РЕШЕНИЕ № 1080/2011/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 25 октомври 2011 година
за предоставяне на гаранция от ЕС на Европейската инвестиционна банка за загуби по заеми и гаранции по заеми за проекти, осъществявани извън Съюза и за отмяна на Решение № 633/2009/ЕО
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално членове 209 и 212 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (1),
като имат предвид, че:
(1)
В допълнение към основната си мисия за финансиране на инвестиции в Европейския съюз, от 1963 г. насам Европейската инвестиционна банка (ЕИБ) осъществява операции по финансиране извън Съюза в подкрепа на външните политики на Съюза. Това позволява бюджетните средства на Съюза, предназначени за външни региони, да бъдат допълвани от финансовата сила на ЕИБ в полза на държавите бенефициери. Като извършва такива операции по финансиране, ЕИБ допринася за общите ръководни принципи и политически цели на Съюза, включително за развитието на трети държави и за просперитета на Съюза в условията на променената икономическа обстановка в световен мащаб. Операциите по финансиране на ЕИБ в подкрепа на външните политики на Съюза следва да продължават да се извършват в съответствие с принципите на разумната банкова практика.
(2)
Член 209, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) във връзка с член 208 от него предвижда, че ЕИБ дава своя принос при условията, посочени в нейния устав, за прилагането на необходимите мерки за постигане на целите на политиката на Съюза за сътрудничество за развитие.
(3)
Съгласно член 19 от Устава на ЕИБ, искания, отправени директно към ЕИБ относно операции на ЕИБ по финансиране, които да бъдат извършвани съгласно настоящото решение, се внасят в Комисията за становище („искане на ЕИБ за финансиране“).
(4)
За да се подпомага външната дейност на Съюза и за да е в състояние ЕИБ да финансира инвестиции извън Съюза, без това да се отразява на кредитния рейтинг на ЕИБ, по-голямата част от нейните операции във външни региони се ползват с бюджетна гаранция от ЕС („гаранция от ЕС”), предоставяна от Комисията.
(5)
Гаранцията от ЕС е учредена за периода 2007-2011 г. с Решение № 633/2009/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 г. за предоставяне на гаранция от Общността на Европейската инвестиционна банка за загуби по заеми и гаранции по заеми за проекти, осъществявани извън Общността (2).
(6)
Гаранционният фонд за външни дейности („Гаранционен фонд“), създаден с Регламент (ЕО, Евратом) № 480/2009 на Съвета от 25 май 2009 г. относно създаване на Гаранционен фонд за външни дейности (3), осигурява ликвиден резерв за бюджета на Съюза в случай на загуби, претърпени при операции на ЕИБ по финансиране и при други външни дейности на Съюза.
(7)
В съответствие с Решение № 633/2009/ЕО Комисията и ЕИБ изготвиха междинен преглед на външното финансиране от ЕИБ въз основа на независима външна оценка, осъществена под надзора на ръководен комитет от „мъдреци“, преглед от външна консултантска компания и специални оценки, изготвени от ЕИБ. На 12 февруари 2010 г. ръководният комитет представи доклад на Европейския парламент, Съвета, Комисията и ЕИБ, съдържащ неговите заключения и препоръки.
(8)
В своя доклад ръководният комитет прави заключението, че гаранцията от ЕС е ефикасен и мощен политически инструмент със силно финансово и политическо въздействие и че тя следва да бъде запазена, за да се покриват политически рискове и рискове, свързани със суверенитета. Някои изменения на Решение № 633/2009/ЕО бяха предложени с цел да се осигури максимална добавена стойност и ефективност на външните операции на ЕИБ.
(9)
Особено важно е да се състави списък на държавите, за които може да бъде допуснато финансиране от ЕИБ с гаранция от ЕС. Също така е подходящо да се разшири списъкът на държавите, чието финансиране от ЕИБ с гаранция от ЕС е допустимо, който в момента се съдържа в приложение I към Решение № 633/2009/ЕО.
(10)
С цел отразяване на значимите нови елементи в политиките на Комисията следва да бъдат делегирани правомощия да приема в съответствие с член 290 ДФЕС актове за изменение на приложение III към настоящото решение. От особено значение е по време на подготвителната си работа Комисията да провежда необходимите консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и съставянето на делегирани актове Комисията следва да осигури едновременното, своевременно и подходящо предаване на съответните документи на Европейския парламент и на Съвета.
(11)
Сумите, покрити от гаранцията от ЕС във всеки регион, следва да продължават да бъдат таваните за финансиране от ЕИБ с гаранция от ЕС, а не цели, които се изисква ЕИБ да изпълни.
(12)
В рамките на подкрепата, оказвана от Съюза на трети държави за справяне със световната икономическа и финансова криза, още през 2009 г. и 2010 г. ЕИБ незабавно осъществи преобладаващата част от дейностите за външно кредитиране по сегашния си мандат, предимно в държавите на предприсъединителен етап и съседните и партньорски държави. Нещо повече, напрежението в Южното Средиземноморие в началото на 2011 г. изисква помощта на Съюза за осигуряване на средствата, с които засегнатите държави да възстановят и модернизират своите икономики. Ето защо за оставащия период от мандата следва общият таван на мандата да бъде преразгледан и увеличен с 1 684 000 000 EUR с цел адаптиране към тези временни и извънредни обстоятелства, без с това да се предопределят таваните за следващата многогодишна финансова рамка.
(13)
Операциите на ЕИБ по финансиране, които произтичат от посоченото по-горе повишаване на тавана на общия мандат с 1 684 000 000 EUR, следва да са в отговор на политическите реформи, предприемани от отделните държави партньори, при оценка от страна на Комисията с участието на Европейската служба за външна дейност (ЕСВД), като се отчитат резолюциите на Европейския парламент и решенията и заключенията на Съвета. В тази оценка следва да бъдат отразени също така прегледът на европейска политика за съседство и подновеният акцент върху диференциацията. В държавите на предприсъединителен етап финансирането от ЕИБ ще продължи да допълва подпомагането от Съюза.
(14)
В допълнение към регионалните тавани факултативният мандат в размер на 2 000 000 000 EUR следва да бъде активиран и разпределен като финансов пакет в подкрепа на операциите на ЕИБ по финансиране в областта на смекчаването на изменението на климата и адаптирането към него в регионите, влизащи в обхвата на мандата. ЕИБ, в тясно сътрудничество с Комисията, би могла да допринесе със своя експертен опит и ресурси за оказване на подкрепа на публичните органи и на частния сектор за справяне с предизвикателствата на изменението на климата, както и за възможно най-оптимално оползотворяване на наличното финансиране. Що се отнася до проектите за смекчаване и адаптиране, ресурсите на ЕИБ следва, когато това е възможно и целесъобразно, да бъдат допълвани, с налични средства от бюджета на Съюза, при облекчени условия, чрез ефикасно и последователно съчетаване на безвъзмездни средства и заеми за финансиране в областта на изменението на климата в контекста на външната помощ на Съюза. В това отношение е целесъобразно годишният доклад на Комисията до Европейския парламент и Съвета да съдържа подробен доклад относно финансовите инструменти, използвани за финансиране на тези проекти, в който да се посочват размерът на финансирането от ЕИБ по факултативния мандат и съответните размери на безвъзмездните средства.
(15)
Допустимостта за получаване на финансиране от страна на ЕИБ за смекчаване на последиците от изменението на климата с гаранцията от ЕС би могла да бъде ограничена съгласно мандата за борба с изменението на климата за държави, за които се счита, че не са се ангажирали с постигане на подходящи цели, свързани с изменението на климата. Всяко такова ограничаване на допустимостта следва да се основава на комплексни и всеобхватни политически оценки. Затова Съветът следва да има правомощието, по предложение на Комисията с участието на ЕСВД, да взема решения за ограничаване на допустимостта на дадена държава да получава финансиране от ЕИБ, предназначено за смекчаване на последиците от изменението на климата, с гаранция от ЕС. Такова ограничение следва да се прилага единствено за операции на ЕИБ по финансиране, за които искането на ЕИБ за финансиране е отправено след влизане в сила на настоящото решение, и които са подписани след 1 януари 2012 г.
(16)
В рамките на мандата за борба с изменението на климата следва да се предвиди известна гъвкавост по отношение на регионалното разпределение, така че да се позволи възможно най-бързо и ефективно усвояване на наличните средства за финансиране през тригодишния период 2011-2013 г, като същевременно се полагат усилия през този период да се гарантира балансираното им разпределение сред регионите въз основа на установените в общия мандат приоритети за външната помощ.
(17)
Средносрочният преглед на изпълнението на външния мандат на ЕИБ, показа, че въпреки че операциите на ЕИБ по финансиране, осъществени в периода, обхванат от оценката (2000-2009 г.), са били като цяло в съответствие с външните политики на Съюза, връзката между политическите цели на Съюза и тяхното оперативно изпълнение от ЕИБ следва да бъде укрепена и по-ясно изразена и структурирана.
(18)
С цел да се повиши последователността на мандата и да се насочи в по-голяма степен външната дейност на ЕИБ за финансиране към подкрепа за политиките на Съюза, както и с оглед да се постигне максимална полза за бенефициерите, настоящото решение следва да определи хоризонтални цели на високо равнище в мандата за операциите на ЕИБ по финансиране във всички допустими региони и държави, на основата на сравнителните предимства на ЕИБ в области, в които има доказани постижения. Ето защо, в регионите, обхванати от настоящото решение, ЕИБ следва да финансира проекти в областта на смекчаването на последиците от изменението на климата и адаптирането към него (включително чрез трансфер на технологии, свързани с нови източници на енергия), на социалната и икономическата инфраструктура (по-специално транспорт, енергетика, включваща енергия от възобновяеми източници, енергийна сигурност, енергийна инфраструктура, на екологичната инфраструктура, включваща водоснабдяване и канализация, както и в областта на информационните и комуникационни технологии) и развитието на местния частен сектор, по-специално в подкрепа на малките и средните предприятия (МСП). Следва да се припомни, че подобряването на достъпа на МСП до финансиране може да изиграе съществена роля за стимулирането на икономическото развитие и борбата с безработицата. В рамките на тези области регионалната интеграция между държавите партньори, включително икономическата интеграция между държавите на предприсъединителен етап, съседните държави и Съюза, следва да бъде основна цел за операциите на ЕИБ по финансиране. ЕИБ следва да разполага с възможността да оказва подкрепа за присъствието на Съюза в държавите партньори чрез преки чуждестранни инвестиции, които да спомагат за насърчаване на трансфера на технологии и познания, или в рамките на гаранцията от ЕС за инвестиции в горепосочените области, или на собствен риск.
(19)
За да съдейства ефективно на МСП, ЕИБ следва да сътрудничи с местните финансови институции посредници в допустимите региони и държави, по-специално за да гарантира, че част от финансовите ползи достига до техните клиенти, и създава добавена стойност в сравнение с други източници на финансиране. Когато е целесъобразно, чрез споразуменията си за сътрудничество с тези финансови институции посредници ЕИБ следва да изисква проектите на техните клиенти да бъдат проверявани за съответствие с договорените критерии съгласно целите на Съюза за развитие, така че да се осигури добавена стойност. Дейностите на финансовите посредници в подкрепа на МСП следва да са напълно прозрачни и да се докладват редовно на ЕИБ.
(20)
Освен това операциите на ЕИБ по финансиране следва да допринасят за общите принципи, ръководещи външната дейност на Съюза, както е посочено в член 21 от Договора за Европейския съюз (ДЕС), за насърчаване и утвърждаване на демокрацията и принципите на правовата държава, на правата на човека и основните свободи, както и за изпълнение на международните екологични споразумения, по които е Съюзът е страна. По-специално по отношение на развиващите се държави, съгласно списъка на получателите на официална помощ за развитие (ОПР), съставен от Организацията за икономическо сътрудничество и развитие (ОИСР), операциите на ЕИБ по финансиране следва да насърчават следното: устойчиво икономическо, социално и екологично развитие в тези държави, по-специално на онези от тях, които се намират в най-неблагоприятно положение; плавното и постепенното им интегриране в световната икономика; кампанията за борба с бедността; както и изпълнението на приетите от Съюза цели в рамките на Организацията на обединените нации и други компетентни международни организации.
(21)
Докато силата на ЕИБ остава в нейната специфика като инвестиционна банка, ЕИБ следва съгласно настоящото решение да определя въздействието на външните си операции върху развитието в тясна координация с Комисията и в рамките на демократичния контрол от страна на Европейския парламент, като следва принципите на Европейския консенсус за развитие и принципите, посочени в член 208 ДФЕС, както и принципите за ефективност на помощта, очертани в Парижката декларация от 2005 г. и Програмата за действие от Акра от 2008 г. Това следва да се реализира чрез редица конкретни мерки, по-специално чрез укрепване на капацитета за оценяване на екологичните, социалните и свързаните с развитието аспекти на проектите, включително правата на човека и свързаните с конфликтите рискове, както и чрез насърчаване на консултациите на местно равнище с публичните органи и гражданското общество. При извършване на надлежна проверка във връзка с проект ЕИБ следва да изисква, когато това е целесъобразно, и в съответствие със социалните и екологичните принципи на Съюза, организаторът на проекта да провежда консултации на местно равнище и да оповестява резултатите от тях на обществеността. Нещо повече, ЕИБ следва да засили фокуса си върху сектори, в които тя има солиден експертен опит от операции по финансиране в рамките на Съюза и които ще спомогнат за по-нататъшното развитие на дадена държава, например върху достъпа до финансиране за МСП и микропредприятията, за екологична инфраструктура, включително водоснабдяване и канализация, устойчив транспорт и смекчаване на последиците от изменението на климата, по-специално в областта на енергията от възобновяеми източници. Финансирането би могло да включва също така проекти в подкрепа на инфраструктурата на здравеопазването и образованието, когато това има очевидна добавена стойност.
(22)
ЕИБ следва постепенно да засили и дейността си в подкрепа на адаптирането към изменението на климата, в сътрудничество, когато това е уместно, с международни финансови институции (МФИ) и с европейски институции за финансиране на двустранна основа (ЕИФДО). Допълнителните изисквания, въведени с настоящото решение, ще изискват достъп до средства при облекчени условия и постепенно адаптиране на човешките ресурси, които следва да се прилагат при постигане на ефикасност, ефективност и взаимодействие. Дейността на ЕИБ също така следва да допълва целите и приоритетите на Съюза по отношение на институционалното изграждане и секторните реформи. Накрая, ЕИБ следва да определи показатели за изпълнение на свързаните с развитието и околната среда аспекти на проектите и техните резултати.
(23)
С влизането в сила на Договора от Лисабон беше създадена длъжността върховен представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност („върховен представител“) с цел да се увеличи въздействието и съгласуваността на външните отношения на Съюза.
(24)
През последните години се наблюдава също така разширяване и укрепване на политиките на Съюза в областта на външните отношения. Такъв е случаят по-специално с предприсъединителната стратегия, европейската политика за съседство, стратегията на Съюза за Централна Азия, подновените партньорства с Латинска Америка и Югоизточна Азия, както и стратегическите партньорства на Съюза с Русия, Китай и Индия. Такъв е и случаят с политики на Съюза за сътрудничество за развитие, които бяха разширени и вече включват всички развиващи се държави. От 2007 г. външните отношения на Съюза се подкрепят и от нови финансови инструменти, а именно Инструмента за предприсъединителна помощ (ИПП), Европейския инструмент за съседство и партньорство (ЕИСП), Инструмента за сътрудничество за развитие (ИСР), Европейския инструмент за демокрация и права на човека (ЕИДПЧ) и Инструмента за стабилност.
(25)
Предвид създаването на ЕСВД, след влизането в сила на настоящото решение Комисията и ЕИБ следва да изменят меморандума за разбирателство, отнасящ се до сътрудничеството и координацията в регионите, посочени в Решение 2006/1016/ЕО на Съвета от 19 декември 2006 г. за предоставяне на гаранция от Общността на Европейската инвестиционна банка в случай на загуби по заеми и гаранции по заеми за проекти, осъществявани извън Общността (4), и по съответния ред и със съгласието на върховния представител, да включат в новия меморандум за разбирателство ЕСВД, по-специално във връзка с редовния и систематичен диалог между Комисията и ЕИБ на стратегическо равнище, в който следва да се включи ЕСВД, както и до други аспекти в рамките на компетентността на ЕСВД.
(26)
Като допринася за изпълнението на мерките, необходими за подпомагане постигането на целите на политиката на Съюза за развитие на сътрудничеството в съответствие с член 209, параграф 3 ДФЕС ЕИБ следва да полага усилия косвено да подкрепя постигането на Целите на хилядолетието за развитие до 2015 г. във всички региони, в които извършва дейност.
(27)
За да се повиши съгласуваността на цялостната подкрепа на Съюза за съответните региони, следва да се намерят възможности за съчетаване на финансиране от ЕИБ с бюджетни ресурси на Съюза, когато и доколкото е целесъобразно, под формата например на гаранции, рисков капитал и лихвени субсидии, съвместно финансиране на инвестиции, наред с техническа помощ за изготвяне и осъществяване на проекти чрез ИПП, ЕИСП, ИСР, ЕИДПЧ и Инструмента за стабилност. Когато е налице подобна комбинация от финансиране от страна на ЕИБ и от друг бюджетен ресурс на Съюза, във всички решения за финансиране следва ясно да се определят ресурсите, които ще бъдат ангажирани. Годишният доклад на Комисията до Европейския парламент и до Съвета относно операциите на ЕИБ по финансиране, извършени съгласно настоящото решение, следва да съдържа подробна разбивка на бюджетните ресурси и финансовите инструменти, използвани в комбинация с финансиране от страна на ЕИБ.
(28)
На всички равнища - от глобалното стратегическо планиране до конкретното разработване на проекти - следва да се гарантира, че външните операции на ЕИБ по финансиране съответстват и са в подкрепа на външните политики на Съюза и целите на високо равнище, посочени в настоящото решение. За да се повиши съгласуваността на външната дейност на Съюза, диалогът между Комисията, ЕСВД и ЕИБ по въпросите на политиката и стратегията следва да се укрепи допълнително. Със същата цел следва да се осъществява засилено сътрудничество и своевременен взаимен обмен на информация на оперативно равнище между Комисията, ЕСВД и ЕИБ. Представителствата на ЕИБ извън Съюза следва да бъдат разположени предимно в делегациите на Съюза, с цел да се засили сътрудничеството и същевременно да се поделят оперативните разходи. От особено значение е своевременният обмен на мнения между Комисията, ЕСВД и ЕИБ в процеса на изготвяне на програмни документи с цел да се постигне максимално взаимодействие между дейностите на тези три органа на Съюза.
(29)
Практическите мерки за обвързване на общите цели на мандата с тяхното осъществяване следва да бъдат определени в регионални технически оперативни насоки. Тези насоки следва да отговарят на една по-широка рамка на регионалната политика на Съюза, установена в настоящото решение. Тези насоки следва да отразяват националните стратегии на Съюза и да си поставят за цел да гарантират, че финансирането от ЕИБ допълва съответните политики, програми и инструменти на Съюза за подпомагане в различните региони.
(30)
ЕИБ следва в консултация с Комисията да изготви примерна многогодишна програма за планирания обем на операциите на ЕИБ по финансиране, за да се гарантира подходящо бюджетно планиране за обезпечаване на гаранционния фонд и да се осигури съгласуваност между размера на прогнозното финансиране от ЕИБ и таваните, установени в настоящото решение. Комисията следва да вземе предвид този план в редовната бюджетна прогноза, което представя на бюджетния орган.
(31)
Следва да се проучи възможността за разработване на „Платформа на Съюза за сътрудничество и развитие“ с цел да се оптимизира функционирането на механизми за съчетаване на безвъзмездните средства и заемите във външните региони. За целта Комисията следва да създаде група от експерти от държавите-членки, ЕСВД и ЕИБ, която да направи оценка на ползите и разходите, свързани с подобна платформа. В процеса на работа тази група следва да се консултира с останалите действащи фактори в тази област, включително с европейските многостранни и двустранни финансови институции. С такава платформа ще продължи насърчаването на взаимодействие и договорености за взаимно доверие на основата на сравнителните предимства на различните институции, като се зачитат ролята и прерогативите на Комисията и на ЕИБ съответно при изпълнение на бюджета на Съюза и отпускане на заеми от ЕИБ. Въз основа на заключенията на групата експерти Комисията следва да докладва на Европейския парламент и на Съвета до средата на 2012 г. и ако е целесъобразно - да направи предложение за платформата.
(32)
ЕИБ следва да бъде насърчавана да разширява операциите си и да разнообразява финансовите си инструменти извън Съюза без да прибягва до гаранция от ЕС, така че използването на гаранцията да може да се насочва към държави и проекти с ограничен достъп до пазара, като се вземат предвид съображения за устойчивост на дълга, при които поради тази причина гаранцията осигурява по-голяма добавена стойност. Следователно, и все така с оглед да се окаже подкрепа за целите на политиката на външните отношения на Съюза, ЕИБ, като отчита собствения си капацитет за покриване на риска, следва да бъде насърчавана да увеличи сумите, които отпуска на собствен риск, включително чрез подкрепата на икономическите интереси на Съюза, по-специално в държавите на предприсъединителен етап и в съседните държави, в държави с инвестиционен рейтинг в други региони, както и в държави с по-високо равнище на кредитен риск, за които ЕИБ разполага с подходящи гаранции от трети страни. В консултации с Комисията ЕИБ следва да разработи политика за вземане на решения за това дали дадени проекти да влязат в рамките на мандата с гаранция от ЕС или да се финансират от ЕИБ на собствен риск. При подобна политика би се отчитала по-специално кредитоспособността на съответните държави и проекти.
(33)
ЕИБ следва да обмисли възможността за увеличаване на операциите си по финансиране, които да бъдат извършвани съгласно настоящото решение на поддържавни публични образувания, когато за такива операции има подходяща оценка на кредитния риск от страна на ЕИБ.
(34)
ЕИБ следва да разшири предлаганата гама от нови и иновативни свои инструменти за финансиране, включително като се насочи, доколкото е възможно, към разработване на гаранционни инструменти, като се отчитат политиките на ЕИБ по отношение на риска. Нещо повече, ЕИБ следва да бъде насърчавана да предоставя заеми в местна валута и да издава облигации на местните пазари, при условие че държавите партньори са осъществили необходимите структурни реформи, по-специално във финансовия сектор, както и други мерки за улесняване на дейностите на ЕИБ.
(35)
За да се гарантира, че ЕИБ изпълнява изискванията на мандата във всички региони и подрегиони, във времето достатъчно човешки и финансови ресурси следва да бъдат отделени за осъществяване на нейните външните дейности. Това следва по-специално да обхваща наличието на достатъчен капацитет за подкрепа на целите на Съюза в сътрудничеството за развитие, за засилване на фокуса върху предварителната оценка на екологичните, социалните и свързаните с развитието аспекти на нейните дейности, както и за ефективно наблюдение на проекти в хода на тяхното изпълнение. Следва да се използват възможностите за по-нататъшно повишаване на ефикасността и ефективността и да се осъществява активно взаимодействие.
(36)
В операциите си по финансиране извън Съюза, които попадат в приложното поле на настоящото решение, ЕИБ следва да полага допълнителни усилия за засилване на координацията и сътрудничеството с МФИ и ЕФИДО, включително, когато е уместно, сътрудничеството по отношение на обвързаността с условия за секторите и взаимната надеждност на процедурите, използването на съвместно съфинансиране и участието в глобални инициативи, като инициативи за насърчаване на координацията и ефективността на помощите. Стремежът при такава координация и сътрудничество следва да бъде да се сведе до минимум евентуалното дублиране на разходи и ненужното припокриване. Тези усилия следва да са основани на реципрочност. Изложените в настоящото решение принципи следва да се прилагат и когато финансирането от ЕИБ се осъществява посредством споразумения за сътрудничество с други МФИ и ЕФИДО.
(37)
По-специално в държавите извън Съюза - предмет на обща интервенция, ЕИБ следва да подобри сътрудничеството си с другите европейски финансови институции чрез споразумения като тристранния Меморандум за разбирателство между Комисията, Групата на ЕИБ и Европейската банка за възстановяване и развитие (ЕБВР) по отношение на сътрудничеството извън Съюза и като се дава възможност на Групата на ЕИБ и на ЕБВР да се допълват в действията си, като всяка от тях разчита на сравнителните си предимства.
(38)
Отчитането и предаването на информация от ЕИБ на Комисията следва да бъде засилено, за да може Комисията да задълбочи годишния си доклад до Европейския парламент и Съвета относно операциите на ЕИБ по финансиране, извършени по силата на настоящото решение. Допълнителните изисквания за отчитане, посочени в настоящото съображение, следва да се прилагат единствено за операции на ЕИБ по финансиране, за които искането на ЕИБ за финансиране е отправено след датата на влизане в сила на настоящото решение и които са подписани след 1 януари 2012 г. В доклада следва по-специално да се направи оценка на съответствието на операциите на ЕИБ по финансиране с настоящото решение, като се вземат под внимание регионалните технически оперативни насоки, и следва да се включат раздели относно следното: добавената стойност на ЕИБ, като подкрепата за външните политики на Съюза, изискванията на мандата, качеството на финансираните операции, прехвърлянето на финансови ползи на клиенти, както и раздели относно сътрудничеството, включително съфинансиране, с Комисията и с други МФИ и донори на двустранна основа. В доклада следва също така да се направи оценка доколко ЕИБ е отчела икономическата, финансовата, екологичната и социалната устойчивост при изготвянето и наблюдението на финансираните проекти. Този доклад следва да съдържа и специален раздел, посветен на обстойна оценка на мерките, предприети от ЕИБ за спазване на текущия мандат, установен с Решение № 633/2009/ЕО, в който да се обърне особено внимание на операциите на ЕИБ по финансиране, при които се използват финансови инструменти в юрисдикции, които не оказват съдействие. В операциите си по финансиране ЕИБ следва да прилага адекватно политиките си по отношение на слабо регулираните юрисдикции или юрисдикциите, които не оказват съдействие, за да даде принос в международната борба срещу данъчните измами и укриването на данъци. Докладът следва също да включва оценка на социалните и свързаните с развитието аспекти на проектите. Той следва да бъде оповестен публично, като това ще даде възможност на гражданското общество и държавите бенефициери да изразят гледните си точки. При необходимост докладът следва да включва позовавания на значителни промени в обстоятелствата, които биха дали основание за допълнителни изменения на мандата преди изтичането му. Този доклад следва по-конкретно да включва разбивка на финансирането от ЕИБ по силата на настоящото решение в съчетание с всички финансови ресурси на Съюза и други донори, като по този начин прави преглед на финансовата експозиция на операциите по финансиране.
(39)
Операциите на ЕИБ по финансиране следва да продължат да бъдат управлявани в съответствие със собствените правила и процедури на ЕИБ, включително с подходящи мерки за контрол и мерки срещу укриването на данъци, както и със съответните правила и процедури относно Европейската сметна палата и Европейската служба за борба с измамите (OLAF).
(40)
Когато представя предложението си за гаранция от ЕС по следващата многогодишна финансова рамка, Комисията следва да бъде приканена по-специално да разгледа - в тясно сътрудничество с ЕИБ и при отчитане на значението на обезпечаването на Гаранционния фонд - таваните за финансиране, покрити от гаранцията от ЕС, списъка на потенциално допустимите държави и възможността ЕИБ да предоставя финансиране за микрокредити и други видове инструменти. Комисията и ЕИБ следва също да проучат възможността да се засили в бъдеще взаимодействието между инструментите за финансиране чрез ИПП, ЕИСП, ИСР, ЕИДПЧ и Инструмента за стабилност и мандата на ЕИБ за външни дейности.
(41)
Настоящото решение не следва да засяга преговорите и решенията относно следващата многогодишна финансова рамка.
(42)
Следователно и с оглед постигането на правна сигурност и яснота Решение № 633/2009/ЕО следва да бъде отменено,
ПРИЕХА НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Гаранция от ЕС
1. Европейският съюз предоставя на Европейската инвестиционна банка (ЕИБ) бюджетна гаранция от ЕС за операции по финансиране, осъществявани извън Съюза („гаранция от ЕС“). Гаранцията от ЕС се предоставя като глобална гаранция по отношение на плащания, които не са получени от ЕИБ, но са дължими към нея, във връзка със заеми и гаранции по заеми за инвестиционни проекти на ЕИБ, които отговарят на условията в съответствие с параграф 2. Дейностите за финансиране от страна на ЕИБ са в съответствие с общите ръководни принципи на външната дейност на Съюза и допринасят за постигане на нейните цели и изпълнение на нейните политики. Една от целите на финансирането от ЕИБ в развиващите се държави, съгласно списъка на получателите на официална помощ за развитие (ОПР), съставен от ОИСР е да допринесе непряко за цели на развитието като намаляване на бедността чрез приобщаващ растеж и устойчиво икономическо и социално развитие.
2. Заемите от ЕИБ и гаранциите по заеми от ЕИБ, които са допустими за обезпечаване с гаранция от ЕС, са тези, предоставени за инвестиционни проекти, осъществявани в държавите, изброени в приложение III, и предоставени в съответствие със собствените правила и процедури на ЕИБ, включващи позицията на ЕИБ за социалните и екологичните стандарти, и в подкрепа на съответните цели на външната политика на Съюза, когато финансирането от ЕИБ е предоставено съгласно подписано споразумение, чийто срок на действие не е изтекъл и което не е прекратено („операции на ЕИБ по финансиране”).
3. Гаранцията от ЕС се ограничава до 65 % от общата сума на отпуснатите кредити и гаранции, предоставени за операции на ЕИБ по финансиране, без възстановените суми, заедно с всички свързани с тях суми.
4. Гаранцията от ЕС покрива операции на ЕИБ по финансиране, подписани през периода между 1 февруари 2007 г. и 31 декември 2013 г. Операции на ЕИБ по финансиране, подписани съгласно Решение 2006/1016/ЕО на Съвета, Решение 2008/847/ЕО (5) на Съвета и съгласно Решение № 633/2009/ЕО, продължават да се ползват от гаранция от ЕС по силата на настоящото решение.
5. Ако при изтичането на срока, посочен в параграф 4, Европейският парламент и Съветът не са приели решение за предоставяне на нова гаранция от ЕС на ЕИБ за операциите по финансиране извън Съюза в съответствие с член 16, този срок автоматично се удължава с шест месеца.
Член 2
Тавани на мандата
1. Максималният таван на обезпечените с гаранция от ЕС операции на ЕИБ по финансиране за периода 2007-2013 г., минус освободените суми, не надхвърля сумата от 29 484 000 000 EUR, разбита на следните две части:
а)
общ мандат в размер на 27 484 000 000 EUR;
б)
мандат за борба срещу изменението на климата в размер на 2 000 000 000 EUR.
2. Общият мандат се разбива на регионални тавани и техни подгрупи, както е посочено в приложение I. В рамките на регионалните тавани ЕИБ прогресивно гарантира балансирано разпределение по държави в рамките на регионите, обхванати от общия мандат.
3. Общият мандат обхваща само операциите на ЕИБ по финансиране, които преследват определените в член 3 цели.
4. Мандатът за борба с изменението на климата обхваща операциите на ЕИБ по финансиране във всички държави, обхванати от настоящото решение, когато тези операции по финансиране подкрепят ключовата политическа цел на Съюза за борба с изменението на климата чрез подпомагане на проекти за смекчаване на последиците от изменението на климата и адаптиране към него, което допринася за цялостната цел на Рамковата конвенция на Организацията на обединените нации за изменение на климата, по-специално чрез предотвратяване или намаляване на емисиите на парникови газове в областта на енергията от възобновяеми източници, енергийната ефективност и устойчивия транспорт, или чрез увеличаване на устойчивостта на неблагоприятните въздействия от изменението на климата върху уязвими държави, сектори и общности. Мандатът за борба с изменението на климата се осъществява в тясно сътрудничество с Комисията, като се съчетават, когато е възможно и целесъобразно, финансирането от ЕИБ и бюджетните средства на Съюза.
Когато е целесъобразно, по предложение на Комисията Съветът може да вземе решение за ограничаване на допустимостта на дадена държава за получаване на финансиране от ЕИБ за смекчаване на последиците от изменението на климата с гаранция от ЕС. Всяко такова ограничение на допустимостта по отношение на мандата за борба с изменението на климата се прилага единствено за онези операции на ЕИБ по финансиране, за които искането за предоставяне на финансиране до ЕИБ е отправено след 30 октомври 2011 г. и които са подписани след 1 януари 2012 г.
5. По време на мандата за борба с изменението на климата ЕИБ се стреми да гарантира балансирано разпределение на операциите по финансиране, подписани за регионите, обхванати от приложение III, до края на периода, посочен в член 1, параграф 4. По-специално ЕИБ гарантира, че регионът, посочен в точка А от приложение III, не получава повече от 40 % от сумата, предназначена за този мандат, регионът, посочен в точка Б - не повече от 50 %, регионът, посочен в точка В - не повече от 30 % и регионът, посочен в точка Г - не повече от 10 %. Като цяло мандатът за борба с изменението на климата се използва за финансиране на проекти, които са тясно свързани с основните правомощия на ЕИБ, добавят стойност и увеличават максимално ефекта за смекчаване на последиците от изменението на климата и адаптирането към него.
6. Както общият мандат, така и мандатът за борба с изменението на климата се управляват в съответствие с принципите на разумните банкови практики.
Член 3
Цели на общия мандат
1. Гаранцията от ЕС се предоставя за операции на ЕИБ по финансиране, които се извършват в подкрепа на която и да е от следните общи цели:
а)
развитие на местния частен сектор, по-специално подкрепа на МСП;
б)
развитие на социалната и икономическата инфраструктура, включително транспорт, енергетика, екологична инфраструктура и информационни и комуникационни технологии;
в)
смекчаване на последиците от изменението на климата и адаптиране към него, съгласно посоченото в член 2, параграф 4;
2. В рамките на основните правомощия, операциите на ЕИБ по финансиране, извършени съгласно настоящото решение допринасят за общите принципи, ръководещи външната дейност на Съюза, посочени в член 21 от ДЕС, както и за прилагането на международните екологични споразумения, по които Съюзът е страна.
3. Регионалната интеграция между държавите партньори, включително икономическата интеграция между държавите на предприсъединителен етап, съседните държави и Съюза, е основна цел на операциите на ЕИБ по финансиране в рамките на областите, обхванати от общите цели, изброени в параграф 1.
4. ЕИБ обмисля възможности за увеличаване на дейностите си в подкрепа на инфраструктурата на здравеопазването и образованието, когато това има очевидна добавена стойност.
Член 4
Обхванати държави
1. Списъкът на държавите, потенциално допустими за финансиране от ЕИБ с гаранция от ЕС, се съдържа в приложение II. Списъкът на държавите, чието финансиране от ЕИБ с гаранция от ЕС е допустимо, се съдържа в приложение III и то включва единствено държави, включени в списъка в приложение II. Допустимостта за финансиране от ЕИБ с гаранция от ЕС на държави, които не са включени в списъка в приложение II, се определя за всеки отделен случай в съответствие с обикновената законодателна процедура.
2. На Комисията се предоставят правомощия да приема в съответствие с член 5 делегирани актове относно изменения на приложение III. Решенията на Комисията се основават на цялостна икономическа и политическа оценка, включително на аспектите, свързани с демокрацията, правата на човека и основните свободи, както и на съответните резолюции на Европейския парламент и на решенията и заключенията на Съвета. Делегираните актове за изменение на приложение III не засягат покритието на гаранцията от ЕС за операции на ЕИБ по финансиране, подписани преди влизането в сила на посочените делегирани актове.
3. Гаранцията от ЕС покрива само операции на ЕИБ по финансиране, извършвани в допустими държави, които са сключили рамково споразумение с ЕИБ, определящо правните условия, в съответствие с които се извършват операциите.
4. Гаранцията от ЕС не покрива операции на ЕИБ по финансиране в конкретна държава, с която споразумението за тези операции е подписано след присъединяването на тази държава към Съюза.
Член 5
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието за приемане на делегирани актове, посочени в член 4, се предоставя на Комисията за неопределен период от време, считано от 30 октомври 2011 г.
3. Делегирането на правомощия, посочено в член 4, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно член 4, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът не са представили възражения в срок от два месеца след нотифицирането на акта на Европейския парламент и Съвета или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този период се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Член 6
Принос на операциите на ЕИБ по финансиране към политиките на Съюза
1. В сътрудничество с ЕИБ Комисията разработва регионални технически оперативни насоки за финансирането от ЕИБ съгласно настоящото решение.
Регионалните технически оперативни насоки, които имат за цел да гарантират подкрепата на операциите на ЕИБ по финансиране на политиките на Съюза, отговарят на по-широката рамка на регионалната политика на Съюза, изложена в приложение IV. По-специално регионалните технически оперативни насоки ще гарантират, че финансирането от ЕИБ съгласно настоящото решение допълва съответните политики, програми и инструменти на Съюза за подпомагане в различните региони.
При изготвянето на тези насоки Комисията и ЕИБ ще се консултират съответно с ЕСВД по въпросите на политиките и вземат под внимание имащите отношение към тях резолюции на Европейския парламент и решения и заключения на Съвета.
Комисията предава на Европейския парламент и на Съвета насоките, както и всичките им актуализирани текстове веднага щом бъдат съставени.
В рамките, зададени от регионалните технически оперативни насоки, ЕИБ определя съответните финансови стратегии и осигурява тяхното изпълнение.
2. Съгласуваността на операциите на ЕИБ по финансиране с целите на външната политика на Съюза, подлежи на наблюдение в съответствие с член 11. За улесняване на това наблюдение ЕИБ разработва показатели за изпълнение за свързаните с развитието, околната среда и правата на човека аспекти на финансираните проекти, като отчита същевременно съответните показатели съгласно Парижката декларация за ефективност на помощите. Показателите за свързаните с околната среда аспекти на проектите следва да включват критерии за „чисти технологии“, които са ориентирани по принцип към енергийна ефективност и технологии за намаляване на емисиите.
3. Операция на ЕИБ по финансиране не се покрива от гаранцията от ЕС, в случай че Комисията даде отрицателно становище за подобна операция в рамките на процедурата, предвидена в член 19 от устава на ЕИБ.
4. В съответствие с целите на Съюза и международните цели в областта на изменението на климата, до 31 декември 2012 г. ЕИБ, в сътрудничество с Комисията, представя стратегия за постепенното и планомерно увеличаване в рамките на външния си мандат на дела на проектите, насърчаващи намаляването на емисиите на CO2, и за поетапното прекратяване на финансирането на проектите, вредящи на постигането на целите на Съюза в областта на климата.
5. Предвид допълнителните изисквания, въведени с настоящото решение, управителните органи на ЕИБ осигуряват постепенното адаптиране на ресурсите на ЕИБ, включително на нейния персонал, с цел да отговарят оптимално на изискванията, изложени в настоящото решение. Следва да се използват възможностите за по-нататъшно повишаване на ефикасността и ефективността и да се осъществява активно взаимодействие.
Член 7
Оценка от ЕИБ на свързаните с развитието аспекти на проектите
1. ЕИБ извършва щателна надлежна проверка и, когато е целесъобразно и в съответствие със социалните и екологични принципи на Съюза, изисква да се проведат подходящи консултации на местно равнище по свързаните с развитието аспекти на проектите, покрити от гаранцията от ЕС.
Правилата и процедурите на ЕИБ включват необходимите разпоредби относно оценяването на екологичните и социални въздействия на проектите, както и на аспекти, свързани с правата на човека, за да се гарантира, че по настоящото решение се подпомагат единствено проекти, които са икономически, финансово, екологично и социално устойчиви.
Комисията включва на съвкупна основа в годишния доклад до Европейския парламент и до Съвета оценка на измерението на развитието на дейностите на ЕИБ, въз основа на извършената надлежна проверка на проекти.
Когато това е уместно, оценката включва заключение за начините, по които капацитетът на бенефициерите на финансиране от ЕИБ може да бъде укрепван чрез техническа помощ в хода на целия цикъл на проекта.
2. В допълнение към предварителната оценка на свързаните с развитието аспекти, ЕИБ изисква от организаторите на проекта да извършват щателно наблюдение на изпълнението на проекта до неговото завършване, inter alia по отношение на въздействието на проекта върху развитието, околната среда и правата на човека. ЕИБ прави оценка на информацията, предоставена от изпълнителите на проекта. Когато е възможно, наблюдението от страна на ЕИБ включва наблюдение на работата на финансовите посредници в подкрепа на МСП. При възможност резултатите от наблюдението се оповестяват.
3. ЕИБ представя на Комисията годишни доклади за оценка на прогнозираното въздействие върху развитието на финансираните през годината операции.
Докладите се основават на показателите за изпълнение на ЕИБ, посочени в член 6, параграф 2. В рамките на годишната процедура за докладване, предвидена в член 11, Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета докладите на ЕИБ за развитието и ги прави достъпни за обществеността, така че заинтересованите страни, включително гражданското общество и държавите бенефициери, също да получат възможност да изразят мнението си по въпроса.
Европейският парламент разисква годишните доклади, като отчита гледните точки на всички заинтересовани страни.
4. Изискванията, посочени в настоящия член, се прилагат единствено за операции на ЕИБ по финансиране, за които искането за финансиране до ЕИБ е отправено след 30 октомври 2011 г., и които са подписани след 1 януари 2012 г.
Член 8
Сътрудничество с Комисията и ЕСВД
1. Съгласуваността на външните дейности на ЕИБ с целите на външната политика на Съюза се укрепва с цел максимално увеличаване на взаимодействието между финансирането от ЕИБ и бюджетните ресурси на Съюза, по-специално чрез установяване на регионалните технически оперативни насоки, посочени в член 6, както и чрез редовен и систематичен диалог и своевременен обмен на информация относно:
а)
стратегически документи, изготвени съответно от Комисията и/или ЕСВД, като национални и регионални стратегически документи, примерни програми, планове за действие и предприсъединителни документи;
б)
стратегически планови документи на ЕИБ и линии за проекти;
в)
други политически и оперативни аспекти.
2. Сътрудничеството се осъществява поотделно за всеки регион, като се взема предвид ролята на ЕИБ, както и политиките на Съюза във всеки регион.
Член 9
Сътрудничество с други публични финансови институции
1. Когато е целесъобразно, операциите на ЕИБ по финансиране се извършват във все по-голяма степен в сътрудничество с други международни финансови институции или европейски институции за финансиране на двустранна основа, с цел максимално да се увеличат взаимодействието, сътрудничеството и ефективността, както и да се осигурят предпазливо и разумно разпределение на риска и съгласувана обвързаност с условия по отношение на проектите и секторите, за да се сведе до минимум евентуалното дублиране на разходи и ненужното припокриване.
2. Посоченото в параграф 1 сътрудничество се улеснява от координацията, извършвана най-вече в контекста на меморандуми за разбирателство или съответно други рамки на Съюза за регионално сътрудничество между Комисията, ЕИБ и основните международни финансови институции и европейски институции за финансиране на двустранна основа, които работят в различните региони, като същевременно се отчитат правомощията на ЕСВД.
Член 10
Покритие и условия на гаранцията от ЕС
1. За операции на ЕИБ по финансиране, които се извършват в дадена държава или са гарантирани от тази държава, и за други операции на ЕИБ по финансиране, които се извършват с регионални или местни органи или с публични предприятия или институции, собственост на държавата и/или контролирани от нея, гаранцията от ЕС покрива всички плащания, които не са получени от ЕИ, но са дължими към нея („цялостна гаранция“), когато тези други операции на ЕИБ по финансиране имат необходимата оценка от ЕИБ за кредитния риск, отчитаща положението с кредитния риск в съответната държава.
2. За целите на параграф 1 Западният бряг и Ивицата Газа се представляват от Палестинската власт, а Косово (6) се представлява от Мисията на Организацията на обединените нации в Косово или от администрация, определена в регионалните технически оперативни насоки, посочени в член 6.
3. За операции на ЕИБ по финансиране, различни от посочените в параграф 1, гаранцията от ЕС покрива всички плащания, които не са получени от ЕИБ, но са дължими към нея, когато неполучаването на плащанията е причинено от настъпването на един от следните политически рискове („гаранция срещу политически рискове“):
а)
непревеждане на парични средства;
б)
отчуждаване;
в)
война или граждански безредици;
г)
отказ на правосъдие при нарушаване на договора.
4. В консултации с Комисията ЕИБ разработва ясна и прозрачна политика на отпускане на средства, чрез която да се вземат решения относно източника на финансиране на операции, които са допустими както за обезпечаване с гаранция от ЕС, така и за финансиране от ЕИБ на собствен риск.
5. Когато бъде поискана гаранцията от ЕС, ЕИБ дава на Съюза съответните правомощия съгласно споразумението, посочено в член 13, параграф 2.
Член 11
Годишни доклади и осчетоводяване
1. Комисията докладва ежегодно на Европейския парламент и на Съвета за операциите на ЕИБ по финансиране, извършени съгласно настоящото решение. Докладът включва оценка на операциите на ЕИБ по финансиране на равнище проект, сектор, държава и регион, както и оценка на приноса на тези операции по финансиране за изпълнение на целите на външната политика и стратегическите цели на Съюза. В доклада се прави обзор на текущите проекти на съвкупна основа.
По-специално в доклада се прави оценка на съответствието на операциите на ЕИБ по финансиране с настоящото решение, като се вземат под внимание регионалните технически оперативни насоки, посочени в член 6, и се включват раздели относно добавената стойност за постигане на целите на политиките на Съюза, относно оценката на прогнозираното въздействие върху развитието на съвкупна основа и степента, в която ЕИБ е отчела екологичната и социалната устойчивост при изготвянето и наблюдението на финансираните проекти, както и относно сътрудничеството с Комисията и с други международни финансови институции и институции на двустранна основа, включително съвместното финансиране.
Този доклад съдържа по-специално разбивка на всички финансови ресурси на Съюза, използвани в комбинация с финансиране от ЕИБ и от други донори, като по този начин се прави преглед на финансовата експозиция на операциите по финансиране, извършвани съгласно настоящото решение. Той съдържа също така специален раздел, посветен на подробната оценка на мерките, предприети от ЕИБ с цел да се спази член 1, параграф 2.
2. ЕИБ продължава да предоставя на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията всичките си независими доклади за оценка, в които се оценяват практическите резултати, постигнати от специфичните дейности на ЕИБ по външните мандати.
3. За целите на параграф 1 ЕИБ предоставя на Комисията ежегодни доклади за операциите си по финансиране, извършвани съгласно настоящото решение на равнище проект, сектор, държава и регион, и за изпълнението на целите на външната политика и стратегическите цели на Съюза, включително сътрудничеството с Комисията, с други международни финансови институции и с институции на двустранна основа, както и доклад за оценка на въздействието върху развитието, съгласно посоченото в член 7. Всеки меморандум за разбирателство между ЕИБ и други международни финансови институции или институции на двустранна основа, отнасящ се до осъществяването на операции по финансиране по настоящото решение, се оповестява, а когато оповестяването му не е възможно, за него се уведомяват Европейският парламент и Съветът в рамките на посочения в параграф 1 от настоящия член годишен доклад на Комисията.
4. ЕИБ предоставя на Комисията статистическа, финансова и счетоводна информация за всяка от операциите си по финансиране, а също и всякаква допълнителна информация, която е необходима за изпълнението на задълженията на Комисията за представяне на доклади или на исканията на Сметната палата и одиторски сертификат за неуредените суми по операциите на ЕИБ по финансиране.
5. За целите на осчетоводяването и представянето от Комисията на доклади относно рисковете, покрити от цялостната гаранция, съгласно определението в член 10, параграф 1, ЕИБ предоставя на Комисията собствена оценка на риска и степенувана информация относно операциите на ЕИБ по финансиране за различни от държави заемополучатели или гарантирани длъжници.
6. ЕИБ предоставя информацията, посочена в параграфи 3, 4 и 5, на собствени разноски.
7. Освен това ЕИБ прави публично достояние информацията, посочена в параграфи 3 и 4, в общи линии и без да включва никакви поверителни сведения.
8. Информация за това дали проектът е обхванат от гаранция от ЕС се включва в „резюмето на проекта“, което се оповестява на уебсайта на ЕИБ след етапа на одобрение.
9. В годишния си доклад ЕИБ включва последваща оценка на функционирането на Меморандума за разбирателство с европейския омбудсман, доколкото Меморандума за разбирателство засяга обхванатите от настоящото решение операции на ЕИБ по финансиране.
10. Когато е подходящо, изискванията, посочени в параграфи 1 и 3, се прилагат единствено за операции на ЕИБ по финансиране, за които искането за предоставяне на финансиране до ЕИБ е отправено след 30 октомври 2011 г. и които са подписани след 1 януари 2012 г.
Член 12
Юрисдикции, които не оказват съдействие
В операциите си по финансиране ЕИБ не толерира никакви действия, извършвани за постигане на незаконни цели, включително пране на пари, финансиране на тероризма, данъчни измами и укриване на данъци. По-конкретно ЕИБ не взема участие в операции по финансиране, извършвани в допустима държава чрез чуждестранна юрисдикция, която не оказва съдействие, идентифицирана като такава от ОИСР, Специалната група за финансови действия или други компетентни международни организации.
Член 13
Възстановяване на плащания, извършени от Комисията
1. Ако Комисията извърши плащане в рамките на гаранцията от ЕС, ЕИБ предприема действия вместо Комисията и от нейно име за възстановяване на платените суми.
2. Не по-късно от датата на сключване на гаранционното споразумение, посочено в член 14, Комисията и ЕИБ сключват споразумение, в което се определят подробни разпоредби и процедури за възстановяване на суми по искове.
3. В интерес на прозрачността Комисията прави публично достояние на своя уебсайт конкретна информация във връзка с всички случаи на възстановяване на суми по гаранционното споразумение, посочено в член 14, освен ако не се налага тази информация да остане поверителна.
Член 14
Гаранционно споразумение
Комисията и ЕИБ сключват гаранционно споразумение, в което се установяват подробни разпоредби и процедури, свързани с гаранцията от ЕС, и информират съответно Европейския парламент.
Член 15
Одит от Сметната палата
Гаранцията от ЕС и плащанията и възстановените плащания по нея, предназначени за общия бюджет на Европейския съюз, подлежат на одит от Сметната палата.
Член 16
Преразглеждане
Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета по целесъобразност предложение за учредяване на гаранция от ЕС по следващата многогодишна финансова рамка.
Член 17
Окончателен доклад
До 31 октомври 2014 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета окончателен доклад за прилагането на настоящото решение.
Член 18
Отмяна
Решение № 633/2009/ЕО се отменя.
Член 19
Влизане в сила
Настоящото решение влиза в сила на третия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Съставено в Страсбург на 25 октомври 2011 година.
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU OTSUS nr 1080/2011/EL,
25. oktoober 2011,
millega antakse Euroopa Investeerimispangale ELi tagatis liiduvälistele projektidele antavatest laenudest ja laenutagatistest tekkida võiva kahjumi puhuks ning tunnistatakse kehtetuks otsus nr 633/2009/EÜ
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikleid 209 ja 212,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,
toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt (1)
ning arvestades järgmist:
(1)
Lisaks oma põhiülesandele rahastada investeeringuid Euroopa Liidus on Euroopa Investeerimispank (EIP) 1963. aastast alates teinud finantstehinguid väljaspool liitu, et toetada liidu välispoliitikat. See võimaldab liiduvälistele piirkondadele kättesaadavaid liidu eelarvevahendeid täiendada abisaajate riikide kasuks EIP majandusliku tugevusega. Selliste finantstehingute tegemisega aitab EIP kaasa liidu üldistele juhtpõhimõtetele ning poliitilistele eesmärkidele, sealhulgas nii kolmandate riikide arengule kui ka liidu heaolule maailma muutunud majandustingimustes. Liidu välispoliitikat toetavad EIP finantstehingud tuleks ka edaspidi viia läbi usaldusväärse pangandustava põhimõtete kohaselt.
(2)
Euroopa Liidu toimimise lepingu (ELi toimimise leping) artikli 209 lõikes 3 (koostoimes selle artikliga 208) sätestatakse, et EIP aitab oma põhikirjas esitatud tingimuste kohaselt kaasa liidu arengukoostöö poliitika eesmärkide edendamiseks vajalike meetmete rakendamisele.
(3)
Vastavalt EIP põhikirja artiklile 19 tuleb taotlused, mis on esitatud EIP-le otse käesoleva otsuse alusel tehtavate EIP finantstehingute kohta, esitada komisjonile arvamuse saamiseks („EIP rahastamistaotlus”).
(4)
Eesmärgiga toetada liidu välistegevust ja selleks, et võimaldada EIP-l oma krediidireitingut mõjutamata rahastada investeeringuid väljaspool liitu, on enamikule EIP tehingutest liiduvälistes piirkondades antud komisjoni hallatav ELi eelarvetagatis („ELi tagatis”).
(5)
ELi tagatis kehtestati ajavahemikuks 2007-2011 Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuli 2009. aasta otsusega nr 633/2009/EÜ, millega Euroopa Investeerimispangale antakse ühenduse tagatis ühendusevälistele projektidele antavatest laenudest ja laenutagatistest tekkida võiva kahjumi puhuks (2).
(6)
Nõukogu 25. mai 2009. aasta määrusega (EÜ, Euratom) nr 480/2009 (välistegevuse tagatisfondi asutamise kohta) (3) loodud välistegevuse tagatisfond („tagatisfond”) tagab liidu eelarve jaoks likviidsuspuhvri EIP finantstehingutest ja muust ELi välistegevusest tuleneda võiva kahjumi vastu.
(7)
Otsuse nr 633/2009/EÜ kohaselt on komisjon ja EIP teinud EIP välisfinantstehingute kohta vahekokkuvõtte, mis põhineb ekspertidest koosneva korralduskomitee kontrollitud sõltumatul välishindamisel, väliskonsultandi hinnangul ja EIP koostatud erihinnangutel. 12. veebruaril 2010 esitas korralduskomitee Euroopa Parlamendile, nõukogule, komisjonile ja EIP-le oma järeldusi ja soovitusi sisaldava aruande.
(8)
Korralduskomitee leidis oma aruandes, et ELi tagatis EIP-le on suure finantsilise ja poliitilise mõjuga tõhus ja jõuline poliitiline vahend ning et see tuleks säilitada, katmaks poliitilisi riske ja riigiriski. Esitati ka teatavad otsuse nr 633/2009/EÜ muutmise ettepanekud, et tagada EIP välisfinantstehingute maksimaalne lisaväärtus ja tõhusus.
(9)
On oluline koostada ELi tagatisega EIP finantseeringu saamiseks potentsiaalselt kõlblike riikide loetelu. Samuti on asjakohane laiendada otsuse nr 633/2009/EÜ I lisas esitatud ELi tagatisega EIP finantseeringu saamiseks kõlblike riikide loetelu.
(10)
Oluliste poliitiliste arengute kajastamiseks peaks komisjonil olema õigus võtta kooskõlas ELi toimimise lepingu artikliga 290 vastu delegeeritud õigusakte käesoleva otsuse III lisa muutmiseks. On eriti oluline, et komisjon viiks oma ettevalmistava töö käigus läbi asjakohaseid konsultatsioone, sealhulgas ekspertide tasandil. Delegeeritud õigusaktide ettevalmistamisel ja koostamisel peaks komisjon tagama asjaomaste dokumentide sama- ja õigeaegse ning asjakohase edastamise Euroopa Parlamendile ja nõukogule.
(11)
Summad, mida ELi tagatis katab igas piirkonnas, peaksid jätkuvalt kujutama endast ELi tagatisega EIP finantstehingute ülemmäärasid, mitte EIP jaoks kohustuslikke sihtsummasid.
(12)
Liidu poolt kolmandatele riikidele ülemaailmse majandus- ja finantskriisiga toimetulekuks antava abi raames koondas EIP 2009. ja 2010. aastal oma kehtivate volituste kohaselt välislaenud peamiselt ühinemiseks valmistuvatesse riikidesse, naaberriikidesse ja partnerriikidesse. Vahemere lõunapiirkonnas 2011. aasta alguses aset leidnud rahutused tingivad, et liit aitaks varustada asjaomaseid riike vahenditega nende majanduse taastamiseks ja ajakohastamiseks. Seetõttu tuleks volituste ülejäänud kehtivuse ajaks üldvolituse ülemmäär läbi vaadata ja suurendada seda 1 684 000 000 euro võrra, et paremini toime tulla kõnealuste ajutiste ja erakordsete asjaoludega, ilma et sellega piirataks järgmise mitmeaastase finantsraamistikuga kehtestatavaid ülemmäärasid.
(13)
Üldvolituse ülemmäära suurendamisega seotud EIP finantstehingud peaksid võtma arvesse igas partnerriigis läbiviidud poliitilisi reforme, mida on hinnanud komisjon koostöös Euroopa välisteenistusega, võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone ning nõukogu otsuseid ja järeldusi. Kõnealuses hindamises tuleks kajastada ka Euroopa naabruspoliitika läbivaatamist ja uuendatud rõhuasetust diferentseerimisele. Ühinemiseks valmistuvates riikides täiendab EIP rahastamine jätkuvalt liidu abi.
(14)
Lisaks piirkondlikele ülemmääradele tuleks aktiveerida 2 miljardi euro suurune lisavolitus ning eraldada see rahastamispaketina, mille kaudu toetatakse EIP finantstehinguid kliimamuutuste leevendamise ja nendega kohandumise valdkonnas kõigis volituse alla kuuluvates piirkondades. EIP võiks panustada oma eriteadmiste ja vahenditega tihedas koostöös komisjoniga, et aidata riigiasutustel ja erasektoril võidelda kliimamuutustega ning kasutada ära võimalikult hästi olemasolevat rahastamist. Kliimamuutuste leevendamise ja nendega kohandumise projektide puhul tuleks EIP vahendeid võimaluse korral ja, kui see on asjakohane, täiendada liidu eelarve raames kättesaadavate soodusvahenditega, ning ühendades kliimamuutuste vastu võitlemise rahastamiseks ette nähtud toetused ja laenud liidu välisabiga tõhusalt ja järjekindlalt. Sellega seoses on asjakohane, et komisjoni poolt Euroopa Parlamendile ja nõukogule igal aastal esitatav aruanne sisaldaks üksikasjalikku ülevaadet kõnealuste projektide rahastamiseks kasutatud rahalistest vahenditest ja et selles määratletaks lisavolituse kohase EIP-poolse rahastamise summad ning vastavad toetuste summad.
(15)
Kõlblikkuse saada EIP-lt ELi tagatisega vahendeid kliimamuutuste leevendamiseks võiks kliimamuutuste volituse raames piirata riikide puhul, keda ei peeta pühendunuks asjakohaste kliimamuutustega seotud sihtmärkide täitmisele. Iga selline kõlblikkuse piiramine peaks tuginema terviklikule ja põhjalikule poliitilisele hinnangule. Seetõttu peaks nõukogul olema õigus otsustada komisjoni ettepaneku põhjal ja Euroopa välisteenistust kaasates piirata riigi kõlblikkust saada EIP-lt ELi tagatisega rahastamist kliimamuutuste leevendamiseks. Sellist piiramist tuleks kohaldada üksnes selliste EIP finantstehingute suhtes, mille puhul EIP rahastamistaotlus esitatakse pärast käesoleva otsuse jõustumist ja mis allkirjastatakse pärast 1. jaanuari 2012.
(16)
Kliimamuutuste volituse kohaste vahendite piirkondlik jaotamine peaks olema paindlik, et eraldatud rahalisi vahendeid oleks võimalik kasutada võimalikult kiiresti ja tõhusalt kolmeaastase perioodi jooksul aastatel 2011-2013, püüdes tagada kõnealusel ajavahemikul piirkondades vahendite tasakaalustatud jaotuse, võttes aluseks üldvolituse kohased välisabi prioriteedid.
(17)
EIP välisrahastamise rakendamise vahearuanne näitas, et kuigi hindamisperioodil (2000-2009) tehtud EIP finantstehingud olid üldiselt kooskõlas liidu välispoliitikaga, peaksid liidu poliitilised eesmärgid kajastuma EIP tegevuses üksikasjalikumalt ja struktureeritumalt.
(18)
Selleks et suurendada volituse kooskõlastatust ja keskenduda EIP välisfinantstehingutes rohkem liidu poliitika toetamisele ning suurendada võimaluse piires abisaajate kasu, tuleks käesoleva otsusega sätestada volituses EIP finantstehingute jaoks kõigis rahastamiskõlblikes piirkondades ja riikides horisontaalsed kõrgetasemelised eesmärgid, tuginedes EIP suhtelisele tugevusele valdkondades, kus ta on häid tulemusi saavutanud. Käesoleva otsusega hõlmatud piirkondades peaks EIP seega rahastama selliste valdkondade projekte nagu kliimamuutuste leevendamine ja nendega kohandumine (sealhulgas uute energiaallikatega seotud tehnoloogiasiirde abil), sotsiaalne ja majanduslik infrastruktuur (eelkõige transport, energia, sh taastuvenergia, energiajulgeolek, energiainfrastruktuur, keskkonnainfrastruktuur, sh vesi ja kanalisatsioon, ning info- ja kommunikatsioonitehnoloogia) ning kohaliku erasektori areng, eelkõige väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate (VKEd) toetamine. Meelde tuleks tuletada, et VKEde juurdepääsu parandamine rahastamisele võib olla väga olulise tähtsusega majandustegevuse ergutamisel ja tööpuuduse vastu võitlemisel. Osutatud valdkondades peaks EIP finantstehingute peamine eesmärk olema piirkondlik integratsioon partnerriikides, sealhulgas ühinemiseks valmistuvate riikide ja naaberriikide ning liidu vaheline majanduslik integratsioon. EIP peaks olema võimeline toetama liidu kohalolekut partnerriikides selliste välismaiste otseinvesteeringutega, mis toetavad tehnoloogia- ja teadmussiiret, kas ELi tagatisega investeeringutena eelnimetatud valdkondadesse või oma vastutusel.
(19)
Et EIP suudaks tõhusalt VKEsid aidata, peaks EIP tegema koostööd rahastamiskõlblike riikide kohalike finantsvahendusasutustega, eesmärgiga tagada eelkõige see, et osa finantssoodustustest edastataks nende klientidele ja pakuks lisaväärtust võrreldes muude rahastamisallikatega. Kui see on asjakohane, peaks EIP kõnealuste vahendusasutustega sõlmitud koostöölepingute kaudu taotlema, et vahendusasutuste klientide projektide vastavust kokkulepitud kriteeriumitele kontrollitakse kooskõlas liidu arengueesmärkidega, et pakkuda lisaväärtust. Finantsvahendajate tegevus VKEde toetamisel peaks olema täiesti läbipaistev ja sellest tuleks korrapäraselt EIP-le aru anda.
(20)
Lisaks peaksid EIP finantstehingud toetama liidu välistegevuse üldpõhimõtteid, millele on osutatud Euroopa Liidu lepingu (ELi leping) artiklis 21, st demokraatia ja õigusriigi arendamine ja tugevdamine ning inimõiguste ja põhivabaduste austamine, ning aitama rakendada rahvusvahelisi keskkonnalepinguid, milles liit on lepinguosaline. Arenguriikides, mis on määratletud Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsiooni (OECD) ametliku arenguabi saajate loetelus, peaksid EIP finantstehingud eelkõige toetama järgmist: nende riikide ja eriti kõige ebasoodsamas olukorras olevate riikide säästlikku majanduslikku, sotsiaalset ja keskkonnaalast arengut, nende majanduse sujuvat ja järkjärgulist integreerumist maailmamajandusse, võitlust vaesuse vastu ja selliste eesmärkide järgimist, mille liit on ÜRO ja muude pädevate rahvusvaheliste organisatsioonide raames heaks kiitnud.
(21)
Kuigi EIP tugevus seisneb endiselt selles, et ta on selgelt investeerimispank, peaks EIP käesoleva otsuse kohaselt hindama oma välistegevuse mõju arengule tihedas koostöös komisjoniga ja Euroopa Parlamendi demokraatliku kontrolli all, järgides Euroopa arengukonsensuses ja ELi toimimise lepingu artiklis 208 sätestatud põhimõtteid, samuti 2005. aasta Pariisi deklaratsioonis ja 2008. aasta Accra tegevuskavas sätestatud abi tõhususe põhimõtteid. Selleks tuleks rakendada mitut konkreetset meedet, eelkõige tugevdada EIP suutlikkust hinnata projektide keskkonnaalaseid, sotsiaalseid ja arengualaseid tahke, sealhulgas inimõiguste ja konfliktidega seotud riske, ning toetada riigiasutuste ja kodanikuühiskonnaga konsulteerimist kohalikul tasandil. Projekti hoolikal analüüsimisel peaks EIP kooskõlas liidu sotsiaalsete ja keskkonnaalaste põhimõtetega vajaduse korral kohustama projekti läbiviijat korraldama kohalikke konsultatsioone ja tegema nende tulemused avalikkusele teatavaks. Lisaks sellele peaks EIP rohkem keskenduma sektoritele, kus tal on liidu raames tehtud finantstehingutest saadud usaldusväärsed ekspertteadmised ja mis toetavad asjaomase riigi arengut, näiteks VKEde ja mikroettevõtete juurdepääs rahastamisele, keskkonnainfrastruktuur (sealhulgas vesi ja kanalisatsioon), säästev transport ja kliimamuutuste leevendamine ning eelkõige taastuvenergia. Rahastamine võiks hõlmata ka projekte, mis toetavad tervishoiu ja hariduse infrastruktuuri, kui sel on selge lisaväärtus.
(22)
Samuti peaks EIP üha enam tugevdama meetmeid, mis toetavad kliimamuutustega kohandumist, tehes vajaduse korral koostööd muude rahvusvaheliste finantseerimisasutuste ja Euroopa kahepoolsete finantseerimisasutustega. Käesolevas otsuses sisalduvad täiendavad nõuded eeldaksid juurdepääsu soodusvahenditele ja inimressursside järkjärgulist kohandamist, seades samuti eesmärgiks tõhususe, tulemuslikkuse ja koostoime saavutamise ja kasutamise. Samuti peaks EIP tegevus täiendama liidu eesmärke ja prioriteete, mis on seotud institutsioonide väljaarendamise ja sektoripõhiste reformidega. EIP peaks määratlema projektide arengu- ja keskkonnaaspektide ja tulemustega seotud tulemuslikkuse näitajad.
(23)
Lissaboni lepingu jõustumisega loodi liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja („kõrge esindaja”) ametikoht, et suurendada liidu välissuhete mõju ja kooskõlastatust.
(24)
Viimastel aastatel on liidu välissuhete poliitikat ka laiendatud ja tugevdatud. See kehtib eelkõige ühinemiseelse strateegia, Euroopa naabruspoliitika, liidu Kesk-Aasia strateegia ning Ladina-Ameerika ja Kagu-Aasiaga uuendatud partnerluste kohta ning liidu strateegiliste partnerluste kohta Venemaa, Hiina ja Indiaga. Sama kehtib ka liidu arengukoostöö poliitika kohta, mida on nüüd laiendatud kõikidele arengumaadele. Alates 2007. aastast on liidu välissuhteid toetatud ka uute rahastamisvahenditega, st ühinemiseelse abi rahastamisvahendi (IPA), Euroopa naabrus- ja partnerlusinstrumendi (ENPI), arengukoostöö rahastamisvahendi (DCI), demokraatia ja inimõiguste Euroopa rahastamisvahendi (EIDHR) ning stabiliseerimisvahendiga.
(25)
Seoses Euroopa välisteenistuse asutamisega ja pärast käesoleva otsuse jõustumist peaksid komisjon ja EIP muutma vastastikuse mõistmise memorandumit, mis käsitleb koostööd ja koordineerimist piirkondades, millele on osutatud nõukogu 19. detsembri 2006. aasta otsuses 2006/1016/EÜ, millega Euroopa Investeerimispangale antakse ühenduse tagatis ühendusevälistele projektidele antavatest laenudest ja laenutagatistest tekkida võiva kahjumi puhuks, (4) ning nad peaksid vastavalt vajadusele ja kõrge esindajaga heakskiidul laiendama uut vastastikuse mõistmise memorandumit Euroopa välisteenistusele, see peaks eelkõige käsitlema komisjoni ja EIP strateegilisel tasandil peetavat korrapärast ja süstemaatilist dialoogi, millesse tuleks kaasata Euroopa välisteenistus, ning muid Euroopa välisteenistuse pädevuses olevaid küsimusi.
(26)
Vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 209 lõikele 3 peaks EIP liidu arengukoostöö poliitika teostamiseks vajaliku meetmena püüdma kaudselt toetada aastatuhande arengueesmärkide saavutamist 2015. aastaks kõikides piirkondades, kus ta tegutseb.
(27)
Selleks et suurendada kogu liidu toetuse kooskõlastatust asjaomastes piirkondades, tuleks vajaduse korral leida võimalusi EIP rahastamistegevuse sidumiseks liidu eelarvevahenditega (näiteks tagatiste, riskikapitali, intressitoetuste ja investeeringute kaasrahastamise vormis) ning tehnilise abiga projektide ettevalmistamisel ja elluviimisel IPA, ENPI, DCI, EIDHRi ning stabiliseerimisvahendi kaudu. Alati kui EIP-poolsed rahastamisvahendid ja muud liidu eelarvevahendid ühendatakse sel viisil, tuleb kõigis rahastamisotsustes kasutatavad ressursid selgelt määratleda. Komisjoni poolt Euroopa Parlamendile ja nõukogule igal aastal käesoleva otsuse kohaselt teostatud EIP finantstehingute kohta esitatav aruanne peaks sisaldama selliste eelarvevahendite ja finantsinstrumentide üksikasjalikku kirjeldust, mida on kasutatud koos EIP rahaliste vahenditega.
(28)
Kõikidel tasanditel, alates strateegilisest kavandamisest kuni projekti väljatöötamiseni, tuleks tagada, et EIP välisfinantstehingud järgivad ja toetavad liidu välispoliitikat ning käesolevas otsuses sätestatud kõrgetasemelisi eesmärke. Selleks et suurendada liidu välistegevuse kooskõlastatust, tuleb veelgi edendada poliitika- ja strateegiaalast dialoogi komisjoni, Euroopa välisteenistuse ja EIP vahel. Samal eesmärgil tuleks tõhustada komisjoni, Euroopa välisteenistuse ja EIPi vahelist koostööd ning varajast vastastikust teabevahetust tegevustasandil. Sellise koostöö soodustamiseks ja tegevuskulude jagamiseks peaksid väljaspool liitu asuvad liidu esindused paiknema peamiselt liidu delegatsioonidega samas kohas. Eriti oluline on, et komisjon, Euroopa välisteenistus ja EIP vahetaksid vajaduse korral arvamusi planeerimisdokumentide ettevalmistamise varases etapis, et suurendada sünergiat nende kolme liidu organi tegevuse vahel.
(29)
Praktilised meetmed üldvolituse eesmärkide ja nende elluviimise sidumiseks sätestatakse piirkondlikes tehnilistes tegevussuunistes. Sellised suunised peaksid olema kooskõlas käesolevas otsuse lisas sätestatud laiema liidu regionaalpoliitika raamistikuga. Suunistes tuleks kajastada liidu riigistrateegiaid ja nende eesmärk peaks olema tagada, et EIP rahastamistegevus täiendab liidu vastavaid abipõhimõtteid, -programme ja -vahendeid eri piirkondades.
(30)
EIP peaks koostöös komisjoniga koostama mitmeaastase näidisprogrammi EIP finantstehingute sõlmimise kavandatud mahtude kohta, et oleks tagatud vajalike tagatisfondi eraldiste kavandamine eelarvesse ja EIP prognoositava rahastamise ühilduvus käesolevas otsuses sätestatud ülemmääradega. Komisjon peaks kõnealust eelarvekava arvesse võtma eelarvepädevale institutsioonile esitatavas korrapärases eelarveprogrammis.
(31)
Analüüsida tuleks „liidu koostöö- ja arenguplatvormi” väljatöötamist, et optimeerida toetuste ja laenude ühendamiseks ettenähtud mehhanismide toimimist liiduvälistes piirkondades. Komisjon peaks sel eesmärgil moodustama eksperdirühma, mis koosneb liikmesriikide, Euroopa välisteenistuse ja EIP esindajatest ning mis hindab kõnealuse platvormi kulusid ja sellest saadavat kasu. Oma arutelude käigus peaks kõnealune rühm konsulteerima teiste asjakohaste osalejatega, sealhulgas Euroopa mitme- ja kahepoolsete finantsasutustega. Selline platvorm edendab jätkuvalt koostoimet ja vastastikust usaldust, tuginedes eri institutsioonide suhtelistele eelistele ning austades samal ajal komisjoni ja EIP rolli ning eelisõigusi vastavalt liidu eelarve ja EIP laenude rakendamisel. Komisjon peaks eksperdirühma töö tulemustele tuginedes esitama 2012. aasta keskpaigaks Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande ning, kui see on asjakohane, ettepaneku platvormi loomiseks.
(32)
EIPd tuleks ergutada laiendama oma tegevust ja mitmekesistama oma rahastamisvahendeid väljaspool liitu ilma ELi tagatist kasutamata, et innustada tagatise andmist riikidele ja projektidele, millel on halb juurdepääs turule, võttes arvesse võla jätkusuutlikkusega seotud kaalutlusi, ja mille puhul tagatis annab seega suuremat lisaväärtust. Seepärast ning samuti liidu välispoliitika eesmärkide toetamiseks tuleks EIP enda riskitaluvusvõimet arvesse võttes innustada EIPd suurendama omal riisikol antavate laenude mahtu, sealhulgas liidu majandushuvide toetamise kaudu, ja eelkõige ühinemiseks valmistuvates riikides ja naaberriikides ning investeerimisjärgu reitinguga riikides teistes piirkondades, kuid ka riikides, mille reiting on allapool investeerimisjärku, kui EIP-l on asjakohane kolmanda isiku tagatis. EIP peaks koostöös komisjoniga töötama välja põhimõtted, mille alusel otsustada, kas projekti tuleks rahastada ELi tagatisega volituse alusel või EIP omal riisikol. Sellistes põhimõtetes tuleks eelkõige arvesse võtta asjaomaste riikide ja projektide krediidivõimelisust.
(33)
EIP peaks kaaluma käesoleva otsuse kohaste finantstehingute suurendamist riigi tasandist allpool asuvate avalik-õiguslike üksuste puhul, kui EIP on teinud sellistele tehingutele vajaliku krediidiriski hindamise.
(34)
EIP peaks laiendama pakutavate uute ja innovaatiliste rahastamisvahendite valikut, sealhulgas keskendudes võimaluse korral rohkem tagatisvahenditele, võttes arvesse EIP riskipoliitikat. Lisaks sellele tuleks EIPd ergutada andma laene kohalikus vääringus ja emiteerima võlakirju kohalikel turgudel, tingimusel et partnerriigid rakendavad eelkõige finantssektoris EIP tegevuse toetamiseks vajalikke struktuurireforme ning muid meetmeid.
(35)
Tagamaks, et EIP täidab volituse nõuded kõikides piirkondades ja allpiirkondades, peaksid EIP välistegevusele pühendatud inim- ja finantsressursid olema piisavad ning neid tuleks järk-järgult suurendada. See tähendab, et tal oleks eelkõige piisavalt suutlikkust toetada liidu arengukoostöö eesmärke, keskendudes rohkem oma tegevuse sotsiaalsete, keskkonna- ja arengualaste tahkude eelhindamisele ning kontrollides projekte rakendamisetapis tõhusalt. Kasutada tuleks võimalusi tõhusust ja tulemuslikkust veelgi suurendada ning aktiivselt tuleks püüelda koostoime suunas.
(36)
Käesoleva otsuse reguleerimisalasse kuuluvate finantstehingute puhul väljaspool liitu peaks EIP püüdma veelgi tõhustada koordineerimist ja koostööd rahvusvaheliste finantseerimisasutuste ja Euroopa kahepoolsete finantseerimisasutustega, sealhulgas vajaduse korral sellistes valdkondades nagu sektoripõhiste tingimuste täitmine ja menetluste vastastikune usaldamine, kaasrahastamise kasutamine ja ülemaailmsetes algatustes (näiteks abi kooskõlastamist ja tõhusust edendavad algatused) osalemine. Sellise koordineerimise ja koostöö abil tuleks püüda vähendada miinimumini võimalikke topeltkulusid ja tarbetut dubleerimist. Need meetmed peavad olema vastastikused. Käesolevas otsuses sätestatud põhimõtteid tuleks kohaldada ka siis, kui EIP rahastamist rakendatakse teiste rahvusvaheliste finantseerimisasutuste või kahepoolsete finantseerimisasutustega sõlmitud koostöölepingute kaudu.
(37)
Eelkõige nendes väljaspool liitu asuvates riikides, kus tegutseb mitu finantseerimisasutust, peaks EIP parandama oma koostööd teiste Euroopa finantseerimisasutustega selliste kokkulepete abil nagu komisjoni, EIP grupi (koosneb EIPst ja Euroopa Investeerimisfondist (EIF)) ning Euroopa Rekonstruktsiooni- ja Arengupanga (EBRD) vaheline kolmepoolne vastastikuse mõistmise memorandum, mis käsitleb koostööd väljaspool liitu ja võimaldab EIP grupil ja EBRD-l tegutseda teineteist täiendavalt, tuginedes oma vastavatele suhtelistele eelistele.
(38)
EIP aruandlust ja teabeedastust komisjonile tuleks suurendada, et võimaldada komisjonil kaasata kord aastas Euroopa Parlamendile ja nõukogule esitatavasse aruandesse käesoleva otsuse kohased EIP finantstehingud. Käesolevas põhjenduses nimetatud täiendavaid aruandlusnõudeid tuleks kohaldada ainult sellistele EIP finantstehingutele, mille puhul EIP rahastamistaotlus esitatakse pärast käesoleva otsuse jõustumist ja mis allkirjastatakse pärast 1. jaanuari 2012. Aruandes tuleks eelkõige hinnata EIP finantstehingute vastavust käesolevale otsusele, võttes arvesse piirkondlikke tehnilisi tegevussuuniseid, ja sellesse tuleks lisada jaotised järgneva kohta: EIP pakutav lisaväärtus, nagu liidu välispoliitika toetamine, volituste nõuded, rahastatud tehingute kvaliteet, finantssoodustuste ülekandmine klientidele, samuti jaotised koostöö kohta komisjoni, muude rahvusvaheliste finantseerimisasutuste ja kahepoolsete rahastajatega, sealhulgas kaasrahastamise kohta. Aruandes tuleks samuti hinnata seda, mil määral on EIP võtnud rahastatavate projektide valimise ja järelevalve juures arvesse majanduslikku, finantsilist, keskkonnaalast ja sotsiaalset jätkusuutlikkust. Aruandes peaks samuti olema eraldi jaotis, milles hinnatakse üksikasjalikult EIP meetmeid praeguse volituse täitmiseks, mis on sätestatud otsuses nr 633/2009/EÜ, pöörates erilist tähelepanu EIP finantstehingutele, milles kasutatakse koostööst keelduvates jurisdiktsioonides paiknevaid finantsvahendeid. Oma finantstehingute puhul peaks EIP nõuetekohaselt rakendama oma poliitikat nõrgalt reguleeritud või koostööst keelduvate jurisdiktsioonide suhtes, et anda panus rahvusvahelisse maksupettuste ja maksudest kõrvalehoidumise vastasesse võitlusesse. Aruanne peaks sisaldama projektide sotsiaalsete ja arenguga seotud aspektide hinnangut. See tuleks avalikkusele kättesaadavaks teha, et kodanikuühiskonnal ja abisaajariikidel oleks võimalik arvamust avaldada. Vajaduse korral tuleks aruandes osutada asjaolude olulisele muutumisele, mis õigustaks volituse edasist muutmist enne selle lõppemist. Aruanne peaks eelkõige sisaldama jaotust, mis hõlmab kõiki käesoleva otsuse raames eraldatavaid EIP finantsvahendeid ja kõiki liidu ja muude rahastajate eraldatavaid finantsvahendeid ja annab seega ülevaate finantstehingutega seotud rahalistest kohustustest.
(39)
EIP peaks finantstehinguid jätkuvalt tegema EIP kehtestatud eeskirjade ja korra, sh asjakohaste kontrollimeetmete ja maksudest kõrvalehoidumise vältimiseks võetud meetmete kohaselt, kooskõlas kontrollikoja ja Euroopa Pettustevastase Ameti (OLAF) asjaomaste eeskirjade ja menetlustega.
(40)
Järgmise mitmeaastase finantsraamistiku alusel ELi tagatise andmist käsitleva ettepaneku esitamisel tuleks komisjonil paluda eelkõige analüüsida tihedas koostöös EIPga ning võttes arvesse mõju tagatisfondi rahastamisele järgmist: ELi tagatisega kaetud ülemmäärad, potentsiaalselt rahastamiskõlblike riikide loetelu ning EIP võimalused rahastada mikrokrediiti ja muud liiki vahendeid. Komisjon ja EIP peaksid samuti analüüsima IPA, ENPI, DCI; EIDHRi ja stabiliseerimisvahendi kaudu rahastamise ja EIP tulevase välisvolituse vahelise koostoime suurendamise võimalusi.
(41)
Käesolev otsus ei tohiks piirata järgmise mitmeaastase finantsraamistikuga seotud läbirääkimisi ega otsuseid.
(42)
Seetõttu ning õiguskindluse ja -selguse huvides tuleks otsus nr 633/2009/EÜ kehtetuks tunnistada,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
ELi tagatis
1. Euroopa Liit annab Euroopa Investeerimispangale (EIP) väljaspool liitu tehtavate finantstehingute jaoks ELi eelarvetagatise („ELi tagatis”). ELi tagatis antakse üldtagatisena EIP-l saada olevate laekumata maksete katmiseks seoses lõike 2 kohaselt rahastamiskõlblike EIP investeerimisprojektide teostamiseks antud laenude ja laenutagatistega. EIP rahastamistegevus vastab liidu välistegevuse üldistele juhtpõhimõtetele ning toetab liidu välistegevuse eesmärkide ja poliitikate saavutamist. EIP rahastamise eesmärk OECD ametliku arenguabi saajate loetelus määratletud arengumaades on aidata kaudselt kaasa selliste arengueesmärkide saavutamisele nagu vaesuse vähendamine kaasava majanduskasvu ning säästva majandusliku ja sotsiaalse arengu abil.
2. ELi tagatise saamiseks on kõlblikud III lisas loetletud riikides teostatavatele investeerimisprojektidele antud EIP laenud ja laenutagatised, mis on antud EIP oma eeskirjade ja korra kohaselt, sealhulgas EIP avaldus sotsiaalsete ja keskkonnastandardite kohta, ja asjakohaste liidu välispoliitika eesmärkide toetamiseks, kui EIP rahastamine toimub allkirjastatud lepingu kohaselt, mis ei ole aegunud ja mida ei ole tühistatud („EIP finantstehingud”).
3. ELi tagatis on piiratud 65 protsendiga EIP finantstehingutega antud krediidi ja tagatiste kogusummast, millest on maha arvatud tagasimakstud summad ja millele on lisatud kõik sellega seotud summad.
4. ELi tagatis katab ajavahemikul 1. veebruarist 2007 kuni 31. detsembrini 2013 sõlmitud EIP finantstehinguid. EIP finantstehingud, mis on sõlmitud nõukogu otsuste 2006/1016/EÜ ja 2008/847/EÜ (5) ning otsuse nr 633/2009/EÜ alusel, kuuluvad jätkuvalt käesoleva otsuse kohase ELi tagatise alla.
5. Kui Euroopa Parlament ja nõukogu ei ole lõikes 4 osutatud ajavahemiku möödumisel võtnud vastavalt artiklile 16 vastu otsust, millega antakse EIP-le liidust väljaspool tehtavate finantstehingute jaoks uus ELi tagatis, pikendatakse kõnealust ajavahemikku automaatselt kuue kuu võrra.
Artikkel 2
Volituse ülemmäärad
1. Ajavahemikul 2007-2013 on ELi tagatisega EIP finantstehingute maksimaalne ülemmäär, millest on maha arvatud tühistatud summad, 29 484 000 000 eurot, mis jagatakse kaheks osaks:
a)
üldvolitus suuruses 27 484 000 000 eurot;
b)
kliimamuutuste volitus suuruses 2 000 000 000 eurot.
2. Üldvolitus jagatakse piirkondlikeks ülemmääradeks ja vaheülemmääradeks, nagu on sätestatud I lisas. Piirkondlike ülemmäärade piires tagab EIP astmeliselt riikidevahelise tasakaalustatud jaotuse üldvolitusega hõlmatud piirkondades.
3. Üldvolituse alla kuuluvad ainult EIP finantstehingud, millega taotletakse artiklis 3 sätestatud eesmärke.
4. Kliimamuutuste volituse alla kuuluvad EIP finantstehingud kõikides käesoleva otsusega hõlmatud riikides, kus sellised tehingud toetavad peamist liidu poliitilist eesmärki - võitlust kliimamuutuste vastu, toetades kliimamuutuste leevendamise ja nendega kohandumise valdkonna projekte, mis aitavad saavutada Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni kliimamuutuste raamkonventsiooni üldeesmärki, eelkõige vältides või vähendades kasvuhoonegaaside heidet taastuvenergia, energiatõhususe ja säästva transpordi valdkondades või suurendades vastupidavust kahjulikule mõjule, mida kliimamuutused avaldavad ohualdistele riikidele, sektoritele ja kogukondadele. Kliimamuutuste volitust rakendatakse tihedas koostöös komisjoniga, sidudes EIP rahastamistegevuse võimaluse korral liidu eelarvevahenditega.
Kui see on asjakohane, võib nõukogu komisjoni ettepaneku põhjal otsustada piirata riigi kõlblikkust saada EIP-lt ELi tagatisega rahastamist kliimamuutuste mõju leevendamiseks. Selliseid kliimamuutuste volituse kohaseid kõlblikkuse piiranguid kohaldatakse üksnes nende EIP finantstehingute suhtes, mille puhul EIP rahastamistaotlus esitatakse pärast 30. oktoobrit 2011 ja mis allkirjastatakse pärast 1. jaanuari 2012.
5. Kliimamuutuste volituse puhul püüab EIP tagada artikli 1 lõikes 4 osutatud tähtaja lõpuks finantstehingute tasakaalustatud jaotuse III lisaga hõlmatud piirkondades. Eelkõige tagab EIP, et III lisa punktis A osutatud piirkond ei saa üle 40 %, punktis B osutatud piirkond üle 50 %, punktis C osutatud piirkond üle 30 % ja punktis D osutatud piirkond üle 10 % kõnealusele volitusele eraldatud summast. Üldiselt kasutatakse kliimamuutuste volitust selliste projektide rahastamiseks, mis on tihedalt seotud EIP põhipädevustega, annavad lisaväärtust ja avaldavad kliimamuutuste leevendamisel ja nendega kohanemisel võimalikult suurt mõju.
6. Nii üldvolitust kui ka kliimamuutuste volitust hallatakse usaldusväärsete pangandustavade põhimõtete kohaselt.
Artikkel 3
Üldvolituse eesmärgid
1. ELi tagatis antakse EIP finantstehingutele, mis toetavad ükskõik millist järgmist üldeesmärki:
a)
kohaliku erasektori arendamine, eelkõige VKEde toetamine;
b)
sotsiaalse ja majandusliku infrastruktuuri, sealhulgas transpordi-, energia-, keskkonnainfrastruktuuri ning info- ja kommunikatsioonitehnoloogia arendamine;
c)
kliimamuutuste leevendamine ja nendega kohandumine, nagu on osutatud artikli 2 lõikes 4.
2. EIP põhipädevuste piires toetavad EIP käesoleva otsuse kohased finantstehingud liidu välistegevuse üldpõhimõtteid, millele on osutatud ELi lepingu artiklis 21, ning aitavad rakendada rahvusvahelisi keskkonnalepinguid, milles liit on lepinguosaline.
3. Piirkondlik integratsioon partnerriikides, sealhulgas ELiga ühinemiseks valmistuvate riikide, naaberriikide ja liidu majanduslik integratsioon, on EIP finantstehingute põhieesmärk lõikes 1 loetletud üldeesmärkidega hõlmatud valdkondades.
4. EIP kaalub oma tegevuse laiendamist tervishoiu ja hariduse infrastruktuuri toetamisel, kui sel on selge lisaväärtus.
Artikkel 4
Hõlmatud riigid
1. ELi tagatisega EIP finantseeringu saamiseks potentsiaalselt kõlblike riikide loetelu on esitatud II lisas. ELi tagatisega EIP finantseeringu saamiseks kõlblike riikide loetelu on esitatud III lisas ja sisaldab üksnes II lisas loetletud riike. II lisas loetlemata riikide puhul otsustatakse nende kõlblikkus ELi tagatisega EIP finantseeringu saamiseks vastavalt seadusandlikule tavamenetlusele ja iga üksikjuhtumit eraldi kaaludes.
2. Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 5 vastu delegeeritud õigusakte III lisa muutmiseks. Komisjoni otsus tugineb üldisele majanduslikule ja poliitilisele hindamisele, sealhulgas selliste aspektide hindamisele, mis seonduvad demokraatia, inimõiguste ja põhivabadustega, ning lisaks ka asjakohastele Euroopa Parlamendi resolutsioonidele ning nõukogu otsustele ja järeldustele. III lisa muutvad delegeeritud õigusaktid ei mõjuta nende EIP finantstehingute suhtes antud ELi tagatisi, mis on allkirjastatud enne kõnealuste delegeeritud õigusaktide jõustumist.
3. ELi tagatis katab EIP finantstehinguid ainult nendes rahastamiskõlblikes riikides, kes on sõlminud EIPga raamlepingu, milles on sätestatud selliste tehingute õiguslikud tingimused.
4. ELi tagatis ei kata EIP finantstehinguid konkreetses riigis, kellega leping selliste tehingute kohta on allkirjastatud pärast asjaomase riigi ühinemist liiduga.
Artikkel 5
Delegeeritud volituste rakendamine
1. Komisjonile antakse õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte käesolevas artiklis sätestatud tingimustel.
2. Artiklis 4 osutatud õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte antakse komisjonile määramata ajaks alates 30. oktoobrist 2011.
3. Euroopa Parlament ja nõukogu võivad artiklis 4 osutatud volituste delegeerimise igal ajal tagasi võtta. Tagasivõtmise otsusega lõpetatakse otsuses nimetatud volituste delegeerimine. Otsus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas või otsuses nimetatud hilisemal kuupäeval. See ei mõjuta juba jõustunud delegeeritud õigusaktide kehtivust.
4. Niipea kui komisjon on delegeeritud õigusakti vastu võtnud, teeb ta selle samal ajal teatavaks Euroopa Parlamendile ja nõukogule.
5. Artikli 4 alusel vastu võetud delegeeritud õigusakt jõustub üksnes juhul, kui Euroopa Parlament ega nõukogu ei ole kahe kuu jooksul pärast õigusakti teatavakstegemist Euroopa Parlamendile ja nõukogule esitanud selle suhtes vastuväiteid või kui Euroopa Parlament ja nõukogu on enne selle tähtaja möödumist komisjonile teatanud, et nad ei esita vastuväiteid. Euroopa Parlamendi või nõukogu algatusel pikendatakse seda tähtaega kahe kuu võrra.
Artikkel 6
EIP finantstehingute panus liidu poliitikasse
1. Komisjon töötab koos EIPga välja käesoleva otsuse kohast EIP finantseeringut käsitlevad piirkondlikud tehnilised tegevussuunised.
Piirkondlikud tehnilised tegevussuunised, mille eesmärk on tagada, et EIP finantstehingud toetavad liidu poliitikat ning mis on kooskõlas laiema liidu regionaalpoliitika raamistikuga, on esitatud IV lisas. Piirkondlike tehniliste tegevussuunistega tagatakse eelkõige, et käesoleva otsuse kohane EIP rahastamine täiendab vastavaid liidu abipõhimõtteid, -programme ja -vahendeid eri piirkondades.
Kõnealuste tegevussuuniste koostamisel konsulteerivad komisjon ja EIP poliitilistes küsimustes vajadusel Euroopa välisteenistusega ning võtavad arvesse asjakohaseid Euroopa Parlamendi resolutsioone ning nõukogu otsuseid ja järeldusi.
Komisjon edastab Euroopa Parlamendile ja nõukogule tegevussuunised ja nende ajakohastatud versioonid niipea, kui need on välja töötatud.
EIP määratleb piirkondlikes tehnilistes tegevussuunistes sätestatud raamistikus vastavad rahastamisstrateegiad ja tagab nende rakendamise.
2. EIP finantstehingute kooskõla liidu välispoliitika eesmärkidega kontrollitakse artikli 11 kohaselt. Kontrollimise lihtsustamiseks töötab EIP välja tulemuslikkuse näitajad, mis puudutavad rahastatud projektide arengu-, keskkonna- ja inimõigustega seotud aspekte, võttes arvesse abi tõhusust käsitleva Pariisi deklaratsiooni asjakohaseid näitajaid. Projektide keskkonnaaspektide näitajad peaksid sisaldama nn puhta tehnoloogia kriteeriume, mis keskenduvad põhimõtteliselt energiatõhususele ja heidete vähendamise tehnoloogiatele.
3. EIP finantstehingule ei anta ELi tagatist, kui komisjon jõuab EIP põhikirja artiklis 19 ette nähtud menetluse käigus selle finantstehingu suhtes negatiivsele seisukohale.
4. Kooskõlas liidu ja rahvusvaheliste kliimamuutusi puudutavate eesmärkidega esitab EIP koostöös komisjoniga 31. detsembriks 2012 strateegia selle kohta, kuidas välisvolituse raames järk-järgult ja pidevalt suurendada nende projektide osakaalu, mis edendavad CO2-heite vähendamist, ja kuidas järk-järgult lõpetada nende projektide finantseerimine, mis kahjustavad liidu kliimaeesmärkide saavutamist.
5. Käesoleva otsusega kehtestatud täiendavaid nõudeid silmas pidades tagavad EIP juhtorganid EIP vahendite, sh töötajate arvu järkjärgulise kohandamise, et nõuetekohaselt täita käesolevas otsuses sätestatud nõudeid. Kasutada tuleks võimalusi tõhusust ja tulemuslikkust veelgi suurendada ning aktiivselt tuleks püüelda koostoime suunas.
Artikkel 7
EIP hinnang projektide arengualastele tahkudele
1. EIP analüüsib hoolikalt ELi tagatisega projektide arengualaseid tahke ja vajaduse korral nõuab vastavalt liidu sotsiaalsetele ja keskkonnaalastele põhimõtetele asjakohast konsulteerimist kohalike elanikega.
EIP eeskirjad ja kord sisaldavad vajalikke sätteid projektide keskkonna- ja sotsiaalse mõju ning inimõigustega seotud tahkude hindamise kohta, tagamaks et käesoleva otsuse alusel toetatakse üksnes majanduslikult, finantsiliselt, keskkonnaalaselt ja sotsiaalselt jätkusuutlikke projekte.
Euroopa Parlamendile ja nõukogule esitatavas iga-aastases aruandes annab komisjon projektide hoolika analüüsimise põhjal kokkuvõtliku hinnangu EIP tegevuse arengumõõtmele.
Vajaduse korral hinnatakse ka seda, kuidas EIP finantseeringu saajate suutlikkust saab projekti olelustsükli jooksul tehnilise abi kaudu suurendada.
2. Lisaks arengualaste tahkude eelhindamisele nõuab EIP projekti läbiviijatelt, et nad selle rakendamisest kuni lõpuleviimiseni kontrolliksid põhjalikult muu hulgas projekti mõju arengule, keskkonnale ja inimõigustele. EIP hindab projekti läbiviijate esitatud teavet. Võimaluse korral hõlmab EIP kontroll ka finantsvahendajate tegevuse kontrolli VKEde toetamisel. Kontrolli tulemused avalikustatakse võimaluse korral.
3. EIP esitab igal aastal komisjonile aruande, milles hinnatakse aasta jooksul rahastatud tegevuse prognoositavat mõju arengule.
Aruanded tuginevad artikli 6 lõikes 2 osutatud EIP tulemuslikkuse näitajatele. Komisjon esitab EIP arenguaruanded Euroopa Parlamendile ja nõukogule artiklis 11 sätestatud aastaaruandluse raames ja teeb need avalikult kättesaadavaks, nii et asjast huvitatud sidusrühmad, sealhulgas kodanikuühiskond ja abisaajariigid saavad samuti nende kohta oma seisukohta avaldada.
Euroopa Parlament arutab aastaaruandeid, võttes arvesse kõigi sidusrühmade seisukohti.
4. Käesolevas artiklis osutatud nõudeid kohaldatakse üksnes selliste EIP finantstehingute suhtes, mille puhul EIP rahastamistaotlus esitatakse pärast 30. oktoobrit 2011 ja mis allkirjastatakse pärast 1. jaanuari 2012.
Artikkel 8
Koostöö komisjoni ja Euroopa välisteenistusega
1. EIP rahastamise ja liidu eelarvevahendite koosmõju maksimaalseks suurendamiseks parandatakse EIP välistegevuse kooskõla liidu välispoliitiliste eesmärkidega, eelkõige kehtestatakse selleks artiklis 6 osutatud piirkondlikud tehnilised tegevussuunised, peetakse korrapäraselt süstemaatilist dialoogi ja korraldatakse varajast teabevahetust järgmistes küsimustes:
a)
komisjoni ja/või vajaduse korral Euroopa välisteenistuse koostatavad strateegiadokumendid, näiteks riiki ja piirkonda käsitlevad strateegiadokumendid, näidisprogrammid, tegevuskavad ja ühinemiseelsed dokumendid;
b)
EIP strateegilise planeerimise dokumendid ja projektikavad;
c)
muud poliitilised ja praktilised asjaolud.
2. Koostöö toimub piirkonniti diferentseeritult, võttes arvesse EIP rolli ja liidu poliitikat igas piirkonnas.
Artikkel 9
Koostöö teiste avaliku sektori finantseerimisasutustega
1. Vajadusel teeb EIP üha enam finantstehinguid koostöös muude rahvusvaheliste finantseerimisasutuste või Euroopa kahepoolsete finantseerimisasutustega, et suurendada koostoimet, koostööd ja tõhusust ning tagada usaldusväärne ja mõistlik riskide jagamine ja ühtsed tingimused projektidele ja sektoritele, selleks et vähendada võimalikke topeltkulusid ja tarbetut dubleerimist.
2. Lõikes 1 osutatud koostööd hõlbustab kooskõlastatud tegevus eelkõige vastastikuse mõistmise memorandumite või vajaduse korral liidu muude piirkondlike koostööraamistike alusel komisjoni, EIP, peamiste eri piirkondades tegutsevate rahvusvaheliste finantseerimisasutuste ning Euroopa kahepoolsete finantseerimisasutuste vahel, võttes sealjuures arvesse Euroopa välisteenistuse pädevust.
Artikkel 10
ELi tagatise ulatus ja tingimused
1. Riigiga sõlmitud või riigi tagatisega EIP finantstehingute ja muude EIP finantstehingute puhul, mis on sõlmitud piirkondlike või kohalike omavalitsustega või riigi omanduses ja/või kontrolli all olevate ettevõtjate või asutustega, kui nende muude EIP finantstehingute puhul on EIP teinud asjaomase riigi krediidiriski arvesse võttes vajaliku krediidiriski hindamise, katab ELi tagatis kõik EIP-l saada olevad laekumata maksed („täielik tagatis”).
2. Lõike 1 kohaldamisel esindab Jordani Läänekallast ja Gaza sektorit Palestiina omavalitsus ning Kosovot (6) ÜRO missioon Kosovos või käesoleva otsuse artiklis 6 osutatud piirkondlikes tehnilistes tegevussuunistes määratud valitsus.
3. Muude kui lõikes 1 nimetatud EIP finantstehingute puhul hõlmab ELi tagatis kõiki EIP-l saada olevaid laekumata makseid, kui mittelaekumise põhjustas üks järgmistest poliitilistest riskidest („poliitilise riski tagatis”):
a)
rahaülekannet ei tehta;
b)
sundvõõrandamine;
c)
sõda või rahvarahutused;
d)
kohtuliku kaitse puudumine lepingu rikkumise korral.
4. EIP töötab koostöös komisjoniga välja selged ja läbipaistvad jaotuspõhimõtted, mille alusel teha otsus rahastamise vormi üle selliste tehingute puhul, mis on kõlblikud nii ELi tagatise jaoks kui ka rahastamiseks EIP omal riisikol.
5. ELi tagatise kasutamise korral annab EIP liidule asjakohased õigused kooskõlas artikli 13 lõikes 2 osutatud lepinguga.
Artikkel 11
Iga-aastane aruandlus ja raamatupidamine
1. Komisjon esitab käesoleva otsuse kohaselt teostatud EIP finantstehingute kohta kord aastas aruande Euroopa Parlamendile ja nõukogule. Aruandes antakse hinnang projekti, sektori, riigi ja piirkonna tasandil tehtud EIP finantstehingute kohta, samuti hinnang kõnealuste finantstehingute kaudu liidu välispoliitika eesmärkide ja strateegiliste eesmärkide täitmisse antud panuse kohta. Aruandes esitatakse koondülevaade käimasolevatest projektidest.
Aruandes hinnatakse eelkõige EIP finantstehingute vastavust käesolevale otsusele, võttes arvesse artiklis 6 osutatud piirkondlikke tehnilisi tegevussuuniseid, ja sellesse lisatakse jaotised liidu poliitiliste eesmärkide saavutamisse antud lisaväärtuse kohta, arengule avaldatava prognoositud koondmõju hinnangu ning selle kohta, mil määral EIP on rahastatavate projektide kavades ja järelevalves arvestanud nende keskkonnaalast ja sotsiaalset jätkusuutlikkust, samuti jaotised koostöö kohta komisjoni, muude rahvusvaheliste finantseerimisasutuste ja Euroopa kahepoolsete finantseerimisasutustega, sealhulgas kaasrahastamise kohta.
Aruanne sisaldab eelkõige kõigi nende liidu finantsvahendite kirjeldust, mida kasutatakse koos EIP ja muude rahastajate antavate vahenditega, andes seega ülevaate käesoleva otsuse alusel tehtavate finantstehingutega seotud finantsriskist. Aruandes on samuti eraldi osa, milles hinnatakse üksikasjalikult artikli 1 lõike 2 täitmiseks EIP poolt võetud meetmeid.
2. EIP esitab ka edaspidi Euroopa Parlamendile, nõukogule ja komisjonile kõik oma sõltumatud hindamisaruanded, milles hinnatakse EIP välisvolituse raames konkreetsete tegevuste praktilisi tulemusi.
3. Lõike 1 kohaldamise eesmärgil esitab EIP komisjonile kord aastas aruande käesoleva otsuse kohaselt projekti, sektori, riigi ja piirkonna tasandil tehtud EIP finantstehingute ning liidu välispoliitika ja strateegiliste eesmärkide saavutamise kohta ning koostöö kohta komisjoni, muude rahvusvaheliste finantseerimisasutuste ja Euroopa kahepoolsete finantseerimisasutustega, samuti esitab ta aruande mõju kohta arengule, nagu on osutatud artiklis 7. Kõik EIP ja rahvusvaheliste finantseerimisasutuste või Euroopa kahepoolsete finantseerimisasutuste vahelised vastastikuse mõistmise memorandumid, mis on seotud käesoleva otsuse kohaste finantstehingute teostamisega, avalikustatakse, või kui avalikustamine ei ole võimalik, teavitatakse neist Euroopa Parlamenti ja nõukogu käesoleva artikli lõikes 1 osutatud komisjoni iga-aastases aruandes.
4. Komisjoni aruandekohustuse täitmiseks ja kontrollikoja taotluste täitmiseks esitab EIP komisjonile iga EIP finantstehingu kohta statistilised, finants- ja raamatupidamisandmed ja võimaliku täiendava teabe ning audiitori otsuse EIP finantstehingute jäägi kohta.
5. Komisjoni raamatupidamise jaoks ja artikli 10 lõikes 1 määratletud täieliku tagatisega kaetud riskidest teatamiseks esitab EIP komisjonile riskihinnangut ja reitingut käsitleva teabe muude laenusaajate või tagatise saanud võlgnike kui riikidega sõlmitud EIP finantstehingute kohta.
6. EIP esitab lõigetes 3, 4 ja 5 osutatud teabe omal kulul.
7. EIP teeb lõigetes 3 ja 4 osutatud teabe üldreeglina ka avalikult teatavaks, välja arvatud konfidentsiaalse teabe.
8. Teave selle kohta, kas projekt on ELi tagatisega kaetud, lisatakse projekti kokkuvõttesse, mis avaldatakse EIP veebisaidil pärast projekti heakskiitmist.
9. EIP lisab oma aastaaruandesse Euroopa Ombudsmaniga sõlmitud vastastikuse mõistmise memorandumi toimimise järelhinnangu selles ulatuses, mil kõnealune memorandum puudutab käesoleva otsuse kohaseid EIP finantstehinguid.
10. Kui see on asjakohane, kohaldatakse lõigetes 1 ja 3 nimetatud nõudeid vaid selliste EIP finantstehingute suhtes, mille puhul EIP rahastamistaotlus esitatakse pärast 30. oktoobrit 2011 ja mis allkirjastatakse pärast 1. jaanuari 2012.
Artikkel 12
Koostööst keelduvad jurisdiktsioonid
EIP on oma finantstehingutes sallimatu igasuguse ebaseaduslikul eesmärgil toimuva tegevuse, sealhulgas rahapesu, terrorismi rahastamise, maksupettuse ja maksudest kõrvalehoidmise suhtes. Eelkõige ei osale EIP rahastamiskõlblikes riikides üheski finantstehingus, mis tehakse selliste välisriikide kaudu, mis on OECD, rahapesuvastase töökonna või teiste asjaomaste rahvusvaheliste organisatsioonide poolt määratletud koostööst keelduvate jurisdiktsioonidena.
Artikkel 13
Komisjoni tehtud maksete sissenõudmine
1. Kui komisjon teeb makse ELi tagatise alusel, tegeleb EIP komisjoni nimel ja arvel makstud summade sissenõudmisega.
2. Hiljemalt artiklis 14 osutatud tagatislepingu sõlmimise kuupäeval sõlmivad komisjon ja EIP lepingu, milles sätestatakse maksete sissenõudmise üksikasjalikud tingimused ja kord.
3. Läbipaistvuse huvides teeb komisjon täpsed andmed kõigi artiklis 14 osutatud tagatislepingule vastavate maksete sissenõudmise juhtude kohta avalikult kättesaadavaks komisjoni veebisaidil, välja arvatud juhul, kui on vajalik konfidentsiaalsus.
Artikkel 14
Tagatisleping
Komisjon ja EIP sõlmivad tagatislepingu, milles sätestatakse ELi tagatise andmise üksikasjalikud tingimused ja kord, ning teavitavad sellest Euroopa Parlamenti.
Artikkel 15
Kontrollikoja teostatav audit
Kontrollikoda auditeerib ELi tagatist ja selle alusel Euroopa Liidu üldeelarvesse tehtud makseid ja maksete sissenõudmisi.
Artikkel 16
Läbivaatamine
Komisjon esitab Euroopa Parlamendile ja nõukogule vajaduse korral ettepaneku ELi tagatise kehtestamiseks järgmise mitmeaastase finantsraamistiku alusel.
Artikkel 17
Lõpparuanne
Komisjon esitab käesoleva otsuse kohaldamise kohta Euroopa Parlamendile ja nõukogule lõpparuande 31. oktoobriks 2014.
Artikkel 18
Kehtetuks tunnistamine
Otsus nr 633/2009/EÜ tunnistatakse kehtetuks.
Artikkel 19
Jõustumine
Käesolev otsus jõustub kolmandal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Strasbourg, 25. oktoober 2011