на секторни правила на Съюза, уреждащи този въпрос, държавите-членки разполагат с голяма свобода при дефинирането на услугите, които могат да бъдат класифицирани като услуги от общ икономически интерес. Ето защо задачата на Комисията е да гарантира, че няма видима грешка при определянето на услугите от общ икономически интерес.
(9)
При условие че са спазени известен брой условия, компенсация в ограничен размер, предоставена на предприятия, натоварени с предоставянето на услуги от общ икономически интерес, не засяга развитието на търговията и конкуренцията до такава степен, че да противоречи на интересите на Съюза. Ето защо следва да не се изисква да се изпраща уведомление за индивидуална държавна помощ за компенсация, по-ниска от определен годишен размер на компенсация, при условие че са спазени изискванията на настоящото решение.
(10)
Предвид развитието на търговията в Съюза по отношение на предоставянето на услуги от общ икономически интерес, изразено например чрез интензивно развитие на мултинационални доставчици в редица сектори, които са от голямо значение за развитието на вътрешния пазар, е уместно да се определи по-нисък лимит за размера на компенсация, която може да бъде изключена от изискването за уведомление в съответствие с настоящото решение, отколкото лимита, установен в Решение 2005/842/ЕО, като в същото време се даде възможност размерът да се изчислява като средногодишен за периода на възлагането.
(11)
Болниците и предприятията за социални услуги, на които са възложени задачи от общ икономически интерес, имат специфични характеристики, които трябва да бъдат отчитани. По-специално следва да се вземе предвид фактът, че при сегашните икономически условия и на сегашния етап на развитие на вътрешния пазар за социалните услуги може да е необходим размер на помощ над прага, посочен в настоящото решение, за да се компенсират разходите за обществена услуга. По-голям размер на компенсация за социални услуги така не води непременно до по-голям риск от нарушаване на конкуренцията. Съответно предприятията, отговарящи за социални услуги, включително предоставянето на социално настаняване на граждани или групи от граждани в неравностойно социално положение, които поради ограничена платежоспособност нямат възможност да намерят жилище по пазарни условия, следва също да се ползват с освобождаване от изискването за уведомяване, предоставено с настоящото решение, дори и ако размерът на компенсацията, която получават, надвишава общия праг за компенсация, предвиден в настоящото решение. Същото следва да се прилага и за болници, предоставящи медицинско обслужване, включително, където е възможно, спешно обслужване и допълнителни услуги, пряко свързани с основните им дейности, в частност в областта на научните изследвания. За да извлекат полза от освобождаването от изискването за уведомяване, социалните услуги следва да бъдат ясно определени услуги, които посрещат социални нужди, свързани със здравеопазването и дългосрочните грижи, грижите за децата, достъпа до пазара на труда и реинтегрирането в него, социалното жилищно настаняване и грижите и социалното приобщаване на уязвимите групи.
(12)
Степента, до която определени мерки за компенсация засягат търговията и конкуренцията, зависи не само от средния годишен размер на компенсацията, получена за година и за съответния сектор, но и от общата продължителност на възлагането. Следователно, освен ако по-дълъг срок не е обоснован от необходимостта от значителни инвестиции, например в областта на социалното настаняване, прилагането на настоящото решение следва да бъде ограничено за срокове на възлагане, които не надхвърлят 10 години.
(13)
За да се прилага член 106, параграф 2 от Договора, на въпросното предприятие трябва да бъде специално възложено от държавата-членка да извършва определена услуга от общ икономически интерес.
(14)
За да се осигури изпълнението на критериите, посочени в член 106, параграф 2 от Договора, е необходимо да се установят по-точни условия, които трябва да бъдат изпълнени във връзка с възлагането на извършването на услуги от общ икономически интерес. Размерът на компенсацията може да бъде точно изчислен и проверен само ако задълженията за предоставяне на обществени услуги, възложени на предприятията, и всички задължения, възложени на държавата, са ясно определени в един или повече актове на компетентните публични органи в съответната държава-членка. Формата на инструмента може да варира в различните държави-членки, но в него следва да се уточняват поне съответните предприятия, точното съдържание и продължителност на наложените задължения за обществена услуга, както и съответната територия, където е приложимо, предоставянето на всякакви изключителни или специални права, и да са описани компенсационният механизъм и параметрите за определяне на компенсацията и за избягване и възстановяване на всяка възможна свръхкомпенсация. За да се гарантира прозрачност във връзка с прилагането на настоящото решение, в акта на възлагането следва да се прави и позоваване на него.
(15)
С цел да бъдат избегнати неоправдани нарушения на конкуренцията, компенсацията не следва да надвишава необходимото за покриване на нетните разходи, направени от предприятието за извършването на услугата, като към тях се добавя разумна печалба.
(16)
Компенсацията, извън това, което е необходимо, за да се покрият нетните разходи, направени от съответното предприятие за извършването на услугата, не е необходима за извършване на услугата от общ икономически интерес и следователно представлява несъвместима държавна помощ и следва да бъде върната на държавата. Компенсация, предоставена за извършване на услуга от общ икономически интерес, но в действителност използвана от съответното предприятие, за да извършва дейност на друг пазар за цели, различни от посочените в акта на възлагане, не е необходима за извършване на услугата от общ икономически интерес и следователно може също да представлява несъвместима държавна помощ, която следва да бъде върната на държавата.
(17)
Нетният разход, който трябва да бъде взет предвид, следва да бъде изчислен като разликата между разхода, направен за извършването на услугата от общ икономически интерес и прихода, получен от услугата от общ икономически интерес или, алтернативно, като разликата между нетния разход при функциониране със задължение за обществена услуга и нетния разход или печалба при функциониране без задължение за обществена услуга. По-специално, ако задължението за обществена услуга води до намаляване на прихода, например поради регулирани тарифи, но не засяга разходите, следва да бъде възможно да се определи нетният разход, направени при изпълнението на задължението за обществена услуга въз основа на пропуснатия приход. За да се избегнат неоправдани нарушения на конкуренцията, всички приходи, получени от услугата от общ икономически интерес, тоест всички приходи, които доставчикът не би получил, ако не му бе възложено задължението, следва да се вземат предвид за целите на изчисляването на размера на компенсацията. Ако въпросното предприятие притежава специални или изключителни права, свързани с дейности, различни от услуга от общ икономически интерес, за която помощта е предоставена, които генерират печалба, надвишаваща разумната печалба, или се ползва от други предимства, предоставени от държавата, те следва да бъдат включени в неговия приход, независимо от класифицирането им за целите на член 107 от Договора.
(18)
Разумната печалба следва да бъде определена като възвръщаемостта на капитала, изразена в проценти, в която е взета предвид степента на поетия риск или липсата на риск. Процентът на възвръщаемост на капитала следва да се определи като вътрешен процент на възвръщаемост, който предприятието получава от инвестирания капитал за периода на възлагане.
(19)
Печалба, която не превишава съответния суапов процент плюс 100 базисни пункта, следва да не бъде смятана за неразумна. В този контекст за съответния суапов процент се смята процентът на възвръщаемост за безрискова инвестиция. Премията от 100 базисни пункта служи наред с другото за компенсиране на ликвидния риск, свързан с предоставянето на капитал, който е използван за функционирането на услугата през периода на възлагане.
(20)
В случаите, в които предприятието, на което е възложена услугата от общ икономически интерес, не поема значителен търговски риск, например защото разходите, които прави при извършването на услугата са напълно компенсирани, печалбите, надхвърлящи показателя от съответния суапов процент плюс 100 базисни пункта, следва да не бъдат смятани за разумни.
(21)
Ако поради специфични обстоятелства не е уместно да се използва процентът на възвръщаемост на капитала, държавите-членки трябва да могат да разчитат на други показатели за равнището на печалбата, за да определят каква следва да бъде разумната печалба, като средната възвръщаемост на собствения капитал, възвръщаемостта на вложения капитал, възвръщаемостта на активите или възвръщаемостта на продажбите.
(22)
Когато се определя какво означава разумна печалба, държавите-членки следва да могат да въведат стимулиращи критерии, свързани по-специално с качеството на предоставената услуга и ползите от производствената ефективност. Увеличената ефективност не следва да бъде за сметка на качеството на предоставената услуга. Например държавите-членки следва да могат да зададат в акта на възлагане цели за производствена ефективност, при което равнището на компенсация се обвързва със степента, до която са постигнати целите. В акта на възлагане може да се предвиди, че ако предприятието не постигне целите, компенсацията се намалява, като се прилага метод за изчисляване, уточнен в акта на възлагане, а ако обаче предприятието надхвърли целите, компенсацията може да се увеличи съгласно метод, уточнен в акта на възлагане. Възнаграждението за постигната увеличена производствена ефективност следва да се определи на такова равнище, че да се позволи балансираното ѝ споделяне между предприятието и държавата-членка и/или потребителите.
(23)
Член 93 от Договора представлява lex specialis по отношение на член 106, параграф 2 от Договора. В него се установяват правилата, приложими за компенсацията за обществена услуга в сектора на наземния транспорт. Член 93 се тълкува в Регламент (ЕО) № 1370/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2007 г. относно обществените услуги за пътнически превоз с железопътен и автомобилен транспорт и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 1191/69 и (ЕИО) № 1107/70 на Съвета (5), в който се посочват правилата, приложими за компенсация за задължения за обществена услуга в пътническия превоз. Държавите-членки го прилагат по собствено усмотрение към вътрешноводния пътнически превоз. В Регламент (ЕО) № 1370/2007 се освобождава от задължение за уведомяване съгласно член 108, параграф 3 от Договора всяка компенсация в сектора на наземния транспорт, която изпълнява условията по посочения регламент. В съответствие с решението по делото Altmark компенсацията в сектора на наземния транспорт, при която не са спазени разпоредбите на член 93 от Договора, не може да бъде обявена за съвместима с Договора въз основа на член 106, параграф 2 от Договора или въз основа на която и да е друга разпоредба от Договора. Следователно настоящото решение не се прилага към сектора на наземния транспорт.
(24)
За разлика от наземния транспорт секторите на морския и въздушния транспорт са предмет на член 106, параграф 2 от Договора. Някои правила, приложими за компенсацията за обществена услуга в секторите на морския и въздушния транспорт, са посочени в Регламент (ЕО) № 1008/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 24 септември 2008 г. относно общите правила за извършване на въздухоплавателни услуги в Общността (6) и в Регламент (ЕИО) № 3577/92 на Съвета от 7 декември 1992 г. относно прилагането на принципа за свободно предоставяне на услуги в областта на морския превоз в рамките на държавите-членки (морски каботаж) (7). Обаче за разлика от Регламент (ЕО) № 1370/2007 тези регламенти не се позовават на съвместимостта на възможните елементи на държавна помощ, нито съдържат изключение от задължението за уведомяване съгласно член 108, параграф 3 от Договора. Следователно настоящото решение следва да се прилага при компенсация за обществена услуга в секторите на въздушния и морския транспорт, при условие че в допълнение към изпълнението на условията, посочени в настоящото решение, тази компенсация съответства също така на секторните правила, съдържащи се в регламенти (ЕО) № 1008/2008 и (ЕИО) № 3577/92, когато е приложимо.
(25)
В специфичните случаи на компенсация за обществена услуга за въздушни или морски връзки към острови и за летища и пристанища, които представляват услуги от общ икономически интерес, както е посочено в член 106, параграф 2 от Договора, е целесъобразно да се предвидят прагове въз основа на средния брой пътници на година, тъй като това по-точно отразява икономическата реалност на тези дейности и тяхното естество на услуги от общ икономически интерес.
(26)
Изключението от изискването за предварително уведомление за определени услуги от общ икономически интерес не изключва възможността държавите-членки да уведомяват за специфичен проект за помощ. Ако е подадено такова уведомление или ако Комисията оценява съвместимостта на специфична мярка за помощ вследствие на жалба или ex officio, Комисията ще прецени дали са изпълнени условията от настоящото решение. Ако това не е така, мярката ще се оценява в съответствие с принципите на Съобщението на Комисията относно рамката за държавна помощ под формата на компенсация за обществена услуга.
(27)
Настоящото решение следва да се прилага, без да се засягат разпоредбите на Директива 2006/111/ЕО на Комисията от 16 ноември 2006 г. относно прозрачността на финансовите отношения между държавите-членки и публичните предприятия, както и за финансовата прозрачност в определени предприятия (8).
(28)
Настоящото решение следва да се прилага, без да се засягат разпоредбите на Съюза в областта на конкуренцията, и по-специално членове 101 и 102 от Договора.
(29)
Настоящото решение следва да се прилага, без да се засягат разпоредбите на Съюза в областта на обществените поръчки.
(30)
Настоящото решение следва да се прилага, без да се засягат по-строгите разпоредби, свързани със задълженията за обществена услуга, съдържащи се в секторното законодателство на Съюза.
(31)
Следва да бъдат установени преходни разпоредби за индивидуална помощ, предоставена преди влизането в сила на настоящото решение. Схемите за помощ, въведени в съответствие с Решение 2005/842/ЕО преди влизането в сила на настоящото решение, следва да продължат да бъдат съвместими с вътрешния пазар и да бъдат освободени от изискването за уведомяване за допълнителен срок от две години. Помощ, предоставена преди влизането в сила на настоящото решение, която не е била предоставена в съответствие с Решение 2005/842/ЕО, но отговаря на посочените в настоящото решение условия, следва да е съвместима с вътрешния пазар и да се освободи от изискването за уведомяване.
(32)
Комисията възнамерява да преразгледа настоящото решение пет години след влизането му в сила,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Предмет
С настоящото решение се определят условията, при които държавната помощ във вид на компенсация за обществена услуга, предоставена на определени предприятия, натоварени с извършването на услуги от общ икономически интерес, е съвместима с вътрешния пазар и изключена от изискването за уведомяване, посочено в член 108, параграф 3 от Договора.
Член 2
Приложно поле
1. Настоящото решение се прилага за държавната помощ във вид на компенсация за обществена услуга, предоставена на предприятия, натоварени с извършването на услуги от общ икономически интерес, както е посочено в член 106, параграф 2 от Договора, която попада в една от следните категории:
а)
компенсация, която не надвишава размер от 15 млн. EUR на година за предоставянето на услуги от общ икономически интерес в области, различни от транспорт и транспортна инфраструктура;
когато размерът на компенсацията варира по време на периода на възлагане, годишният размер се изчислява като средноаритметичната стойност на годишните размери на компенсацията, която се очаква да бъде получена през периода на възлагане;
б)
компенсация за предоставяне на услуги от общ икономически интерес от болници, предоставящи медицинско обслужване, включително, според случая, спешно обслужване; извършването на допълнителни дейности, пряко свързани с основните дейности, особено в областта на научните изследвания, не предотвратява обаче прилагането на настоящия параграф;
в)
компенсация за предоставяне на услуги от общ икономически интерес за посрещане на социални нужди във връзка със здравеопазването и дългосрочните грижи, грижите за децата, достъпа до пазара на труда и реинтегрирането в него, социалното жилищно настаняване и грижите и социалното включване на уязвимите групи;
г)
компенсация за предоставяне на услуги от общ икономически интерес във връзка с въздушни или морски връзки към острови, за които средният годишен трафик през двете финансови години, предшестващи годината на възлагане на услугата от общ икономически интерес, не надвишава 300 000 пътници;
д)
компенсация за предоставяне на услуги от общ икономически интерес във връзка с летища и пристанища, за които средният годишен трафик през двете финансови години, предшестващи годината на възлагане на услугата от общ икономически интерес, не надвишава 200 000 пътници за летищата и 300 000 пътници за пристанищата.
2. Настоящото решение се прилага само когато срокът, за който на дадено предприятие се възлага извършването на услугата от общ икономически интерес, не надвишава 10 години. Когато срокът на възлагане надвишава 10 години, настоящото решение се прилага само в степента, в която от доставчика на услуги се изискват значителни инвестиции, които трябва да бъдат амортизирани през по-дълъг период от време в съответствие с общоприетите счетоводни принципи.
3. Ако по време на периода на възлагане престанат да бъдат спазвани условията за прилагането на настоящото решение, за помощта се изпраща уведомление в съответствие с член 108, параграф 3 от Договора.
4. В областта на въздушния и морския транспорт настоящото решение се прилага само за държавна помощ във вид на компенсация за обществени услуги, предоставена на предприятия, натоварени с извършването на услуги от общ икономически интерес, както е посочено в член 106, параграф 2 от Договора, която е в съответствие с Регламент (ЕО) № 1008/2008 и съответно Регламент (ЕИО) № 3577/92, когато е приложимо.
5. Настоящото решение не се прилага за държавна помощ във вид на компенсация за обществени услуги, предоставена на предприятия в областта на наземния транспорт.
Член 3
Съвместимост и освобождаване от изискването за уведомяване
Държавната помощ във вид на компенсация за извършване на обществена услуга, която изпълнява условията, посочени в настоящото решение, е съвместима с вътрешния пазар и се освобождава от задължението за предварително уведомяване, предвидено в член 108, параграф 3 от Договора, при условие че тя също съответства на изискванията, произтичащи от Договора или от секторното законодателство на Съюза.
Член 4
Възлагане
Извършването на услугата от общ икономически интерес се възлага на съответното предприятие чрез един или повече актове, чиято форма може да се определя от всяка държава-членка. В акта или актовете се включва, по-специално:
а)
съдържанието и продължителността на задълженията за обществена услуга;
б)
предприятието и където е приложимо - съответната територия;
в)
същността на всички изключителни или специални права, предоставени на предприятието от предоставящия орган;
г)
описание на компенсационния механизъм и параметрите за изчисляване, контролиране и преглед на компенсацията;
д)
мерките за избягване и възстановяване на свръхкомпенсации; и
е)
позоваване на настоящото решение.
Член 5
Компенсация
1. Размерът на компенсацията не надвишава това, което е необходимо за покриване на нетния разход, направен при изпълнение на задълженията за обществена услуга, включително разумна печалба.
2. Нетният разход може да се изчисли като разликата между разходите, определени в параграф 3, и приходите, определени в параграф 4. Като алтернатива, той може да се изчисли като разликата между нетния разход, понесени от предприятието при изпълнение на задължението за обществена услуга, и нетния разход или печалба на същото предприятие, когато функционира без задължение за обществена услуга.
3. Разходите, които трябва да се отчитат, съдържат всички разходи, направени при извършването на услугата от общ икономически интерес. Те се изчисляват въз основа на общоприети счетоводни принципи, както следва:
а)
когато дейностите на въпросното предприятие се ограничават до услугата от общ икономически интерес, могат да се отчетат всички разходи на това предприятие;
б)
когато предприятието извършва също така дейности, попадащи извън обхвата на услугата от общ икономически интерес, се отчитат само разходите, свързани с услугата от общ икономически интерес;
в)
разходите, определени за услугата от общ икономически интерес, могат да включват всички преки разходи, направени при извършването на услугата от общ икономически интерес, и подходящ дял от разходите, които са общи както за услугата от общ икономически интерес, така и за другите дейности;
г)
разходите, свързани с инвестиции, особено във връзка с инфраструктурата, могат да бъдат отчетени, когато е необходимо, за извършването на услугата от общ икономически интерес.
4. Приходът, който трябва да се вземе предвид, включва най-малко всички приходи, получени от услугата от общ икономически интерес, независимо дали приходите са определени като държавна помощ по смисъла на член 107 от Договора. Ако въпросното предприятие притежава специални или изключителни права, свързани с дейности, различни от услуга от общ икономически интерес, за която е предоставена помощта, които генерират печалба, надвишаваща разумната печалба, или се ползва от други предимства, предоставени от държавата, те следва да бъдат включени в неговия приход, независимо от класифицирането им за целите на член 107 от Договора. Съответната държава-членка може да реши, че печалбите, натрупани от други дейности извън обхвата на въпросната услуга от общ икономически интерес, трябва да бъдат прехвърлени изцяло или частично за финансирането на услугата от общ икономически интерес.
5. За целите на настоящото решение „разумна печалба“ означава процентът на възвръщаемост на капитала, който би бил изискван от типично предприятие, което обмисля дали да предоставя или не услуга от общ икономически интерес за целия срок на възлагането, като се взема предвид равнището на риска. „Процентът на възвръщаемост на капитала“ означава вътрешният процент на възвръщаемост, който предприятието получава от инвестирания капитал за периода на възлагане. Равнището на риска зависи от съответния сектор, вида на услугата и характеристиките на компенсацията.
6. Когато се определя какво означава разумна печалба, държавите-членки могат да въведат стимулиращи критерии, свързани по-специално с качеството на предоставената услуга и ползите от производствената ефективност. Увеличената ефективност не е за сметка на качеството на предоставената услуга. Възнаграждението за постигната увеличена производствена ефективност се определя на такова равнище, че да се позволи балансираното ѝ споделяне между предприятието и държавата-членка и/или потребителите.
7. За целите на настоящото решение процент на възвръщаемост на капитала, който не надхвърля съответния суапов процент плюс 100 базисни пункта, се смята за разумен при всички положения. Съответният суапов процент е суаповият процент, чиито падеж и валута съответстват на продължителността и валутата на акта за възлагане. Когато предоставянето на услуга от общ икономически интерес не е свързано със значителен търговски или договорен риск, по-специално когато нетният разход, направен при предоставянето на услуга от общ икономически интерес, е като цяло напълно компенсиран ex post, разумната печалба не може да надхвърля съответния суапов процент плюс 100 базисни пункта.
8. Когато поради специфични обстоятелства не е уместно да се използва процентът на възвръщаемост на капитала, държавите-членки могат да разчитат на други показатели за равнището на печалбата, освен процента на възвръщаемост на капитала, за да определят каква следва да бъде разумната печалба, като средната възвръщаемост на собствения капитал, възвръщаемостта на вложения капитал, възвръщаемостта на активите или възвръщаемостта на продажбите. „Възвръщаемостта“ означава приходите преди лихви и данъци за годината. Средната възвръщаемост се получава, като се използва сконтовият коефициент за продължителността на договора, както е уточнено в съобщението на Комисията относно преразглеждане на метода за определяне на референтните и сконтови лихвени проценти (9). Какъвто и показател да се избере, държавата-членка трябва да е в състояние да предостави на Комисията при поискване доказателства, че печалбата не надхвърля това, което се изисква от типично предприятие, което обмисля дали да предоставя или не услуга от общ икономически интерес, например като предостави информация за постигнатата възвръщаемост при подобен тип договори, възложени при конкурентни условия.
9. Когато предприятието извършва дейности, които попадат както в обхвата на услугата от общ икономически интерес, така и извън него, вътрешните му сметки трябва да показват разходите и приходите, свързани с услугата от общ икономически интерес, отделно от тези за останалите услуги, както и параметрите за разпределяне на тези разходи и приходи. Разходите, свързани с други дейности извън обхвата на услугата от общ икономически интерес, покриват всички преки разходи, съответна част от общите разходи и адекватна възвръщаемост на капитала. Във връзка с тези разходи не се предоставя никаква компенсация.
10. Държавите-членки изискват съответното предприятие да върне обратно всички получени свръхкомпенсации.
Член 6
Контрол на свръхкомпенсацията
1. Държавите-членки гарантират, че компенсацията, предоставена за извършване на услуга от общ икономически интерес, отговаря на изискванията, посочени в настоящото решение, и по-специално че предприятието не получава компенсация над сумата, определена в съответствие с член 5. При поискване от страна на Комисията те представят доказателства за това. Те извършват редовни проверки или осигуряват тяхното извършване най-малко на всеки три години през периода на възлагане и в края на този период.
2. Когато предприятие е получило компенсация над сумата, определена в съответствие с член 5, държавата-членка изисква съответното предприятие да върне обратно всички получени свръхкомпенсации. Параметрите за изчисляване на компенсациите се актуализират в бъдеще. Когато сумата на свръхкомпенсацията не надвишава 10 % от сумата на средната годишна компенсация, тази свръхкомпенсация може да се пренесе към следващия период и да се приспадне от сумата на компенсацията, платима във връзка с този период.
Член 7
Прозрачност
За компенсациите, надхвърлящи 15 млн. EUR, предоставени на предприятие, което извършва и дейности извън обхвата на услугата от общ икономически интерес, съответната държава-членка публикува следната информация в интернет или по друг подходящ начин:
а)
актът на възлагане или обобщение, в което се съдържат елементите, изброени в член 4;
б)
размерът на помощта, предоставена на предприятието, на годишна основа.
Член 8
Наличност на информация
Държавите-членки съхраняват за срока на възлагането и най-малко за срок от десет години, считано от края на срока на възлагане, цялата информация, необходима за определяне на съвместимостта на предоставената компенсация с настоящото решение.
При писмено искане на Комисията държавите-членки ѝ предоставят цялата информация, която Комисията счита за необходима, за да реши дали мерките за компенсация, които са в сила, са съвместими с настоящото решение.
Член 9
Доклади
На всеки две години всяка държава-членка представя на Комисията доклад за изпълнението на настоящото решение. В доклада се представя подробен преглед на прилагането на настоящото решение за различните категории услуги, посочени в член 2, параграф 1, включително:
а)
описание на прилагането на настоящото решение към услугите, попадащи в приложното му поле, включително дейностите, извършвани от самото предприятие;
б)
общия размер на помощта, предоставена в съответствие с настоящото решение, с разбивка по икономически сектори на получателите;
в)
посочване на това, дали прилагането на настоящото решение е довело за определен вид услуга до трудности или оплаквания от трети страни;
и
г)
всяка друга информация относно прилагането на настоящото решение, изисквана от Комисията, която ще бъде своевременно уточнена, преди да бъде представен докладът.
Първият доклад се представя до 30 юни 2014 г.
Член 10
Преходни разпоредби
Настоящото решение се прилага за индивидуална помощ и схеми за помощ, както следва:
а)
всяка схема за помощ, въведена преди влизането в сила на настоящото решение, която е била в съответствие с вътрешния пазар и е била освободена от изискването за уведомяване в съответствие с Решение 2005/842/ЕО, продължава да бъде съвместима с вътрешния пазар и да бъде освободена от изискването за уведомяване за допълнителен срок от две години;
б)
всяка помощ, предоставена преди влизането в сила на настоящото решение, която не е била съвместима с вътрешния пазар, нито освободена от изискването за уведомяване в съответствие с Решение 2005/842/ЕО, но отговаря на посочените в настоящото решение условия, е съвместима с вътрешния пазар и се освобождава от изискването за предварително уведомяване.
Член 11
Отмяна
Решение 2005/842/ЕО се отменя.
Член 12
Влизане в сила
Настоящото решение влиза в сила на 31 януари 2012 г.
Член 13
Адресати
Адресати на настоящото решение са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 20 декември 2011 година.
KOMISJONI OTSUS,
20. detsember 2011,
Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 106 lõike 2 kohaldamise kohta üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid osutavatele ettevõtjatele avalike teenuste eest makstava hüvitisena antava riigiabi suhtes
(teatavaks tehtud numbri K(2011) 9380 all)
(EMPs kohaldatav tekst)
(2012/21/EL)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 106 lõiget 3,
ning arvestades järgmist:
(1)
Aluslepingu artiklis 14 sätestatakse, et liit, ilma et see piiraks aluslepingu artiklite 93, 106 ja 107 kohaldamist, peab kasutama oma volitusi hoolitsemaks selle eest, et üldist majandushuvi pakkuvad teenused toimiksid selliste põhimõtete ja tingimuste alusel, mis võimaldavad neil täita oma eesmärki.
(2)
Et teatavaid üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid saaks osutada tingimustes, mis võimaldaksid neil täita oma eesmärki, võib olla vajalik riigi rahaline toetus mõningate või kõigi avaliku teenindamise kohustustest tulenevate spetsiifiliste kulude katmiseks. Kooskõlas aluslepingu artikliga 345, nii nagu seda tõlgendab Euroopa Liidu Kohus, ei ole oluline, kas selliseid üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid osutavad riiklikud või eraettevõtjad.
(3)
Sellega seoses on aluslepingu artikli 106 lõikes 2 sätestatud, et ettevõtjad, kellele on tehtud ülesandeks üldist majandushuvi pakkuvate teenuste osutamine või kes on fiskaalmonopolid, alluvad aluslepingu eeskirjadele, eelkõige konkurentsieeskirjadele, niivõrd kui nende eeskirjade kohaldamine ei takista juriidiliselt või faktiliselt ülesannete täitmist. See ei tohiks siiski kaubanduse arengut mõjutada sellisel määral, mis oleks vastuolus liidu huvidega.
(4)
Euroopa Kohus leidis kohtuasja Altmark otsuses, (1) et avalike teenuste osutamiseks antavat hüvitist ei loeta riigiabiks aluslepingu artikli 107 tähenduses, kui on korraga täidetud neli tingimust. Esiteks peab abi saav ettevõtja olema reaalselt vastutav avaliku teenindamise kohustuse täitmise eest ja see kohustus peab olema täpselt määratletud. Teiseks peavad kulude hüvitamise parameetrid olema objektiivsed, läbipaistvad ja eelnevalt kehtestatud. Kolmandaks ei tohi hüvitis ületada avaliku teenuse osutamise kohustuse täitmisega kaasnevate kulude täielikuks või osaliseks katmiseks vajalikku summat, võttes arvesse asjaomast tulu ja mõistlikku kasumit nende kohustuste täitmise eest. Ja lõpuks - kui avaliku teenuse osutamise kohustust täitvat ettevõtjat ei ole valitud riigihankemenetluse raames, mis võimaldaks valida välja pakkuja, kes suudab nimetatud teenuseid osutada ühiskonnale madalaimate kuludega, tuleb vajaliku hüvitise suuruse määramiseks analüüsida kulusid, mida kannaks nimetatud kohustuste täitmisel ettevõtja, mida juhitakse nõuetekohaselt ja millel on vajalikud vahendid.
(5)
Kui kõnealused tingimused ei ole täidetud ning kui aluslepingu artikli 107 lõike 1 kohaldatavuse tingimused on täidetud, on avalike teenuste eest makstav hüvitis riigiabi, mis on hõlmatud aluslepingu artiklitega 93, 106, 107 ja 108.
(6)
Lisaks käesolevale otsusele on riigiabi eeskirjade kohaldamisel üldist majandushuvi pakkuvate teenuste osutamise eest makstava hüvitise suhtes asjakohased veel kolm instrumenti:
a)
uues komisjoni teatises Euroopa Liidu riigiabi eeskirjade kohaldamise kohta üldist majandushuvi pakkuvate teenuste osutamise eest makstava hüvitise suhtes (2) selgitatakse aluslepingu artikli 107 ja Altmarki otsuse kriteeriumide kohaldamist selliste hüvitiste suhtes;
b)
uues määruses aluslepingu artiklite 107 ja 108 kohaldamise kohta üldist majandushuvi pakkuvate teenuste osutamiseks antava vähese tähtsusega riigiabi suhtes, mille komisjon kavatseb vastu võtta, sätestatakse teatavad tingimused, sealhulgas hüvitise suurus, mille alusel on võimalik järeldada, et hüvitis ei vasta kõigile artikli 107 lõike 1 tingimustele;
c)
uues läbivaadatud raamistikus riigiabi jaoks, mida antakse avalike teenuste eest makstava hüvitisena, (3) selgitatakse, kuidas komisjon analüüsib juhtumeid, mis ei ole käesoleva otsusega hõlmatud ja millest tuleb seetõttu komisjonile teatada.
(7)
Komisjoni 28. novembri 2005. aasta otsuses 2005/842/EÜ (EÜ asutamislepingu artikli 86 lõike 2 kohaldamise kohta üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid osutavatele ettevõtjatele avalike teenuste eest makstava hüvitisena antava riigiabi suhtes) (4) täpsustatakse aluslepingu artikli 106 lõike 2 kohase erandi ulatus ning kehtestatakse eeskirjad, mis peavad võimaldama kõnealuses sättes nimetatud kriteeriumide täitmist tõhusalt jälgida. Kõnealuse otsusega asendatakse otsus 2005/842/EÜ ja nähakse ette tingimused, mille puhul üldist majandushuvi pakkuvate teenuste osutamiseks antava hüvitise vormis riigiabi suhtes ei kohaldata aluslepingu artikli 108 lõikes 3 sätestatud eelneva teatamise nõuet, kuna abi võib pidada kokkusobivaks aluslepingu artikli 106 lõikega 2.
(8)
Sellise abi võib lugeda kokkusobivaks ainult juhul, kui seda antakse üldist majandushuvi pakkuvate teenuste osutamiseks aluslepingu artikli 106 lõike 2 tähenduses. Kohtupraktika põhjal on selge, et kõnealust küsimust reguleerivate valdkondlike liidu eeskirjade puudumisel on liikmesriikidel laialdased volitused otsustada, millised teenused võiks lugeda üldist majandushuvi pakkuvate teenuste hulka. Seega peab komisjon tagama, et üldist majandushuvi pakkuvate teenuste määratlemisel ei tehtaks ilmseid vigu.
(9)
Juhul kui tingimused on täidetud, ei mõjuta üldist majandushuvi pakkuvate teenuste osutamise ülesande saanud ettevõtjatele antavad piiratud toetussummad kaubanduse ja konkurentsi arengut sellisel määral, mis oleks vastuolus Euroopa Liidu huvidega. Seepärast ei tuleks nõuda riigiabist teavitamist hüvitiste puhul, mis on kindlaksmääratud aastasest summast väiksemad, kui on täidetud käesoleva otsuse nõuded.
(10)
Võttes arvesse liidusisese kaubanduse arengut ja eriti üldist majandushuvi pakkuvate teenuste osutamist, kus näiteks mitmerahvuseliste teenuseosutajate arv on kasvanud, on asjakohane kehtestada käesoleva otsuse alusel teavitamiskohustusest vabastatud hüvitise summale madalam ülemmäär, kui on kehtestatud otsusega 2005/842/EÜ, ning lubada arvestada seda summat aastase keskmisena kogu ülesande kestuse jooksul.
(11)
Haiglaid ja sotsiaalteenuste eest vastutavaid ettevõtjaid, kellele on tehtud ülesandeks üldist majandushuvi pakkuvate teenuste osutamine, iseloomustavad eriomadused, millega tuleb arvestada. Eriti tuleks arvesse võtta asjaolu, et praegustes majandustingimustes ja siseturu praegusel arenguetapil võib sotsiaalteenuste jaoks vajalik abisumma olla käesolevas otsuses sätestatust suurem, et hüvitada üldist huvi pakkuvate teenuste kulusid. Sotsiaalteenuste jaoks suurema hüvitise andmine ei suurendaks tingimata konkurentsimoonutuste ohtu. Seetõttu peaksid ettevõtjad, kes vastutavad sotsiaalteenuste eest, sealhulgas sotsiaalkortereid haldavad ettevõtjad, kes pakuvad majutust ebasoodsas olukorras olevatele kodanikele või sotsiaalselt vähemsoodsas olukorras rühmadele, kes piiratud maksevõime tõttu ei suuda hankida elupaika turutingimustel, saama kasutada käesoleva otsusega ette nähtud teavitamiskohustusest vabastamise võimalust, isegi kui nende saadav hüvitis ületab käesoleva otsusega sätestatud künniseid. Sama peaks kehtima arstiabi ja hädaabiteenuseid ning põhitegevusega, eelkõige teadusuuringutega, seotud abiteenuseid pakkuvate haiglate suhtes. Teavitamiskohustusest vabastamise võimaluse kasutamiseks peaksid sotsiaalteenused olema selgelt määratletud sotsiaalteenused, sotsiaalsete vajaduste rahuldamiseks arstiabi, pikaajalise hoolduse, lastehoolduse, tööturule juurdepääsu võimaldamise ja tööturule tagasitoomise, sotsiaalmajutuse ning ebasoodsas olukorras olevate elanikkonnarühmade eest hoolitsemise ja nende sotsiaalse kaasamise valdkonnas.
(12)
See, mil määral konkreetne hüvitusmeede mõjutab kaubandust ja konkurentsi, ei sõltu üksnes iga-aastasest keskmisest hüvitissummast ja asjaomasest sektorist, vaid ka ülesande andmise akti kehtivusajast. Käesolevat otsust peaks seepärast kohaldama üksnes nende ülesannete suhtes, mis antakse kuni kümneks aastaks, välja arvatud juhul, kui märkimisväärne investeeringuvajadus (näiteks sotsiaalmajutuse valdkonnas) õigustab ülesande pikemat kestust.
(13)
Aluslepingu artikli 106 lõike 2 kohaldamiseks on vaja, et liikmesriik oleks teinud asjaomasele ettevõtjale ülesandeks konkreetse üldist majandushuvi pakkuva teenuse osutamise.
(14)
Et tagada aluslepingu artikli 106 lõikes 2 sätestatud kriteeriumide täitmine, tuleb sätestada täpsemad tingimused, mida tuleb üldist majandushuvi pakkuva teenuse osutamise ülesande andmisel täita. Hüvitise summat saab õigesti arvutada ja kontrollida vaid siis, kui ettevõtjal lasuv avaliku teenuse osutamise kohustus ning riigil lasuvad ükskõik millised kohustused on ühes või mitmes asjaomase liikmesriigi ametivõimude väljastatud dokumendis selgesti sätestatud. Dokumendi vorm võib liikmesriigiti erineda, kuid selles tuleks täpsustada vähemalt asjaomane ettevõtja, ülesandeks tehtava üldist majandushuvi pakkuva teenuse täpne laad ja kestus ning, kui see on asjakohane, hõlmatud territoorium, ainu- ja eriõiguste andmine, ning selles tuleks kirjeldada hüvitusmehhanismi ja hüvitise määramise ning võimaliku ülemäärase hüvitise maksmise vältimise ja tagasinõudmise parameetreid. Et tagada käesoleva otsuse kohaldamise läbipaistvus, tuleks ülesande andmise akti lisada ka viide sellele.
(15)
Põhjendamatute konkurentsimoonutuste vältimiseks ei tohiks hüvitis ületada avalike teenuste osutamisel ettevõtja poolt kantavaid netokulusid, võttes arvesse mõistliku suurusega kasumit.
(16)
Suurem hüvitis, kui on tarvilik asjaomase ettevõtja teenuse osutamisega seotud netokulude katmiseks, ei ole üldist majandushuvi pakkuva teenuse osutamiseks vajalik ja on järelikult ühisturuga kokkusobimatu riigiabi, mis tuleb riigile tagasi maksta. Üldist majandushuvi pakkuva teenuse osutamiseks antud hüvitis, mida kõnealune ettevõtja kasutab tegelikult muul eesmärgil, kui on kindlaks määratud ülesande andmise aktis, ei ole samuti üldist majandushuvi pakkuva teenuse pakkumiseks vajalik ja võib järelikult olla siseturuga kokkusobimatu riigiabi, mis tuleb riigile tagasi maksta.
(17)
Arvesse võetavaid netokulusid tuleks arvestada üldist majandushuvi pakkuva teenuse osutamisel tekkivate kulude ja üldist majandushuvi pakkuva teenuse osutamisel saadud tulu vahena või siis alternatiivina avalike teenuste osutamise kohustust täitva ettevõtja netokulude ning avalike teenuste osutamise kohustust mittetäitva sama ettevõtja netokulude või kasumi vahena. Eelkõige peaks olema võimalik avalike teenuste osutamise kohustuse täitmisel tekkinud netokulude arvestamise aluseks võtta loovutatud tulu, kui avalike teenuste osutamisega kaasneb tulude vähenemine (näiteks kindlate tariifide tõttu), aga kulud jäävad samaks. Põhjendamatute konkurentsimoonutuste vältimiseks tuleb võtta kõik üldist majandushuvi pakkuva teenuse osutamisest saadavad tulud (s.o kõik tulud, mida üldist majandushuvi pakkuva teenuse osutaja ei oleks saanud ilma üldist majandushuvi pakkuva teenuse osutamise ülesannet saamata) arvesse hüvitise summa arvutamisel. Kui kõnealusele ettevõtjale on antud ainu- või eriõigusi, mis ei seondu üldist majandushuvi pakkuvate teenustega ja mis toodavad ettevõtjale mõistlikust suuremat kasumit või on ettevõtjal muid riigi poolt antud eeliseid, tuleb need arvestada tema tulu hulka, sõltumata nende klassifitseerimisest aluslepingu artikli 107 tähenduses.
(18)
Mõistlik kasum tuleks määratleda kapitali tasuvuse määrana, mis arvestab riski või selle puudumist. Kapitali tasuvuse määra tuleks määratleda kui kogu sisemist tasuvusmäära, mille ettevõtja saab investeeritud kapitalilt kogu ülesande andmise akti kehtivusajal.
(19)
Kasumit, mis ei ületa asjaomast vahetustehingute intressimäära pluss 100 baaspunkti, ei tohiks lugeda põhjendamatuks. Selles kontekstis vaadeldakse asjaomast vahetustehingute intressimäära kui riskivaba investeeringu sobivat tasuvuse määra. 100 baaspunkti suurune preemia on mõeldud muu hulgas kompenseerima likviidsusriski, mis on seotud kapitali pakkumisega teenuste osutamiseks ülesande andmise akti kehtivusajal.
(20)
Juhul kui ettevõtjal, kellele on antud üldist majandushuvi pakkuva teenuse osutamise ülesanne, ei ole märkimisväärset äririski, näiteks seepärast, et tema kulud, mis tulenevad teenuse osutamisest, hüvitatakse täielikult, ei tule kasumit, mis ületab asjaomast vahetustehingute intressimäära pluss 100 baaspunkti, lugeda põhjendatuks.
(21)
Kui kapitali tasuvuse määra kasutamine ei ole eriliste asjaolude tõttu asjakohane, peaks liikmesriikidel olema võimalik kasutada mõistliku kasumi suuruse määramisel muid kasumi taseme näitajaid, nagu omakapitali keskmine tasuvus, kasutatud kapitali tasuvus, vara tasuvus või müügitulu.
(22)
Mõistliku kasumi määratlemiseks peaks liikmesriikidel olema võimalik rakendada stimuleerivaid kriteeriume, mis võivad eelkõige olla seotud osutatavate teenuste kvaliteedi ja tootmise tõhususe suurenemisega. Tõhususe suurenemine ei tohiks halvendada pakutava teenuse kvaliteeti. Näiteks peaks liikmesriikidel olema võimalik kindlaks määrata tootmise tõhustamise eesmärgid ülesande andmise aktis. Sellisel juhul seatakse hüvitise tase sõltuvusse eesmärkide saavutamise ulatusest. Ülesande andmise aktiga võidakse ette näha, et kui ettevõtja ei täida eesmärke, siis tuleb hüvitist vähendada ülesande andmise aktis täpsustatud arvutusmeetodi alusel, ning kui ettevõtja ületab eesmärke, siis võidakse hüvitist ülesande andmise aktis täpsustatud arvutusmeetodit kohaldades suurendada. Tootlikkuse tõhususe suurendamisega seotud preemiad tuleb sätestada tasemel, mis võimaldab neid tasakaalustatult jagada ettevõtja ja liikmesriigi ja/või kasutajate vahel.
(23)
Aluslepingu artikkel 93 on lex specialis aluslepingu artikli 106 lõike 2 suhtes. Sellega sätestatakse avaliku teenuse hüvitise suhtes kohaldatavad reeglid maismaatranspordi valdkonnas. Artiklit 93 on tõlgendatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2007. aasta määruses (EÜ) nr 1370/2007, mis käsitleb avaliku reisijateveoteenuse osutamist raudteel ja maanteel ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EMÜ) nr 1191/69 ja (EMÜ) nr 1107/70; (5) määruses on sätestatud eeskirjad, mida kohaldatakse avaliku teenuse kohustuste hüvitamise suhtes avaliku reisijateveo valdkonnas. Selle määruse kohaldamise üle reisijateveo suhtes sisevetel otsustavad liikmesriigid. Määrusega (EÜ) nr 1370/2007 vabastatakse aluslepingu artikli 108 lõikes 3 sätestatud teatamiskohustusest kõik maismaatranspordi valdkonna hüvitised, mis vastavad kõnealuse määruse tingimustele. Vastavalt otsusele Altmarki juhtumi kohta ei saa maismaatranspordi sektoris antavat hüvitist, mis ei vasta aluslepingu artikli 93 sätetele, kuulutada aluslepinguga kooskõlas olevaks ei artikli 106 lõike 2 ega ühegi muu aluslepingu sätte alusel. Seega ei kohaldata käesolevat otsust maismaatranspordi sektori suhtes.
(24)
Erinevalt maismaatranspordist kohaldatakse mere- ja õhutranspordi valdkonnas aluslepingu artikli 106 lõiget 2. Teatavad eeskirjad avaliku teenuse hüvitamise kohta õhu- ja meretranspordi sektoris võib leida Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. septembri 2008. aasta määrusest (EÜ) nr 1008/2008 ühenduses lennuteenuste osutamist käsitlevate ühiseeskirjade kohta (6) ja nõukogu 7. detsembri 1992. aasta määrusest (EMÜ) nr 3577/92 teenuste osutamise vabaduse põhimõtte kohaldamise kohta merevedudel liikmesriikides (merekabotaaž) (7). Erinevalt määrusest (EÜ) nr 1370/2007 ei viita nimetatud määrused võimalike riigiabielementide kokkusobivusele ega sätesta vabastust aluslepingu artikli 108 lõike 3 järgsest teavitamiskohustusest. Seepärast tuleks käesolevat otsust kohaldada avaliku teenuse eest makstavate hüvitiste suhtes õhu- ja meretranspordi valdkonnas tingimusel, et lisaks käesoleva otsuse tingimuste täitmisele on sellised hüvitised kooskõlas ka valdkondlike eeskirjadega, mis sisalduvad määruses (EÜ) nr 1008/2008 ja määruses (EMÜ) nr 3577/92, kui need on kohaldatavad.
(25)
Teatavatel avalike teenuste eest hüvitise maksmise juhtudel, näiteks saartega peetava õhu- või mereühenduse korral ning selliste lennuväljade ja sadamate puhul, kes osutavad üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid aluslepingu artikli 106 lõike 2 tähenduses, on asjakohane võimaldada iga-aastasel keskmisel reisijate arvul põhinevaid künniseid, sest see on paremini kooskõlas nende tegevusalade majandusreaalsuse ja teenuste üldist majandushuvi pakkuva olemusega.
(26)
Eelneva teavitamise nõudest vabastamine teatavate üldist majandushuvi pakkuvate teenuste puhul ei võta liikmesriikidelt võimalust teavitada konkreetsest abiprojektist. Nimetatud teavitamise korral (või juhul kui komisjon hindab konkreetse abimeetme kokkusobivust kaebuse alusel või ex officio) hindab komisjon, kas käesoleva otsuse tingimused on täidetud. Kui need ei ole täidetud, hinnatakse meedet kooskõlas põhimõtetega, mis sisalduvad komisjoni teatises, milles käsitletakse raamistikku riigiabi jaoks, mida antakse avalike teenuste eest makstava hüvitisena.
(27)
Käesolevat otsust tuleks kohaldada, ilma et see piiraks komisjoni 16. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/111/EÜ (liikmesriikide ja riigi osalusega äriühingute vaheliste finantssuhete läbipaistvuse ning teatavate ettevõtjate finantsläbipaistvuse kohta) (8) tingimuste kohaldamist.
(28)
Käesolevat otsust tuleks kohaldada, ilma et see piiraks liidu konkurentsi valdkonna sätete, eelkõige aluslepingu artiklite 101 ja 102 kohaldamist.
(29)
Käesolevat otsust kohaldatakse, ilma et see piiraks liidu riigihangete valdkonna sätete kohaldamist.
(30)
Käesolevat otsust kohaldatakse, ilma et see piiraks liidu avalike teenustega seonduvate kohustuste valdkondlike õigusaktide rangemate sätete kohaldamist.
(31)
Enne käesoleva otsuse jõustumist antud üksikabi jaoks tuleks sätestada üleminekusätted. Enne käesoleva otsuse jõustumist kooskõlas otsusega 2005/842/EÜ kehtestatud abikavad peaksid olema veel kahe aasta jooksul siseturuga kokkusobivad ja teavitamiskohustusest vabad. Enne käesoleva otsuse jõustumist antud abi, mis ei ole antud kooskõlas otsusega 2005/842/EÜ, kuid täidab käesolevas otsuses sätestatud tingimusi, peaks olema siseturuga kokkusobiv ja teavitamiskohustusest vabastatud.
(32)
Komisjon kavatseb viie aasta jooksul käesoleva otsuse jõustumisest selle üle vaadata,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Reguleerimisese
Otsuses sätestatakse tingimused, mille alusel üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid osutavatele ettevõtjatele avalike teenuste eest makstava hüvitisena antavat riigiabi käsitatakse siseturuga kokkusobivana ja mille alusel vabastatakse kõnealune abi aluslepingu artikli 108 lõikes 3 sätestatud teavitamiskohustusest.
Artikkel 2
Reguleerimisala
1. Käesolevat otsust kohaldatakse järgmiste avalike teenuste eest makstavate hüvitistena antava riigiabi suhtes, mida antakse ettevõtjatele, kellele on antud õigus osutada üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid, millele on viidatud aluslepingu artikli 106 lõikes 2:
a)
hüvitis, mille suurus ei ületa 15 miljonit eurot aastas üldist majandushuvi pakkuvate teenuste osutamise eest muudes valdkondades kui transport ja transpordi infrastruktuur;
kui hüvitise summa antud ülesande kestuse jooksul muutub, võib aastase hüvitissumma arvutada kogu ülesande kestuse perioodi eri aastatel eeldatavasti makstavate hüvitissummade keskmisena;
b)
hüvitis üldist majandushuvi pakkuvate teenuste osutamise eest haiglates, kus pakutakse arstiabi ning olenevalt olukorrast ka hädaabiteenuseid; otseselt põhitegevusega, nimelt teadusuuringutega, seotud abitegevustega tegelemine ei piira siiski käesoleva punkti kohaldamist;
c)
hüvitis selliste üldist majandushuvi pakkuvate teenuste osutamise eest, mis rahuldavad sotsiaalseid vajadusi, nagu arstiabi ja pikaajaline hooldus, lastehooldus, pääs tööturule ja tööturule tagasitoomine, sotsiaalkorterid ning hoolitsus ebasoodsas olukorras olevate elanikkonnarühmade eest ja nende sotsiaalne kaasamine;
d)
üldist majandushuvi pakkuvate teenuste osutamise eest makstav hüvitis saartega peetava õhu- või meretranspordiühenduse puhul, mille raames aasta keskmine reisijate arv ei ületanud majandushuvi pakkuva teenuse osutamisele eelnenud kahe aasta jooksul 300 000 inimest aastas;
e)
üldist majandushuvi pakkuvate teenuste osutamise eest makstav hüvitis lennujaamadele ja sadamatele, mille teenindatavate reisijate arv ei ületanud majandushuvi pakkuva teenuse osutamisele eelnenud kahe aasta jooksul lennujaamade puhul 200 000 ning sadamate puhul 300 000 inimest aastas.
2. Käesolevat otsust kohaldatakse ainult juhul, kui ettevõtja üldist majandushuvi pakkuva teenuse osutamise periood ei ületa kümmet aastat. Juhul kui ülesande kestus ületab kümme aastat, kohaldatakse käesolevat otsust üksnes niivõrd, kuivõrd ülesande täitmine eeldab teenusepakkujalt märkimisväärseid investeeringuid, mida on vaja amortiseerida pikema ajavahemiku jooksul kooskõlas üldtunnustatud raamatupidamispõhimõtetega.
3. Kui ülesande andmise akti kehtivuse ajal lakatakse täitmast käesoleva otsuse kohaldamise tingimusi, tuleb abist teatada aluslepingu artikli 108 lõike 3 kohaselt.
4. Õhu- ja meretranspordi valdkonnas kohaldatakse käesolevat otsust vaid sellise riigiabi suhtes, mida antakse hüvitisena avalike teenuste osutamise eest ettevõtjatele, kellele on antud õigus osutada üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid, millele viidatakse aluslepingu artikli 106 lõikes 2, järgides määrust (EÜ) nr 1008/2008 ja vajaduse korral määrust (EMÜ) nr 3577/92.
5. Käesolevat otsust ei kohaldata ettevõtjatele avalike teenuste osutamiseks hüvitise vormis antava riigiabi suhtes maismaatranspordi valdkonnas.
Artikkel 3
Kokkusobivus ja teavitamiskohustusest vabastamine
Avaliku teenuse eest makstava hüvitisena antav riigiabi, mis vastab käesolevas otsuses kehtestatud tingimustele, peab olema kokkusobiv siseturuga ning vabastatud aluslepingu artikli 108 lõikes 3 sätestatud eelneva teavitamise kohustusest juhul, kui see vastab ka aluslepingu või liidu valdkondlike õigusaktide nõuetele.
Artikkel 4
Ülesande andmise akt
Üldist majandushuvi pakkuva teenuse osutamise õigus antakse ettevõtjale ühe või mitme dokumendiga, mille vormi võib määrata iga liikmesriik ise. Selles aktis või nendes aktides täpsustatakse eelkõige
a)
avalike teenuste osutamise kohustuse täpne laad ja kestus;
b)
asjaomane ettevõtja ja vajaduse korral territoorium;
c)
ülesande andva ametiasutuse poolt ettevõtjale antavate ainu- või eriõiguste laad;
d)
hüvitusmehhanism ning hüvitise arvutamise, kontrollimise ja läbivaatamise parameetrid;
e)
ülemääraste hüvitiste maksmise vältimise ja tagasinõudmise kord ning
f)
viide käesolevale otsusele.
Artikkel 5
Hüvitis
1. Hüvitise suurus ei ületa üldist majandushuvi pakkuva teenuse osutamise kohustuse täitmiseks vajalikke netokulusid koos mõistliku kasumiga.
2. Netokulud võib arvestada lõikes 3 määratletud kulude ja lõikes 4 määratletud tulude vahena. Teise võimalusena võib neid arvestada avalike teenuste osutamise kohustust täitva ettevõtja netokulude ning avalike teenuste osutamise kohustust mittetäitva sama ettevõtja netokulude või kasumi vahena.
3. Arvesse võetavad kulud hõlmavad üldist majandushuvi pakkuvate teenuste osutamisest tekkivaid kulusid. Need arvutatakse üldtunnustatud kuluarvestuspõhimõtete kohaselt järgmiselt:
a)
kui kõnealuse ettevõtja tegevus piirdub üldist majandushuvi pakkuvate teenuste osutamisega, võib arvesse võtta kõik ettevõtja kantud kulud;
b)
kui ettevõtja tegevus ei piirdu üldist majandushuvi pakkuvate teenuste osutamisega, võib arvesse võtta vaid üldist majandushuvi pakkuvate teenuste osutamisega seonduvad kulud;
c)
üldist majandushuvi pakkuvate teenustega seotud kulud võivad katta kõnealuste teenuste osutamisel tekkivad otsesed kulud ja asjakohase osa üldist majandushuvi pakkuvate teenuste ja muu tegevusega seotud kuludest;
d)
investeeringutega (eelkõige infrastruktuuri tehtud investeeringutega) seotud kulusid võib arvesse võtta, kui need on vajalikud üldist majandushuvi pakkuvate teenuste osutamiseks.
4. Arvesse võetavad tulud hõlmavad vähemalt kogu üldist majandushuvi pakkuva teenuse osutamisest saadavat tulu, sõltumata sellest, kas see tulu liigitatakse riigiabiks aluslepingu artikli 107 tähenduses. Kui kõnealusele ettevõtjale on antud ainu- või eriõigusi, mis ei seondu üldist majandushuvi pakkuvate teenustega ja mis toodavad ettevõtjale mõistlikust suuremat kasumit, või on ettevõtjal muid riigi pool antud eeliseid, arvestatakse need tema tulu hulka, sõltumata nende klassifitseerimisest aluslepingu artikli 107 tähenduses. Asjaomane liikmesriik võib otsustada, et muust tegevusest kui kõnealuse üldist majandushuvi pakkuva teenuse osutamisest saadud kasum tuleb kas täielikult või osaliselt eraldada eespool nimetatud teenuste rahastamiseks.
5. Käesoleva otsuse tähenduses käsitatakse mõistliku kasumina keskmist kapitali tasuvuse määra, mida vajab keskmine ettevõtja, kaaludes riski taset, arvestades, kas pakkuda kogu ülesande andmise akti kehtivuse ajal üldist majandushuvi pakkuvat teenust või mitte. Kapitali tasuvuse määraks loetakse kogu sisemist tasuvusmäära, mille ettevõtja saab investeeritud kapitalilt kogu ülesande andmise akti kehtivusajal. Riski tase sõltub asjaomasest sektorist, teenuse liigist ja hüvitise iseloomust.
6. Mõistliku kasumi määratlemiseks võib liikmesriik rakendada stimuleerivaid kriteeriume, mis võivad eelkõige olla seotud osutatavate teenuste kvaliteedi ja tootmise tõhususe suurenemisega. Tõhususe suurenemine ei halvenda pakutava teenuse kvaliteeti. Tootlikkuse tõhususe suurendamisega seotud preemiad sätestatakse tasemel, mis võimaldab neid tasakaalustatult jagada ettevõtja ja liikmesriigi ja/või kasutajate vahel.
7. Käesoleva otsuse kohaldamisel loetakse kapitali tasuvuse määra, mis ei ületa asjaomast vahetustehingute intressimäära pluss 100 baaspunkti, igal juhul mõistlikuks. Asjaomane vahetustehingute intressimäär on vahetustehingute intressimäär, mille tähtaeg ja vääring vastavad ülesande andmise aktis kasutatuile. Kui üldist majandushuvi pakkuvate teenuste osutamine ei ole seotud märkimisväärse äri- või lepinguriskiga, eelkõige kui üldist majandushuvi pakkuvate teenuste osutamisel tekkivad netokulud hüvitatakse tagantjärele täielikult, ei või mõistlik kasum ületada asjaomast vahetustehingute intressimäära pluss 100 baaspunktist preemiat.
8. Kui kapitali tasuvuse määra kasutamine ei ole eriliste asjaolude esinemise tõttu asjakohane, võivad liikmesriigid kasutada mõistliku kasumi suuruse määramisel muid kasumi taseme näitajaid, nagu omakapitali keskmine tasuvus, kasutatud kapitali tasuvus, vara tasuvus või müügitulu. Tasuvuseks loetakse asjaomase aasta sissetulekuid enne intresside ja maksude mahaarvamist. Keskmist tasuvust arvutatakse, kasutades komisjoni teatises viite- ja diskontomäärade kindlaksmääramise meetodi läbivaatamise kohta (9) täpsustatud diskontotegurit kogu lepingu eluea jooksul. Kui näitaja on valitud, saab liikmesriik esitada komisjoni nõudmisel tõendid selle kohta, et kasum ei ületa taset, mida vajab keskmine ettevõtja, kaaludes, kas pakkuda teenust või mitte, näiteks viidates konkurentsipõhistel tingimustel sõlmitud samalaadsete lepingute puhul saavutatud tasuvusele.
9. Kui ettevõtja tegeleb nii üldist majandushuvi pakkuvate teenuste osutamise kui ka muu tegevusega, peab selle sisemine raamatupidamisarvestus peegeldama eraldi üldist majandushuvi pakkuvate teenuste osutamisega ning muu tegevusega seotud kulusid ja laekumisi, samuti kulude ja tulude eraldamise parameetreid. Kulud, mis on seotud muude eesmärkidega kui üldist majandushuvi pakkuvate teenuste osutamine, peavad hõlmama kõiki otseseid kulusid, asjakohast osa üldistest kuludest ja piisavat kasumit kapitalilt. Nende kulude katteks hüvitisi maksta ei tohi.
10. Liikmesriigid nõuavad asjaomastelt ettevõtjatelt kogu ülemäärase hüvitise tagastamist.
Artikkel 6
Kontroll liigse hüvitamise üle
1. Liikmesriigid tagavad, et üldist majandushuvi pakkuva teenuse osutamiseks antud hüvitis vastab käesolevas otsuses sätestatud tingimustele, ning eelkõige tagavad nad, et ettevõtjale ei maksta hüvitist rohkem, kui on kindlaks määratud kooskõlas artikliga 5. Nad esitavad komisjoni nõudmise korral tõendavaid dokumente. Nad korraldavad korrapäraseid kontrollimisi või tagavad nende korraldamise vähemalt iga kolme aasta tagant ülesande andmise akti kehtivusajal ja selle kehtivuse lõppemise järel.
2. Kui ettevõtjale on makstud hüvitist rohkem, kui on kindlaks määratud kooskõlas artikliga 5, nõuavad liikmesriigid asjaomaselt ettevõtjalt kogu ülemäärase hüvitise tagasi. Tuleviku jaoks ajakohastatakse hüvitise arvutamise parameetreid. Kui liigse hüvitise suurus ei ületa 10 % keskmisest aastasest hüvitisest, võib selle üle kanda järgmisesse perioodi ning lahutada järgmise perioodi hüvitisest.
Artikkel 7
Läbipaistvus
Kui ettevõtjale, kelle tegevus hõlmab peale üldist majandushuvi pakkuva tegevuse ka muud tegevust, antakse hüvitist, mille suurus on üle 15 miljoni euro, avaldab asjaomane liikmesriik interneti või muu asjakohase kanali kaudu järgmise teabe:
a)
ülesande andmise akt või selle kokkuvõte, mis sisaldab artiklis 4 sätestatud elemente;
b)
ettevõtjale igal aastal makstavad abisummad.
Artikkel 8
Teabe kättesaadavus
Liikmesriigid tagavad teenuse osutamise õiguse perioodi vältel ja vähemalt kümne aasta jooksul pärast ülesande täitmise lõppu kogu sellise teabe kättesaadavuse, mille alusel on võimalik otsustada, kas määratud hüvitis on kokkusobiv käesoleva otsusega.
Komisjoni kirjaliku taotluse põhjal esitavad liikmesriigid komisjonile kõik andmed, mida komisjon peab vajalikuks, et selgitada välja kehtivate hüvitusmeetmete kokkusobivus käesoleva otsusega.
Artikkel 9
Aruandlus
Iga liikmesriik esitab komisjonile iga kahe aasta järel aruande käesoleva otsuse rakendamise kohta. Aruandes tuleb esitada üksikasjalik ülevaade käesoleva otsuse kohaldamisest artikli 2 lõikes 1 osutatud erinevate teenusekategooriate suhtes, sealhulgas:
a)
käesoleva otsuse kohaldamine otsusega hõlmatud teenuste suhtes, sealhulgas asutusesiseste meetmete suhtes;
b)
kogu abisumma, mis on antud kooskõlas käesoleva otsusega, ning selle jaotus abisaajate majandussektorite kaupa;
c)
teave selle kohta, kas otsuse kohaldamine asjaomase teenuseliigi puhul on põhjustanud raskusi või kolmandate isikute kaebusi,
ning
d)
muu komisjoni poolt nõutav teave käesoleva otsuse kohaldamise kohta, mis täpsustatakse aegsasti enne aruande esitamise tähtaega.
Esimene aruanne esitatakse 30. juuniks 2014.
Artikkel 10
Üleminekusätted
Käesolevat otsust kohaldatakse üksikabi ja abikavade suhtes järgmiselt:
a)
enne käesoleva otsuse jõustumist kehtestatud abikava, mis oli kooskõlas otsusega 2005/842/EÜ siseturuga kokkusobiv ja teavitamiskohustusest vaba, on veel kahe aasta jooksul siseturuga kokkusobiv ja teavitamiskohustusest vaba;
b)
enne käesoleva otsuse jõustumist antud abi, mis ei olnud kooskõlas otsusega 2005/842/EÜ ega olnud siseturuga kokkusobiv ja teavitamiskohustusest vaba, kuid täidab käesolevas otsuses sätestatud tingimusi, on siseturuga kokkusobiv ja eelneva teavitamise kohustusest vaba.
Artikkel 11
Kehtetuks tunnistamine
Otsus 2005/842/EÜ tunnistatakse kehtetuks.
Artikkel 12
Jõustumine
Käesolev otsus jõustub 31. jaanuaril 2012.
Artikkel 13
Adressaadid
Käesolev otsus on adresseeritud liikmesriikidele.
Brüssel, 20. detsember 2011