РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 5 април 2011 година
относно мерки C 11/09 (ex NN 53b/08, NN 2/10 и N 19/10), приведени в действие от нидерландската държава в полза на ABN AMRO Group NV (създадено в резултат на сливане между Fortis Bank Nederland и ABN AMRO N)
(нотифицирано под номер C(2011) 2114)
(само текстът на английски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2011/823/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като прикани заинтересованите страни да представят мненията си (1) в съответствие с член 108, параграф 2 от Договора и като взе предвид техните мнения,
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
На 3 октомври 2008 г. нидерландската държава придоби Fortis Bank Nederland („FBN“) (а именно нидерландското банково дъщерно дружество на финансовото холдингово дружество Fortis SA/NV (2)), включително активите на ABN AMRO Holding, които са собственост на FBN („ABN AMRO N“) за сумата от 12,8 млрд. EUR. В рамките на същата сделка нидерландската държава също така замени Fortis Bank SA/NV, белгийското банково дъщерно дружество на Fortis SA/NV, в качеството си на кредитор по заеми, отпуснати на FBN с номинална стойност 16,1 млрд. EUR (3). Нидерландската държава също така предостави на FBN механизъм за краткосрочна ликвидност в размер на 45 млрд. EUR и се споразумя да обезщети Fortis SA/NV за разходи и задължения, които произтичат от споразумението между акционерите в консорциума („САК“). В САК се описват правата и задълженията на трите финансови институции (Fortis SA/NV, Banco Santander и Royal Bank of Scotland („RBS“) или трите „участника в консорциума“), които съвместно са участвали в търг за ABN AMRO Holding посредством новосъздаденото правно образувание „RFS Holdings“. На 7 октомври 2008 г. нидерландската държава уведоми Комисията за своите мерки от 3 октомври 2008 г. (а именно придобиването на FBN за сумата от 12,8 млрд. EUR, новацията на дългосрочните заеми с номинална стойност 16,1 млрд. EUR и механизма за краткосрочна ликвидност в размер на 45 млрд. EUR, наричани по-долу „интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г.“) като мерки, които не представляват държавна помощ, за да получи правна сигурност по отношение на тези мерки. Тъй като мерките вече са били приведени в действие, Комисията регистрира делото като NN-дело (тоест NN53b/08).
(2)
По време на преговорите, довели до придобиването на FBN на 3 октомври 2008 г., нидерландската държава се позова на външния доклад за оценка, изготвен от […] (4), копие от който беше изпратено на Комисията на 15 октомври 2008 г.
(3)
С писмо от 30 октомври 2008 г. Комисията уведоми нидерландското министерство на финансите за своето предварително становище, че мерките от 3 октомври 2008 г. изглежда представляват държавна помощ, предоставена на FBN. На 20 ноември 2008 г. беше проведена среща между службите на Комисията и нидерландската държава.
(4)
На 21 ноември 2008 г. нидерландската държава взе официално решение да не отделя FBN от ABN AMRO N, а вместо това да се стреми към сливане на двете дружества („сливането“) съгласно по-ранните планове на Fortis SA/NV.
(5)
На 3 декември 2008 г. Комисията взе решение (5) („решението от 3 декември 2008 г.“), в което мерките, взети от нидерландската държава на 3 октомври 2008 г. в полза на Fortis Bank SA/NV, се обявяват за съвместима с общия пазар държавна помощ. При все това в съображение 4 от това решение изрично се посочва, че Комисията ще прецени в рамките на отделна процедура дали приложените мерки от 3 октомври 2008 г. също са включвали помощ, предоставена на FBN.
(6)
На 17 декември 2008 г. нидерландската държава уведоми Комисията за намерението си да придобие ABN AMRO N от FBN за 6,5 млрд. EUR. Придобиването се извърши на 24 декември 2008 г. На 2 февруари 2008 г. нидерландските власти уведомиха Комисията, че придобиването е мярка, която не представлява държавна помощ, с цел получаване на правна сигурност.
(7)
На 24 декември 2008 г. RBS, Banco Santander и нидерландската държава подписаха изменение към САК, с което нидерландската държава замени Fortis SA/NV в САК.
(8)
На 6 март 2009 г. нидерландската държава изпрати на Комисията доклад от комплексната проверка (6) за придобитото предприятие, който бе изготвен от […] по искане на нидерландската държава.
(9)
С решение от 8 април 2009 г. („решението от 8 април 2009 г.“) Комисията стартира процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от договора под дело номер C11/09 (ex-NN53b/08) по отношение на предполагаема помощ, предоставена на FBN и ABN AMRO N.
(10)
На 6 май 2009 г. Комисията получи писмена жалба от Van Lanschot Bank („жалбоподателят“), нидерландски конкурент на FBN и ABN AMRO N. Тази жалба бе препратена от Комисията на нидерландската държава на 22 юли 2009 г., като с нея бе поискано представянето на мнения. Нидерландската държава поиска удължаване на крайния срок до 20 август 2009 г. и изпрати подробен отговор на жалбоподателя на 22 септември 2009 г. Жалбоподателят предостави допълнителна информация с писма от 21 август 2009 г. и 28 август 2009 г. Тези писма бяха препратени на нидерландската държава на 23 септември 2009 г., а нидерландската държава отговори на 29 октомври 2009 г.
(11)
На 15 май 2009 г. нидерландската държава изпрати писмо на Комисията, с което отговори на редица въпроси, повдигнати в решението от 8 април 2009 г. Подробен отговор по същество - за който нидерландската държава поиска повече време - беше изпратен на Комисията на 11 август 2009 г.
(12)
В неофициален документ, изпратен на 15 юни 2009 г., и по време на последваща среща с Комисията на 16 юни 2009 г. нидерландската държава уведоми Комисията за намерението си да приведе в действие план за рекапитализация на стойност 2,5 млрд. EUR, който дава възможност на ABN AMRO N да се отдели от дружеството-майка ABN AMRO Bank (7). По време на тази среща нидерландската държава подчерта, че след първото вливане на капитал в размер на 2,5 млрд. EUR ще бъдат необходими допълнителни мерки, които засега не могат да бъдат количествено изразени.
(13)
В решението от 8 април 2009 г. Комисията прикани нидерландския финансов надзорен орган („DNB“) да изрази мнението си относно надеждността на FBN и съответно на ABN AMRO N. Комисията получи изисканата информация относно FBN чрез писмо от 18 юни 2009 г. и актуализация на тази информация на 5 януари 2010 г. Освен това нидерландската държава препрати писмо от DNB относно ABN AMRO N на 20 януари 2010 г.
(14)
На 6 юли 2009 г. ABN AMRO Bank - дружеството-майка на ABN AMRO N - изпрати писмо до Комисията, в което изрази мнение относно решението от 8 април 2009 г. Това писмо беше препратено на нидерландската държава на 22 юли 2009 г., а нидерландската държава отговори на 22 септември 2009 г.
(15)
На 9 юли 2009 г. нидерландската държава уведоми Комисията, че FBN е възстановило всички краткосрочни финансови средства, които е получило от нидерландската държава в рамките на механизма за ликвидност в размер на 45 млрд. EUR от 3 октомври 2008 г.
(16)
На 15 юли 2009 г. нидерландската държава уведоми Комисията за плановете на FBN за придобиване на Fortis Clearing Americas („FCA“) от Fortis Bank SA/NV.
(17)
На 17 юли 2009 г. нидерландската държава направи официално уведомление за план с мерки за рекапитализация на стойност 2,5 млрд. EUR (8), които представляват суап за кредитно неизпълнение („CDS“) с ефект на освобождаване на капитал в размер на 1,7 млрд. EUR („инструментът за освобождаване на капитал“ или „CRI“) и задължителна конвертируема облигация с фиксиран падеж („MCS“) в размер на 800 млн. EUR. Първоначално мерките бяха регистрирани под дело номер N429/09, но тъй като те бяха приведени в действие преди Комисията да е взела решение относно тях, делото беше преместено от регистъра на помощите, за които е постъпило уведомление, в регистъра на помощите, за които не е постъпило уведомление (под номер NN 2/10).
(18)
На 10 септември 2009 г. нидерландската държава изпрати неофициален документ на Комисията с актуална информация за процеса на разделяне и сведения, че допълнителните мерки за държавна помощ (които не са количествено изразени) ще бъдат неизбежни.
(19)
По време на среща с Комисията, проведена на 9 ноември 2009 г., нидерландската държава посочи, че FBN и ABN AMRO N ще се нуждаят от допълнителни мерки на стойност 4,39 млрд. EUR, като по този начин общият размер на мерките (включително мерките, за които е постъпило уведомление на 17 юли 2009 г.) ще стане 6,89 млрд. EUR. По-подробна информация за мерките беше представена в допълнение от 10 ноември 2009 г. към неофициалния документ от 10 септември 2009 г., както и в допълнителна обяснителна бележка от 13 ноември 2009 г.
(20)
На 26 ноември 2009 г. нидерландската държава предостави на Комисията доклад на […], в който се изразява мнение относно сделката от 24 декември 2008 г. Мнението също така съдържа материал с контекстуална информация, разясняващ […].
(21)
На 4 декември 2009 г. нидерландската държава предостави на Комисията първа версия (9) на план за преструктуриране на група ABN AMRO („планът за преструктуриране от декември 2009 г.“), новото образувание, което се получи в резултат от сливането на FBN и ABN AMRO N. В този план се описва стратегията на новото образувание и също така се посочват финансови прогнози за базов сценарий.
(22)
На 14 януари 2010 г. нидерландската държава направи официално уведомление за новите мерки за държавна помощ в размер на 4,39 млрд. EUR в допълнение към мерките, за които вече е било направено уведомление през юли 2009 г. Комисията регистрира новите мерки под номер N19/10.
(23)
С решение от 5 февруари 2010 г. („решението от 5 февруари 2010 г.“) Комисията реши да удължи процедурата по разследване C11/09, така че да включи мерките, регистрирани под номера NN2/10 и N19/10. В това решение Комисията временно одобри тези мерки като мерки за помощ за оздравяване до 31 юли 2010 г. Нидерландската държава изпрати на Комисията писмо, съдържащо ангажимент за забрана за заемане на лидерска позиция по отношение на цените, приложим до края на 2010 г.
(24)
На 23 март 2010 г. Комисията получи отговор от нидерландската държава - която поиска удължаване на крайния срок - във връзка с решението от 5 февруари 2010 г. Освен това нидерландската държава предостави допълнителна информация относно плана за преструктуриране от декември 2009 г. на новата група ABN AMRO, inter alia с финансови прогнози за най-лош възможен сценарий.
(25)
Комисията зададе допълнителни въпроси на 8 април 2010 г., на които беше даден отговор на 7 май 2010 г. Нидерландската държава също така предостави на Комисията допълнителна информация относно кръстосаните задължения, които са резултат от прилагането на компенсация за сливането (10) на 26 май 2010 г. На същия ден Комисията изпрати писмо по електронна поща с последващи въпроси, на които беше даден отговор на 9 юни 2010 г.
(26)
На 20 юли 2010 г. нидерландската държава поиска от Комисията да удължи срока на временното одобрение на мерките за помощ за оздравяване, регистрирани под номера NN2/2010 и N19/2010. Нидерландската държава също така изпрати писмо за удължаване на срока на ангажимента за забрана за заемане на лидерска позиция по отношение на цените до по-ранната от датите 30 юни 2011 г. или датата на приемането на окончателното решение на Комисията.
(27)
На 30 юли 2010 г. Комисията реши да удължи срока на временното одобрение на мерките за помощ за оздравяване, регистрирани под номера NN2/10 и N19/10 до датата на приключване на разследване C11/09 на Комисията.
(28)
На 20 август 2010 г. нидерландската държава изпрати на Комисията документ, в който тя разяснява подробно своята стратегия за излизане.
(29)
На 5 октомври 2010 г. нидерландската държава предостави бизнес план за отдела за частен собствен капитал на група ABN AMRO. Подобен план за отдел „Електроенергия, стоки и транспорт“ на група ABN AMRO беше изпратен на Комисията на 10 януари 2010 г.
(30)
На 15 октомври 2010 г. група ABN AMRO обяви, че ще се възползва от своята кол опция с цел прекратяване на инструмента за освобождаване на капитал, считано от 31 октомври 2010 г.
(31)
На 8 ноември 2010 г. нидерландската държава изпрати актуална версия („планът за преструктуриране от ноември 2010 г.“) - от 29 октомври 2010 г. - на плана за преструктуриране на група ABN AMRO от 4 декември 2009 г. На 10 януари 2011 г. нидерландската държава изпрати документ, в който се разяснява как групата ABN AMRO е актуализирала прогнозите от 8 ноември 2010 г. в сравнение с първоначалните прогнози от 4 декември 2009 г.
(32)
По време на процедурата многократно бяха осъществени обмен на информация, телеконференции и срещи между представителите на нидерландската държава, ABN AMRO N и FBN и Европейската комисия.
2. ПОДРОБНО ОПИСАНИЕ НА ПОЛУЧАТЕЛИТЕ И МЕРКИТЕ
2.1. Създаване на група ABN AMRO
(33)
През пролетта на 2007 г. участниците в консорциума създадоха ново правно образувание „RFS Holdings“ с цел придобиване на ABN AMRO Holding.
(34)
Участниците в консорциума възнамеряваха да разделят ABN AMRO Holding на три части, като договореностите за осъществяване на процеса на разделяне бяха изложени в „САК“.
(35)
С оглед да улеснят разделянето участниците в консорциума създадоха т.нар. „проследяващи дялови участия“, представляващи икономическата собственост върху предприятията, която се приписва на всеки участник в консорциума. В резултат на това RBS, Banco Santander и Fortis SA/NV станаха икономическите (11) собственици съответно на т.нар. дялово участие R, дялово участие S и дялово участие N („ABN AMRO R“, „ABN AMRO S“ и „ABN AMRO N“).
(36)
В състава на ABN AMRO R се включваха inter alia бизнес единицата („БЕ“) „Глобален бизнес и пазари“, БЕ „Азия“, БЕ „Глобални транзакционни услуги“ и международната мрежа, докато в състава на ABN AMRO S се включваха inter alia БЕ „Латинска Америка“ и БЕ „Antonveneta“ (Италия).
(37)
ABN AMRO N включваше в състава си БЕ „Нидерландия“ и БЕ „Частно банкиране“, както и International Diamond и Jewelry Group.
(38)
Елементите, които не бяха разпределени между отделните участници в консорциума, бяха обединени в т.нар. дялово участие ABN AMRO Z („ABN AMRO Z“), което остана отговорно например за функциите на централен офис. Всеки участник в консорциума притежаваше пропорционален дял (12) в ABN AMRO Z.
(39)
На 3 октомври 2008 г. нидерландската държава придоби FBN от Fortis Bank SA/NV срещу сумата от 12,8 млрд. EUR. В резултат от това придобиване нидерландската държава също така стана непряк собственик на ABN AMRO N, тъй като FBN беше законният собственик на ABN AMRO N в рамките на Fortis Bank SA/NV. На 3 октомври 2008 г. нидерландската държава също така се ангажира да обезщети Fortis SA/NV за всички разноски, които Fortis SA/NV ще понесе като последица от своето продължаващо участие като страна по САК. На 24 декември 2008 г. RBS, Banco Santander и нидерландската държава подписаха изменение към САК, с което нидерландската държава замени Fortis SA/NV в САК.
(40)
На 24 декември 2008 г. нидерландската държава придоби ABN AMRO N от FBN за сумата от 6,5 млрд. EUR, като по този начин стана пряк собственик на ABN AMRO N. Преди това придобиване нидерландската държава контролираше непряко ABN AMRO N чрез FBN.
(41)
Схема 1:
Разделяне на ABN AMRO N
(42)
На 21 ноември 2008 г. нидерландската държава взе решение да слее ABN AMRO N и FBN (което беше неизпълненото намерение на Fortis SA/NV). Сливането можеше да бъде извършено веднага след отделянето на ABN AMRO N от ABN AMRO Bank, неговото дружество-майка. Като първа стъпка дейностите на ABN AMRO N бяха прехвърлени към ново правно образувание в рамките на ABN AMRO Bank, което беше именувано ABN AMRO II.
(43)
На 6 февруари 2010 г. дружество ABN AMRO II беше отделено, както е описано в съображение 41, и преименувано на ABN AMRO Bank. Същевременно правното образувание, известно преди като ABN AMRO Bank, беше преименувано на „The Royal Bank of Scotland NV“ („RBS NV“) (виж схемата по-горе).
(44)
Преди новото образувание ABN AMRO Bank да може да се слее с FBN, то първо трябваше да приложи компенсация за сливането. Когато през 2007 г. Fortis SA/NV придоби ABN AMRO N, Комисията заключи (13) („решението за сливане“), че сливането между ABN AMRO N и FBN ще доведе до проблеми с концентрацията на нидерландския банков пазар, по-специално в сегментите на търговското банкиране и факторинга.
(45)
За да отстрани тези проблеми с концентрацията, Fortis SA/NV се ангажира да продаде редица свои дейности (тоест подразделението за факторинг IFN и дейностите по търговско банкиране на „New HBU“) на Deutsche Bank. Когато на 3 октомври 2008 г. нидерландската държава придоби FBN и ABN AMRO N, Fortis SA/NV все още не беше приключило планираната продажба на New HBU и IFN на Deutsche Bank. Веднага след като нидерландската държава реши да продължи с осъществяването на сливането между FBN и ABN AMRO N, тя поднови преговорите с Deutsche Bank (14). Продажбата на New HBU и IFN на Deutsche Bank приключи на 1 април 2010 г.
(46)
New HBU притежаваше активи на обща стойност от [10 - 20] млрд. EUR и в него работеха около [1 000 - 1 500] наети лица, изразени в еквивалент на пълно работно време („ЕПРВ“). New HBU включваше в състава си Hollandsche Bank Unie („HBU“) (търговска банка, собственост на ABN AMRO N), някои отдели за продажби на ABN AMRO (13 от общо 78) и някои звена за корпоративни клиенти на ABN AMRO (2 от общо 5).
(47)
ABN AMRO Bank и FBN се сляха официално, за да образуват група ABN AMRO на 1 юли 2010 г., както е описано в схема 2, която е част от съображение 49.
(48)
Нидерландската държава прехвърли управлението на своя дял в ABN AMRO Z на новото дружество ABN AMRO Bank, тъй като не искаше да отделя ресурси за ежедневното управление на това дялово участие. Независимо от това нидерландската държава остана законният собственик на ABN AMRO Z и има право да се възползва от всички потенциални печалби и също така носи отговорност за всички потенциални загуби на ABN AMRO Z (15).
(49)
Схема 2:
Създаване на група ABN AMRO
2.2. Бенефициери
2.2.1. Икономически дейности на ABN AMRO N и ABN AMRO Z
(50)
ABN AMRO N - самостоятелно третата най-голяма банка в Нидерландия след Rabobank и ING - се състои от БЕ „Нидерландия“ и БЕ „Частно банкиране“.
(51)
Първата бизнес единица, БЕ „Нидерландия“, предлага услуги за банкиране на дребно и търговско банкиране чрез клонова мрежа от 510 банкови учреждения и 78 консултантски клонове, както и чрез алтернативни канали като интернет, ATM (16) и телефонни центрове. БЕ „Нидерландия“ е наела на работа приблизително 19 000 лица, изразени в ЕПРВ.
(52)
В областта на банкирането на дребно БЕ „Нидерландия“ има силни специални привилегии сред клиентите в сегмента на „масовите продажби на дребно“ (повече от [3,5 - 5] млн. клиенти) и „банкирането за преференциални клиенти“ (повече от [250 000 - 420 000] клиенти) (17), на които тя предлага широка гама от продукти (каквито са спестовните продукти, инвестиционните продукти, ипотеките, застраховките, заемите по кредитни карти и плащанията).
(53)
В областта на търговското банкиране ABN AMRO N обслужва [300 000 - 400 000] клиенти, които са МСП (18), и [9 000 - 21 000] по-големи корпоративни клиенти (макар че съгласно условията на САК по-големите клиенти на ABN AMRO Bank бяха приписани на RBS) с широка гама от продукти (например кредити, управление на плащания и парични операции, спестовни продукти, управление на касови операции, управление на риск и застраховки, комплексни финансови решения и продукти, лизинг и факторинг).
(54)
Втората бизнес единица, БЕ „Частно банкиране“, е насочена към лица с нетни инвестиционни активи в размер на повече от 1 млн. EUR с различни продукти за управление на активите и планиране на имуществото. БЕ „Частно банкиране“ е изградила добре развита мрежа чрез органичен растеж в Нидерландия и Франция, както и чрез придобивания в Германия (Delbrück Bethmann Maffei) и Белгия (Bank Corluy). БЕ „Частно банкиране“ също така включва френското застрахователно предприятие Neuflize Vie.
(55)
Сред предприятията, придобити от нидерландската държава на 3 октомври 2008 г., се включва и International Diamond and Jewelry Group, подразделение, насочено към дружества, участващи в производството на бижута и търговията с диаманти.
(56)
ABN AMRO Z не съдържа оперативни активи, но включва inter alia данъчни активи, редица дялови участия (наред с другите в Saudi Hollandi Bank) и останалия портфейл за частен капитал. Що се отнася до задълженията, имаше разпоредба за уреждане на задълженията по отношение на Министерството на правосъдието на САЩ, други разпоредби (частично свързани с персонала) и междуфирмено финансиране на активите на дружеството. Както беше посочено в бележка под линия 11, делът, притежаван от нидерландската държава, представлява 33,81 % от ABN AMRO Z.
(57)
В таблица 1 по-долу са обобщени редица проформа ключови финансови данни за ABN AMRO N:
Таблица 1
Ключови финансови данни ABN AMRO N (в млн. EUR)
2008 г.
2009 г.
Общо приходи от дейността (19)
5 189
4 899
Нетна печалба
471
(117)
Възвращаемост на собствения капитал
6,7 %
-2,7 %
Съотношение разход-приход
73 %
77,5 %
Общо активи
183 539
202 084
Общо собствен капитал
7 044
4 278 (20)
RWA (21)
91 700
74 973 (22)
Съотношение от първи ред
9,4 %
10,2 % (23)
Съотношение на общия капитал или съотношение на Банката за международни разплащания (БМР)
12,6 %
14,8 %
Стабилност на финансирането/неликвидни активи
107 %
110 %
Източник: ABN AMRO Bank NV, Годишен преглед 2009 г., консолидиране на предишно ABN AMRO Z и частен собствен капитал, включително New HBU.
(58)
За 2009 финансова година ABN AMRO N отчете загуба от 117 млн. EUR. Загубата се дължеше на по-високите обезценки на заемите, натиска върху лихвените маржове, по-високите такси, свързани с нидерландската схема за гарантиране на депозити и разходите за разделяне и за интегриране (24). Ако се изключат разходите за разделяне и за интегриране, ABN AMRO N би отчела малка нетна печалба за 2009 г. в размер на 52 млн. EUR.
2.2.2. Fortis Bank Nederland (FBN)
(59)
Самостоятелно FBN беше четвъртата най-голяма банка на нидерландския пазар (след Rabobank, ING и ABN AMRO N, но преди SNS REAAL).
(60)
Нидерландската държава (и преди това Fortis SA/NV) пряко притежава 92,6 % от FBN, като структурата за инвестиции Fortis FBN(H) Preferred Investments BV притежава оставащия дял от 7,4 % под формата на преференциални акции. Нидерландската държава притежава 70 % от акциите в тази структура за инвестиции, като оставащите 30 % се притежават от няколко на брой частни инвеститори (25). Притежаваните от частни инвеститори преференциални акции са с номинална стойност 210 млн. EUR и (некумулативен) дивидент в размер на 5,85 % (26).
(61)
Дейностите на FBN са подразделени на три сегмента - банкиране на дребно, частно банкиране и банкиране за стопански субекти.
(62)
Дейностите в областта на банкирането на дребно включват традиционните дейности по банкиране на дребно (с мрежа от 157 клона, [2 - 3] млн. индивидуални клиенти и [20 000 - 60 000] клиенти, които са МСП) и също така Directbank (която предлага ипотечни решения чрез посредници) и продуктите в областта на потребителското кредитиране и разплащателните карти, предлагани съответно от Alfam и ICS.
(63)
Частното банкиране е развито най-вече под търговското наименование Fortis Mees Pierson и предлага услуги по управление на благосъстоянието (планиране на имуществото, инвестиране, предоставяне на заеми и застраховане) на сегментирана основа на [15 000 - 40 000] клиенти в цяла Нидерландия.
(64)
В рамките на бизнес единицата „Банкиране за стопански субекти“ на FBN има седем различни подразделения. В подразделението „Търговско банкиране“ (1) FBN има 23 бизнес центъра, предлагащи множество продукти на дружества с оборот до 250 млн. EUR. Дружества с оборот над 250 млн. EUR и публичният сектор се обслужват от друго подразделение - „Корпоративно и публично банкиране“ (2). Съществуват и подразделения „Инвестиционно банкиране“ (3) (27), „Специализирани финансови услуги“ (4) (28), „Електроенергия, стоки и транспорт“ (5), „Глобални пазари и институционално банкиране“ (6) (29) и „Клирингови средства и попечителство“ (7) (30).
(65)
В таблица 2 по-долу са обобщени редица ключови финансови данни за FBN:
Таблица 2
Основни финансови данни за FBN
(в млн. EUR)
2006 г.
2007 г.
2008 г. (31)
2009 г.
Общо приходи от дейността
3 473
3 553
3 096
2 171
Нетна печалба
1 157
1 296
-18 486
406
Възвращаемост на капитала (обичайна) (32)
20,1 %
8,9 %
4,9 %
0,7 %
Съотношение разход-приход
50,5 %
54,2 %
64,9 %
84,2 %
Общо активи
209 749
272 378
184 203
189 785
Общо собствен капитал
5 910
21 763
2 944
4 716
RWA
66 995
75 850
70 932
53 730 (33)
Съотношение от първи ред
8,6 %
11,2 %
7,4 %
12,5 %
Съотношение на общия капитал
10,5 %
11,2 %
11,2 %
16,7 %
Съотношение заем-депозит
167 %
237 %
208 %
Източник: Годишни доклади на FBN 2008/2009 г.
(66)
През 2008 г. FBN понесе загуба в размер на 18,5 млрд. EUR, но тази загуба беше до голяма степен свързана с извънредни елементи. Дружеството беше задължено да отчете нетна загуба в размер на 16,8 млрд. EUR по отношение на дела си в RFS Holdings и продажбата му и също така претърпя обезценка в размер на 922 млн. EUR (след данъчно облагане) в подразделението си Prime Fund Solutions поради измамата на Мадоф (34). Нетната базова печалба, с изключение на тези елементи, беше в размер на 604 млн. EUR, като беше почти изцяло реализирана през първата половина на 2008 г.
(67)
През 2009 г. FBN реализира нетна печалба в размер на 406 млн. EUR, подпомогната от две извънредни печалби (паричен сетълмент в размер на 362,5 млн. EUR с Fortis Capital Company) и възстановяване на провизии във връзка с Мадоф в размер на 16 млн. EUR. Нетната базова печалба намаля на 27 млн. EUR (35) (от 604 млн. EUR през 2008 г.).
2.2.3. Група ABN AMRO
(68)
На 1 юли 2010 г. група ABN AMRO, която беше създадена след сливането на FBN и ABN AMRO Bank (т.е. дейностите на ABN AMRO N), групира всички дейности на FBN и ABN AMRO N в две отделни бизнес единици: „Банкиране на дребно и частно банкиране“ и „Търговско банкиране и банкиране за стопански субекти“. През 2008 г. групата реализира проформа приходи от дейността в размер на 7,15 млрд. EUR и проформа активи на обща стойност 360 млрд. EUR. В съответствие с последните данни (36) група ABN AMRO има общ капитал в размер на 11,7 млрд. EUR съгласно МСФО (37).
(69)
Група ABN AMRO е добре диверсифицирана с приходи от дейността в размер на 4,2 млрд. EUR в „Банкиране на дребно и частно банкиране“ и приходи от дейността в размер на 2,8 млрд. EUR в „Търговско банкиране и банкиране за стопански субекти“. От географска гледна точка по-голямата част от приходите на група ABN AMRO (а именно [65 - 95] % от общата стойност на приходите) са с произход от Нидерландия.
(70)
В „Банкиране на дребно и частно банкиране“ интегрираната група ABN AMRO има пазарни дялове в размер на [15 - 20] % и [15 - 20] % (38) съответно в сегмента на „масовите продажби на дребно“ и сегмента на „банкирането за преференциални клиенти“ (39), което я прави трета по размер на нидерландския банков пазар по отношение на пазарния дял. В частното банкиране (с търговското наименование ABN AMRO Mees Pierson) група ABN AMRO безспорно е най-голямата на нидерландския пазар с пазарен дял от приблизително [30 - 40] % (40). В „Търговско банкиране и банкиране за стопански субекти“ пазарният дял на група ABN AMRO е около [15 - 25] % (41).
(71)
Група ABN AMRO вече не включва New HBU и факторинг дейностите на IFN, които бяха продадени в рамките на компенсацията за сливането на 1 април 2010 г.
(72)
Като част от процеса на преструктуриране, две малки подразделения на FBN (а именно Intertrust и Prime Fund Solutions („PFS“)) също бяха продадени и вече не са част от група ABN AMRO.
(73)
През септември 2009 г. FBN (и неговия партньор Banque Générale du Luxembourg („BGL“) (42) продаде Intertrust на Waterland - дружество, специализирано в областта на частния собствен капитал. Intertrust е една от най-големите компании в областта на доверителното и корпоративното управление в световен мащаб. В нея са наети 1 000 експерта в 19 държави, а приходите от дейността и RWA са съответно в размер на […] млн. EUR и […] млн. EUR.
(74)
През май 2010 г. FBN също така обяви продажбата на PFS на Credit Suisse. PFS предоставя услуги по финансиране на алтернативния отрасъл за управление на активи, включително например услуги по управление, банкиране, попечителство и финансиране. Неговите клиенти варират от малки специализирани дружества за управление на активи до големи институции в световен мащаб като пенсионни фондове и държавни инвестиционни фондове. PFS беше отговорно за провизията от 922 млн. EUR след данъчно облагане във връзка с измамата на Мадоф, която FBN регистрира през 2008 г. PFS има приходи в размер на […] млн. EUR и RWA в размер на […] млн. EUR.
(75)
На 4 март 2011 г. група ABN AMRO публикува резултатите си за 2010 данъчна година, които показаха нетна загуба от 414 млн. EUR. Като се изключат разходите за разделяне и за интегриране, група ABN AMRO отчете базова печалба в размер на 1 077 млн. EUR. Към 31 декември 2010 г. основното съотношение от първи ред, съотношението от първи ред и съотношението на общия капитал на група ABN AMRO бяха съответно 10,4 %, 12,8 % и 16,6 %. В консултация с нидерландската държава група ABN AMRO създаде дивидентна политика, насочена към изплащането на дивиденти в размер на 40 % от отчетената годишна печалба.
2.3. Описание на плана за преструктуриране от декември 2009 г. и на актуализирания план за преструктуриране от ноември 2010 г.
(76)
На 4 декември 2009 г. нидерландската държава предостави на Комисията плана за преструктуриране от декември 2009 г. През март 2010 г. беше предоставена допълнителна информация (43). Сливането на FBN и ABN AMRO N е в центъра на бизнес концепцията, разработена в плана за преструктуриране от декември 2009 г. Група ABN AMRO, новата банка, възникваща в резултат на плана за преструктуриране от декември 2009 г., ще бъде насочена към средния пазарен сегмент в Нидерландия (44) и ще бъде активна в „Банкиране на дребно и частно банкиране“ и „Търговско банкиране и банкиране за стопански субекти“.
(77)
Планът за преструктуриране от декември 2009 г. се основава на констатацията, че капиталовите нужди не са били свързани с базовите резултати на FBN и ABN AMRO N, а по-скоро с необходимостта от финансиране на съответното им разделяне от техните дружества-майки и предварителните разходи за интегриране при сливането.
(78)
В един съпоставителен сценарий без наличието на държавна помощ в плана за преструктуриране от декември 2009 г. се отчита, че без координираните усилия на правителствата от Бенелюкс Fortis SA/NV би претърпяло срив, което също би повлякло надолу FBN и ABN AMRO N.
(79)
Планът за преструктуриране от декември 2009 г. съдържа финансови прогнози за периода 2009-2012 г. с разбивка в следните подразделения: „Банкиране на дребно“, „Частно банкиране (Нидерландия)“, „Частно банкиране (Международно)“ и „Търговско банкиране и банкиране за стопански субекти“. Конкретно за 2012 г. група ABN AMRO също така изчисли потенциални данни за печалба, в които се изключват разходите за преход и се приема, че синергиите между разходите вече са отчетени за цялата година. Тези прогнози бяха предоставени за базов сценарий и за най-лош възможен сценарий.
(80)
На 8 ноември 2010 г. нидерландската държава актуализира финансовите прогнози за периода до 2012 г., съдържащи се в плана за преструктуриране от декември 2009 г., като включи допълнителни прогнози за 2013 г. в плана за преструктуриране от ноември 2010 г.
(81)
При базовия сценарий нидерландската държава изхожда от предположението, че обемът на дейността ще нарасне в съответствие с инфлацията. Предполага се, че разходите за персонала ще се увеличат с [1 - 6] % годишно, а другите разходи с по-умерен процент от [1 - 5] % годишно. Нидерландската държава също така предвижда, че провизиите за загуби по заеми на групата ABN AMRO ще започнат да намаляват в сравнение с високото ниво, отчетено през 2009 г.
(82)
При базовия сценарий в плана за преструктуриране от ноември 2010 г. група ABN AMRO реализира отрицателен нетен резултат в размер на […] млн. EUR през 2010 г. преди да се върне към реализирането на печалби от 2011 г. нататък (т.е. печалба в размер на […] млн. EUR през 2011 г.).
(83)
През 2012 г. и 2013 г. се очаква, че нетните печалби на група ABN AMRO ще се увеличат съответно на […] млн. EUR и […] млн. EUR, като ще се трансформират във възвръщаемост на собствения капитал (Return on Equity - ROE) (45) в размер на около […] %. Подобряването на рентабилността на група ABN AMRO ще бъде резултат от по-добри приходи от дейността (които би трябвало да се възстановят на предишното равнище след отчетената през 2009 г. слаба стойност), програмата за намаляване на разходите, която бавно следва да доведе до понижаване на разходите с 1,1 млрд. EUR преди данъчно облагане годишно и до нормализиране на провизиите за загуби по заеми след отбелязаната през 2009 г. висока стойност. През 2013 г. съотношението разход-приход на група ABN AMRO се очаква да бъде […] %.
(84)
Базов сценарий
Таблица 3
2009 г. (действителни данни)
2010 г. (П (46))
2011 г. (П)
2012 г. (П)
2012 г. потенциални данни (П)
2013 г. (П)
Приход от дейността
7 039
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Нетни приходи от лихви
4 528
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Нетни приходи от такси и комисиони
1 933
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Други приходи
849
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Разходи за дейността
-5 568
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Разходи за дейността - обичайна стопанска дейност
-5 258
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Разходи за дейността - разходи за преход
- 310
[…]
[…]
[…]
Оперативен резултат
1 471
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Обезценки на заемите
-1 585
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Печалба преди данъчно облагане
- 114
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Данъци и малцинствени участия
45
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Нетна печалба
-68
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Базова нетна печалба
(ex разходи за преход)
163
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
(85)
При най-лошия възможен сценарий в плана за преструктуриране от ноември 2010 г. нидерландската държава изхожда от по-консервативни предположения, отколкото при базовия сценарий. Използвани са лихвени маржове, които са със 7,5 % по-ниски, отколкото при базовия сценарий, по-предпазливи прогнози за комисионите и таксите (растеж в размер на 4 % годишно за разлика от 7 % при базовия сценарий), по-ограничени синергии (въздействието на - […] млн. EUR върху печалбата за 2013 г.) и 15 % по-бавен темп на възстановяване на провизиите за загуби по заеми (въздействието на - […] млн. EUR върху печалбата за 2013 г.).
(86)
Въпреки че тези по-консервативни стойности биха довели до по-ниски резултати, група ABN AMRO все още би била в състояние да отчете печалба. При най-лошия възможен сценарий се предвижда базова нетна печалба в размер на […] млн. EUR и […] млн. EUR съответно за 2012 г. и 2013 г. (в сравнение със съответно […] млн. EUR и […] млн. EUR при базовия сценарий).
(87)
В плана си за преструктуриране от декември 2009 г. нидерландската държава също така засяга своята стратегия за излизане, като подчертава, че тя не възнамерява да остане дългосрочен инвеститор в група ABN AMRO.
(88)
С писмо от 20 август 2010 г. нидерландската държава предостави на Комисията по-подробна информация относно своята стратегия за излизане. Нидерландската държава обясни, че обмисля предлагане под формата на първично публично предлагане (IPO) (47), но си запазва отворени и други възможности, като например частна продажба на инвеститор или участник на пазара. В писмото си от 20 август 2010 г. нидерландската държава посочва, че първи дял в размер на между [0 - 50] - [10 - 60] % би могъл да бъде предложен за IPO най-рано през […], последван от вторично предлагане на други [0 - 50] - [10 - 60] % през 2015 г. Нидерландската държава иска да си възвърне обратно първоначалната инвестиция, увеличена с разходите за финансирането ѝ в размер на [2 - 5] %. Намерението на нидерландската държава е да намали дела си в група ABN AMRO на максимум [25 - 65] %, за предпочитане преди края на [2014 - 2018 г.]. Нидерландската държава изцяло се ангажира с пълно излизане от групата в крайна сметка. Окончателното решение относно IPO е оставено на нидерландския министър на финансите и ще зависи от пазарните обстоятелства, „готовността за IPO“ на група ABN AMRO и очакваните постъпления. На 24 януари 2011 г. нидерландското правителство също така представи публично своята стратегия за излизане (48).
(89)
Планът за преструктуриране от декември 2009 г. (както и актуализираният план за преструктуриране от ноември 2010 г.) показват, че - след прилагането на всички мерки за държавна помощ - група ABN AMRO е достатъчно капитализирана. През периода на преструктуриране предвижданите съотношения от първи ред следва стабилно да се задържат над […] % между 2009 г. и 2012 г. и да се увеличат допълнително на […] % през 2013 г.
(90)
В плана си за преструктуриране от декември 2009 г. нидерландската държава обяснява, че група ABN AMRO вече е продала редица предприятия. Освен продажбата на New HBU и IFN по време на процеса на компенсация за сливането, ABN AMRO N и FBN също така са продали Intertrust и PFS.
(91)
В сравнение с група ABN AMRO, Intertrust и PFS съвместно представляват [0 - 5] %, [0 - 5] % и [0 - 5] % съответно по отношение на предвижданите общи приходи от дейността, разходи и RWA.
(92)
По време на процеса на преструктуриране FBN също така осъществи придобиване, за да коригира несъответствие, произтичащо от разделянето на Fortis SA/NV. FBN беше законният собственик на БЕ „Брокерски услуги и услуги по клиринг и попечителство“ и на всички офиси, свързани с тази дейност, с изключение на офиса в Чикаго, който остана част от Fortis Bank SA/NV. С оглед да се коригира това несъответствие, свързано с разделянето, FBN придоби клона в Чикаго на Fortis Clearing Americas от Fortis Bank SA/NV на 31 юли 2009 г. на цена от приблизително […] млн. USD.
2.4. Описание на мерките
(93)
За идентифициране на отделните мерки за държавна помощ Комисията използва в настоящото решение същите буквени кодове както в решението си от 5 февруари 2010 г.
2.4.1. Мерки, обхванати от решението от 8 април 2009 г.
(94)
На 3 октомври 2008 г. нидерландската държава придоби FBN (включително и ABN AMRO N) от Fortis SA/NV срещу сумата от 12,8 млрд. EUR („мярка X“). Комисията не откри процедура по отношение на тази мярка, която като такава не е осигурила държавна помощ на FBN, дори и да е била част от сделка, с която на FBN да е била предоставена държавна помощ (виж съображение 32 от решението от 8 април 2009 г.).
(95)
По време на придобиването на FBN от нидерландската държава FBN в голяма степен е зависило от Fortis Bank SA/NV по отношение на своето финансиране. С оглед да се гарантира пълното разделяне на FBN от Fortis Bank SA/NV беше необходимо нидерландската държава да прекрати взаимоотношенията на финансиране между FBN и Fortis Bank SA/NV. За да прекрати съществуващите отношения, на 3 октомври 2008 г. нидерландската държава предостави на FBN механизъм за краткосрочна ликвидност в размер на 45 млрд. EUR („мярка Y1“). Този механизъм за ликвидност позволи на FBN да изплати на Fortis Bank SA/NV краткосрочните заеми в размер на 34 млрд. EUR. Освен това нидерландската държава замени Fortis Bank SA/NV като кредитор по дългосрочни заеми, отпуснати на FBN с номинална стойност в размер на 16,1 млрд. EUR при така наречената „новация“ („мярка Y2“) (49).
(96)
Механизмът за краткосрочна ликвидност, обхванат от мярка Y1, продължи да бъде в сила до края на юни 2009 г., Възнаграждението беше променяно няколко пъти докато тази мярка беше в сила. В периода между 6 октомври 2008 г. и 23 октомври 2008 г. нидерландската държава предостави на FBN краткосрочно финансиране при EONIA (50) (за овърнайт кредитиране с максимален размер от 5 млрд. EUR) или EURIBOR (51) (за по-дългосрочна ликвидност с максимален размер от 40 млрд. EUR) без никакъв допълнителен спред. След 23 октомври 2008 г. имаше кратък период (до 5 ноември 2008 г.), през който нидерландската държава прилагаше EONIA + 50 базисни пункта и EURIBOR + 50 базисни пункта. През този втори период този механизъм все още се прилагаше за суми с максимален размер от 5 млрд. EUR за овърнайт ликвидност и 40 млрд. EUR за по-дългосрочна ликвидност. В периода между 5 ноември 2008 г. и 1 март 2009 г. нидерландската държава промени възнаграждението на EONIA + 25 базисни пункта за овърнайт заеми, EURIBOR + 25 базисни пункта за заеми с падеж (52), по-малък от 3 месеца, и EURIBOR + 50 базисни пункта за заеми с падеж, по-голям от три месеца (53). След 1 март 2009 г. нидерландската държава разработи система от два етапа, с който да насърчи FBN да намали зависимостта си от държавата. Първият транш на финансиране (независимо от падежа) беше предоставен при EURIBOR + 25 базисни пункта, но след достигане на този праг FBN можеше да получи допълнителна ликвидност само при EURIBOR + 50 базисни пункта (54). Размерът на механизма за обща ликвидност и граничната сума на първия праг бяха постепенно намалени. На 9 юли 2009 г. нидерландската държава уведоми Комисията, че FBN е изплатила всичките си краткосрочни заеми на държавата.
(97)
Дългосрочните заеми, поети чрез новация от нидерландската държава (мярка Y2), възлизаха на 16,1 млрд. EUR, включително 8,15 млрд. EUR капитал от втори ред (от които 3 млрд. EUR капитал от „горен“ втори ред) и 7,95 млрд. EUR заеми с първостепенен ранг.
(98)
На 24 декември 2008 г. нидерландската държава придоби ABN AMRO N от FBN срещу сумата от 6,5 млрд. EUR („мярка Z“). Нидерландската държава не извърши плащане с парични средства в брой, а плати за закупуването чрез анулиране на дългосрочен дълг в размер на 6,5 млрд. EUR, който беше получен при интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. като част от мярка Y2. С други думи нидерландската държава се отказа от вземания в размер на 6,5 млрд. EUR от FBN като заплащане за ABN AMRO N (55).
2.4.2. Мерки, обхванати от решението от 5 февруари 2010 г.
(99)
Комисията беше уведомена през юли 2009 г. за някои от мерките, обхванати от решението от 5 февруари 2010 г. (56), а за останалите мерки беше уведомена през януари 2010 г. През юли 2009 г. нидерландската държава уведоми за инструмента за освобождаване на капитал или „CRI“ („мярка А“ с ефект на освобождаване на капитал в размер на 1,7 млрд. EUR), задължителна конвертируема облигация с фиксиран падеж („MCS“) в размер на 500 млн. EUR („мярка Б1“) и втори транш на MCS в размер на 300 млн. EUR („мярка Б2“).
(100)
През януари 2010 г. нидерландската държава уведоми за допълнителни капиталови мерки на стойност 4,39 млрд. EUR. Нидерландската държава закупи допълнителни MCS инструменти в размер на 2,28 млрд. EUR, за да покрие допълнителните разходи за разделяне (780 млн. EUR, „мярка Б3“), недостига на капитал, породен от продажбата на New HBU (300 млн. EUR, „мярка Б4“), както и разходите за интегриране (1,2 млрд. EUR, „мярка Б5“). С оглед да приведе капитала от първи ред на FBN в съответствие с регулаторните изисквания, нидерландската държава също така конвертира 1,35 млрд. EUR от капитала от втори ред на FBN, който вече притежаваше, в капитал от първи ред („мярка В“). Нидерландската държава също така изплати на другите участници в консорциума 740 млн. EUR в брой („мярка Г“), както беше предвидено в САК, за да уреди задължения, произтичащи единствено в хода на процеса на разделяне. На последно място нидерландската държава също така предостави гаранция за кръстосаните задължения, породени от продажбата на New HBU („мярка Д“).
(101)
Нидерландското правителство продаде чрез CDS кредитна защита на нидерландски ипотечен портфейл на ABN AMRO N, представляващ около [30 - 80] % от общия портфейл жилищни кредити на ABN AMRO N. Тази мярка имаше ефекта на намаляване на претеглените спрямо риска активи на ABN AMRO N.
(102)
Като заплащане за кредитната защита нидерландската държава получаваше годишна такса от 51,5 базисни пункта (изчислена като процент от стойността на портфейла в началото на всеки референтен период).
(103)
Тази такса беше изчислена чрез използването на методиката за определяне на разходите в капиталово изражение. Нидерландската държава определи колко капитал може да освободи ABN AMRO N посредством инструмента за освобождаване на капитал (а именно 1,7 млрд. EUR въз основа на изискванията на Базел I, които все още се прилагаха по време на прилагането на споразумението за CRI), и след това изчисли възвръщаемост от 10 % върху това освобождаване на капитал (а именно 10 % от 1,7 млрд. EUR), което се равняваше на 51,5 базисни пункта от първоначалната стойност на портфейла в размер на 34,5 млрд. EUR.
(104)
Всяка година ABN AMRO N запазваше транш „първа загуба“ от 20 базисни пункта (изчислени като процент от първоначалната стойност на портфейла).
(105)
ABN AMRO N запазваше вертикална част в размер на 5 % от оставащия риск.
(106)
Ценообразуването на инструмента за кредитна защита не се коригира след като ABN AMRO N напълно прие капиталовите изисквания на Базел II, въпреки че ефектът на освобождаване на капитал, породен от CRI, щеше да бъде значително по-малък.
(107)
По принцип договорът за CDS имаше падеж от седем години, но ABN AMRO N имаше кол опции, позволяващи му да прекрати договора на редица предварително определени референтни дати (например октомври 2010 г., януари 2011 г. и януари 2012 г.) (57).
(108)
Съгласно САК тримата партньори в консорциума трябваше да гарантират, че ABN AMRO Z ще остане достатъчно капитализирано. В този контекст нидерландската държава трябваше да участва с 2,2 млрд. EUR по отношение на недостига на капитал на ABN AMRO Z. Целта на CRI беше да позволи на ABN AMRO N да участва в това участие от 2,2 млрд. EUR в ABN AMRO Z.
(109)
Нидерландската държава предпочете неконвенционалното решение за CRI пред традиционното увеличаване на капитала, тъй като преди разделянето то не би могло да обособи капиталовите вноски в ABN AMRO Bank. С други думи, тъй като ABN AMRO N не беше отделно юридическо лице, от евентуална капиталова инжекция в ABN AMRO Bank биха могли да се възползват и другите двама участници в консорциума. Този ход на действие би могъл да има сериозни последици, особено при сценариите с увеличени затруднения.
(110)
След разделянето ABN AMRO N стана отделно юридическо лице (новата ABN AMRO Bank). Нидерландската държава продължи да носи отговорност съгласно САК за запълването на капиталовия недостиг от 2,2 млрд. EUR на ABN AMRO Z. Нидерландската държава взе решение, че ABN AMRO N следва да използва парични средства в брой от MCS инструментите (а именно мярка Б3, доколкото тя се отнасяше до разумния марж от 500 млн. EUR и 1,2 млрд. EUR на мярка Б5), за да инжектира 1,7 млрд. EUR в ABN AMRO Z, като същевременно продължава да прилага CRI в новата ABN AMRO Bank за покриване на разумния марж от 500 млн. EUR и разходите за интегриране в размер на 1,2 млрд. EUR.
(111)
На 15 октомври 2010 г. ABN AMRO Bank и нидерландската държава съобщиха, че прилагането на CRI ще бъде прекратено, считано от 30 октомври 2010 г. Действително, тъй като ABN AMRO Bank междувременно беше приложила изискванията на Базел II, привлекателността на и необходимостта от CRI намаля (58).
(112)
Тъй като CRI не беше достатъчен, за да се покрие целият капиталов недостиг в ABN AMRO Z в размер на 2,2 млрд. EUR, нидерландската държава предостави допълнителен капитал на ABN AMRO Bank чрез MCS.
(113)
Тази MCS беше категоризирана като хибриден капитал от първи ред с купон от 10 % и автоматично се конвертира в акции на ABN AMRO II по време на разделянето на ABN AMRO N от ABN AMRO Bank. От този момент нататък тя беше квалифицирана като основен капитал от първи ред. Конвертирането бе извършено по номинална стойност (59). Мярката позволи на ABN AMRO II (преименувано на ABN AMRO Bank) да участва с 500 млн. EUR в ABN AMRO Z.
(114)
С цел да се покрият разходите, свързани с разделянето на ABN AMRO N от ABN AMRO Bank, нидерландската държава закупи допълнителни MCS. През юли 2009 г. беше отправено уведомление за първия транш от около 300 млн. EUR (мярка Б2), а за останалите (а именно 780 млн. EUR) бе уведомено през януари 2010 г. (мярка Б3).
(115)
Цялата сума в размер на 1,08 млрд. EUR (а именно мерки Б2 и Б3 заедно) беше необходима за покриване на следните разходи:
-
480 млн. EUR за ясно определени разходи за разделяне;
-
90 млн. EUR за създаване на отдел „Парични пазари“; и
-
500 млн. EUR за осигуряване на разумен марж.
(116)
Нидерландската държава предостави допълнителна разбивка на разходите за разделяне, възлизащи на 480 млн. EUR. Те се отнасяха до излагането на кръстосани задължения ([0 - 200] млн. EUR), отмяната на договореностите за разпределение на риска ([0 - 200] млн. EUR), обратното изкупуване на секюритизирани облигации ([0 - 200] млн. EUR), прехвърлянето от ABN AMRO R на търговския пазарен риск на клиентите на ABN AMRO N ([0 - 200] млн. EUR), прекратяването на инструментите за освобождаване на капитал ([0 - 200] млн. EUR) и други разходи, свързани с разделянето и отмяната ([0 - 300] млн. EUR).
(117)
След разделянето от дружеството-майка ABN AMRO Bank, ABN AMRO II трябваше самостоятелно да създаде отдел „Парични пазари“, който струва 90 млн. EUR.
(118)
На последно място нидерландската държава инжектира още капитал в размер на 500 млн. EUR, за да се гарантира, че ABN AMRO N би могло да работи с известен марж над минималните регулаторни изисквания.
(119)
FBN и ABN AMRO N биха могли да се слеят само след решаването на проблемите с концентрацията, установени в решението за сливане. Поради това нидерландската държава реши да продаде New HBU и IFN на Deutsche Bank. Тази сделка обаче доведе до необходимост от допълнителен капитал в размер на 470 млн. EUR, с която ABN AMRO N не би могло да се справи самостоятелно. Нидерландската държава реши да помогне и инжектира 300 млн. EUR. под формата на MCS (60).
(120)
С оглед да се осъществи сливането ABN AMRO N и FBN (и след сливането - група ABN AMRO) трябваше да заплатят първоначалните разходи за интегриране в размер на 1,2 млрд. EUR (след данъчно облагане), свързани с разходите за съкращения, интегрирането на ИКТ платформи и преструктурирането на клоновата мрежа. Тъй като ABN AMRO N и FBN не бяха в състояние сами да финансират тези разходи, нидерландската държава реши да инжектира капитал под формата на MCS (61).
(121)
FBN бе задължено да увеличи капитала си от първи ред, след като DNB (62) беше посочил, че съществува капиталов недостиг от първи ред в размер на приблизително 1,26 млрд. EUR. След отделянето от неговото дружество-майка Fortis SA/NV, FBN също така трябваше да похарчи 90 млн. EUR за покриване на разходите за създаването на отдел „Ликвидност“, модели, свързани с Базел, лицензии и консултантски услуги.
(122)
Нидерландската държава предостави този допълнителен капитал чрез конвертирането на дълг от втори ред с номинална стойност 1,35 млрд. EUR в капитал от първи ред. Следователно сделката не включваше никакви нови парични средства в брой (63).
(123)
Когато участниците в консорциума договориха придобиването на ABN Amro Holding през 2007 г., те разбраха, че по онова време не всички факти са били известни. Поради това САК съдържаше редица общи принципи за уреждането на някои задължения за плащане, които биха станали ясни само по време на процес на разделяне. Конкретните суми произтичат от процес на договаряне, в който участваше нидерландската държава (а преди нея - Fortis SA/NV).
(124)
Общият размер от 740 млн. EUR се отнася до:
[…]
Тези изходящи парични потоци в известна степен се компенсират от факта, че нидерландското правителство получи […] от другите участници в консорциума, свързани с трудно възстановимите разходи.
(125)
Балансът на задълженията за плащане по отношение на другите участници в консорциума (а именно 740 млн. EUR) беше платен в брой, отчасти директно на другите участници в консорциума и отчасти на ABN AMRO Bank (сега RBS NV).
(126)
Дори и след продажбата на New HBU, ABN AMRO Bank (сега RBS NV) и ABN AMRO II (или неговите правоприемници) ще продължат да носят отговорност към кредиторите на New HBU, ако New HBU не е в състояние да изпълни задълженията си към своите кредитори. По същия начин New HBU ще трябва да поеме кръстосани задължения към кредиторите на ABN AMRO Bank и ABN AMRO II. Тъй като кръстосаните задължения произтичат от продажбата на New HBU, която беше резултат от решение на ABN AMRO II и неговите акционери, те носят отговорност и за намирането на решение. Предлаганото решение предполагаше, че нидерландската държава и Deutsche Bank (а именно купувачът на New HBU) са се договорили, че New HBU и ABN AMRO II взаимно ще се обезщетят за тези кръстосани задължения, като взаимно си предоставят обезпечение, така че да се намалят предизвиканите регулаторни капиталови изисквания до желаните 20 %. В резултат на това споразумение ABN AMRO II трябваше да предостави обезпечение на New HBU в размер до 950 млн. EUR (намаляващo с течение на времето с настъпването на падежа на базисните задължения) за задълженията на New HBU към ABN AMRO II и към ABN AMRO Bank (сега RBS NV). Тъй като ABN AMRO II не разполагаше със средствата за предоставяне на обезпечението, необходимо по отношение на задължението към ABN AMRO Bank (сега RBS NV), държавата предостави компенсация за изплатено обезщетение под формата на гаранция по дълга на ABN AMRO Bank (сега RBS NV).
(127)
Нидерландската държава оцени този риск, все едно е държавна гаранция върху подчинения дълг на ABN AMRO Bank (сега RBS NV). Ценообразуването - основано на препоръката на Европейската централна банка („ЕЦБ“) за рекапитализация (64) - беше определено на 200 базисни пункта плюс средния спред CDS (65).
(128)
В таблица 4 са обобщени мерките, оценени в настоящото решение. Колоната „Основание“ е същата като тази в таблица 1 в съображение (57) от решението от 5 февруари 2010 г. Както беше посочено в съображение 110, след разделянето на ABN AMRO N и ABN AMRO Bank на 6 февруари 2010 г. мерките и целите на мерките бяха променени. По-специално мярка А беше използвана от тази дата нататък за целите на мярка Б3 (доколкото се отнася до разумния марж) и мярка Б5 и обратното.
Таблица 4
Мерки за държавна подкрепа
Описание
Размер
(в млрд. EUR)
Основание
Правен субект, на който се предоставя мярката
Мерки, обхванати от решението от 8 април 2009 г.
Y1
Краткосрочно финансиране
45
FBN
Y2
Дългосрочно финансиране
16,1
FBN (за да се даде възможност за връщане на дълга към Fortis Bank SA/NV)
Z
Придобиване на ABN AMRO N
6,5
FBN (покупна цена, платена чрез опрощаване на задължение)
Капиталови мерки, за които е постъпило уведомление през юли 2009 г. и които са приведени в действие през юли/август 2009 г.
Мярка A
Инструмент за освобождаване на капитал
Защита чрез CDS върху портфейл от 34,5 млрд. EUR (с ефект на освобождаване на капитал в размер на 1,7 млрд. EUR)
За попълване на капиталовия недостиг на ABN AMRO Z
ABN AMRO Bank (понастоящем RBS NV) и прехвърлена на ABN AMRO II (понастоящем ABN AMRO Bank) на датата на разделяне
Мярка Б1
MCS
0,5
Мярка Б2
MCS
0,3
Първи транш разходи за разделяне
ABN AMRO Bank (понастоящем RBS NV) и прехвърлена на ABN AMRO II (понастоящем ABN AMRO Bank) при разделянето
Допълнителни капиталови мерки, за които е постъпило уведомление през януари 2010 г.
Мярка Б3
MCS
0,78
Втори транш разходи за разделяне и разумен марж в размер на 0,5 млрд. EUR
967 млн. EUR платени на ABN AMRO Bank (понастоящем RBS NV) и прехвърлена на ABN AMRO II (понастоящем ABN AMRO Bank) при разделянето, като остатъкът е изплатен директно на ABN AMRO II
Мярка Б4
MCS
0,3
Въздействие върху капитала, произтичащо от продажбата на New HBU
Мярка Б5
MCS
1,2
Разходи за интегриране
Мярка В
Замяна на капитал от втори ред с базов собствен капитал
1,35
Недостиг на капитал от първи ред на равнище FBN
FBN
Мярка Г
Плащане в брой на партньорите в консорциума
0,74
Задължения за плащане, произтичащи от САК
Други партньори в консорциума/ABN AMRO Bank (понастоящем RBS NV)
Мярка Д
Гаранция за задължения в размер на 950 млн. EUR
0,95
Кръстосани задължения, произтичащи от продажбата на New HBU
ABN AMRO II (понастоящем ABN AMRO Bank)
3. ОСНОВАНИЯ ЗА ЗАПОЧВАНЕ НА ПРОЦЕДУРАТА
3.1. Основания за започване на процедурата, изложени в решението от 8 април 2009 г.
(129)
В решението от 8 април 2009 г. Комисията започна процедура, тъй като имаше основания да счита, че мерки Y1, Y2 и Z (66) представляват държавна помощ в полза на FBN и ABN AMRO N. Комисията счете, че тези мерки са дали възможност на FBN и ABN AMRO N да останат на пазара и да извършват своята стопанска дейност. Тя имаше основания да счита, че тези мерки предоставят селективно предимство на FBN и ABN AMRO N.
(130)
В съображения 29 и 30 от решението от 8 април 2009 г. Комисията отбеляза, че мерки X, Y1 и Y2 са част от един и същи договор за продажба, който има за цел да отдели FBN от Fortis SA/NV. В решението от 3 декември 2008 г. вече беше направено заключение, че при сключването на този договор на 3 октомври 2008 г. нидерландската държава не е действала като нормален инвеститор в условията на пазарна икономика.
(131)
В съображение 33 от решението от 8 април 2009 г. Комисията заяви, че мярка Y1 изглежда предоставя предимство на FBN, тъй като то е получило финансиране в размер, какъвто не е могло да открие на пазарите, на които по това време е царял пълен безпорядък. Като отчита тези извънредни пазарни обстоятелства, Комисията също така изрази съмнение дали лихвените проценти, изисквани от нидерландската държава, биха били приемливи за частен инвеститор. Освен това Комисията отбеляза, че изглежда устойчивостта на новия доставчик на финансиране на FBN предоставя предимство на дружеството. FBN вече не е зависимо от дружество, изпитващо финансови затруднения и ограничения, свързани с ликвидността, каквото е Fortis SA/NV, а получава своето финансиране от нидерландската държава.
(132)
Комисията изрази съмнения дали мярка Y1 е съвместима със съобщението на Комисията „Прилагане на правила за държавна помощ към мерки, взети във връзка с финансовите институции в контекста на настоящата световна финансова криза“ („съобщението относно банковия сектор“) (67), тъй като тя не е нито пропорционална, нито ограничена до необходимия минимум. По-конкретни опасения бяха изразени в съображение 52 от решението от 8 април 2009 г. във връзка със съвместимостта на следните елементи: (1) възнаграждението, платено от FBN, (2) максималният период, през който FBN може да се възползва от финансирането, (3) максималният матуритет на въпросните инструменти и (4) размерът на механизма за ликвидност.
(133)
Освен това Комисията посочи, че мярка Y2 би могла да съдържа елементи на държавна помощ, ако към момента на придобиването Fortis Bank SA/NV се е намирало в положение, в което да изиска незабавно изплащане на дългосрочните заеми, в случай че собствеността на FBN се промени. Ако в действителност е била налице клауза за изплащане, свързана със собствеността, мярка Y2 е дала възможност на FBN да се възползва от дългосрочни заеми при предкризисни лихвени проценти. Мярка Y2 предполага, че FBN не е било задължено да намери алтернативен източник на финансиране при преобладаващите пазарни условия към този момент. Освен това, тъй като Fortis Bank SA/NV е имало право да поиска изплащане, изборът на нидерландската държава да предоставя по-скоро дългосрочни заеми, отколкото краткосрочни заеми, може да бъде поставен под въпрос. По тази причина в решението от 8 април 2009 г. Комисията изрази опасения, че мярка Y2 съдържа държавна помощ за по-дълъг период от този, който е строго необходим. С оглед да е в състояние да оцени елементите на държавна помощ, съдържащи се в мярка Y2, Комисията поиска от нидерландската държава да предостави повече информация относно договорните условия за предсрочно изплащане, предвидени в договорите за дългосрочни заеми.
(134)
В съображение 54 от решението от 8 април 2009 г. Комисията също така изрази съмнение дали нидерландската държава е предприела адекватни мерки за ограничаване на излишното нарушаване на конкуренцията в съответствие с точка (27) от съобщението относно банковия сектор.
(135)
Комисията изрази опасения и за това дали ABN AMRO N - евентуално непряко - се е възползвало от осигурените на FBN мерки за ликвидност. Поради това тя поиска от нидерландската държава да предостави повече информация относно ситуацията и стратегията на ABN AMRO N, свързани с финансирането.
(136)
По отношение на мярка Z Комисията изрази съмнение дали нидерландската държава е заплатила на FBN пазарната цена за придобиването на ABN AMRO N. Комисията подчерта, че нидерландската държава е заплатила по-висока стойност от стойността, посочена в оценката на „настоящите пазарни условия“ от 3 октомври 2008 г., извършена от назначения от нидерландската държава експерт по остойностяването […] в неговия доклад, посочен в съображение 2. Освен това Комисията подчерта, че нидерландската държава не е приложила коригиращ фактор, отразяващ спада на фондовия пазар, който се прояви в периода между октомври и декември 2008 г. и който беше особено ясно изразен при банковите акции. Ако нидерландската държава е заплатила по-висока стойност при закупуването на ABN AMRO N, мярка Z е била равнозначна на държавна помощ, подпомагаща рекапитализацията на FBN.
(137)
В общ смисъл Комисията също така подчерта в решението от 8 април 2009 г., че нидерландската държава все още не е предала оценка на FBN и ABN AMRO N, извършена от DNB. Освен това нидерландската държава не е предоставила план за жизнеспособност или план за преструктуриране с подробни финансови прогнози. Понеже не бяха налични нито план за жизнеспособност, нито план за преструктуриране, Комисията не беше в състояние да прецени дали ABN AMRO N и FBN са разполагали с достатъчно капитал и са били в състояние да реализират приемливо равнище на рентабилност в резултат от мерки X, Y1, Y2 и Z.
3.2. Основания за удължаване на процедурите в решението от 5 февруари 2010 г.
(138)
Когато на 17 юли 2009 г. и на 15 януари 2010 г. нидерландската държава отправи уведомление за предприемането на допълнителни мерки в полза на FBN и ABN AMRO N като мерки, които не представляват държавна помощ, Комисията изрази съмнение дали някои от тези допълнителни мерки не представляват допълнителна държавна помощ за FBN и ABN AMRO N.
(139)
В решението от 5 февруари 2010 г. Комисията подчерта, че съгласно САК нидерландската държава има редица задължения, които не са задължения на ABN AMRO N. Мерките, предприети от нидерландската държава за изпълнение на нейните задължения съгласно САК (и по-специално задължението за поемане на разходите на ABN AMRO Z и задължението за отделянето на ABN AMRO N от ABN AMRO Bank), на пръв поглед не изглеждат държавна помощ, предоставена на ABN AMRO N.
(140)
Комисията посочи, че основното предназначение на мерки A и Б1 изглежда е покриване на капиталовия недостиг на ABN AMRO Z, но същевременно Комисията не беше наясно дали не е била налице и непряка полза за икономическите дейности на ABN AMRO N. Във връзка с това Комисията пожела да разбере дали ABN AMRO N и ABN AMRO Z - които нямат отделен правен статут - са били отделени едно от друго в достатъчна степен. Комисията също така пожела да получи повече информация относно причините за капиталовия недостиг на ABN AMRO Z, както и например във връзка с прехвърлянето на акции на Unicredito от ABN AMRO Z към ABN AMRO N. Комисията също така повдигна въпроси относно възнаграждението, което ABN AMRO N е заплатило на ABN AMRO Z за изпълнение на функциите на централен офис. Комисията изрази съмнение дали - поне отчасти - недостатъчната капитализация на ABN AMRO Z не е била свързана с факта, че ABN AMRO N не е заплатило пазарна цена за услугите, изпълнявани в централния офис на ABN AMRO Z.
(141)
Въпреки че съгласно САК отделянето на ABN AMRO N от ABN AMRO Bank е задължение на нидерландската държава, Комисията не може да изключи варианта, че рекапитализацията от страната на държавата, която финансира разходите за отделянето, би могла да представлява държавна помощ. Комисията подчерта, че не всички разходи, категоризирани като разходи за отделянето, са свързани strictu senso със задълженията, свързани с отделянето, описани в САК. Комисията отчете, че категорията „разходи за отделянето“ включва сумата от 500 млн. EUR, необходими за снабдяването на група ABN AMRO с разумен марж, надвишаващ минималните пруденциални изисквания.
(142)
Комисията подчерта, че нидерландската държава е помогнала на FBN и на ABN AMRO N да платят разходите, свързани със сливането. За да разреши проблемите с концентрацията, възникнали в резултат от сливането, ABN AMRO N взе решение да продаде IFN и New HBU, което доведе до нов капиталов недостиг. Комисията констатира, че FBN и ABN AMRO N са били в състояние да се облагодетелстват от ползите, произтичащи от сливането (например синергии, свързани със сливането, предимството, което има една по-силна компания с по-голям брой пазарни дялове на нидерландския пазар, …), докато нидерландската държава е финансирала първоначалните разходи. Във връзка с това Комисията констатира, че нидерландската държава не е имала каквото и да било законно задължение за плащане на тези разходи, тъй като те са произтичали от решението на нидерландската държава от 21 ноември 2008 г. за сливането на FBN и ABN AMRO N, а не от САК.
(143)
Комисията отчете факта, че сливането и конкретните обстоятелства, свързани с разделянето, са довели до кръстосани задължения (мярка Д). В нидерландското корпоративно законодателство се предвижда, че ABN AMRO Bank (понастоящем RBS NV) и ABN AMRO II продължават да носят отговорност за притежателите на дългови ценни книжа на New HBU, в случай че New HBU (или неговият нов собственик Deutsche Bank) не успеят да изпълнят своите задължения за плащане. New HBU е имало подобни задължения към притежателите на дългови ценни книжа на ABN AMRO Bank (понастоящем RBS NV) и ABN AMRO II). Комисията не може да изключи варианта, че решението за обезщетение, което предполага, че нидерландската държава е предоставила гаранция на притежателите на дългови ценни книжа на ABN Amro Bank (сега RBS NV) чрез предоставяне на премия от 200 базисни пункта плюс осреднената стойност на спреда CDS, включва държавна помощ.
(144)
Комисията също така изрази опасения относно целта на инструмента за освобождаване на капитал (мярка A). Комисията потвърди, че мярка A се различава съществено от други мерки за обезценени активи, тъй като тя не е била въведена с цел защитаване на ABN AMRO N от допълнителен спад, свързани с несъбираеми активи с изключително несигурна стойност. Въпреки това Комисията счете, че за да бъде съвместима с вътрешния пазар, мярка А трябва да спазва общите принципи на съобщението на Комисията относно обработването на обезценените активи в банковия сектор (68) („съобщението относно обезценените активи“). По-конкретно трябва да бъдат налице достатъчно доказателства за подходящо ценообразуване, което означава, че банката не трябва да прехвърля очаквани загуби на държавата. В тази връзка Комисията пожела да разбере също така какво въздействие ще окажат редица конкретни договорни условия (например механизмът за възстановяване на изплатени суми и вертикалният дял) върху действителните парични потоци и ценообразуването. На последно място Комисията също така изрази съмнения, че не са налице достатъчно стимули, които да гарантират, че ABN AMRO N ще прекрати инструмента веднага, когато той вече не е крайно необходим.
(145)
Комисията изрази съмнение дали планът за преструктуриране от декември 2009 г. отговаря на критериите, изложени в съобщението на Комисията относно връщане на жизнеспособността и оценка на мерките за преструктуриране във финансовия сектор според правилата за държавна помощ в настоящата криза (69) („съобщението относно преструктурирането“) по отношение на жизнеспособността, споделянето на тежестта и излишното нарушаване на конкуренцията.
(146)
Комисията потвърди че на пръв поглед група ABN AMRO ще реализира достатъчно приходи, за да покрие всичките си оперативни разходи (включително разходите за обезценка) и ще осигури приемлива възвращаемост на собствения капитал. При все това Комисията също така отбеляза, че възвращаемостта на собствения капитал на група ABN AMRO зависи до голяма степен от реализирането на редица ключови предположения. На първо място, ако група ABN AMRO иска да бъде икономически ефективна и да има приемливо съотношение разход-приход, за група ABN AMRO е от решаващо значение да осъществи прогнозираните синергии (а именно стойността от 1,1 млрд. EUR преди данъчно облагане, която е съпоставима с нетната печалба през 2013 г. в размер на […] млрд. EUR). На второ място, както е посочено в съображение 118 от решението от 5 февруари 2010 г., от решаващо значение за жизнеспособността на група ABN AMRO е също така тя да може да подобри своите нетни лихвени маржове от ниските равнища на FBN и ABN AMRO N през втората половина на 2008 г. и първата половина на 2009 г. В своето решение от 5 февруари 2010 г. Комисията посочи, че се нуждае от повече информация по тези въпроси, за да прецени дали дългосрочната жизнеспособност е била действително възстановена.
(147)
Освен това Комисията отбеляза, че планът за преструктуриране от декември 2009 г. все още не включва финансови прогнози за най-лош възможен сценарий, както се изисква по силата на точка (13) от съобщението относно преструктурирането. Поради това Комисията поиска такива финансови прогнози за най-лош възможен сценарий, които да ѝ позволят да провери как би се представила група ABN AMRO при по-стресови пазарни условия.
(148)
Освен това Комисията подчерта, че планът за преструктуриране от декември 2009 г. съдържа твърде малко информация относно по-малките подразделения, поради което Комисията не може да прецени дали всички въпроси, свързани със жизнеспособността на това равнище, са били адекватно разгледани. По-специално Комисията изрази съмнения дали жизнеспособността на PFS, подразделение на FBN, което през 2008 г. отчете значителни загуби, свързани с измамата на Мадоф, е гарантирана в достатъчна степен.
(149)
Комисията изрази съмнение дали държавната помощ е била ограничена до необходимия минимум за възстановяване на жизнеспособността на група ABN AMRO. Във връзка с това тя отбеляза, че група ABN AMRO е посочила, че желае да извърши малки придобивания посредством сливане, които е счела за необходими с цел възстановяване на компетенциите за продукти, изгубени по време на процеса на разделяне от страна на Fortis SA/NV и ABN AMRO Holding. В решението от 5 февруари 2010 г. Комисията заяви, че държавната помощ не трябва да бъде използвана за финансиране на придобивания или нови инвестиции, освен когато това е от съществено значение за възстановяването на жизнеспособността на дадено предприятие. Комисията поиска от нидерландската държава да предостави повече информация относно политиката на придобиване на група ABN AMRO и inter alia да ѝ предостави подробен списък на дейностите, които група ABN AMRO трябва да възстанови, за да се запази жизнеспособността на предприятието.
(150)
Освен това Комисията изрази съмнения дали всички лица, които осигуряват хибриден капитал на FBN и ABN AMRO N, са направили своя принос за преструктурирането. Комисията изрази опасения, че например държателите на преференциални акции на FBN (70) не са допринесли в достатъчна степен да се гарантира, че намесата на нидерландската държава е била ограничена до необходимия минимум.
(151)
Освен това що се отнася до срока държавната помощ следва да бъде ограничена до необходимия минимум. Във връзка с това Комисията констатира, че са необходими редица мерки за справяне с временните проблеми, но изрази съмнение дали нидерландската държава е предприела достатъчни действия, за да гарантира, че мерките ще бъдат отменени от момента, в който вече не са необходими.
(152)
По отношение на мярка А Комисията подчерта, че CRI ще стане непривлекателен инструмент веднага щом на ABN AMRO N бъде разрешено да приложи изискванията на Базел II. Въпреки че CRI съдържа кол опции, което дава възможност за предсрочно прекратяване на договора, Комисията подчерта, че липсва какъвто и да било ясен график за излизането на нидерландската държава.
(153)
Освен това що се отнася до разумния марж в размер на 500 млн. EUR Комисията отбеляза, че намерението е било група ABN AMRO да замени тази сума със капитал, натрупан чрез самофинансиране. Комисията констатира още веднъж, че липсва какъвто и да било показател за времевия график.
(154)
По отношение на разходите за интегриране в размер на 1,2 млрд. EUR (а именно мярка Б5) Комисията констатира, че нидерландската държава е заявила, че те ще доведат до важни синергии в размер на 1,1 млрд. EUR (преди данъчно облагане) годишно, които по принцип могат да се използват за изплащане на държавната помощ. При все това Комисията констатира, че нидерландската държава не е въвела механизъм, с който да се гарантира такова изплащане. По въпроса за капиталовите нужди, свързани с продажбата на New HBU, Комисията заключи, че капиталовите изисквания, свързани с кредитния чадър, ще намалеят бързо, тъй като постепенно ще настъпи падежът на заемите. Комисията още веднъж подчерта, че държавната помощ следва да бъде изплатена веднага след като престане да бъде необходима.
(155)
По отношение на нарушаването на конкуренцията Комисията отбеляза, че капиталовите нужди на FBN и ABN AMRO N до известна степен произтичат от отделянето им от техните предишни дружества-майки, както и от първоначалните разходи за интегриране, а не от прекомерното поемане на риск или нарушения в управлението в рамките на самите FBN и ABN AMRO N. При тези обстоятелства Комисията заключи, че е малко вероятно да са необходими допълнителни продажби.
(156)
Същевременно обаче Комисията изрази съмнения дали планът за преструктуриране от декември 2009 г. съдържа достатъчно поведенчески мерки, с които да се гарантира, че FBN и ABN AMRO N няма да използват държавната помощ, за да се разраснат за сметка на своите конкуренти, например чрез прилагане на неустойчива ценова политика или придобиване на други финансови институции, което би могло да отслаби стимулите за дружествата, които не получават помощ, да се конкурират, да инвестират и да осъществяват иновации и би могло да обезсърчи навлизането на нидерландския банков пазар.
(157)
По отношение на излизането Комисията заяви, че би било от полза, ако нидерландската държава разработи и ясно съобщи стратегия за излизане. В действителност системните и мащабни интервенции на нидерландската държава биха могли да се възприемат от вложителите като знак за постоянна подкрепа от нея.
4. МНЕНИЯ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ
4.1. Първи набор от мнения на Van Lanschot (писмо от 6 май 2009 г.)
(158)
Жалбоподателят заяви, че благодарение на държавната помощ и държавната собственост FBN и ABN AMRO N (включително техни дъщерни дружества като MoneYou и Mees Pierson) са предложили високи и неустойчиви лихвени проценти за индивидуални спестявания и депозитни сметки, което е дестабилизирало нидерландския банков пазар.
(159)
Жалбоподателят счита, че лихвените проценти, предложени от FBN и ABN AMRO N, са довели до загуби. В това отношение той се позова на факта, че ставките на EURIBOR са спаднали от 5 % през септември 2008 г. до по-малко от 2 % през януари/февруари 2009 г., докато лихвените проценти, предложени от FBN и ABN AMRO N, по спестовни сметки, всъщност са нараснали.
(160)
Жалбоподателят също така изтъква специфичните характеристики на нидерландския пазар за частно банкиране в сравнение с пазара за банкиране на дребно, които увеличават нарушаващото въздействие от предприетите мерки. Средният размер на сумите на спестяванията в частното банкиране е по-голям от този в банкирането на дребно. При малки суми на спестяванията клиентите не са толкова загрижени за рисковия профил на банката, тъй като са защитени от нидерландската схема за гарантиране на депозитите (в размер до 100 000 EUR). Информираността за риска нараства с надвишаването на този праг, което е доста обичайно при частното банкиране.
(161)
Жалбоподателят също така заяви, че FBN и ABN AMRO N са получили изгода от имплицитната държавна гаранция. Той заяви, че клиентите на FBN и ABN AMRO N са убедени, че нидерландската държава няма да позволи държавни банки да изпаднат в несъстоятелност.
(162)
Жалбоподателят - който се е справил по време на кризата без държавна помощ - подчерта, че е бил силно засегнат от водещото до нарушаване на конкуренцията поведение на FBN и ABN AMRO N, тъй като традиционно е разчитал до голяма степен на нидерландския пазар на спестяванията за финансирането на своите активи (71). В абсолютно изражение жалбоподателят е имал спестявания и депозити в размер на 15 млрд. EUR, което предполага, че увеличение на лихвените проценти с 1 % би могло да струва на дружеството приблизително 150 млн. EUR на година (72). В допълнение към това увеличение на разходите е било налице и въздействие върху обема, тъй като Van Lanschot е загубил клиенти.
4.2. Последващо мнение на Van Lanschot (писма от 21 и 28 август 2009 г.)
(163)
Според жалбоподателя необичайното поведение на FBN anиd ABN AMRO N е продължило през летните месеци на 2009 г.
(164)
Като допълнителен аргумент жалбоподателят посочи необичайно големия обем и промените в пазарния дял на традиционно стабилния нидерландски пазар на спестяванията. В това отношение жалбоподателят посочи съобщенията за пресата на FBN и ABN AMRO N, в които е отчетен приток на депозити съответно в размер на 9 млрд. EUR и 21 млрд. EUR през първата половина на 2009 г. (73). Жалбоподателят е счел тези стойности за значителни предвид факта, че общата стойност на нидерландския пазар на спестяванията е приблизително 287 млрд. EUR.
(165)
Като друг пример за необичайното ценообразуване жалбоподателят посочи факта, че лихвените проценти по спестовните сметки в съседни държави като Белгия, Франция и Германия са последвали спада на ставките на EURIBOR, докато лихвените проценти по нидерландските спестовни сметки са останали високи по неясни причини.
4.3. Мнение на ABN AMRO Bank (писмо от 6 юли 2009 г.)
(166)
В отговор на решението от 8 април 2009 г. за откриване на официална процедура по разследване ABN AMRO Bank (т.е. дружеството-майка на ABN AMRO N) предостави повече информация относно своето положение и стратегия за финансиране. ABN AMRO Bank отрече да е получило изгода - пряко или непряко - от финансовата помощ, отпусната на FBN (мерки Y1 и Y2). ABN AMRO Bank отбеляза, че не се е нуждаело от помощ, за да се финансира по време на кризата, благодарение на своята диферсифицирана стратегия за финансиране. То също така подчерта, че статистическите данни за неговата ликвидност са останали както в рамките на регулаторните граници, така и в неговите собствени вътрешни рамки.
5. МНЕНИЕ НА НИДЕРЛАНДСКАТА ДЪРЖАВА
5.1. Мнение на нидерландската държава относно решението от 8 април 2009 г.
(167)
Нидерландската държава призна, че FBN е било в състояние да осъществява своите дейности поради придобиването му от държавата (74), но заяви, че придобиването е било в съответствие с т. нар. „принцип на инвеститора в условията на пазарна икономика“ (ПИУПИ). В резултат на това според нидерландската държава не е съществувало селективно предимство и следователно не е имало държавна помощ. Нидерландската държава заяви, че -макар основната цел на интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. да е била предотвратяване на дестабилизирането на FBN и ABN AMRO N и на нидерландската банкова система като цяло - чрез купуването на участие в FBN и ABN AMRO N тя се е стремила да постигне положителна дългосрочна възвращаемост. Нидерландската държава подчерта, че цената за FBN (включително ABN AMRO N) е била в рамките на оценката, направена от нейния външен експерт по оценяването.
(168)
Нидерландската държава заяви, че е платила справедлива пазарна цена за FBN, но отбеляза, че дори ако беше платила повече, това плащане щеше да представлява държавна помощ за Fortis SA/NV (което е дружеството продавач), а не за FBN.
(169)
По отношение на мярка Y1 нидерландската държава заяви, че е предоставила краткосрочно финансиране на FBN при пазарни условия. Тя заяви, че преди кризата FBN е получило финансиране от своето дружество-майка по ставки на EONIA или EURIBOR без допълнителен спред. Нидерландската държава заяви, че ценообразуването, което е приложила (както е описано в съображение 96), е било в съответствие с пазарната практика. Освен това тя по-специално заяви, че нейната система за ценообразуване, използвана за периода след 5 ноември 2008 г. (със спред от 50 базисни пункта за заеми за повече от три месеца), е съгласувана с нидерландската гаранционна схема (75).
(170)
По отношение на периода, през който механизмът за ликвидност е станал достъпен за FBN, нидерландската държава обясни, че е започнала преговори за прекратяване на този механизъм през януари 2009 г. с цел пълното му прекратяване във възможно най-кратък срок. С тази цел през март 2009 г. нидерландската държава е въвела нова двуетапна система за ценообразуване, която е оскъпявала финансирането в случай на надвишаване на предварително определен праг. Нидерландската държава е допускала, че FBN е имало възможност да изплати механизма за ликвидност чрез вноски от 4 до 5 млрд. EUR на месец и е възнамерявала да прекрати този механизъм до края на 2009 г. В действителност FBN е изплатило механизма за ликвидност по-бързо от очакваното. Механизмът за ликвидност вече беше прекратен на 1 юли 2009 г.
(171)
Нидерландската държава заяви, че максималният матуритет на ликвидността, предоставена в рамките на механизма за ликвидност, е бил пропорционален. В това отношение нидерландската държава обясни, че през първия период (т.е. от 6 до 23 октомври 2008 г.) тя е осигурила ликвидност с матуритет от не повече от няколко седмици. Когато впоследствие механизмът за ликвидност бе коригиран, максималният матуритет беше удължен на девет месеца, за да се избегне пиково откупуване.
(172)
Нидерландската държава обясни, че общият размер на механизма за ликвидност (а именно 5 млрд. EUR овърнайт финансиране и 40 млрд. EUR по-дългосрочно финансиране) е базиран на реалните нужди от финансиране на FBN и следователно е бил с минималния необходим размер. При краткосрочния механизъм за ликвидност в размер на 45 млрд. EUR е взета предвид нормалната волатилност на паричната наличност на FBN и с него на FBN е била дадена възможност незабавно да изплати на Fortis SA/NV приблизително 34 млрд. EUR.
(173)
По отношение на дългосрочните заеми (а именно мярка Y2) нидерландската държава призна, че Fortis Bank SA/NV би могло да изиска изплащането на заемите с фиксиран лихвен процент (но не и на заемите с променлив процент) (76). Нидерландската държава заяви обаче, че тя само е заменила Fortis Bank SA/NV, като е оставила непроменени всички условия на съществуващите договори. Според нидерландската държава договорът между Fortis Bank SA/NV и FBN е представлявал обичаен пазарен договор между частни пазарни оператори. Нидерландската държава заяви, че - тъй като е заменила инвеститор в условията на пазарна икономика - нейното поведение е съгласувано автоматично с ПИУПИ. При тези обстоятелства нидерландската държава счита, че не е било необходимо да обосновава защо лихвените проценти са можели да бъдат по-високи или защо е следвало да замени тези дългосрочни заеми с краткосрочни заеми (77).
(174)
Нидерландската държава също така заяви, че при придобиване на нови дъщерни дружества е обичайна практика дружествата да осигурят едновременно с това ликвидност на новопридобитите дъщерни дружества.
(175)
Що се отнася до това дали е предоставена пряка или непряка държавна помощ на ABN AMRO N, нидерландската държава отрече ABN AMRO N да е получавало финансиране от нидерландската държава или FBN. Нидерландската държава обясни, че ABN AMRO N е разполагало с достатъчно собствено финансиране със своя мащабен франчайз за банкиране на дребно и за частно банкиране.
(176)
По отношение на мярка Z нидерландската държава заяви, че цената на сделката в размер на 6,5 млрд. EUR е била справедлива пазарна цена. Тя подчерта, че цената е била между оценката на „текущите пазарни условия“ в размер на [4 - 6,5] млрд. EUR и оценката „за обхващане на целия цикъл“ в размер на [6,5 - 9] млрд. EUR, както е изчислена от нейния външен експерт по оценяването в началото на октомври 2008 г. (преди сделката от 3 октомври 2008 г.). Що се отнася до факта, че придобиването (мярка Z) е осъществено два и половина месеца след извършването на оценката, нидерландската държава счете, че не са били необходими корекции, тъй като несигурността вече е била отразена в оценката от началото на октомври 2008 г. (78) Нидерландската държава също така заяви, че обикновено инвестиционното банкиране и несъбираемите активи са били в основата на проблемите с доверието в другите банки и са водели до съществен за тези банки спад на цените на акциите. За разлика от тях ABN AMRO N, със своя стабилен профил на банкиране на дребно и търговско банкиране, се е различавало напълно от останалите банки. Предвид този контекст нидерландската държава заяви, че коригиране на цените по аналогия с другите банки е било безсмислено.
(177)
Нидерландската държава също така подчерта, че останалите участници в консорциума, и по-конкретно RBS, е трябвало да одобрят сделката и че […]. Освен това нидерландската държава се позовава на точки (166) и (177) от предварителния доклад на експертите пред Общото събрание на акционерите на Fortis SA/NV, проведено на 11 февруари 2009 г. в Брюксел (79), като заявява, че тези точки подкрепят довода на нидерландската държава, че е платила справедлива цена за FBN, ABN AMRO N, Fortis Insurance и Fortis Corporate Insurance на 3 октомври 2008 г., която следователно представлява валидна референтна цена за продажбата от декември 2008 г.
(178)
Нидерландската държава е изпълнила мярка Z, като се е отказала от исковете, които е имала по отношение на FBN. Освен това нидерландската държава заяви, че ако Комисията стигне до заключението, че мярка Z включва държавна помощ, тя следва да приложи корекция. Тъй като подобни инструменти на други банки са търгувани при съществена отстъпка спрямо номиналната стойност (80), логично е, че пазарната стойност на дълговите инструменти, от която нидерландската държава се е отказала, също да бъде под номиналната стойност. С други думи, преобладаващите пазарни обстоятелства предполагат, че нидерландската държава не е имала право на номинална стойност, а на по-ниска пазарна стойност. Нидерландската държава заяви, че като се вземат предвид преобладаващите тогава пазарни обстоятелства, тя е имала право единствено на пазарна стойност в размер на [4,55 - 5,85] млрд. EUR (така номиналната стойност на заемите в размер на 6,5 млрд. EUR е коригирана с пазарна отстъпка от [0,65 - 1,95] млрд. EUR).
(179)
На 18 юни 2009 г. нидерландското министерство на финансите изпрати на Комисията оценката на FBN, направена от DNB, както бе изискано в решението от 8 април 2009 г. […] (81), (82), (83)
(180)
DNB също така информира Комисията относно […] ABN AMRO N с писмо от 20 януари 2010 г. […]
5.2. Мнение на нидерландската държава относно решението от 5 февруари 2010 г.
(181)
Като цяло нидерландската държава заяви, че предприетите мерки не представляват държавна помощ, тъй като:
i)
не предоставят ползи на ABN AMRO N или на FBN,
ii)
са били необходими за разделяне на ABN AMRO N и FBN от съответните им предишни дружества-майки и са произтичали от договорните задължения на нидерландската държава като наследник на Fortis SA/NV по силата на САК, или
iii)
са били икономически обосновани от гледната точка на частен инвеститор.
(182)
Нидерландската държава заяви, че Комисията следва да приложи ПИУПИ към всяка индивидуална мярка, предприета от нидерландската държава. По-конкретно по отношение на мерките, свързани със сливането (а именно мерки Б4 и Б5), нидерландската държава подчерта, че сливането е представлявало инвестиция с положителна настояща нетна стойност („ННС“) и следователно е съвместимо с ПИУПИ.
(183)
С други думи нидерландската държава не прие предварителната позиция на Комисията, изложена в съображение 96 от решението от 5 февруари 2010 г., че ПИУПИ не се прилага по отношение на мерките след интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г., тъй като тези мерки са били част от по-голяма операция за оздравяване и преструктуриране.
(184)
Нидерландската държава призна, че правилата за държавната помощ предполагат, че ПИУПИ не се прилага, когато в кратък период от време са направени няколко взаимосвързани капиталови инжекции. Независимо от това тя заяви, че този анализ не е правилен по отношение на FBN и ABN AMRO N, тъй като интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. - според нея - не са съдържали мерки за държавна помощ и в допълнение към това последващите мерки не са били свързани с първоначалната сделка.
(185)
Нидерландската държава заяви, че Комисията следва да вземе предвид много специфичните обстоятелства, при които нидерландската държава е била задължена да купи FBN. Нидерландската държава отбеляза също така, че продажбата на New HBU е била много обременяваща за нидерландската държава и за ABN AMRO N с отрицателно въздействие върху капитала в размер на 470 млн. EUR.
(186)
Нидерландската държава заяви, че е основала всички свои мерки на принципите, определени в съобщението относно банковия сектор (84) и съобщението на Комисията - Рекапитализация на финансовите институции в условията на настоящата финансова криза: ограничаване на помощта до необходимите минимални равнища и предпазни мерки срещу излишното нарушаване на конкуренцията (85) („съобщението относно рекапитализацията“). Като цяло нидерландската държава заяви, че нейните мерки са били правилно насочени, пропорционални на срещнатите предизвикателства и изготвени така, че да сведат до минимум отрицателното въздействие върху конкурентите.
(187)
Нидерландската държава заяви, че мярка A и мярка Б1 не представляват държавна помощ, тъй като държавата е била задължена по договор да реши капиталовите проблеми, пред които е било изправено ABN AMRO Z. Нидерландската държава е била задължена по договор съгласно САК да извърши разделянето на ABN AMRO Holding. DNB е позволил да започне отделянето на ABN AMRO II единствено при условие че всички участници в консорциума са внесли своя дял за отстраняване на капиталовия недостиг на ABN AMRO Z. Нидерландската държава призна, че е предоставила капитал на ABN AMRO Z чрез ABN AMRO N, но подчерта, че ABN AMRO N е имало единствено междинна роля. В крайна сметка ABN AMRO N единствено е прехвърлило капитала на ABN AMRO Z и мярка A не е предоставила селективно предимство на ABN AMRO N.
(188)
По въпроса дали капиталовият недостиг на ABN AMRO Z е резултат от селективните предимства, предоставени на ABN AMRO N, нидерландската държава заяви, че участниците в консорциума вече са гарантирали, че към момента на придобиването на ABN AMRO Holdings от консорциума (виж съображение 33) дейностите на различните проследяващи дялови участия (както е определено в съображение 35) са били отделени една от други в достатъчна степен. Тази договореност означава, че е налице ясно разграничение между дейностите на ABN AMRO N и ABN AMRO Z. Това означава, че ABN AMRO N има своя собствена структура на корпоративно управление и своя собствена отчетност. Освен това нидерландската държава насочи вниманието на Комисията към факта, че ABN AMRO N е имало отделен правен статут, считано от 6 февруари 2010 г. (86).
(189)
Освен това нидерландската държава предостави доказателства, че капиталовият недостиг на ABN AMRO Z вече е съществувал към момента на придобиването на 3 октомври 2008 г. На 3 октомври 2008 г. началното салдо на ABN AMRO Z вече е било с отрицателна стойност в размер на 7,4 млрд. EUR, а дяловото участие на Fortis SA/NV в него е било в размер на приблизително 2,5 млрд. EUR. По отношение на източниците на капиталовия недостиг нидерландската държава призна, че е било осъществено прехвърляне на стойност 1 млрд. EUR на акции на Unicredito от ABN AMRO Z към оперативните проследяващи дялови участия (включително приблизително 300 млн. EUR към ABN AMRO N), но предостави информация, която показва, че прехвърлянето на акциите на Unicredito е било извършено през февруари 2008 г., много преди нидерландската държава да се намеси. Поради това прехвърлянето на акциите на Unicredito не може да бъде счетено за държавна помощ.
(190)
По отношение на разходите, поети от ABN AMRO Z, свързани с изпълнението на функциите на централен офис, нидерландската държава подчерта, че тези разходи са намалели значително след придобиването на ABN AMRO Holding от участниците в консорциума, както е описано в съображение 33. Тъй като участниците в консорциума не са имали какъвто и да било интерес да се поддържа голям и интегриран централен офис, било е логично разходите да бъдат във възможно най-нисък размер. Данните, предоставени от нидерландската държава, показват, че разходите за функциониране на групата, поети от ABN AMRO Z, са в размер на [0 - 0,5] млрд. EUR през 2008 г. и [0 - 0,2] млрд. EUR през 2009 г., които по мнение на нидерландската държава са незначителни. Освен това нидерландската държава подчерта, че е поела задължението за покриване на тези разходи, когато е заменила Fortis SA/NV като страна по САК след придобиването на FBN (включително и ABN AMRO N) на 3 октомври 2008 г.
(191)
Нидерландската държава заяви, че съобщението относно обезценените активи (87) не би трябвало да се прилага, в случай че Комисията счете, че мярка A е държавна помощ. По мнение на нидерландската държава няма несигурност, свързана със защитените активи, които следователно не могат да бъде счетени за „обезценени“ в смисъла, използван в съобщението. Нидерландското правителство поддържа становището, че CDS на ABN AMRO N независимо от всичко все пак спазват общите принципи на това съобщение, в случай че Комисията не споделя нейната гледна точка. Освен това нидерландската държава заяви, че инструментът за кредитна защита е необходимо и пропорционално средство, което същевременно свежда до минимум нарушенията на конкуренцията,
(192)
Нидерландската държава настоя, че възвращаемостта върху CRI - 10 % възвращаемост на освободения капитал - е достатъчно висока. Освен това тя предостави доказателства, че траншът „първа загуба“ от 20 базисни пункта е бил значително по-висок от очакваната загуба. Нидерландската държава заяви, че загубите от предишни периоди (а именно [0 - 15] базисни пункта) и загубите, прогнозирани за 2010 г. (а именно [0 - 30] базисни пункта) по ипотечния портфейл на ABN AMRO N, са осигурили добра прогноза за редица бъдещи очаквани загуби. Освен това информацията за пазара, която се съдържа в рейтингови доклади (88), потвърди, че траншът „първа загуба“ надвишава очакваните загуби. Освен това нидерландската държава се позова на документ на инвестиционната банка […], в който се симулира какво развитие могат да претърпят паричните потоци на нидерландската държава при различни стресови сценарии.
(193)
Освен това нидерландската държава счете, че CRI съдържа достатъчно стимули за излизане. Нидерландската държава насочи вниманието на Комисията към коловете, включени в CRI, както и към факта, че CRI ще стане доста непривлекателен инструмент веднага щом на ABN AMRO N бъде разрешено да работи съгласно изискванията на Базел II. При тези обстоятелства нидерландската държава вярва, че ABN AMRO N вероятно ще използва кол опцията по отношение на CRI през януари 2011 г., когато се очаква преходът към изискванията на Базел II да доведе до намаляване на освободения капитал.
(194)
Нидерландската държава поясни, че разходите за разделянето (а именно мерки Б2 и Б3) са резултат от САК, по което нидерландската държава de facto е страна от 3 октомври 2008 г. Съгласно условията на САК държавата - за разлика от ABN AMRO N - е задължена да раздели ABN AMRO Holding на три части. Нидерландската държава отрече, че тези разходи са осигурили полза за ABN AMRO N и освен това разясни, че е платила разходите за разделянето, тъй като извършването на разделянето е било нейно договорно задължение.
(195)
По отношение на разумния марж в размер на 500 млн. EUR - който също е поместен в статията „разходи за разделяне“ - нидерландската държава заяви, че това е обичайна практика в банковия сектор. Банките не могат да осъществяват дейността си само с минималния изискван капитал, а се нуждаят от допълнителен поддържащ марж. В противен случай, ако банките бъдат изправени дори и пред малка пречка, те незабавно ще изпаднат във финансово затруднение. Нидерландската държава обаче посочи, че нейният принос към разумния марж ще бъде временен, както и че в по-дългосрочен план ABN AMRO N следва да генерира разумния марж самостоятелно без каквато и да било помощ от страна на нидерландската държава.
(196)
По отношение на мярка Б4 нидерландската държава заяви, че мярката не представлява държавна помощ. Нидерландската държава заяви, че когато е придобила FBN решението за сливане на двете банки вече е било взето и частично осъществено. Нидерландската държава подкрепи своето твърдение, като се позова на факта, че ABN AMRO Asset Management вече е било отделено и интегрирано във Fortis SA/NV към датата на интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. Освен това нидерландската държава подчерта, че Комисията я е задължила да приложи компенсация за сливането с цел решаване на неуредени проблеми с концентрацията, както и че тя е наследила от Fortis SA/NV компенсацията за сливането, предоставена от New HBU. Освен това нидерландската държава посочи, че в крайна сметка финансовите средства на ABN AMRO N няма да се увеличат и поради това защити позицията, че мярка Б4 не представлява държавна помощ.
(197)
Нидерландската държава посочи, че държавните средства, предоставени за финансиране на разходите за интегриране (мярка Б5), следва да бъдат разглеждани като разумна инвестиция, която води до възвращаемост в съществен размер под формата на синергии. Нидерландското правителство изчисли, че размерът на тези синергии е приблизително 1,1 млрд. EUR (преди данъчно облагане) годишно, докато първоначалните разходи за интегриране възлизат на 1,2 млрд. EUR (след данъчно облагане). По мнение на нидерландската държава общата ННС на сливането (при отчитане на синергиите, разходите за интегриране и разходите за компенсацията за сливането) следва да възлиза на положителната стойност от 2,88 млрд. EUR (89).
(198)
По мнение на нидерландската държава, конвертирането на хибриден капитал от втори ред в капитал от първи ред (мярка В) не е предоставило селективно предимство на FBN. Нидерландската държава заяви, че конвертирането е било в интерес на нидерландската държава, тъй като тя е била в състояние да конвертира заеми с купон на средна стойност от 2,976 % в собствен капитал, който по нейно мнение има привлекателна възвращаемост. Във връзка с това нидерландската държава се позова на прогнозираната нормализирана стойност на възвръщаемостта на собствения капитал на група ABN AMRO, която е приблизително […] %, както е посочено в плана за преструктуриране от декември 2009 г.
(199)
Нидерландската държава заяви, че Комисията не би трябвало да отчете всички заеми с отменено плащане за държавна помощ, в случай че Комисията счете, че мярка В е държавна помощ. Тя разясни, че конвертирането може да бъде разбито на възстановяване на капитал от втори ред по номинална стойност в съчетание с капиталова инжекция с основен капитал от първи ред (без елементи на нетни парични средства в брой). По мнение на нидерландската държава по това време тя не е можела основателно да очаква възстановяване на капитал от втори ред по номинална стойност, тъй като сравнимите инструменти на други банки са били търгувани при съществени отстъпки спрямо номиналната стойност, което е отразявало нестабилните пазарни обстоятелства. Нидерландската държава посочи, че отстъпка от [135 - 405] млн. EUR е била основателна на базата на съпоставими данни.
(200)
Нидерландската държава посочи, че плащането на 740 млн. EUR (мярка Г) е било едно от нейните задължения, произтичащи от САК. Освен това нидерландската държава подчерта, че са били извършени плащания само към другите участници в консорциума, а не към ABN AMRO N, поради което не е налице предоставяне на държавна помощ към ABN AMRO N.
(201)
По отношение на мярка Д нидерландската държава заяви, че ABN AMRO II не се е възползвало от компенсацията за изплатено обезщетение (описана в съображение 126), а че мярка Д просто е поставила ABN AMRO II в позиция, в която то е било в състояние да предостави компенсация за изплатено обезщетение на Deutsche Bank. Тя заяви, че компенсацията за изплатено обезщетение не може да бъде използвана от банката за развитие на нов бизнес и поради това тя няма да доведе до каквото и да било нарушаване на конкуренцията.
(202)
Нидерландската държава счете, че компенсацията за изплатено обезщетение съответства на съобщението на Комисията относно рекапитализацията. Нидерландската държава подчерта, че е базирала своето ценообразуване на препоръката на ЕЦБ за рекапитализацията.
(203)
Освен това нидерландската държава изрази мнението си относно съмнението на Комисията, че държателите на преференциални акции на FBN (90) не са допринесли за споделянето на тежестта в достатъчна степен. Нидерландската държава разясни, че инвеститорите в преференциални акции не са получили дивиденти през 2008 г. (нито в брой, нито с натрупване), както и че преференциалните акции са били търгувани под номинална стойност. Нидерландската държава добави, че възможността на FBN да плаща или запазва фиксирани дивиденти за бъдещи периоди зависи от това дали FBN има достатъчно печалби съгласно МСФО. Нидерландската държава отбеляза, че клаузата за дивидентите, която регулира преференциалните акции на FBN, включва текст за т.нар. механизъм за задействане/стопиране на дивидентите (dividend stopper/pusher) (91), както и че несигурността, свързана с дивидентната политика на група ABN AMRO, намалява спокойствието, което може да даде текста за механизма за задействане/стопиране на дивидентите на инвеститорите в преференциални акции.
(204)
По въпроса дали капиталът ще бъде изплатен веднага след като изчезнат (временните) капиталови нужди, нидерландската държава заяви, че възнамерява да използва дивидентната политика на група ABN AMRO по такъв начин, че група ABN AMRO няма да разполага с никакъв свръхкапитал, който би могъл да доведе до нарушаване на конкуренцията (92).
(205)
По въпроса за нарушаването на конкуренцията нидерландската държава посочи, че не е съгласна с позицията на Комисията, че положението на ABN AMRO N и FBN е било укрепено в Нидерландия в резултат на сливането, нито с позицията, че това развитие заплашва да създаде излишно нарушаване на конкуренцията. Тя беше по-скоро на противоположното мнение и в тази връзка изтъкна факта, че отделянето на FBN и ABN AMRO N от техните съответни дружества-майки и последващото сливане са били много трудоемки и предположи, че ръководството на FBN и ABN AMRO N е трябвало да отдели по-малко време на ежедневната търговска дейност, поради което според нидерландската държава отделянето и последващото сливане са оказали отрицателно въздействие върху конкурентната позиция на FBN и ABN AMRO N (или позицията на група ABN AMRO след сливането).
5.3. Мнение на нидерландската държава относно мненията на заинтересованите страни
5.3.1. Мнение на нидерландската държава относно писмото на жалбоподателя от 6 май 2009 г.
(206)
Като цяло нидерландската държава подчерта, че по нейно мнение мерките в полза на FBN и ABN AMRO N не отговарят на определението на ЕС за държавна помощ и следователно не оказват нарушаващо въздействие. Тя счете, че пазарното поведение на FBN и ABN AMRO N на пазара на спестяванията и депозитите съответства на поведението на разумен участник на пазара, който защитава своите търговски интереси. Нидерландската държава счита, че лихвените проценти, предложени от FBN и ABN AMRO N, не са имали нарушаващо въздействие. В резултат на това тя заяви, че не е налице каквото и да било нарушаване на конкурентното право на Европейския съюз.
(207)
Нидерландската държава представи редица сравнителни таблици с лихвени проценти, предложени за конкретни депозитни и спестовни продукти. Нидерландската държава отрече FBN и ABN AMRO N да са предлагали съгласувано най-високите лихвени проценти, особено ако се направи сравнение с по-малките нидерландски банки като SNS, NIBC и DSB. Освен това нидерландската държава подчерта, че лихвените проценти по спестовните сметки вече са били високи в Нидерландия преди финансовата криза, отчасти в резултат от поведението на по-малките банки с агресивна ценова политика. Нидерландската държава счита, че по време на финансовата криза банките са се опитвали да защитят своите франчайзи за спестявания чрез предлагане на относително високи лихвени проценти по спестовните продукти за клиенти.
(208)
Освен това нидерландската държава изрази мнение относно ценовата стратегия на MoneYou, интернет марката на ABN AMRO N, която беше въведена на пазара през септември 2008 г. Нидерландската държава заяви, че MoneYou представлява специален интернет продукт, който се различава значително от повечето традиционни продукти по отношение на основата на разходите и нивото на обслужване. Нидерландската държава посочи, че MoneYou е трябвало да се повиши информираността за марката през първите шест месеца от пускането ѝ на пазара и поради това е трябвало да определи лихвени проценти, които да са малко по-ниски или равни на вече определените от подобни участници на пазара, занимаващи се с интернет банкиране (93). От второто тримесечие на 2009 г. нататък лихвените проценти, предложени от MoneYou, са отбелязали спад и MoneYou е заело позиция в т.нар. сегмент на средните дружества (94). По отношение на MoneYou нидерландската държава добави, че компанията е привлякла само ограничен размер средства (а именно [0 - 5] млрд. EUR), които представляват приблизително [0 - 5] % от общия обем на средствата на нидерландския пазар на спестяванията. Нидерландската държава добави, че предишните клиенти на Van Lanschot са представлявали само малка част от клиентелата на MoneYou (а именно [0 - 5 000] сметки или [0 - 5] % от сметките, открити в MoneYou).
(209)
Освен това нидерландската държава отрече, че ABN AMRO N и FBN са разчитали единствено на нидерландския пазар на спестяванията, за да финансират собствения си бизнес. Нидерландската държава предостави нова информация, която показва, че на 6 юли 2009 г. ABN AMRO N е емитирала облигация с покритие на стойност 2 млн. EUR и че FBN е емитирала дългови инструменти, гарантирани от държавата на стойност 15,5 млрд. EUR. По мнение на нидерландската държава, твърденията на жалбоподателя са неправилни и прибързани. Тя посочи, че на FBN просто е било необходимо известно време, за да започне да осъществява касови операции и да емитира дългови инструменти, гарантирани от държавата. Освен това нидерландската държава уточни, че депозитните и спестовните продукти също така са важни за създаването на отношения с клиентите и имат различна и по-широкообхватна цел в сравнение с целта на други финансови инструменти. Във връзка с това нидерландската държава отбеляза, че загуба в пазарния дял на спестяванията и депозитите на банката може да доведе до загуби в пазарния дял на други банкови продукти.
(210)
Освен това нидерландската държава отрече, че потребителите и участниците на пазара са възприели ABN AMRO N и FBN като по-надеждни банки от конкурентите. Тя се позова на рейтингите на FBN и ABN AMRO N, отчетени от рейтинговите агенции, които са били по-ниски например от тези на Rabobank с рейтинг ААА. Техните относителни спредове CDS показаха подобни резултати. Нидерландската държава също така счете, че наличието на държавна собственост не е направило ABN AMRO N или FBN по-надеждни в очите на потребителите и участниците на пазара. Във връзка с това нидерландската държава отбеляза, че много ad-hoc държавни намеси са показали, че при възможност нидерландската държава ще се намеси по отношение на която и да е частна банка. По тази причина тя счете, че de facto не е съществувала осезаема разлика между надеждността, предлагана от частните банки в Нидерландия, в сравнение с надеждността на държавните банки в Нидерландия.
(211)
За да изчисли дали предложените лихвени проценти по отношение на спестовните продукти са довели до загуба, нидерландската държава заяви, че те не трябва да бъдат сравнявани със ставките на EURIBOR, а по-скоро със ставките, които са резултат от т.нар. „методология на съответстващия портфейл“ (95). Като използва тази методология, нидерландската държава призна, че за някой продукти е налице временен отрицателен марж. При все това тя заяви, че точно в този момент пазарното поведение е било разумно и е съответствало на пазарното поведение на конкурентите (които са частна собственост).
5.3.2. Мнение на нидерландската държава относно аргументите на жалбоподателя от 21 и 28 август 2009 г.
(212)
Нидерландската държава заяви, че изразеното от нея по-рано мнение, обобщено в съображения 206-211, във връзка с жалбоподателя, продължава да е валидно.
(213)
Освен това нидерландската държава отбеляза, че искът, предявен от жалбоподателя за това, че пазарният дял на ABN AMRO N и FBN се е увеличил, е бил базиран на грешни статистически данни. По отношение на предполагаемото увеличение на депозитите, събрани от ABN AMRO N, с 21 млрд. EUR нидерландската държава заяви, че само 5,1 млрд. EUR от тях могат да бъдат приписани на спестявания на нидерландския пазар на дребно, а останалите произтичат главно от спестявания на корпоративни клиенти и чуждестранни депозити. Нидерландската държава също така предостави данни, които показаха, че голяма част от увеличението на обема на депозитите и спестяванията в FBN е резултат от корпоративно банкиране, а не на банкиране на дребно и на частно банкиране.
(214)
Нидерландската държава подчерта, че причината клиентите в Нидерландия да инвестират повече в спестяванията си е продиктувана от несигурната макроикономическа среда. Тя се позова на данни, предоставени от Централното статистическо бюро („CBS“), които показват, че през първата половина на 2009 г. спестяванията са се повишили със 7,7 % в сравнение със същия период през предходната година. Спестяванията на клиентите на ABN AMRO N са се повишили с 7,5 % в сравнение със същия период през предходната година, което показва, че пазарният дял на ABN AMRO N по-скоро е отбелязал спад. Освен това FBN представи доказателства, които показват, че спестяванията на клиентите му са претърпели развитие в съответствие с пазарната обстановка.
5.3.3. Мнение на нидерландската държава относно мнението на ABN AMRO Bank
(215)
Нидерландската държава потвърди, че не е осигурила механизъм за ликвидност на ABN AMRO N, като по този начин потвърди в широк смисъл аргументите на ABN AMRO Bank.
6. ОЦЕНКА
6.1. Наличие на помощ
(216)
В член 107, параграф 1 от ДФЕС се предвижда, че всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар. От това следва, че една държавна мярка се определя като държавна помощ, ако изпълнява следните четири (кумулативни) критерия:
-
държавни средства;
-
селективно предимство;
-
нарушаващо въздействие върху конкуренцията; и
-
въздействие върху търговията между държавите-членки.
(217)
Първият критерий е изпълнен за мерки (Y1)-(Д), посочени в таблица 4 в съображение 128, тъй като всички тези мерки са пряко финансирани със средства на нидерландската държава.
(218)
В съображения 220-278 се анализира дали дадена мярка представлява селективно предимство за FBN, ABN AMRO N или група ABN AMRO след сливането (вторият критерий), като всяка мярка се разглежда поотделно.
(219)
Ако в този случай е налице селективно предимство, третият и четвъртият критерий също ще бъдат изпълнени. Всички мерки нарушават или заплашват да нарушат конкуренцията, тъй като поставят FBN, ABN AMRO N или група ABN AMRO след сливането в по-изгодна позиция спрямо другите конкурентни банки (трети критерий). Освен това мерките оказват и въздействие върху търговията между държавите-членки. След сливането FBN, ABN AMRO N и група ABN AMRO са банки, ориентирани към международните пазари, които осъществяват своите дейности извън Нидерландия, като същевременно се конкурират на вътрешния пазар с дъщерни дружества на чуждестранни банки (четвърти критерий).
6.1.1. Мерки Y1 и Y2 от 3 октомври 2008 г.
(220)
Уместно е да се припомни, че в настоящото решение се оценява единствено наличието на потенциална помощ за FBN, ABN AMRO N или група ABN AMRO Group след сливането. Наличието на потенциална помощ за Fortis Bank SA/NV, която произтича от мерки Y1 и Y2, е било оценено в решението от 3 декември 2008 г.
(221)
Както е посочено в съображение 52 от решението от 3 декември 2008 г. (96) и в първоначалната оценка на помощ по отношение на тези мерки, която се съдържа в решението от 8 април 2009 г., мерките, предприети на 3 октомври 2008 г. (а именно мерки X, Y1 и Y2), са неразривно свързани. Нидерландската държава е отделила FBN и ABN AMRO N от тяхното дружество-майка, което изпитва финансови затруднения, посредством придобиването на FBN, но с оглед да може напълно да изолира FBN от проблемите с ликвидността на неговото дружество-майка нидерландската държава е трябвало освен това да поеме и ролята на доставчик на финансиране на FBN. Тази цел е била изпълнена под формата на мерки Y1 и Y2. Освен това на 3 октомври 2008 г. нидерландската държава е поела задълженията по САК на Fortis Bank SA/NV.
(222)
Както е посочено в съображение 50 от решението от 3 декември 2008 г., Комисията не може да приеме, че ПИУПИ е спазен за интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г., посредством които нидерландската държава е придобила FBN (включително ABN AMRO N) срещу сумата от 12,8 млрд. EUR и освен това е предоставила на FBN финансиране с много голям размер. Като се вземат предвид преобладаващите тогава пазарни обстоятелства, нито един купувач е нямало да бъде в състояние и е нямало да желае да предложи такава висока сума за запазването на FBN (97). Освен това допълнителната информация, предоставена от нидерландската държава, показа, че на 3 октомври 2008 г. нидерландската държава също така се е съгласила да компенсира Fortis SA/NV за неговите задължения по САК. Това САК е щяло да направи интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. дори още по-малко приемливи за инвеститор в условията на пазарна икономика. Без подходяща комплексна проверка нито един инвеститор е нямало да поеме задълженията на Fortis SA/NV съгласно САК, което е довело до задължения със значителен размер на по-късен етап (за които нидерландската държава вече е била осведомена отчасти на 3 октомври 2008 г.).
(223)
За нидерландската държава интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. са били необходими с цел избягване на големи отрицателни верижни реакции в нидерландската банкова система и икономика (98). Обикновено инвеститорите в условията на пазарна икономика не взимат под внимание тези верижни реакции.
(224)
Желанието за избягване на сериозни смущения в нидерландската банкова система и икономика също така изяснява причината, поради която нидерландската държава е взела своето решение толкова бързо. На един инвеститор в условията на пазарна икономика би му отнело много повече време да оцени потенциалната необходимост от допълнителни капиталови инжекции и освен това той би проучил финансовите показатели на дружествата много по-подробно. В резултат на това един инвеститор в условията на пазарна икономика - който разполага с достатъчно време за извършване на надлежна комплексна проверка - би получил по-добра представа за последващите инвестиции и би взел тази информация предвид в своята оценка. Нидерландската държава, която е трябвало да действа бързо, за да запази финансовата стабилност в Нидерландия, не е могла да има поведение на инвеститор в условията на пазарна икономика и да отдели повече време за по-задълбочено разглеждане на интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. и свързаните със САК задължения.
(225)
Поради това Комисията потвърждава своята оценка, че интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. не са в съответствие с ПИУПИ (това заключение вече беше направено в решението от 3 декември 2008 г., в което се посочва, че тези сделки представляват държавна помощ, предоставена на Fortis Bank SA/NV).
(226)
По отношение наличието на предимство мерките от 3 октомври 2008 г., взети заедно, са позволили отделянето на FBN и ABN AMRO N от Fortis SA/NV и следователно са предоставили важно селективно предимство на FBN, като това дружество е било интегрирано в голяма степен във Fortis Bank SA/NV и по-специално силно е разчитало на последното дружество за финансиране. В плана за преструктуриране от декември 2009 г. (виж също така съображение 78), нидерландската държава призна, че ако тя не се е била намесила, FBN е щяло да претърпи срив, причинен от Fortis SA/NV. Без мерките за държавна помощ FBN е щяло да остане отговорно за задълженията на Fortis SA/NV, което е било много близо до изпадане в несъстоятелност, като това излагане е щяло да възпрепятства дейностите на FBN в съществена степен. Чрез отделяне на своите дейности от Fortis SA/NV, FBN е било в състояние да избегне до голяма степен проблемите и разходите, типични за (финансово) дружество, изпитващо финансови затруднения (например по-високи разходи за финансиране, по-лоши условия на плащане от страна на доставчиците и контрагентите, по-високи разходи за персонала с цел запазване на персонала, намаляване на дейностите и претеглените спрямо риска активи с цел запазване на капитала) (99). Въпреки че на оперативно равнище ABN AMRO N е останало отделно дружество, нидерландската държава се е страхувала от предаване на проблемите, произтичащо от факта, че е възможно клиентите на пазара да свързват ABN AMRO N с бъдещия му собственик Fortis SA/NV.
(227)
Мярка Y1 - важен компонент на интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. - също е предоставила значително предимство на FBN, особено като се има предвид размерът на сделката и преобладаващите тогава пазарни обстоятелства.
(228)
Големият механизъм за ликвидност в размер на 45 млрд. EUR (100) е бил предоставен, когато пазарите на едро фактически са били затворени, по-специално за големи суми и за дружества с относително високо съотношение заем-депозит, каквото е FBN. Фактът, че тази висока ликвидност не е била леснодостъпна на пазара, се потвърждава от факта, че на FBN са били нужни няколко тримесечия като период от време, за да замени краткосрочния механизъм за ликвидност с други източници на финансиране. В крайна сметка FBN е изплатило целия размер на краткосрочното финансиране от нидерландската държава през юни 2009 г., девет месеца след предоставяне на помощта за осигуряване на ликвидност. Рефинансирането е било извършено отчасти чрез емитирани дългови инструменти, гарантирани от държавата (101).
(229)
Поради това следва да бъде направено заключение, че мярка Y1 представлява държавна помощ, тъй като тя е предоставила на FBN предимство под формата на финансиране, което то не е могло да намери на пазара при преобладаващите тогава пазарни обстоятелства.
(230)
По отношение на мярка Y2, новацията на дългосрочни заеми, извършена от Fortis Bank SA/NV, Комисията счита, че тази мярка предоставя селективно предимство на FBN. Информацията, предоставена от нидерландската държава, показва, че Fortis Bank SA/NV е имало право на незабавно изплащане на дългосрочните заеми с фиксиран лихвен процент (с номинална стойност от 7,9 млрд. EUR) поради промяната на собствеността на равнище FBN. Благодарение на мярка Y2 FBN не е трябвало да намери нов източник на финансиране на пазара, за да изплати тези дългосрочни заеми. То е можело да продължи да извлича полза от съществуващите заеми при предкризисни лихвени проценти.
(231)
Като прие новацията, нидерландската държава предостави на FBN дългосрочен дълг при предкризисни лихвени проценти. Инвеститор в условията на пазарна икономика е нямало да предостави тези заеми при предкризисни лихвени проценти, а е щял да договори лихвени проценти, които по-добре биха отразили преобладаващите тогава пазарни обстоятелства, особено що се отнася до заеми със значителен размер.
(232)
Поради това следва да бъде направено заключение, че мярка Y2 представлява държавна помощ за FBN, тъй като тя е предоставила на FBN селективно предимство под формата на заем при предкризисни лихвени проценти. Нидерландската държава не се е опитала да приведе лихвените проценти на заемите, подлежащи на погасяване, в съответствие със следкризисните лихвени проценти като по този начин не се е държала като инвеститор в условията на пазарна икономика.
(233)
Комисията е получила достатъчно информация, въз основа на която да заключи, че ABN AMRO N не е получило финансиране посредством мерки Y1 и Y2. Поради това то не е извлякло предимство от тези мерки.
(234)
Следователно интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. не съответстват на ПИУПИ и предоставят на FBN селективно предимство. Тези мерки са дали възможност на FBN да остане на пазара и да осъществява своята стопанска дейност без допълнително предаване на проблеми от страна на неговото дружество-майка. Освен това FBN е получило финансова помощ с много голям размер, която не е била налична на пазара в рамките с толкова кратко предизвестие. Следователно мерки Y1 и Y2 представляват държавна помощ, докато, както е изложено в съображение 32 от решението от 8 април 2009 г., мярка X като такава не представлява държавна помощ, предоставена на FBN, а е част от сделка с по-широк мащаб - отделянето на FBN от Fortis Bank SA/NV - която включва държавна помощ, предоставена на FBN.
6.1.2. Приложимост на ПИУПИ за мерките, приложени след първоначалната помощ от 3 октомври 2008 г.
(235)
Нидерландската държава е предприела голям брой мерки в полза на FBN и ABN AMRO N, разпределени в рамките на период на приблизително 18 месеца. Нидерландската държава твърди, че тестът за ПИУПИ следва да бъде приложен спрямо всяка от тези мерки поотделно (и по-специално спрямо мерки Б4 и Б5, които са свързани със сливането). При все това, въз основа на хронологията на мерките (I), общата цел на мерките (II) и положението, в което се намират дружествата към момента на въвеждането на всяка мярка (III), Комисията прави заключение, че те не са достатъчно обособени, за да бъдат оценени поотделно по отношение на ПИУПИ. Комисията счита, че всички мерки са част от един продължителен процес на преструктуриране (102), (103).
(236)
Хронологията на мерките (I), описани по-рано в раздел 2.1 и раздел 2.4 от настоящото решение, показва, че всички мерки са взаимно свързани и са предприети в рамките на кратък период от време.
(237)
Освен това мерките, свързани със сливането, са ясно свързани с предходните намеси. Когато на 21 ноември 2008 г. - малко повече от шест седмици след намесата за оздравяване от 3 октомври 2008 г. - нидерландската държава е решила да слее FBN и ABN AMRO N, тя е можела да направи това, само защото току що е била спасила две дружества от обявяване в несъстоятелност. С други думи, в един съпоставителен сценарий без намесата от 3 октомври 2008 г. осъществяването на сливането е нямало да бъде възможен вариант, тъй като или двете дружества вече е нямало да съществуват, или те са щели да съществуват в съществено намален състав, което е щяло да доведе до много по-малко и по-малко привлекателно слято образувание, както нидерландската държава също допуска в своя план за преструктуриране от декември 2009 г. (виж съображение 78).
(238)
Всички мерки са имали общата цел да (II) възстановят в пълна степен жизнеспособността на FBN и ABN AMRO N. Непосредствено след интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. беше ясно, че нидерландската държава просто е стабилизирала ситуацията, като все пак са останали важни оперативни проблеми, очакващи решение, особено поради отделянето на всяко предприятие от неговото предишно дружество-майка.
(239)
Освен това сливането е било мярка, необходима за постигане на тази обща цел, а именно възстановяване на жизнеспособността в пълна степен. Самостоятелно позицията за финансиране на FBN е била слаба, тъй като то е имало относително малък франчайз за банкиране на дребно и е зависело до голяма степен от финансирането на едро (104). ABN AMRO N е изгубило важни компетенции за продукти и голяма част от своята международна мрежа. И двете дружества са били изправени пред оперативни проблеми, свързани например с ИТ, управление на данъците и риска, като освен това не е било сигурно дали дружествата са разполагали с достатъчно голям мащаб във всички стопански дейности, попадащи в техния предмет на дейност. Нидерландската държава е разгледала редица алтернативи и бързо е решила, че сливането в съчетание с допълнителни увеличения на капитала е най-добрият начин за възстановяване на жизнеспособността в пълна степен. При сценарий на сливане свързаните с множество депозити дейности на дребно на ABN AMRO N са компенсирали слабата позиция за финансиране на FBN, докато FBN е могло да допринесе за разрастването на ABN AMRO N и създаването на международни клонове към него. Освен това комбинираното образувание е било в по-добра позиция за справяне с практически проблеми и също така е било в състояние да се възползва от допълнителни икономии от мащаба. Чрез сливането е била избегната необходимостта за ново изграждане на всяко предприятие поотделно,
(240)
По отношение на ситуацията, в която са се намирали дружествата към момента на всяка мярка (III), Комисията отбелязва, че жизнеспособността на дружествата е била възстановена напълно само когато са били приложени всички мерки. Те не са били жизнеспособни в междинния етап, например към 21 ноември 2008 г., когато е било взето решението за сливане. Във връзка с това Комисията подчертава, че в края на декември 2008 г. и съответно след датата на решението за сливане FBN е било застрашено да мине под минималните капиталови изисквания на DNB, тъй като то е трябвало да поеме отписване във връзка с ABN AMRO N. ABN AMRO N все още фигурира в счетоводните книги на FBN за оценка, която вече не е реалистична (105) след оценката, използвана по отношение на мярка X, и следователно отписването е станало неизбежно. С оглед да реши капиталовия проблем на FBN нидерландската държава придоби ABN AMRO N от FBN срещу сумата от 6,5 млрд. EUR и в края на 2009 г. предприе допълнително действие за коригиране на капитала, което се изразява в конвертирането на капитал от втори ред в капитал от първи ред (виж съображение 121 и бележка под линия 52 от настоящото решение). Декларациите на нидерландската държава, […] и […] потвърждават, че FBN и ABN AMRO N все още са били изправени пред важни проблеми, свързани с жизнеспособността, след интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. (106)
(241)
Освен това Комисията подчерта, че нидерландската държава е представила изчерпателен план за преструктуриране едва след като е било взето решение за всички мерки, което е показател за това, че жизнеспособността е била напълно възстановена едва в този момент. По време на процедурата Комисията неведнъж е искала подробен план за преструктуриране (виж например съображение 137), който е от първа необходимост, за да може да бъде преценено дали жизнеспособността е била възстановена в пълна степен.
(242)
Нидерландската държава представи плана за преструктуриране от декември 2009 г. на 4 декември 2009 г., но в този първи план все още липсваха важни елементи, споменати в съобщението относно преструктурирането, например финансови прогнози за най-лош възможен сценарий. Необходимите допълнителни елементи пристигнаха на 23 март 2010 г. В отговор на по-ранните искания от Комисията за представяне на план за преструктуриране нидерландската държава отговори, че сливането между FBN и ABN AMRO N е изиграло ключова роля за преструктурирането на тези дружества. По нейно мнение екипът по управление на прехода на група ABN AMRO се е нуждаел от време за изготвяне на план и не е можел да има цялостна представа относно бъдещата форма на групата преди да бъде извършено сливането.
6.1.3. Наличие на предимство и заключение относно наличието на помощ по отношение на мерките, приложени след интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г.
(243)
Мярка Z е била необходима, за да се избегне спадът на съотношението на капитала на FBN под нивото на минималните изисквания към регулаторния капитал.
(244)
Проблемът с капитала на FBN се дължи на високата оценка на ABN AMRO N в неговите отчети. Симулациите в докладa от комплексната проверка на […] показват, че ако балансовата стойност на ABN AMRO N спадне на 6,5 млрд. EUR, това ще доведе до съотношение от първи ред и съотношение на общия капитал съответно от 3,8 % и 7,6 % за FBN (107). С други думи, съществувал е риск FBN да падне под минимума на общото регулаторно съотношение, при което се изисква минимално съотношение на общия капитал от 8 % (с максимум половината от него във втори ред). Според доклада на […], продажбата на ABN AMRO N на нидерландската държава на стойност от 6,5 млрд. EUR е повишила съотношението от първи ред и съотношение на общия капитал на FBN съответно до 7,8 % и 15,7 %, като по този е начин разрешила проблема с капитала на FBN и е позволила на дружеството да остане на пазара.
(245)
Мерките са предоставили на FBN предимство във вид на капитал, който то не би могло да намери на пазара. Освен това дружеството не е било в състояние да използва вътрешно генерираните базови печалби, за да разреши (част от) проблема, отчасти понеже е понесло загуби на стойност от 922 млн. EUR през 2008 г., свързани с измамата на Мадоф. Тъй като е съществувал риск FBN да падне под минималните капиталови изисквания, мерките са позволили на дружеството да спази регулаторните изисквания и да осъществява своята стопанска дейност.
(246)
Комисията стигна до заключението, че покупката на ABN AMRO N от нидерландската държава не е била извършена при пазарни условия, поради причините изброени по-долу.
(247)
Инвеститор в условия на пазарна икономика (108), който е имал интерес към придобиването на ABN AMRO N през декември 2008 г., би се съобразил с пазарната цена, като вземе предвид пазарните условия в този момент. В доклада на […] нидерландската държава е направила две оценки: „обхващаща цикъла“ оценка на стойност [5 - 9] млрд. EUR, при която се допуска нормализиране на пазарите, и оценка на „настоящите пазарни условия“ на стойност от [4 - 6,5] млрд. EUR, които е основана на пазарните условия през първите дни на октомври 2008 г. (109). Инвеститор в условията на пазарна икономика е щял да използва „настоящите пазарни условия“ като отправна точка.
(248)
Корекция на пазарната оценка на „настоящите условия“ би била необходима във всеки случай, за да се вземе под внимание влошаването на пазарните условия в периода между 3 октомври 2008 г. (а именно от датата, на която е издаден докладът за оценката от […]), и действителната дата, на която е взето решение за придобиването на ABN AMRO N от нидерландската държава. През този период индексът Euro Stoxx 50 се е понижил с 22,2 %, а индексът Euro Stoxx Banks се е понижил с 45,3 %.
(249)
Аргументът на нидерландската държава, че не е необходима каквато и да е корекция предвид консервативния рисков профил на ABN AMRO N (а именно липса на несъбираеми активи, добра позиция за финансиране и т.н.), не може да бъде приет. Спадът на пазара беше широко разпространен, по-специално сред банковите акции, което сочи, че спадът не е бил свързано толкова със специфичните характеристики на акциите, колкото с влошените икономически и финансови условия на пазара и свързаното с това увеличение на изисканите рискови премии. Предвид този контекст е необходимо оценката на „настоящите пазарни условия“ от 3 октомври 2008 г. да бъде коригирана надолу, за да се получи разумна оценка за стойността на ABN AMRO N на 14 декември 2008 г. Прилагането на наблюдаваните процентни спадове на индекса Euro Stoxx 50 и индекса Euro Stoxx Banks (22,2 % и 45,3 %) води до установяване на диапазон на пазарните цени за декември 2008 г. между [2,2 - 3,6] млрд. EUR и [3,1 - 5,1] млрд. EUR (а именно [4 - 6,5] млрд. EUR, понижени с 22,2 % и с 45,3 %) (110).
(250)
Комисията може да приеме, че, както е заявено от нидерландските власти, трябва да бъде направена корекция, за да се вземе под внимание фактът, че нидерландската държава не е извършила плащане по сделката в брой. В резултат от мярка Y2 нидерландската държава е притежавала дълг, емитиран от FBN, и след това е заплатила на FBN за ABN AMRO N, като е опростила част от този дълг с номинална стойност от 6,5 млрд. EUR. Тъй като дълговете, емитирани от други банки в този момент са се търгували с отстъпка от номиналната стойност, Комисията може да приеме, че стойността на дълговите инструменти е била по-ниска от номиналната стойност. Въз основа на наличната пазарна информация Комисията може да приеме корекция от [10 - 30] % или [0,65 - 1,95] млрд. EUR.Това предполага действителна стойност на транзакцията от [4,55 - 5,85] млрд. EUR (6,5 млрд. EUR минус [0,65 - 1,95] млрд. EUR), а не 6,5 млрд. EUR (111).
(251)
В такъв случай размерът на помощта в мярка Z ще представлява разликата между заплатената цена и пазарната стойност на ABN AMRO N. В този случай тя ще бъде между [0 - 2,75] млрд. EUR ([4,55 - 5,85] млрд. EUR минус [3,1 - 5,1] млрд. EUR) и [0,95 - 3,65] млрд. EUR ([4,55 - 5,85] млрд. EUR минус [2,2 - 3,6] млрд. EUR).
(252)
Комисията не вижда никакво основание за твърденията на нидерландската държава, че нейната оценка от 6,5 млрд. EUR е била убедително потвърдена с одобрението на другите участници в консорциума и от доклад на […]. Заплащането на завишена цена за ABN AMRO N не е повлияло на другите участници в консорциума, което означава, че тяхното одобрение на продажбата не е представлявало одобрение на самата стойност. Освен това липсват признаци, че самите участници в консорциума са извършили нова оценка. Освен това писмото на […] не подкрепя твърдението на нидерландска държава. […] просто е потвърдило, че методологията и процесът и краткият доклад за тях не могат да бъдат приети като надеждно средство за определяне на стойността. Освен това в доклада на […] като основа се използва цената, заплатена от нидерландската държава за FBN и ABN AMRO N на 3 октомври 2008 г. Както е изложено по-горе, сделката, извършена на 3 октомври 2008 г., не е сделка, основана на пазара. Сделка, която съдържа помощ, не може да бъде използвана за установяване на пазарна цена.
(253)
Докладът на експертите, които работят за акционерите на Fortis SA/NV, също не поддържа хипотезата, че нидерландската държава не е заплатила завишена цена. Докладът представлява единствено вторичен анализ на оценките и методите на оценяване, които са били използвани по време на процеса, а не нова оценка. Освен това докладът трябва да бъде тълкуван в собствения си контекст. Акционерите на Fortis SA/NV са изразили опасения, че са получили прекалено ниска цена за придобитите от нидерландската държава акции и основният предмет на доклада е това твърдение, т.е. че нидерландската държава е заплатила прекалено ниска цена. На последно място трябва да бъде посочено също така, че параграфите, на които се позовава нидерландската държава, не съдържат нищо за самото дружество ABN AMRO N поотделно, а в тях се споменава единствено пълният пакет от активи, придобити от нидерландската държава.
(254)
Поради това трябва да бъде заключено, че мярка Z представлява мярка за държавна помощ в полза на FBN, тъй като тя предоставя на FBN капитал, който му дава възможност да остане на пазара. Определеният размер на помощта попада в диапазона между [0 - 2,75] млрд. EUR и [0,95 - 3,65] млрд. EUR.
(255)
Комисията достигна до заключението, че покриването на капиталовия недостиг на ABN AMRO Z е отговорност на нидерландската държава, а не на ABN AMRO N. От 3 октомври 2008 г. насам нидерландската държава е обвързана от условията на САК. В съответствие с това тя е била задължена да извърши разделянето на ABN AMRO Holding, като се придържа към условията, описани в САК. Тъй като финансовият надзорен орган е разрешил процесът на разделянето да започне едва щом бъде решен проблемът с капитала на ABN AMRO Z, нидерландската държава и другите участници в консорциума не са имали друг избор, освен да запълнят капиталовия недостиг на ABN AMRO Z.
(256)
ABN AMRO N просто е действало като посредник в структура, като е осигурило необходимия капитал на ABN AMRO Z, което не е имало никакви оперативни дейности.
(257)
Комисията не е открила никакво доказателство за наличието на непряка помощ, предоставена на ABN AMRO N. Предоставените от нидерландската държава пояснения са потвърдили, че всички значими финансови сделки между ABN AMRO Z и ABN AMRO N са се провели при пазарни условия или преди държавната намеса от 3 октомври 2008 г.
(258)
Както е споменато в съображение 110, CRI е бил запазен след отделянето на ABN AMRO II от ABN AMRO Bank с цел покриване на разумния марж на стойност 500 млн. EUR и разходите за интегриране в размер на 1,2 млрд. EUR, докато парични потоци от инструменти MCS са били инжектирани в ABN AMRO Z. По този начин от датата на отделянето на ABN AMRO II от ABN AMRO Bank (а именно 6 февруари 2010 г.) (до края на CRI през октомври 2010 г.) CRI е представлявало държавна помощ за ABN AMRO II, докато стойността в размер на 1,7 млрд. EUR от MCS, приходите от която са били прехвърлени на ABN AMRO Z, е престанала да бъде помощ за ABN AMRO N/ABN AMRO II на същата дата. Следователно тези промени не са променили количеството на помощта, а само инструментите, чрез които е била предоставена помощта, както и нейната продължителност. Тази промяна на формата не поражда никакви въпроси, които е необходимо да бъдат разгледани в останалата част от настоящото решение.
(259)
Поради това трябва да се заключи, че мярка А не представлява държавна помощ. Съгласно САК, разрешаването на проблемите с недостига на капитал на ABN AMRO Z е договорно задължение на нидерландската държава като правоприемник на Fortis SA/NV. Ето защо мерките не представляват селективно предимство за ABN AMRO N и не го освобождават от разходите, които то е щяло да поеме в обичайния случай.
(260)
Тъй като CRI не е бил достатъчен, за да покрие недостига на капитал на ABN AMRO Z, нидерландската държава е трябвало да инжектира допълнителен капитал посредством MCS. Обосновката, разработена по отношение на мярка A, важи и за мярка Б1.
(261)
Поради това се стига до заключението, че мярка Б1 не представлява държавна помощ, тъй като финансирането на капиталовия недостиг на ABN AMRO Z е било задължение на нидерландската държава според САК и не предоставя селективно предимство на ABN AMRO N.
(262)
Цялата сума от 1,08 млрд. EUR (а именно мерки Б2 и Б3, взети заедно) включва общи разходи за разделянето в размер на 480 млн. EUR, разходи в размер на 90 млн. EUR, свързани със създаването на отдел „Парични пазари“, и разумен буфер в размер на 500 млн EUR. Важно е да бъде направено разграничение между разумния буфер в размер на 500 млн. EUR и останалите разходи за разделянето в размер на 580 млн. EUR.
(263)
По отношение на останалите разходи за разделянето Комисията приема, че САК е задължило нидерландската държава да извърши разделянето на ABN AMRO Holding на три отделни части, като се придържа към насоките за САК. С други думи, разходите за разделянето са следствие от договорните задължения, които нидерландската държава е поела съгласно САК като правоприемник на Fortis SA/NV. В нетно изражение ABN AMRO N няма да има по-добра капиталова позиция заради настоящата мярка, тъй като нидерландската държава инжектира капитал, който незабавно се изразходва за разходите за разделянето.
(264)
Тази обосновка обаче не е валидна по отношение на разумния марж в размер на 500 млн. EUR, тъй като липсва каквато и да било договорно задължение на държавата да го осигури. Ако нидерландската държава не бе предоставила тази помощ, ABN AMRO N щеше да бъде в по-неблагоприятна финансова позиция и щеше да бъде задължено например да намали своите RWA, за да освободи капитал. С други думи, разумният марж представлява селективно предимство, което е подобрило конкурентната позиция на ABN AMRO N в сравнение със сценарий, в който мярката не е била осъществена.
(265)
Ето защо се стига до заключението, че макар общите разходи за разделянето да не представляват държавна помощ, разумният марж в размер на 500 млн. EUR (а именно част от мярка Б3) представлява такава помощ. Той предоставя на ABN AMRO N допълнителен капитал и представлява селективно предимство.
(266)
Комисията подчерта, че не е съществувало каквото и да било договорно или икономическо задължение за сливането на FBN и ABN AMRO N, когато нидерландската държава е придобила тези дружества.. Подразделението за управление на активите на ABN AMRO N наистина е било интегрирано в рамките на Fortis Bank SA/NV, но това подразделение не е задължителен отдел за банките, тъй като много други банки имат специализирани външни снабдители, които осигуряват продукти за управление на активите. Самата нидерландска държава реши на 21 ноември 2008 г. да изпълни сливането на ABN AMRO N и FBN, като предпочете този вариант пред другите алтернативи за преструктуриране, например самостоятелна стратегия за двете банки, бърза продажба на едното или и на двете дружества или бърза продажба на основни дъщерни дружества.
(267)
FBN и ABN AMRO N не са могли да заплатят сами първоначалните разходи за интегриране, свързани със сливането. Комисията констатира, че в общественото пространство нидерландската държава е защитила сливането, като е заявила, че „двете банки са по-силни заедно, отколкото самостоятелно“ (112). Сливането в действителност трябва да доведе до големи предимства под формата на синергии (оценени в размер на 1,1 млн. EUR преди данъчно облагане годишно) и по-силна конкурентна позиция (например по-високи пазарни дялове, по-добра база за финансиране и пр.).
(268)
С оглед да усвоят ползите от сливането FBN и ABN AMRO N е трябвало да поемат редица разходи (а именно разходи, свързани с компенсацията за сливането, разходи за интегриране). Нидерландската държава е заплатила тези разходи чрез рекапитализация (в момент, когато все още трудно се е намирал капитал), а FBN и ABN AMRO N са усвоили всички ползи. Поради това нидерландската държава предоставя ясно предимство на FBN и ABN AMRO N.
(269)
По мнение на нидерландската държава сливането е с положителна настояща нетна стойност (113). При все това, както вече обстойно е посочено в съображения 235-242, мерки Б4 и Б5 следват други мерки за държавна помощ и са част от по-голям план за преструктуриране, поради което ПИУПИ не се прилага.
(270)
Поради това се стига до заключението, че мерки Б4 и Б5 представляват държавна помощ съответно в размер на 300 млн. EUR и 1,2 млрд. EUR. Те предоставят на FBN и ABN AMRO N селективно предимство, като им осигуряват капитал.
(271)
Мярка В предоставя на дружество FBN капитал, който му дава възможност да спази минималните регулаторни изисквания на финансовия надзорен орган. Ако нидерландската държава не беше конвертирала капитала от втори ред в капитал от първи ред, на FBN шеще да се наложи да преустанови своите операции или щеше да бъде задължено да търси алтернативни решения, например намаляване на неговите RWA с цел освобождаване на капитал от първи ред. Благодарение на мярката FBN е разполагало с повече капитал и се е намирало по-силна конкурентна позиция, отколкото при сценарий, в който не се предоставя помощ.
(272)
Нидерландската държава е конвертирала дългови инструменти от втори ред с номинална стойност в размер на 1,35 млрд. EUR в капитал от първи ред с еквивалентна стойност. Това конвертиране е довело до същите парични потоци като в сценария, при който FBN изкупува по номинална стойност инструментите от втори ред, притежавани от държавата, последвано от повишаване на капитала на същата стойност. По аналогия на съображение 250 Комисията би могла да приеме, че пазарната стойност на дълговите инструменти, от която нидерландската държава се е отказала, е била под номиналната стойност. Като се имат предвид отстъпките за подобни инструменти на конкурентните банки, е оправдана отстъпка в размер на [135 - 405] млн. EUR (или [10 - 30] %). С други думи, FBN непряко е заплатило на нидерландската държава сума, която е с [135 -- 405] млн. EUR повече от исканата, като косвено е откупило инструментите по номинална стойност. Поради това стойността на помощта е щяла да бъде [0,945 - 1,215] млрд. EUR, а не 1,35 млрд. EUR.
(273)
Твърдението на нидерландската държава, че мярката съответства на ПИУПИ, не може да бъде прието. Мярката следва други мерки, в които е налице държавна помощ, както е пояснено в съображения 235-242, поради което ПИУПИ не се прилага.
(274)
Поради това трябва да бъде направено заключение, че мярка В представлява държавна помощ в размер на [0,945 - 1,215] млрд. EUR, тъй като тя предоставя на FBN предимство под формата на допълнителен капитал.
(275)
По отношение на плащанията към другите участници в консорциума Комисията е заключила, че плащанията наистина са част от свързаните със САК задължения. Участниците в консорциума са очаквали появата на някои непредвидени проблеми по време на процеса на разделянето и САК описва процедурите, които трябва да бъдат използвани за решаване на тези проблеми. Комисията не е открила никакви доказателства, че плащанията от страна на нидерландската държава към другите участници в консорциума са довели до допълнително прехвърляне на нетни активи към ABN AMRO N или до каквито и да било друго предимство за дружеството.
(276)
Поради това се стига до заключението, че мярка Г не представлява държавна помощ, тъй като мярка Г е била задължение по САК на държавата, а не на ABN AMRO N. Мярка Г не включва предоставянето на селективно предимство на ABN AMRO N.
(277)
Комисията стигна до заключението, че до голяма степен кръстосаните задължения са свързани със специфичния контекст на отделянето на ABN AMRO N от неговото дружество-майка ABN AMRO Bank (понастоящем RBS NV). Съгласно нидерландския закон за дружествата Deutsche Bank като купувач на New HBU носи отговорност за дълговете на ABN AMRO Bank, ако последното не изпълни своите задължения. Ето защо Deutsche Bank иска да получи обезщетение за риска, на който е изложено заради ABN AMRO Bank. Ако ABN AMRO N не беше отделено от ABN AMRO Bank, тези кръстосани задължения между New HBU и ABN AMRO Bank нямаше да съществуват. Поради това нидерландската държава предостави гаранция по отношение на кръстосаните задължения, които съществуват единствено заради отделянето на ABN AMRO N. Нидерландската държава не е предоставила гаранция по отношение на кръстосаните задължения между New HBU и ABN AMRO N.
(278)
Поради това се заключава, че може да бъде прието, че мярка Д не представлява държавна помощ, тъй като съгласно САК отделянето на ABN AMRO N от ABN AMRO Bank е задължение на нидерландската държава.
6.1.4. Количествено определяне на държавната помощ
(279)
Група ABN AMRO (или FBN и ABN AMRO N преди сливането) се е облагодетелствала от помощ за рекапитализация, която попада в диапазона между 4,2 млрд. EUR и 5,45 млрд. EUR. Тази стойност преминава в диапазона 2,75 %-3,5 %, когато бъде сравнена с претеглените спрямо риска активи на група ABN AMRO.
(280)
Комисията подчерта, че FBN също така се е облагодетелствало от помощ за осигуряване на ликвидност в доста значителен размер както в относително, така и в абсолютно изражение.
Таблица 5
Държавна помощ: Обобщена таблица за помощта за рекапитализация и помощта за осигуряване на ликвидност
Помощ за рекапитализация
(всички стойности са в млрд. EUR)
Минимален размер на държавната помощ
Максимален размер на държавната помощ
RWA на комбинираното образувание ABN AMRO N
мин. % на RWA
макс. % на RWA
Мярка Z: Нидерландската държава придобива AA от FBN
[0 - 2,75]
[0,95 - 3,65]
162,6 (114)
[0-1,7] %
[0,6 - 2,25] %
Мярка Б3: Разходи за разделяне (разумен марж)
0,5
0,5
149,5 (115)
0,33 %
0,33 %
Мярка Б4: Капиталов недостиг, свързан с продажбата на HBU
0,3
0,3
149,5
0,20 %
0,20 %
Мярка Б5: Разходи за интегриране
1,2
1,2
149,5
0,80 %
0,80 %
Мярка В: Конвертиране на капитал от втори ред == капитал от първи ред
[0,945 - 1,215]
[0,945 - 1,215]
149,5
[0,63 - 0,82] %
[0,63 - 0,82] %
Общ размер на помощта за рекапитализация
4,2
5,45
2,75 %
3,5 %
Финансова помощ/Помощ за осигуряване на ликвидност
Мярка Y1: Механизъм за краткосрочна ликвидност
45
Мярка Y2: Дългосрочни заеми
7,9
Емитиране на нов дългов инструмент, гарантиран съгласно нидерландската гаранционна схема
18,8
Общ размер на финансовата помощ/помощ за осигуряване на ликвидност
71,7 (или 52,9 след коригиране на двойното отчитане) (116)
6.2. Съвместимост на различните мерки за помощ
(281)
Член 107, параграф 3, буква б) от Договора дава право на Комисията да обяви дадена помощ за съвместима с вътрешния пазар, ако тя е предназначена „за преодоляването на сериозни затруднения в икономиката на държава-членка“. По отношение на нидерландската икономика рискът от сериозни затруднения е бил потвърден в редица одобрения на Комисията относно мерките, предприети от нидерландските власти за борба с финансовата криза, каквато мярка е например гаранционната схема.
(282)
Във връзка с това обаче е важно да се подчертае, че Първоинстанционният съд е изтъкнал, че член 107, параграф 3, буква б) от Договора трябва да се прилага ограничително (117), така че затруднението в икономиката да окаже влияние върху цялата държава-членка, а не само в регионален мащаб. Комисията отбелязва, че ABN AMRO N и FBN са водещи нидерландски банки с клонова мрежа в национален мащаб и челни позиции на пазара в широка гама от сегменти на нидерландския пазар за банкиране на дребно и банкиране за МСП. В контекста на редица колебания, свързани с възстановяването от глобалната финансова и икономическа криза, прекратяването на дейността на тези банки би причинило сериозни затруднения за нидерландската икономика и поради това държавна помощ от нидерландското правителство може да бъде оценена по силата на член 107, параграф 3, буква б) от Договора.
(283)
Комисията изложи повече подробности относно съвместимостта на специфичните мерки в своето съобщение относно банковия сектор, в съобщението относно рекапитализацията и в съобщението относно обезценените активи, както и относно изискваното преструктуриране в своето съобщение относно преструктурирането.
(284)
Индивидуалните мерки трябва да бъдат проучени в контекста на съответните съобщения на Комисията. Инструментът за освобождаване на капитал не обхваща обезценените активи и de facto е заместител на мярка за рекапитализация. При все това съгласно общите принципи, които се съдържат в съобщението относно обезценените активи, инструментът за освобождаване на капитал трябва да бъде в съответствие с вътрешния пазар. С оглед да поддържа равни условия Комисията трябваше да провери дали CRI не е бил използван за пренасочване на очаквани загуби към портфейла на държавата. Мярка A също така следва да съдържа достатъчно стимули за излизане и в случай че икономическата ситуация се влоши, ABN AMRO N все пак трябва да поеме известни загуби чрез вертикална част. Мерките за осигуряване на ликвидност (мерки Y1 и Y2) трябва да бъдат оценени в контекста на съобщението относно банковия сектор, а мерките за рекапитализация (и по-специално мерки Z, Б4 и Б5, както и разумния марж в размер на 500 млн. EUR, който беше част от мерки Б3 и В) - в контекста на съобщението относно рекапитализацията.
6.2.1. Съвместимост на мерки Y1 и Y2 съгласно съобщението относно банковия сектор
(285)
С цел да се спази съобщението относно банковия сектор мерки Y1 и Y2 трябва да бъдат добре насочени, пропорционални и предназначени да избегнат необосновано нарушаване на конкуренцията.
(286)
Комисията повтаря заключението, съдържащо се в съображение 51 от решението от 8 април 2009 г., че предприетите мерки за прекъсване на всички връзки между FBN и неговото дружество-майка Fortis SA/NV са били необходими, за да може FBN да се защити от тогавашните сериозни затруднения на неговото дружество-майка. Поради това мерките могат да бъдат счетени за добре насочени с цел постигане на оздравяване на FBN.
(287)
Мерки Y1 and Y2 също така трябва да бъдат пропорционални и да не нарушават необосновано конкуренцията. Във връзка с това Комисията има благоприятно мнение относно ценовата система, разработена от нидерландската държава, която цели да създаде равни условия с гаранционната схема (вж. съображение 169). По отношение на гаранционните схеми Комисията последователно е искала от държавите-членки да начисляват премия от най-малко 50 базисни пункта за гаранции със срок, по-дълъг от три месеца (и не по-дълъг от 12 месеца). Комисията заключи, че нидерландската държава не е прилагала системно EURIBOR + 50 базисни пункта за заемите, по-дълги от три месеца. Поради това Комисията може да обяви мярка Y1 за съвместима с вътрешния пазар единствено ако бъде извършено корективно плащане в размер на 18,2 млн. EUR, за да се гарантира, че заемите с матуритет от повече от три месеца са ефективно изплатени при стойност от EURIBOR + 50 базисни пункта. Комисията отбелязва, че всички механизми за ликвидност са били изплатени и приключени през юни 2009 г.
(288)
По отношение на мярка Y2 Комисията констатира, че понеже нидерландската държава не е променила лихвения процент и матуритета на заемите, FBN е получило изгода от сравнително евтини заеми, които биха могли да нарушат конкуренцията. Поради това Комисията може да обяви мярката за съвместима със съобщението относно банковия сектор само при правилно прилагане на всички условия, изложени по-нататък в настоящото решение, и по-конкретно мерките за ограничаване на нарушаването на конкуренцията.
6.2.2. Съвместимост на мерки Z, Б3 (а именно 500 млн. EUR), Б4, Б5 и В съгласно съобщението относно рекапитализацията
(289)
Комисията стигна до заключението, че въпросните мерки са били въведени, за да отговорят на реална потребност и представляват необходимия минимум за цялостно възстановяване на жизнеспособността на въпросните дружества.
(290)
По отношение на възнаграждението Комисията констатира, че държавата вече е била собственик на 100 % от обикновените акции на FBN (и непряко на 100 % на акциите на ABN AMRO N). Всички тези мерки са били абсолютно необходими с цел запазване на стойността на това дялово участие.
(291)
Група ABN AMRO ще реализира възвръщаемост на собствения капитал от приблизително […] % през 2013 г., което е признак, че благодарение на всички държавни намеси е било създадено жизнеспособно и рентабилно предприятие.
(292)
Всички налични оценки на група ABN AMRO са много над размера на помощта в мерки Z, Б3, Б4, Б5 и В (а именно между 4,2 млрд. EUR и 5,45 млрд. EUR). По този начин държавата ще получи подходящо възнаграждение по отношение на помощта, предоставена на ABN AMRO N и FBN (118).
(293)
Предвид изложеното по-горе Комисията стигна до заключението, че Мерки Z, Б3, Б4, Б5 и В са съвместими със съобщението относно рекапитализацията, ако бъдат надлежно изпълнени условията, изложени по-долу в решението.
6.2.3. Съвместимост на инструмента за освобождаване на капитал с принципите, изложени в съобщението за обезценени активи
(294)
Комисията потвърждава, че инструментът за освобождаване на капитал, въведен от нидерландската държава, се различава от традиционните мерки за обезценени активи, приложени в други случаи. Докато другите мерки за обезценени активи имат за цел да освободят банките от обезценени активи, портфейлът, защитен от CRI, е традиционен нидерландски ипотечен портфейл, от който нито ABN AMRO N, нито външни експерти са очаквали съществено влошаване на резултатите.
(295)
Комисията отбеляза, че традиционна рекапитализация на равнището на ABN AMRO N не е благоприятна за нидерландската държава, понеже то не е било отделно юридическо лице в съответния момент и нидерландската държава е нямало да бъде в позиция да обособи капиталовите си вноски, което би довело до отрицателни последствия, особено при сценарии, свързани със затруднения. Освен това инструментите за освобождаване на частния капитал не са били осъществими, като се има предвид размерът на сделката и усложненията, свързани с отделянето на ABN AMRO Bank NV, дружеството-майка на ABN AMRO N и ABN AMRO Z.
(296)
Предвид тези особени обстоятелства Комисията може да приеме, че CRI е алтернативно средство на традиционното увеличаване на капитала, а не за защита срещу несъбираеми активи и поради това той е необходима и подходящо насочена мярка, целяща решаване на специфичния проблем с капитала на ABN AMRO Z.
(297)
Въпреки факта, че мярката е основно заместваща мярка за рекапитализация, тя трябва да бъде съвместима с другите схеми за освобождаване на капитал, така че да защитава вътрешния пазар, както е пояснено в съображение 284.
(298)
Комисията заключи, че нидерландската държава е предоставила достатъчно доказателства, за да покаже, че оценката е била такава, че ABN AMRO N или неговите законни правоприемници ще понесат очакваните загуби. Пазарните данни (по-конкретно рейтинговите доклади), данните от предишни периоди и последните доказателства от ABN AMRO N показват, че годишният транш „първа загуба“ от 20 базисни пункта трябва да е достатъчен за покриването на очакваните загуби.
(299)
Възнаграждението, което ABN AMRO N плаща, не е по-ниско от изискването в съобщението относно обезценените активи и съобщението относно рекапитализацията. Възнаграждението предполага, че ABN AMRO N ще заплати 10 % от стойността на капитала, който е освободен от сделката като резултат на намаляването на RWA. Тази ставка е благоприятна в сравнение с минималните ставки, изложени в точка (27) от съобщението относно рекапитализацията. Поради относително високото възнаграждение вертикалният дял от 5 % и механизмът за дължими възстановявания могат да бъдат проучени в съответствие с точка (24) и бележка под линия 15 от съобщението относно обезценените активи.
(300)
Освен това мярка A съдържа достатъчно стимули за излизане. Кол опциите, описани в съображение 107, показват, че за ABN AMRO N (или понастоящем група ABN AMRO) е лесно да прекрати мерките. Освен това ценообразуването е такова, че мерките стават все по-скъпи с течение на времето. В договорните условия се предвижда, че ценообразуването няма да бъде регулирано, когато група ABN AMRO започне да изчислява своите капиталови изисквания въз основа на Базел II. Тази липса на регулиране ще намали ефекта от освобождаването на капитал от мярката, докато гаранционната такса няма да се понижи. Освен това траншът „първа загуба“ е изчислен като процент от началната стойност на портфейла, така че като процент траншът „първа загуба“ от неизплатения портфейл (а именно коригираният начален портфейл inter alia за плащания) постепенно ще се повиши с времето.
(301)
С оглед на характеристиките на CRI и с оглед плана за преструктуриране от декември 2009 г. и актуализирания план за преструктуриране от ноември 2010 г., както е описано в дял 2.3 от решението, Комисията счита, че мярка А е съвместима с основните принципи на мярката относно обезценените активи и с принципите на вътрешния пазар, както е обяснено в съображение 284.
(302)
Фактът, че група ABN AMRO се е възползвала от кол опцията по отношение на CRI скоро след изпълняването на изискванията на Базел II, подтвърждава ex-post анализа, направен в съображения 294-301.
6.3. Оценка на помощта и на плана за преструктуриране от декември 2009 г., както и на актуализирания план за преструктуриране от ноември 2010 г. съгласно съобщението относно преструктурирането
(303)
Поради стойността и обхвата на помощта, както е описано в предходните параграфи, и по-конкретно факта, че помощта за рекапитализация е превишила 2 % от RWA, Комисията счита, че е нужно всеобхватно преструктуриране в съответствие с точка (4) от съобщението относно преструктурирането.
6.3.1. Жизнеспособност
(304)
В плана за преструктуриране трябва да се демонстрира, че стратегията на банката е основана на съгласувана концепция и да се покаже, че банката е възстановила своята жизнеспособност в дългосрочен план без да разчита на държавна подкрепа.
(305)
Както вече бе заключено в решението от 5 февруари 2010 г., в търговските модели на FBN и ABN AMRO N не се разчита на поемането на прекомерен риск и на неустойчиви практики за кредитиране. При все това двете образувания са били оставени уязвими и не са били снабдени в някои основни области като последствие от отделянето им от групите на техните съответни дружества-майки. След разбиването на неговото дружество-майка ABN AMRO N е имало ограничен достъп до по-големи дружества, вече е нямало достъп до международна мрежа и са му липсвали редица продукти и ИТ капацитет. Освен това FBN е било сериозно засегнато от отделянето му от дружеството-майка и неговите финансови средства са били генерирани изключително на пазара за продажби на едро. Планът за преструктуриране на група ABN AMRO от декември 2009 г. (както и актуализираният план за преструктуриране от ноември 2010 г.) показва, че интегрирането на ABN AMRO N и FBN значително е намалило слабостите на всяко от отделните предприятия. Комбинацията между FBN и ABN AMRO N е спомогнала за облекчаването на някои от тези проблеми. Големият франчайз за банкиране на дребно и частно банкиране на ABN AMRO N е включвал множество депозити, което е създало по-добър финансов профил за интегрираната група, FBN е разрешило част от проблемите с международната мрежа на ABN AMRO N и двете групи заедно са били в състояние да разрешат по по-добър начин например проблемите, свързани с информационни технологии (а именно не всяка от тях е трябвало да възстановява поотделно ИТ-платформа и други инструменти за поддръжка).
(306)
Финансовите прогнози показват, че към края на периода за преструктуриране комбинираното образувание следва да бъде в състояние да покрие своите разходи и да реализира подходяща възвръщаемост на собствения капитал в размер на приблизително […] %. Дори и в „стресов“ сценарий дружеството ще продължи да реализира печалби, а съотношението на неговата капиталова адекватност ще се задържи над минималните регулаторни прагове. Следователно капиталовият буфер на дружество изглежда достатъчно висок - след неколкократните държавни намеси - за да издържи на бъдещи неблагоприятни обстоятелства без да се налага отново да се обръща за помощ към държавата.
(307)
Както показват данните от втората половина на 2008 г. и първата половина на 2009 г., изключително важно е да се реализират достатъчно високи нетни лихвени приходи, за да се създаде напълно жизнеспособно дружество. Поради това планът за преструктуриране от декември 2009 г. и актуализираният план за преструктуриране от ноември 2010 г. могат да бъдат обявени за съвместими с изискванията за жизнеспособност, които се съдържат в съобщението относно преструктурирането само при условие че група ABN AMRO ще се стреми да реализира актуализираните нетни лихвени приходи, определени в плана за преструктуриране от ноември 2010 г. Група ABN AMRO трябва редовно да докладва за своя напредък на Комисията- поне веднъж на всяко тримесечие. Ако група ABN AMRO констатира отклонения в сравнение с тези прогнози, тя следва незабавно да предприеме корективни действия.
(308)
Планът за преструктуриране трябва да съдържа прогнозни стойности с нужната разбивка, а преструктурирането изисква също така и оттегляне от дейностите, оттегляне от дейности, които ще генерират структурни загуби в средносрочен план (119). В съображение 120 от решението от 5 февруари 2010 г. Комисията изрази съмнения дали проблемите с жизнеспособността на подразделението Prime Fund Solutions - което докладва значима загуба във връзка с Madoff от 2008 г. - са били решени по адекватен начин. Този проблем е бил решен с продажбата на PFS на Credit Suisse (виж също така съображение 74). Подробните прогнозни стойности на равнището на подразделението показват, че както при базов сценарий, така и при „стресов“ сценарии всички подразделения допринасят за резултатите по положителен начин. Поради това Комисията може да заключи, че няма други подразделения със структурни проблеми във връзка с рентабилността и с оглед на това заключение няма да бъдат необходими допълнителни продажби, за да се подобри жизнеспособността на дружеството.
6.3.2. Споделяне на тежестта/необходим минимум
(309)
Планът за преструктуриране следва ясно да показва, че помощта е останала ограничена до необходимия минимум. Разходите, свързани с преструктурирането, следва да се платят не само от държавата, а и в максимална степен от лицата, които са инвестирали в банката. С други думи, банката и притежателите на нейния капитал следва да направят възможно най-голям принос към преструктурирането със свои собствени ресурси. Помощта за преструктуриране следва да бъде ограничена до покриване на разходи, които са необходими за възстановяване на жизнеспособността. В съответствие с това на предприятията не следва да се отпускат публични ресурси, които биха могли да бъдат използвани за финансиране на дейности, които нарушават пазара и които не са свързани с процеса на преструктуриране, например придобивания (120).
(310)
В съобщението относно преструктурирането се припомня, че забраната за придобиване е необходима, за да се ограничи помощта до необходимия минимум. В точка (23) от съобщението относно преструктурирането се посочва изрично, че „не трябва да се предоставят на предприятието публични средства, които биха могли да бъдат използвани за финансиране на дейности, нарушаващи пазара и несвързани с процеса на преструктуриране. Например придобиване на дялове в други предприятия или нови инвестиции не може да бъде финансирано чрез държавна помощ, освен ако не е от основно значение за жизнеспособността на предприятието“.
(311)
Освен това в съобщението относно преструктурирането забраната за придобиване се свързва с нарушения на конкуренцията. В съображения (39) и (40) от съобщението се обяснява, че „Държавната помощ не трябва да бъде използвана в ущърб на конкуренти, които не получават подобна подкрепа с публични средства“ и че „банките не следва да използват държавна помощ за придобиване на конкурентни дружества. Това условие следва да се прилага най-малко три години и може да продължи до края на периода на преструктуриране в зависимост от обхвата и размера на продължителността на помощта“.
(312)
В съответствие с точка (40) от съобщението относно преструктурирането, помощта може да бъде обявена за съвместима единствено при условие че групата ABN AMRO стриктно прилага забраната за придобиване (121) през трите години след датата на настоящото решение. Срокът на забраната за придобиване следва да бъде удължен, ако нидерландската държава продължи да притежава повече от 50 % от групата ABN AMRO след три години. При все това срокът на забраната за придобиване не трябва да бъде по-дълъг от пет години. Въпреки че част от помощта вече е била възстановена, някои мерки (по-специално мерки Z и В) не могат да бъдат възстановени от банката поради формата, в която са били предоставени (т.е. не под формата на хибриден дългов инструмент). Преустановяването на държавната собственост е средство за преценка кога изтича преимуществото, получено от помощта.
(313)
Комисията констатира, че планът за преструктуриране от декември 2009 г. (допълнен с финансови прогнози за най-лош възможен сценарий на 23 март 2010 г.) вече е показал, че групата ABN AMRO се е превърнала в жизнеспособно предприятие, което следва да реализира добра възвръщаемост от собствения капитал и дори се очаква да реализира добри печалби при по-лоши икономически условия. Актуализираният план за преструктуриране от ноември 2010 г. потвърди този анализ. Това връщане на жизнеспособността не зависи от придобиванията. Поради това забраната за придобиване не пречи на връщането на жизнеспособността.
(314)
Комисията счита, че съгласно точка (26) от съобщението относно преструктурирането забраната на хибридни купони и забраната на хибридни кол опции са неизбежни (122). В контекста на преструктурирането мерките, които намаляват общия размер на собствените средства, не са съвместими с целта за споделяне на тежестта и изискването за необходимия минимум.
(315)
Както е посочено в точка (26) от съобщението относно преструктурирането, „Банките обаче не следва да използват държавна помощ за възнаграждаване на собствените си средства (собствен капитал и подчинен дълг), когато тези дейности не генерират достатъчни печалби“. Подробната оценка на плана за преструктуриране на групата ABN AMRO от декември 2009 г. (и актуализирания план за преструктуриране от ноември 2010 г.) позволява на Комисията да заключи, че след приблизително две години групата ABN AMRO следва да е възстановила своята жизнеспособност, както е илюстрирано от приемливата възвръщаемост на собствения капитал с приблизителен размер […] % съответно през 2012 г. и 2013 г. При тези обстоятелства срокът на забраната на хибридните купони и хибридните кол опции от 2 години (123) изглежда осигурява подходящо споделяне на тежестта от страна на притежателите на капитала на фирмата (124). По този начин помощта може да бъде обявена за съвместима единствено при условие на двегодишна забрана на хибридните купони и хибридните кол опции, както е описано подробно в член 8 от оперативната част на решението. Тази забрана на купоните и кол опции следва да се прилага и по отношение на притежатели на преференциални акции на FBNH, за да се разсеят съмненията, изразени от Комисията в съображение 130 от решението от 5 февруари 2010 г.
(316)
В други случаи мерките за споделяне на тежестта са необходими и за да се гарантира, че оздравените банки носят адекватна отговорност за последствията от предишното си поведение, така че да се създадат подходящи стимули както за тяхното бъдещо поведение, така и за това на другите. Този фактор е по-малко приложим в настоящия случай, тъй като проблемите на дружеството са били до голяма степен свързани с предишното дружество-майка Fortis SA/NV (виж раздел 6.3.3 „Мерки за ограничаване на нарушаването на конкуренцията“). Поради това от гледна точка на споделянето на тежестта може да бъде прието също така, че не съществуват големи продажби освен продажбите на PFS и Intertrust, които заедно възлизат на […] % от общия приход от дейността и […] % от RWA.
6.3.3. Мерки за ограничаване на нарушаването на конкуренцията
(317)
По отношение на мерките, необходими за ограничаване на нарушаването на конкуренцията, настоящият случай показва някои нетипични особености.
(318)
В точка (28) от съобщението относно преструктурирането се посочва видът на нарушаването на конкуренцията, което може да се прояви, когато се предоставя държавна помощ с цел поддържане на финансовата стабилност в периоди на системна криза: „Ако банките се конкурират въз основа на предимствата на продуктите и услугите си, тези, които натрупват прекомерен риск и/или се основават на неустойчиви бизнес модели, в крайна сметка ще загубят пазарния си дял и вероятно ще напуснат пазара, а същевременно по-ефикасни конкуренти ще разширят дейността си или ще навлязат на съответните пазари. Държавната помощ продължава минали нарушения на конкуренцията, предизвикани от поемане на прекомерен риск и неустойчиви бизнес модели, чрез изкуствена подкрепа за пазарната мощ на бенефициерите. По този начин тя може да създаде морален риск за бенефициерите, като отслабва стимулите за тези, които не получават помощ, да се конкурират, да инвестират и да иновират.“
(319)
Както е обяснено в решението от 3 декември 2008 г., затрудненията на Fortis SA/NV и Fortis Bank SA/NV са следствие на прекомерен риск: i) Fortis Bank SA/NV е инвестирало голяма сума в структуриран кредит, а ii) Fortis SA/NV е решило да купи ABN AMRO N на много висока цена. С цел да разреши отпускането на помощ на такива банки, Комисията изисква значително намаление на пазарното присъствие на бенефициера. В това отношение Комисията отбелязва, че Fortis SA/NV е било разделено на четири части: белгийските и международните застрахователни активи все още представляват част от регистрираното на борсата Fortis SA/NV (което след разпадането на Fortis SA/NV е било преименувано на Ageas); Fortis Bank SA/NV и BGL са били придобити от BNP Paribas; нидерландската държава е придобила FBN (включително ABN AMRO N); и нидерландската държава е придобила също така нидерландските застрахователни дейности (125). С други думи Fortis SA/NV е било разделено на по-малки субекти и самото Fortis Bank SA/NV е било разделено на две части (126).
(320)
Комисията отбелязва, че мерките в полза на FBN и ABN AMRO N, оценени в настоящото решение, имат специфични характеристики, които се различават от другите случаи на преструктуриране, които е трябвало да проучи по време на настоящата криза, включително онези на Fortis Bank SA/NV и Fortis SA/NV. В настоящия случай FBN и ABN AMRO N на първо място не се нуждаят от държавна помощ поради вземане на грешни управленски решения. Необходимостта от държавна помощ не произтича например от натрупването на прекомерни рискове в техните инвестиции, от тяхната политика на отпускане на заеми или от предприемане на неустойчива ценова политика. Освен това затрудненията на Fortis SA/NV и Fortis Bank SA/NV не са произтекли от рисково отпускане на заеми или ценовите политики при банкирането на дребно, частното или търговското банкиране, които всъщност са били печеливши. Ето защо Комисията счита, че помощта за FBN и ABN AMRO N има значително по-малко нарушаващ ефект отколкото помощта, одобрена в полза на финансови институции, които са натрупали прекомерни рискове. Поради това Комисията счита, че не са необходими допълнителни продажби.
(321)
При все това следва да се гарантира, че държавната помощ не се използва от FBN и ABN AMRO N за разрастване за сметка на конкурентите, например чрез прилагане на неустойчива ценова политика или придобиване на други финансови институции. Ако това се случи, помощта ще „отслаби стимулите за тези, които не получават помощ, да се конкурират, да инвестират и да иновират“ и би могла да попречи на „стимулите за трансгранични дейности“, като обезсърчи навлизането на нидерландския пазар.
(322)
Следователно държавната помощ може да бъде обявена за съвместима единствено ако съществуват достатъчни мерки, които да гарантират, че тя не се използва в ущърб на конкуренти, които не са получили подобна подкрепа с публични средства. Трябва да се съхранят равни условия между банките, които са получили подкрепа с публични средства и онези, които не са. Освен това трябва да не се допуска държавната помощ да отслабва стимулите за онези, които не получават помощ, да се конкурират, да инвестират и да иновират, и да не се създават пречки, които биха могли да попречат на трансграничната дейност.
(323)
В съобщението относно преструктурирането се предвижда естеството и формата на такива ограничения да зависят от размера на помощта и от условията и обстоятелствата, при които е предоставена, както и от характеристиките на пазара или пазарите, на които извършва дейност банката. Размерът на помощта е описан в раздел 6.1.3 „Количествено определяне на размера на помощта“. Специфичните условия и обстоятелства, при които е предоставена, бяха обсъдени в началото на настоящия раздел. Както е посочено в точка (32) от съобщението относно преструктурирането, роля играят и размерът и относителното значение на банката на нейния пазар или пазари. Ако преструктурираната банка разполага с ограничено оставащо пазарно присъствие, е по-малко вероятно да са необходими допълнителни мерки. Поради това условията, необходими за обявяване на помощта за съвместима, са свързани основно с банкирането на дребно и частното банкиране, тъй като дружеството вече значително е намалило своето присъствие в сферата на търговското банкиране чрез продажбата на New HBU.
(324)
Помощта може да бъде обявена за съвместима със съобщението относно преструктурирането, при условие че групата ABN AMRO приложи мерките, описани в съображения (325)-(329).
(325)
При банкирането на дребно и частното банкиране помощта може да бъде обявена за съвместима, при условие че групата ABN AMRO няма да бъде ценови лидер по отношение на стандартизираните спестявания и ипотечните продукти. В съответствие с точка (44) от съобщението относно преструктурирането, групата ABN AMRO следва да не предлага ценови условия, каквито не могат да бъдат предложени от конкурентите, които не получават помощ.
(326)
Тъй като забраната за заемане на лидерска позиция по отношение на цените може да е не толкова ефективна в сегменти с много нестандартизирани продукти като частното банкиране в Нидерландия, където е подадена специална жалба, съществува необходимост от допълнително условие в съответствие с точка (44) от съобщението относно преструктурирането, за да бъде обявена помощта за съвместима. Групата ABN AMRO трябва да се стреми да постигне нетните приходи от лихви, както бяха представени на Комисията на 8 ноември 2010 г. Ето защо групата ABN AMRO следва да предприеме подходящи действия веднага щом констатира, че не може да достигне своите прогнози, особено когато последните се дължат на ниски лихвени маржове.
(327)
Тъй като в частното банкиране е трудно да бъде изпълнена и контролирана забрана за заемане на лидерска позиция по отношение на цените, необходимо е да бъдат приложени други подходящи компенсации с цел гарантиране на ефективна конкуренция, каквито са мерките за насърчаване на навлизането на пазара, както е описано в точка (44) от съобщението относно преструктурирането. Във връзка с това, необходимо условие за обявяване на помощта за съвместима е група ABN AMRO да приложи мярка, която улеснява прехода. По-конкретно група ABN AMRO следва да покрие своите собствени административни разходи и разходи по прехвърляния и сделки за своите клиенти на „Частно банкиране Нидерландия“, които произтичат пряко от прекратяването на отношението на частно банкиране и прехвърлянето на портфейли (127). Тази мярка следва да бъде прилагана в рамките на период от два последователни месеца, които започват да текат от възможно най-скорошна дата и не по-късно от година след датата на решението. Веднага след започване на двумесечния период банката ще уведоми по ясен начин всички свои клиенти на частно банкиране за възможността, която им се предлага. Група ABN AMRO следва също така да предостави доказателства на Комисията за това, че банковите преводи на клиентите се извършват в съответствие с обичайните процедури, както и че не са налице каквито и да било забавяния в процеса на извършване на банкови преводи на клиенти.
(328)
Ако мерките за ограничаване на необоснованите нарушения на конкуренцията, и по-конкретно специфичните мерки в сектора на банкирането на дребно и частното банкиране са правилно приложени, те също така ще решат адекватно въпросите, повдигнати от жалбоподателя. При проучването на тези въпроси Комисията установи, че ABN AMRO временно е определяло цени на загуба за някои продукти, но че тази ценова политика е била осъществявана в среда със затруднена ликвидност, поради което всички банки са се конкурирали агресивно за спестовни продукти, като същевременно е налице и специфичният контекст на създаването на MoneYou (чието пускане на пазара е било решено преди разпадането на Fortis SA/NV).
(329)
В точка (44) от съобщението относно преструктурирането също така се споменава, че банките не трябва да изтъкват държавната подкрепа като конкурентно предимство, когато предлагат на пазара финансовите си оферти. Поради това за обявяване на помощта за съвместима се поставя условие група ABN AMRO да не използва държавната помощ в своите маркетингови кампании и в комуникацията си с инвеститори за период от три години. Срокът на тези забрани следва да бъде удължен до пет години, ако нидерландската държава все още притежава дялово участие от поне 50 % в група ABN AMRO.
(330)
От гледна точка на необоснованите нарушения на конкуренцията Комисията има положително отношение към продажбите на PFS и Intertrust. Продажбата на PFS намалява привлекателността на дружеството за институционалните клиенти, докато Intertrust inter alia е извършвало услуги, които са могли да направят франчайза за частно банкиране по-силен. В резултат на това неговата продажба е можела да улесни конкурентите да подобрят своите конкурентни позиции в сравнение с тази на ABN AMRO Mees Pierson. Освен това Комисията счита, че фактът, че част от помощта е била възстановена, допринася за ограничаване на нарушаването на конкуренцията. Освен това Комисията изразява положително становище относно дивидентната политика, описана в съображение 75.
6.3.4. Заключение
(331)
Следователно, ако всички условия, описани в раздели 6.2 и 6.3, са правилно изпълнени, планът за преструктуриране от декември 2009 г., актуализиран с плана за преструктуриране от декември 2010 г., предоставя достатъчно доказателства за това, че дългосрочната жизнеспособност на група ABN AMRO е била възстановена. Планът за преструктуриране от декември 2009 г., актуализиран с плана за преструктуриране от ноември 2010 г., осигурява достатъчно споделяне на тежестта и съдържа адекватни мерки за ограничаване на необоснованите нарушения на конкуренцията. Поради това Комисията може условно да обяви, че планът за преструктуриране от декември 2009 г., актуализиран с плана за преструктуриране от ноември 2010 г., е в съответствие със съобщението относно преструктурирането.
7. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
Комисията констатира, че Нидерландия неправомерно е привела в действие държавната помощ, посочена в раздел 6.1.2 „Количествено определяне на държавната помощ“ в противоречие с член 108, параграф 3 от Договора. При все това тази помощ може да се приеме за съвместима, ако се изпълнят условията, изложени в раздели 6.2 и 6.3 и описани по-подробно в постановителната част на настоящото решение.
Комисията отбелязва, че нидерландската държава е приела по изключение да получи текста на това решение само на английски език.
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Държавната помощ, предоставена от Нидерландия на ABN AMRO Group, е съвместима с вътрешния пазар при условията, определени в членове 3-9.
Тази държавна помощ е била предоставена по следния начин:
-
помощ за рекапитализация на стойност между 4,2 млрд. EUR и 5,45 млрд. EUR съответно в полза на FBN и ABN AMRO N, и
-
помощ за осигуряване на ликвидност в размер на 71,7 млрд. EUR.
Член 2
За целите на настоящото решение се прилагат следните определения:
а)
„група ABN AMRO“ означава група ABN AMRO и изцяло притежаваните от нея преки или непреки дъщерни дружества, включително образуванията, върху които група ABN AMRO упражнява едноличен контрол по смисъла на Регламент (ЕО) № 139/2004 на Съвета от 20 януари 2004 г. относно контрола върху концентрациите между предприятия („Регламент на ЕО за сливанията“) (128).
б)
„класиране на първо място“ означава предлагане на най-атрактивната цена.
в)
„клиенти на дребно“ означава всички клиенти, които са физически лица (за разлика от корпоративните клиенти).
г)
„стандартизирани спестовни и депозитни продукти на пазара на дребно“ означава всички стандартизирани продукти на пазара на дребно и депозитни продукти, които във всеки един момент обхващат поне 85 % от обема на продуктите на група ABN AMRO на пазара на дребно на спестовни и депозитни продукти.
д)
„стандартизирани ипотечни продукти“ означава всички стандартизирани продукти на пазара на дребно и депозитни продукти, които във всеки един момент обхващат поне 85 % от обема на продуктите на група ABN AMRO на ипотечния пазар.
е)
„Частно банкиране Нидерландия“ означава всички клиенти на БЕ „Частно банкиране“, с изключение на онези от тях, които са част от „Частно банкиране (Международно)“ (129).
Член 3
1. Група ABN AMRO не се класира на първо място без предварително разрешение от страна на Комисията по отношение на стандартизираните спестовни и депозитни продукти на пазара на дребно за клиенти на дребно сред […] финансови институции, които имат най-голям пазарен дял от гледна точка на обем на нидерландския пазар на спестявания на дребно в който и да било от следните сегменти:
-
спестовни сметки;
-
депозити с фиксиран срок за период от 1 година;
-
депозити с фиксиран срок за период от 2 години;
-
депозити с фиксиран срок за период от 3 години;
-
депозити с фиксиран срок за период от 4 години; и
-
депозити с фиксиран срок за период от 5 години.
Независимо от първа алинея, когато три финансови институции съвместно се класират на първо място сред […] финансови институции, които имат най-голям пазарен дял в сегмент от нидерландския пазар на спестявания и депозити на дребно, група ABN AMRO може да съгласува своите лихвените проценти с лихвените проценти на тези три финансови институции по отношение на стандартизираните продукти в съответния сегмент.
2. Група ABN AMRO не следва да се класира на първо място без предварително разрешение от страна на Комисията по отношение на какъвто и да било вид стандартизирана ипотека сред […] финансови институции, които имат най-голям пазарен дял на нидерландския ипотечен пазар на дребно.
Независимо от първа алинея, когато три финансови институции съвместно се класират на първо място сред […] финансови институции, които имат най-голям пазарен дял на нидерландския ипотечен пазар на дребно, група ABN AMRO може да съгласува своите лихвените проценти с лихвените проценти на тези три финансови институции по отношение на съответния стандартизиран вид ипотека.
3. С оглед да гарантира спазване на параграфи 1 и 2 група ABN AMRO постоянно и поне всяка седмица извършва мониторинг на условията, предложени от […] другите финансови институции, които имат най-голям пазарен дял от гледна точка на обем на нидерландския пазар на спестявания, до степента, до която тези условия са обществено достъпни. Ако данните на всяка от тези […] други финансови институции не са обществено достъпни, те ще бъдат заменени с данните на следващите най-големи финансови институции от класацията на пазарните дялове.
Веднага щом група ABN AMRO установи, че тя предлага цена за който и да било от нейните продукти, която е по-благоприятна от цената, която ѝ е позволено да предлага на основание параграф 1 и параграф 2 от настоящия член, група ABN AMRO незабавно уведомява Комисията. Тя незабавно коригира цената на продуктите и извършва корекцията на цената възможно най-скоро.
По отношение на спестовните и депозитни продукти на пазара на дребно, група ABN AMRO извършва корекцията не по-късно от десет работни дни от датата, на която е забелязала промяната в условията. При все това, ако промяната засяга продукти, чиято цена може да бъде променена само в края на даден месец и има по-малко от десет работни дни от датата на забелязване на промяната и края на месеца, група ABN AMRO извършва корекцията при първа възможност от края на следващия месец.
По отношение на ипотеките група ABN AMRO коригира своята ценова политика в срок от десет работни дни от датата, на която е забелязала промяната в условията, а корекцията се извършва не по-късно от петнадесет работни дни от датата, на която е била забелязана промяната в условията.
4. Условието, определено в параграфи 1 и 2, се прилага за срок от три години, считано от датата на настоящото решение. Група ABN AMRO предоставя на Комисията доклад за спазване на това условие на всяко тримесечие и най-късно в срок от две седмици от публикуването на финансовите резултати на група ABN AMRO за тримесечието.
Член 4
1. Група ABN AMRO полага максимални усилия, за да постигне прогнозните стойности (включително нетните приходи от лихви), предоставени на Комисията в плана за преструктуриране от декември 2009 г., актуализиран с плана за преструктуриране от ноември 2010 г. Прогнозните стойности от ноември 2010 г. се постигат на равнище консолидирана група ABN AMRO.
Група ABN AMRO предоставя на Комисията доклад на всяко тримесечие, като посочва разбивка на прогнозните стойности и действителните данни (включително нетните приходи от лихви) на равнището на четирите сегмента, определени в плана за преструктуриране от декември 2009 г. и плана за преструктуриране от ноември 2010 г.: а именно „Банкиране на дребно“, „Частно банкиране (Нидерландия)“, „Частно банкиране (Международно)“ и „Търговско банкиране“.
Група ABN AMRO може да предяви обосновано искане към Комисията за преразглеждане на нейните прогнозни стойности (включително нетните приходи от лихви) с цел отчитане на външни развития.
2. Група ABN AMRO предоставя разбивка на прогнозните стойности за нетните приходи от лихви по обем и маржове на равнище консолидирана група и на равнище частно банкиране.
Група ABN AMRO предоставя на Комисията доклад на всяко тримесечие и най-късно в срок от две седмици след публикуването на нейните финансови резултати за тримесечието, като посочва дали нетните приходи от лихви, постигнати на равнище консолидирана група, съответстват на прогнозните стойности, посочени в параграф 1. В този доклад също така се прави сравнение между прогнозните маржове и действителните маржове на равнище консолидирана група и на равнище частно банкиране.
Ако нетните приходи от лихви, постигнати на равнище консолидирана група, не съответстват на тези прогнозни стойности, група ABN AMRO посочва в този доклад мерките, предприети за постигане на тези прогнозни стойности.
3. Задълженията, определени в параграфи 1 и 2, се прилагат за срок от три години, считано от датата на настоящото решение.
Член 5
1. Група ABN AMRO не придобива контрол върху повече от [0 - 7] % от всяко едно предприятие.
2. Чрез дерогация от разпоредбите на параграф 1 група ABN AMRO може да извършват придобивания, ако общата брутна кумулативна покупна цена (с изключение на поемането или прехвърлянето на дългови инструменти във връзка с тези придобивания), платена от група ABN AMRO за всички тези придобивания за период от три години, считано от датата на настоящото решение, е по-малко от [0 - 600] млн. EUR.
Забраната, изложена в параграф 1, не се прилага по отношение на придобивания на частен собствен капитал от страна на група ABN AMRO, ако те са подходящи за нейния бизнес план и планирания бюджет на нейното подразделение „Частен собствен капитал“, предоставени на Комисията на 5 октомври 2010 г.
Забраната, изложена в параграф 1, не се прилага и по отношение на […] дялове от собствения капитал, взети от подразделението на група ABN AMRO „Електроенергия, стоки и транспорт“ в подкрепа на нейната обичайна дейност по финансиране, ако те са подходящи за нейния бизнес план и планирания бюджет на това подразделение, предоставени на Комисията на 10 януари 2010 г.
Група ABN AMRO предоставя на Комисията доклад на всяко тримесечие и най-късно в срок от две седмици след публикуването на нейните финансовите резултати за тримесечието. В този доклад се изброяват действителните придобивания от страна на подразделенията „Частен собствен капитал“ и „Електроенергия, стоки и транспорт“. Освен това в доклада се посочва подробна информация относно другите придобивания на група ABN AMRO, които ѝ е разрешено да направи на основание на първа алинея.
3. Забраната, изложена в параграф 1, се прилага за срок от поне три години, считано от датата на настоящото решение, или до датата, на която дяловото участие на Нидерландия в група ABN AMRO падне под размер от 50 %, в зависимост кое от тези събития настъпи по-късно. Тази забрана престава да се прилага най-късно пет години от датата на настоящото решение.
В случай че забраната, изложена в параграф 1, се прилага за период, по-дълъг от три години, считано от датата на настоящото решение, общата брутна кумулативна покупна цена, приложима по алинея 1 от параграф 2, се увеличава с [0 - 200] млн. EUR на година.
Член 6
Група ABN AMRO не оповестява факта, че е държавна собственост, и не споменава в своята комуникация със съществуващите или потенциалните клиенти или инвеститори получаването на каквато и да било държавна подкрепа за период от поне три години, считано от датата на настоящото решение, или до датата, на която размерът на дяловото участие на Нидерландия спадне под 50 % от акциите в група ABN AMRO, в зависимост кое от тези събития настъпи по-късно. Тази забрана престава да се прилага най-късно пет години от датата на настоящото решение.
Независимо от тази забрана група ABN AMRO може да изтъква факта, че тя е държавна собственост, както и че е получена някаква друга държавна помощ, когато такова споменаване се изисква съгласно приложимите законодателни или нормативни разпоредби.
Член 7
1. Група ABN AMRO предлага на клиентите на „Частно банкиране Нидерландия“ вариант за прекратяване на тяхното отношение на частно банкиране с група ABN AMRO, както и за прехвърляне на техните инвестиционни портфейли на други банки. Това предложение е в сила за период от два последователни месеца („съответният период“).
Съответният период започва да тече възможно най-скоро след датата на настоящото решение, като се дава (ако това се изисква) разумен срок за подготовка, и най-късно в срок от една година от датата на настоящото решение. Група ABN AMRO предоставя на Комисията за одобрение начална дата за съответния период поне четири седмици преди предполагаемата начална дата на съответния период.
2. Група ABN AMRO предоставя по ясен начин на всички свои клиенти на „Частно банкиране Нидерландия“ условията на предложението, описани в параграф 1, най-късно на първия ден от съответния период. Информацията, която следва да бъде изпратена от група ABN AMRO на нейните клиенти, първо се предоставя на Комисията поне четири седмици преди изпращането на тази информация на клиентите.
3. Група ABN AMRO улеснява прекратяването на отношенията на частно банкиране, когато това бъде поискано от клиентите, като използва обичайните процедури при най-ниско възможно равнище на разходите. Ако клиентът реши да прехвърли своята позиция и/или (свързаните с нея) обезпечителни права, и ако това прехвърляне е възможно от гледна точка на получаващата банка, ABN AMRO улеснява това прехвърляне. Клиентите се уведомяват по-скоро за варианта за прехвърляне на позиции, отколкото за варианта за ликвидирането им, като се информират и за разходите, свързани с двата варианта.
Група ABN AMRO покрива своите собствени административни разходи и разходи по прехвърляния и сделки, които произтичат пряко от прекратяването на отношението на частно банкиране и прехвърлянето на портфейли (130).
Група ABN AMRO не е задължена да покрива други финансови последици за клиента.
Член 8
Група ABN AMRO не изплаща каквито и да било купони върху основния капитал от първи ред, капиталовите инструменти от първи и втори ред (включително хибридните капиталови инструменти и преференциалните акции), емитирани преди датата на настоящото решение, нито пък упражнява каквито и да било права на кол опции по отношение на тези капиталови инструменти до 10 март 2013 г. включително, освен когато е налице правно задължение за извършване на това.
Група ABN AMRO може да емитира нови капиталови инструменти след датата на настоящото решение или да изплаща купони върху тези нови капиталови инструменти, освен когато тези емисии и плащания доведат до задължение за изплащане на купони върху нейните собствени съществуващи капиталови инструменти.
Чрез дерогация от разпоредбите на първа алинея, група ABN AMRO може да използва кол опция по отношение на инструмент FCC (а именно 87,5 млн. EUR, некумулативни постоянни преференциални акции без право на глас с доходност 6,25 % от клас А, серия I, издадени от Fortis Capital Company Ltd).
До 10 март 2013 г. включително група ABN AMRO изплаща дивиденти върху своите обикновени акции единствено ако тези дивиденти надвишават 100 млн. EUR (131).
Член 9
Най-късно до 30 юни 2011 г. група ABN AMRO изплаща на Нидерландия коригиран лихвен процент върху заемите, посочени в писмо по електронната поща от Комисията до нидерландската държава от дата 24 юни 2010 г. Сумите, коригирани чрез начисляването на лихва, възлизат на 18 152 722 EUR.
Член 10
Нидерландия уведомява Комисията в срок от два месеца от уведомлението на настоящото решение за мерките, предприети за неговото спазване.
Член 11
Адресат на настоящото решение е Кралство Нидерландия.
Съставено в Брюксел на 5 април 2011 година.
KOMISJONI OTSUS,
5. aprill 2011,
meetme C 11/09 (ex NN 53b/08, NN 2/10 ja N 19/10) kohta, mida Madalmaad rakendasid ettevõtja ABN AMRO Group NV suhtes (ettevõtja loodi ettevõtjate Fortis Bank Nederland ja ABN AMRO N ühinemise järel)
(teatavaks tehtud numbri K(2011) 2114 all)
(Ainult ingliskeelne versioon on autentne)
(EMPs kohaldatav tekst)
(2011/823/EL)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 108 lõike 2 esimest lõiku,
olles kutsunud huvitatud isikuid üles esitama märkusi (1) vastavalt aluslepingu artikli 108 lõikele 2 ja võttes esitatud märkusi arvesse
ning arvestades järgmist:
1. MENETLUS
(1)
Madalmaad omandasid 3. oktoobril 2008 ettevõtja Fortis Bank Nederland (edaspidi „FBN”) (nimelt finantsvaldusettevõtja Fortis SA/NV (2) pangandusega tegeleva Madalmaade tütarettevõtja), sealhulgas ettevõtjale FBN kuulunud ettevõtja ABN AMRO Holding (edaspidi „ABN AMRO N”) varad 12,8 miljardi euro eest. Sama tehinguga asendati ettevõtja Fortis Bank SA/NV (kes on ettevõtja Fortis SA/NV pangandusega tegelev Belgia tütarettevõtja) Madalmaadega, kellest sai võlausaldaja ettevõtjale FBN antud laenudes nominaalväärtusega 16,1 miljardit eurot (3). Samuti võimaldas Madalmaade valitsus ettevõtjale FBN lühiajalist likviidsust summas 45 miljardit eurot ning nõustus vabastama ettevõtja Fortis SA/NV konsortsiumi aktsionäride lepingust (edaspidi „aktsionäride leping”) tulenevate kulude ja kohustustega kaasnevast vastutusest. Aktsionäride lepingus kirjeldati nende kolme finantseerimisasutuse (Fortis SA/NV, Banco Santander ja Royal Bank of Scotland (edaspidi „RBS”) või kolmekesi koos „konsortsiumi liikmed”) õiguseid ja kohustusi, kes olid ühiselt esitanud pakkumuse ettevõtja ABN AMRO Holding omandamiseks uue juriidilise isiku RFS Holdings kaudu. Madalmaade valitsus teavitas 7. oktoobril 2008 komisjoni oma 3. oktoobri 2008. aasta meetmetest (nimelt ettevõtja FBN omandamisest 12,8 miljardi euro eest, pikaajaliste laenude uuendamisest, mille nominaalväärtus oli 16,1 miljardit eurot, ning lühiajalise likviidsuse pakkumisest summas 45 miljardit eurot; edaspidi „3. oktoobri 2008. aasta omavahel seotud üksiktehingud”) kui meetmetest, mis ei kujuta endast riigiabi, et tagada nende meetmete õiguskindlus. Kuna meetmed olid juba rakendatud, registreeris komisjon juhtumi riigiabi juhtumina (st numbriga NN 53b/08).
(2)
3. oktoobril 2008 ettevõtja FBN omandamiseni viinud läbirääkimiste jooksul tugines Madalmaade valitsus välishindamise aruandele, mille koostas […] (4) ja mille koopia edastati komisjonile 15. oktoobril 2008.
(3)
Komisjon teavitas 30. oktoobri 2008. aasta kirjaga Madalmaade rahandusministeeriumi oma esialgsest arvamusest, et 3. oktoobri 2008. aasta meetmed näisid kujutavat endast riigiabi ettevõtjale FBN. 20. novembril 2008 toimus kohtumine komisjoni talituste ja Madalmaade valitsuse vahel.
(4)
21. novembril 2008 otsustas Madalmaade valitsus ametlikult, et ta ei hoia ettevõtjaid FBN ja ABN AMRO N eraldi ettevõtjatena, vaid selle asemel ühendab kaks ettevõtjat (edaspidi „ühinemine”) kooskõlas ettevõtja Fortis SA/NV varasemate plaanidega.
(5)
Komisjon võttis 3. detsembril 2008 vastu otsuse (5) (edaspidi „3. detsembri 2008. aasta otsus”), milles kuulutas 3. oktoobri 2008. aasta meetmed, mida Madalmaade valitsus rakendas ettevõtja Fortis Bank SA/NV suhtes, siseturuga kokkusobivaks riigiabiks. Kuid selle otsuse põhjenduses 4 öeldi sõnaselgelt, et komisjon hindab eraldi menetluse raames, kas 3. oktoobril 2008 rakendatud meetmed sisaldasid ka abi ettevõtjale FNB.
(6)
Madalmaade valitsus teavitas 17. detsembril 2008 komisjoni oma kavatsusest omandada ettevõtja ABN AMRO N ettevõtjalt FBN 6,5 miljardi euro eest. Soetamine toimus 24. detsembril 2008. Madalmaade ametiasutused teatasid 2. veebruaril 2009 komisjonile sellest omandamisest kui meetmest, mis ei kujuta endast riigiabi, et tagada selle meetme õiguskindlus.
(7)
Ettevõtjad RBS ja Banco Santander ning Madalmaade valitsus allkirjastasid 24. detsembril 2008 aktsionäride lepingu muudatuse, millega ettevõtja Fortis SA/NV asendati lepingus Madalmaade valitsusega.
(8)
Madalmaade valitsus saatis 6. märtsil 2009 komisjonile omandatud ettevõtja hoolsuskohustuse aruande, (6) mille koostas Madalmaade valitsuse taotlusel […].
(9)
Komisjon algatas 8. aprilli 2009. aasta otsusega (edaspidi „8. aprilli 2009. aasta otsus”) aluslepingu artikli 108 lõikes 2 sätestatud menetluse numbri all C 11/09 (ex NN 53b/08) seoses ettevõtjatele FBN ja ABN AMRO N antud väidetava abiga.
(10)
Komisjon sai 6. mail 2009 kaebuse ettevõtjalt Van Lanschot Bank (edaspidi „kaebuse esitaja”), kes on ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N konkurent Madalmaades. Komisjon edastas selle kirja Madalmaade valitsusele 22. juulil 2009 ning palus tal esitada oma märkused. Madalmaade valitsus palus 20. augustil 2009 tähtaja pikendust ning saatis üksikasjaliku vastuse kaebuse kohta 22. septembril 2009. Kaebuse esitaja edastas täiendavat teavet 21. augusti ja 28. augusti 2009. aasta kirjades. Need kirjad edastati Madalmaade valitsusele 23. septembril 2009 ning Madalmaade valitsus vastas 29. oktoobril 2009.
(11)
Madalmaade valitsus saatis 15. mail 2009 komisjonile kirja, milles vastati mitmele 8. aprilli 2009. aasta otsuses tõstatatud küsimusele. Üksikasjalik sisuline vastus - mille jaoks Madalmaade valitsus oli küsinud lisaaega - saadeti komisjonile 11. augustil 2009.
(12)
15. juunil 2009 saadetud mitteametlikus dokumendis ja komisjoniga seejärel 16. juunil 2009 toimunud kohtumisel teavitas Madalmaade valitsus komisjoni oma kavatsusest rakendada 2,5 miljardi euro suurune rekapitaliseerimise kava, mis võimaldab ettevõtjal ABN AMRO N eralduda oma emaettevõtjast ABN AMRO Bank (7). Selle kohtumise jooksul andis Madalmaade valitsus mõista, et pärast esimest 2,5 miljardi euro suurust kapitalimahutust on vajalikud täiendavad meetmed, mille rahalist mahtu ei ole veel võimalik hinnata.
(13)
Komisjon oli 8. aprilli 2009. aasta otsuses kutsunud Madalmaade finantsjärelevalve asutust (edaspidi „DNB”) esitama oma märkusi vastavalt ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N usaldusväärsuse kohta. Komisjon sai nõutud teabe ettevõtja FBN kohta 18. juuni 2009. aasta kirjaga ja ajakohastatud teabe 5. jaanuaril 2010. 20. jaanuaril 2010 edastas Madalmaade valitsus ka DNB kirja ettevõtja ABN AMRO N kohta.
(14)
Ettevõtja ABN AMRO Bank - ettevõtja ABN AMRO N emaettevõtja - saatis 6. juulil 2009 komisjonile kirja, milles esitas oma märkused 8. aprilli 2009. aasta otsuse kohta. See kiri edastati Madalmaade valitsusele 22. juulil 2009 ning valitsus vastas 22. septembril 2009.
(15)
Madalmaade valitsus teatas 9. juulil 2009 komisjonile, et ettevõtja FBN oli tagastanud kõik lühiajalised rahalised vahendid, mille ta oli saanud Madalmaade valitsuselt 45 miljardi euro suurust likviidsusvahendit käsitlenud 3. oktoobri 2008. aasta otsuse alusel.
(16)
Madalmaade valitsus teatas 15. juulil 2009 ettevõtja FBN plaanist omandada ettevõtjalt Fortis Bank SA/NV ettevõtja Fortis Clearing Americas (edaspidi „FCA”).
(17)
Madalmaade valitsus teavitas 17. juulil 2009 ametlikult 2,5 miljardi euro suurusest rekapitaliseerimismeetmete kavast, (8) mis koosnes krediidiriski vahetustehingust koos 1,7 miljardi euro suuruse kapitalitoetusega (edaspidi „kapitali toetusmeede”) ja 800 miljonit eurot hõlmavast kohustuslikust vahetatavast väärtpaberist. Meetmed registreeriti esialgu numbri N 429/09 all, kuid kuna need rakendati enne, kui komisjon oli nende suhtes otsuse langetanud, viidi juhtum teavitatud abi registrist teavitamata abi registrisse (numbri NN 2/10 all).
(18)
Madalmaade valitsus saatis 10. septembril 2009 komisjonile mitteametliku dokumendi, mis sisaldas ajakohastatud andmeid eraldamisprotsessi kohta ning hinnangut selle kohta, et täiendavad riigiabi meetmed (mille mahtu ei olnud veel võimalik kindlaks määrata) on vältimatud.
(19)
Komisjoniga 9. novembril 2009 toimunud kohtumise jooksul ütles Madalmaade valitsus, et ettevõtjad FBN ja ABN AMRO N vajavad täiendavaid meetmeid 4,39 miljardi euro väärtuses; seega oli meetmete kogusumma 6,89 miljardit eurot (koos 17. juulil 2009 teavitatud meetmetega). Meetmete kohta esitati täiendavaid üksikasju 10. novembri 2009. aasta lisas 10. septembri 2009. aasta mitteametlikule dokumendile, ning 13. novembri 2009. aasta täiendavas selgitavas märkuses.
(20)
Madalmaade valitsus esitas 26. novembril 2009 komisjonile […] koostatud aruande, mis sisaldas märkusi 24. detsembri 2008. aasta tehingu kohta. Koos aruandega esitati ka mõned taustadokumendid, milles selgitati […].
(21)
Madalmaade valitsus esitas komisjonile 4. detsembril 2009 esimese versiooni (9) restruktureerimise kava kohta (edaspidi „2009. aasta restruktureerimise kava”), mis oli ette nähtud ettevõtjale ABN AMRO Group, kes oli ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N ühinemise järel loodud uus juriidiline isik. Selles kavas kirjeldati uue juriidilise isiku strateegiat ning see sisaldas alusstsenaariumi finantsprognoose.
(22)
Lisaks juba 2009. aasta juulis teavitatud meetmetele teavitas Madalmaade valitsus 14. jaanuaril 2010 ametlikult uutest riigiabi meetmetest summas 4,39 miljardit eurot. Komisjon registreeris uued meetmed numbri N 19/10 all.
(23)
Komisjon otsustas 5. veebruari 2010. aasta otsusega (edaspidi „5. veebruari 2010. aasta otsus”) laiendada uurimismenetlust C 11/09, et hõlmata numbrite NN 2/10 ja N 19/10 all registreeritud meetmed. Selles otsuses kiitis komisjon need meetmed päästmisabi meetmetena ajutiselt heaks kuni 31. juulini 2010. Madalmaade valitsus saatis komisjonile kirja, mis käsitles kohustust järgida 2010. aasta lõpuni hinnaliidrina tegutsemise keeldu.
(24)
Komisjon sai 23. märtsil 2010 vastuse Madalmaade valitsuselt - kes oli palunud tähtaja pikendamist - 5. veebruari 2010. aasta otsuse kohta. Samuti esitas Madalmaade valitsus lisateavet uue ettevõtja ABN AMRO Group 2009. aasta detsembri restruktureerimise kava kohta, lisades muu hulgas finantsprognoosid halvima stsenaariumi kohta.
(25)
Komisjon esitas 8. aprillil 2010 lisaküsimused, millele vastati 7. mail 2010. Samuti esitas Madalmaade valitsus komisjonile 26. mail 2010 lisateavet vastastikuste kohustuste kohta, mis tulenevad ühinemise heastamisvahendi (10) rakendamisest. Samal päeval saatis komisjon e-kirja lisaküsimustega, millele vastati 9. juunil 2010.
(26)
Madalmaade valitsus palus 20. juulil 2010 komisjonil pikendada numbrite NN 2/10 ja N 19/10 all registreeritud päästmisabi meetmetele antud ajutist heakskiitu. Madalmaade valitsus saatis ka kirja, milles pikendati kohustust järgida hinnaliidrina tegutsemise keeldu kas 30. juunini 2011 või kuni komisjoni lõpliku otsuse vastuvõtmise kuupäevani, olenevalt sellest, kumb kuupäev on varasem.
(27)
Komisjon otsustas 30. juulil 2010 pikendada numbrite NN 2/10 ja N 19/10 all registreeritud päästmisabi meetmetele antud ajutist heakskiitu, kuni komisjon on viinud lõpule riigiabi C 11/09 uurimise.
(28)
Madalmaade valitsus saatis 20. augustil 2010 komisjonile dokumendi, milles selgitati üksikasjalikult oma väljumise strateegiat.
(29)
Madalmaade valitsus esitas 5. oktoobril 2010 ettevõtja ABN AMRO Group börsivälistesse ettevõtetesse investeeriva divisjoni äriplaani. Samalaadne plaan ettevõtja ABN AMRO Group divisjoni „Energy, Commodities and Transportation” kohta oli komisjonile saadetud juba 10. jaanuaril 2010.
(30)
Ettevõtja ABN AMRO Group teatas 15. oktoobril 2010, et ta soovib kasutada oma ostuoptsiooni, et lõpetada kapitali toetusmeetme kasutamine 31. oktoobrist 2010.
(31)
Madalmaade valitsus edastas 8. novembril 2010 ettevõtja ABN AMRO Group 4. detsembri 2009. aasta restruktureerimise kava 29. oktoobril 2010 ajakohastatud versiooni (edaspidi „2010. aasta novembri restruktureerimise kava”). 10. jaanuaril 2011 edastas Madalmaade valitsus dokumendi, milles selgitati, kuidas ettevõtja ABN AMRO Group ajakohastas 8. novembri 2010. aasta prognoose võrreldes 4. detsembri 2009. aasta esialgsete prognoosidega.
(32)
Menetluse käigus toimus mitmeid teabevahetusi, telekonverentse ja kohtumisi Madalmaade valitsuse, ettevõtjate ABN AMRO N ja FBN ning Euroopa Komisjoni esindajate vahel.
2. ABISAAJATE JA MEETMETE ÜKSIKASJALIK KIRJELDUS
2.1. Ettevõtja ABN AMRO Group moodustamine
(33)
2007. aasta kevadel moodustasid konsortsiumi liikmed uue juriidilise isiku RFS Holdings, et omandada ettevõtja ABN AMRO Holding.
(34)
Konsortsiumi liikmed kavatsesid jagada ettevõtja ABN AMRO Holding kolmeks ning seda jagamisprotsessi käsitlevad kokkulepped sätestati aktsionäride lepingus.
(35)
Jagunemise hõlbustamiseks võtsid konsortsiumi liikmed kasutusele nn indeksaktsiad, mis tähistasid igale konsortsiumi liikmele eraldatud ettevõtete majanduslikku kuuluvust. Selle tulemusel muutusid ettevõtjad RBS, Banco Santander ja Fortis SA/NV vastavalt nn R-aktsia, S-aktsia ja N-aktsia (edaspidi „ABN AMRO R”, „ABN AMRO S” ja „ABN AMRO N”) majanduslikeks (11) omanikeks.
(36)
ABN AMRO R koosnes muu hulgas äriüksustest „Global Business & Markets”, „Asia”, „Global Transaction Services” ja rahvusvahelisest võrgustikust, samas kui ABN AMRO S koosnes muu hulgas äriüksustest „Latin America” ja „Antonveneta” (Itaalia).
(37)
ABN AMRO N koosnes äriüksustest „Netherlands” ja „Private Banking” ning samuti üksusest „International Diamond and Jewelry Group”.
(38)
Üksused, mida ei eraldatud konkreetsetele konsortsiumi liikmetele, ühendati nn ABN AMRO Z-aktsia alla (edaspidi „ABN AMRO Z”), mis vastutas näiteks peakontori funktsioonide täitmise eest. Igale konsortsiumi liikmele kuulus pro rata osalus (12) ettevõtjas ABN AMRO Z.
(39)
Madalmaade valitsus omandas 3. oktoobril 2008 ettevõtja FBN ettevõtjalt Fortis Bank SA/NV 12,8 miljardi euro eest. Selle omandamise tulemusel muutus Madalmaade valitsus ka ettevõtja ABN AMRO N kaudseks omanikuks, sest ettevõtja FBN oli - ettevõtja Fortis Bank SA/NV koosseisus - ettevõtja ABN AMRO N seaduslik omanik. Samuti võttis Madalmaade valitsus 3. oktoobril 2008 endale kohustuse vabastada ettevõtja Fortis SA/NV mis tahes selliste kuludega seotud vastutusest, mis ettevõtjal Fortis SA/NV võisid tekkida seetõttu, et ta oli edasi üks aktsionäride lepingu pool. Ettevõtjad RBS ja Banco Santander ning Madalmaade valitsus allkirjastasid 24. detsembril 2008 aktsionäride lepingu muudatuse, millega ettevõtja Fortis SA/NV asendati lepingus Madalmaade valitsusega.
(40)
Madalmaade valitsus omandas 24. detsembril 2008 ettevõtja ABN AMRO N ettevõtjalt FBN 6,5 miljardi euro eest, saades seeläbi ettevõtja ABN AMRO N otseseks omanikuks. Enne seda omandamist omasid Madalmaad ettevõtja ABN AMRO N üle kaudset kontrolli ettevõtja FBN kaudu.
(41)
Joonis 1:
Ettevõtja ABN AMRO N jaotamine
(42)
Madalmaade valitsus otsustas 21. novembril 2008, et ta ühendab ettevõtja ABN AMRO N ettevõtjaga FBN (see oli olnud ettevõtja Fortis SA/NV elluviimata jäänud kavatsus). Ühinemine oli võimalik alles siis, kui ettevõtja ABN AMRO N oli eraldatud oma emaettevõtjast ABN AMRO Bank. Esimese sammuna viidi ettevõtja ABN AMRO N tegevused üle ettevõtja ABN AMRO Bank raames moodustatud uude juriidilisse isikusse, mille nimeks sai ABN AMRO II.
(43)
Ettevõtja ABN AMRO II eraldati 6. veebruaril 2010. aastal emaettevõtjast vastavalt põhjenduses 41 kirjeldatule ning ettevõtja uueks nimeks sai ABN AMRO Bank. Samal ajal nimetati varem nime ABN AMRO Bank kandnud juriidiline isik ümber ja uueks nimeks sai The Royal Bank of Scotland NV (edaspidi „RBS NV”) (vt joonis eespool).
(44)
Enne kui uus üksus ABN AMRO Bank sai ühineda ettevõtjaga FBN, pidi ta kõigepealt rakendama ühinemise heastamisvahendi. Kui ettevõtja Fortis SA/NV omandas 2007. aastal ettevõtja ABN AMRO N, oli komisjon jõudnud järeldusele, (13) (ühinemisotsus) et ettevõtjate ABN AMRO N ja FBN ühinemine tooks kaasa Madalmaade pangandusturul kontsentratsiooniprobleemid, eelkõige äripanganduse ja faktooringu segmendis.
(45)
Nende kontsentratsiooniprobleemide heastamiseks kohustus ettevõtja Fortis SA/NV müüma mitmed tegevusvaldkonnad (nimelt faktooringudivisjoni IFN ja üksuse New HBU äripanganduse tegevusvaldkonna) ettevõtjale Deutsche Bank. Kui Madalmaade valitsus omandas 3. oktoobril 2008 ettevõtjad FBN ja ABN AMRO N, ei olnud ettevõtja Fortis SA/NV üksuste New HBU ja IFN kavandatud müüki ettevõtjale Deutsche Bank veel lõpule viinud. Kui Madalmaade valitsus oli võtnud vastu otsuse ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N ühendamiseks, jätkas ta läbirääkimisi ettevõtjaga Deutsche Bank (14). Üksuste New HBU ja IFN müük ettevõtjale Deutsche Bank viidi lõpule 1. aprillil 2010.
(46)
Üksusel New HBU oli vara kokku [10 - 20] miljardi euro väärtuses ja täistööajale taandatud töötajate arv oli umbes [1 000 - 1 500]. Üksus New HBU hõlmas ettevõtjat Hollandsche Bank Unie (edaspidi „HBU”) (ettevõtja ABN AMRO N omandis olev kommertspank), mõnda ettevõtja ABN AMRO müügikontorit (13 kontorit 78st) ja mõnda ettevõtja ABN AMRO ärikliendiüksust (2 üksust 5st).
(47)
Ettevõtjad ABN AMRO Bank ja FBN ühinesid ettevõtja ABN AMRO Group moodustamiseks ametlikult 1. juulil 2010, nagu on kirjeldatud põhjenduses 49 esitatud joonisel 2.
(48)
Madalmaade valitsus andis oma ettevõtja ABN AMRO Z osa haldamise üle uuele ettevõtjale ABN AMRO Bank, sest ta ei soovinud kulutada ressursse selle osaluse igapäevasele haldamisele. Sellest olenemata jäi Madalmaade valitsus ettevõtja ABN AMRO Z seaduslikuks omanikuks ning tal on õigus kõigile ettevõtja ABN AMRO Z võimalikele tuludele ja ta vastutab selle ettevõtja kõigi võimalike kahjumite eest (15).
(49)
Joonis 2:
Ettevõtja ABN AMRO Group moodustamine
2.2. Abisaajad
2.2.1. Ettevõtjate ABN AMRO N ja ABN AMRO Z majandustegevus
(50)
Ettevõtja ABN AMRO N - kes eraldiseisva ettevõtjana on ettevõtjate Rabobank ja ING järel Madalmaades suuruselt kolmas pank - koosnes äriüksustest „Netherlands” ja „Private Banking”.
(51)
Esimene äriüksus Netherlands pakkus 510 pangakontorist ja 78 nõuandvast filiaalist koosneva harukontorite võrgustiku ning samuti alternatiivsete kanalite, näiteks interneti, pangaautomaatide (16) ja kõnekeskuste kaudu jae- ja äripangandusteenuseid. Äriüksuse Netherlands täistööajale taandatud töötajate arv oli umbes 19 000.
(52)
Jaepangandussektoris oli äriüksusel Netherlands tugev kliendibaas nn massilise jaemüügi segmendis (üle [3,5 - 5] miljoni kliendi) ja eeliskliendisektoris (üle [250 000 - 420 000] kliendi) (17). Neile klientidele pakkus äriüksus väga erinevaid tooteid (näiteks hoiused, investeerimine, hüpoteeklaenud, kindlustus, krediitkaardilaenud ja maksed).
(53)
Äripanganduse valdkonnas teenindas ettevõtja ABN AMRO N [300 000 - 400 000] väikestest ja keskmise suurusega ettevõtjatest (18) klienti ja [9 000 - 21 000] suuremat äriklienti (kuigi aktsionäride lepingu tingimuste kohaselt anti ettevõtja ABN AMRO Bank suuremad kliendid ettevõtjale RBS), pakkudes laia toodete valikut (näiteks laenud, maksed ja rahavoogude juhtimine, hoiused, varahaldus, riskide juhtimine ja kindlustus, terviklikud finantslahendused ja -tooted, liising ja faktooring).
(54)
Teise äriüksuse - Private Banking - sihtrühmaks olid eraisikud, kelle investeeritavate varade puhasväärtus oli üle 1 miljoni euro ning kellele pakuti erinevaid varahaldus- ja varade paigutamisega seotud tooteid. Äriüksus Private Banking oli moodustanud hästi välja arendatud võrgustiku Madalmaades ja Prantsusmaal toimunud loomuliku kasvu ning Saksamaal (Delbrück Bethmann Maffei) ja Belgias (Bank Corluy) toimunud omandamiste kaudu. Samuti hõlmas äriüksus Private Banking Prantsusmaa kindlustusvaldkonna ühisettevõtet Neuflize Vie.
(55)
Ettevõtjate hulka, mille Madalmaade valitsus 3. oktoobril 2008 omandas, kuulus ka juveelide tootmise ja teemantikaubandusega tegelevatele ettevõtjatele suunatud üksus „International Diamond and Jewelry Group”.
(56)
Ettevõtjale ABN AMRO Z ei kuulunud tegevusega seotud vara, kuid talle kuulusid muu hulgas maksuvarad, mitu osalust (sealhulgas ettevõtjas Saudi Hollandi Bank) ja ülejäänud erakapitali portfell. Kohustuste poole pealt oli olemas provisjon Ameerika Ühendriikide justiitsministeeriumiga seotud kohustuste osas arveldamiseks, samuti muud provisjonid (osaliselt personaliga seotud) ning ettevõtjate vaheline ettevõtja varade finantseerimine. Nagu märgitakse joonealuses märkuses nr 11, kuulub Madalmaade valitsusele ettevõtjast ABN AMRO Z 33,81 %.
(57)
Mitmed ettevõtja ABN AMRO N peamised esialgsed finantsandmed on kokkuvõtval kujul esitatud allpool tabelis 1.
Tabel 1
Ettevõtja ABN AMRO N peamised finantsandmed (miljonites eurodes)
2008
2009
Äritulu kokku (19)
5 189
4 899
Puhaskasum
471
(117)
ROE
6,7 %
-2,7 %
Kulu-tulu suhe
73 %
77,5 %
Koguvarad
183 539
202 084
Omakapital kokku
7 044
4 278 (20)
Riskiga kaalutud vara (21)
91 700
74 973 (22)
Esimese taseme omavahendite määr
9,4 %
10,2 % (23)
Kogukapitali adekvaatsuse määr või BIS-suhtarv
12,6 %
14,8 %
Stabiilne rahastamine/mittelikviidne vara
107 %
110 %
Allikas: ABN AMRO Bank NV, 2009. aasta aruanne; välja on jäetud ABN AMRO Z ja erakapitali konsolideerimine, kuid äriüksus New HBU on hõlmatud.
(58)
2009. majandusaasta kohta andis ettevõtja ABN AMRO N teada 117 miljoni euro suurusest kahjumist. See tulenes suuremast laenude väärtuse langusest, survest intressimarginaalile, Madalmaade hoiuste tagamise skeemiga seotud suurematest tasudest ning eraldamise ja integreerimisega seotud kuludest (24). Kui eraldamise ja integreerimisega seotud kulud kõrvale jätta, oleks ettevõtja ABN AMRO N teenitud 2009. aastal väikese puhaskasumi summas 52 miljonit eurot.
2.2.2. Fortis Bank Nederland (FBN)
(59)
Eraldiseisva ettevõtjana oli FBN Madalmaade turul suuruselt neljas pank (ettevõtjate Rabobank, ING ja ABN AMRO N järel, kuid enne ettevõtjat SNS REAAL).
(60)
Madalmaade valitsus (ja enne teda ettevõtja Fortis SA/NV) omas ettevõtjast FBN otseselt 92,6 %, kusjuures investeerimisettevõtja Fortis FBN(H) Preferred Investments BV omas ülejäänud 7,4 % osa eelisaktsia kujul. Madalmaade valitsusele kuulus 70 % selle investeerimisettevõtja aktsiatest, kusjuures ülejäänud 30 % oli erinevate erainvestorite (25) käes. Eraomandis olevate eelisaktsiate nominaalväärtus oli 210 miljonit eurot ja (mittekumulatiivne) dividend 5,85 % (26).
(61)
Ettevõtja FBN tegevus oli jaotatud kolme segmenti - jaepangandus, privaatpangandus ja ettevõtete pangandus.
(62)
Jaepangandustegevused hõlmasid tavapäraseid jaepangandusega seotud tegevusi (hõlmates 157 filiaalist koosnevat võrgustikku, [2 - 3] miljonit eraklienti ja [20 000 - 60 000] VKEdest klienti), aga ka teenust Directbank (mis pakkus hüpoteeke vahendajate kaudu) ning klientide rahastamise ja maksekaartidega seotud tooteid vastavalt ettevõtjatelt Alfam ja ICS.
(63)
Privaatpangandust arendati peamiselt kaubamärgi Fortis Mees Pierson all ning selle raames pakuti varahaldusteenuseid (varade paigutamine, investeerimine, laenuandmine ja kindlustus) segmentidest lähtuvalt [15 000 - 40 000] kliendile kogu Madalmaades.
(64)
Ettevõtete panganduse valdkonnas eristas ettevõtja FBN seitset erinevat divisjoni. Divisjonis „Commercial Banking” (1) oli ettevõtjal FBN 23 kontorit, mis pakkusid erinevaid tooteid ettevõtjatele, kelle käive oli kuni 250 miljonit eurot. Ettevõtjaid, kelle käive oli üle 250 miljoni euro, ning samuti avalikku sektorit teenindas teine divisjon „Corporate & Public Banking” (2). Lisaks olid veel divisjonid „Investment banking” (3), (27)„Specialised Financial Services” (4), (28)„Energy, Commodities & Transportation” (5), „Global Markets & Institutional Banking” (6) (29) ning „Clearing Funds & Custody” (7) (30).
(65)
Mitmed ettevõtja FBN peamised finantsandmed on kokkuvõtval kujul esitatud allpool tabelis 2.
Tabel 2
Ettevõtja FBN peamised finantsandmed
(miljonites eurodes)
2006
2007
2008 (31)
2009
Äritulu kokku
3 473
3 553
3 096
2 171
Puhaskasum
1 157
1 296
-18 486
406
ROE (normaliseeritud (32))
20,1 %
8,9 %
4,9 %
0,7 %
Kulu-tulu suhe
50,5 %
54,2 %
64,9 %
84,2 %
Koguvarad
209 749
272 378
184 203
189 785
Omakapital kokku
5 910
21 763
2 944
4 716
Riskiga kaalutud vara
66 995
75 850
70 932
53 730 (33)
Esimese taseme omavahendite määr
8,6 %
11,2 %
7,4 %
12,5 %
Kogukapitali adekvaatsuse määr
10,5 %
11,2 %
11,2 %
16,7 %
Laenu-deposiidi suhe
167 %
237 %
208 %
Allikas: Ettevõtja FBN 2008. ja 2009. aasta aruanded.
(66)
2008. aastal teenis ettevõtja FBN kahjumit 18,5 miljardi euro ulatuses, kuid see kahjum oli suures osas seotud erakorraliste kirjetega. Ettevõtja pidi deklareerima puhaskahjumit 16,8 miljardi euro ulatuses seoses tema osalusega ettevõtjas RFS Holdings ja seoses selle ettevõtja müügiga ning samuti langes tema divisjoni Prime Fund Solutions väärtus 922 miljoni euro võrra (millest on maksud juba maha arvatud) Madoffi pettuse tõttu (34). Alusvaralt teenitud puhaskasum - millest need elemendid on välja arvatud - oli 604 miljoni eurot, millest peaaegu kõik teeniti 2008. aasta esimeses pooles.
(67)
Ettevõtja FBN teenis 2009. aasta puhaskasumit 406 miljonit eurot, millele aitasid kaasa kaks erakorralist laekumist (362,5 miljoni euro suurune sularahaarveldus ettevõtjaga Fortis Capital Company) ja Madoffi pettusega seotud provisjonide sissenõudmine 16 miljoni euro ulatuses. Alusvaralt teenitud puhaskasum vähenes 27 miljoni euroni (35) (võrreldes 604 miljoni euroga 2008. aastal).
2.2.3. ABN AMRO Group
(68)
ABN AMRO Group, mis loodi pärast ettevõtjate FBN ja ABN AMRO Bank (st ABN AMRO N tegevuste) ühinemist 1. juulil 2010, koondab kõik ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N tegevused kahte eraldi äriüksusesse „Retail and Private banking” ja „Commercial and Merchant banking”. 2008. aastal oli esialgsete andmete kohaselt grupi äritulu 7,15 miljardit eurot ja koguvarasid 360 miljardi euro eest. Viimaste andmete kohaselt (36) on ettevõtja ABN AMRO Group IFRSi (37) kohaselt esitatud omakapital 11,7 miljardit eurot.
(69)
ABN AMRO Group on hästi hajutatud, sest 4,2 miljardit eurot äritulu saadakse jae- ja privaatpangandusest ning 2,8 miljardit eurot äri- ja ettevõtete pangandusest. Geograafiliselt tuleneb suurem osa ettevõtja ABN AMRO Group tuludest Madalmaadest (nimelt [65 - 95] % kogutulust).
(70)
Jae- ja privaatpanganduse valdkonnas on integreeritud ettevõtja ABN AMRO Group turuosa nn massilise jaemüügi segmendis ja eeliskliendisektoris (38) vastavalt [15 - 20] % ja [15 - 20] %, (39) millega ollakse Madalmaade pangandusturul turuosa mõttes kolmandal kohal. Privaatpanganduses (brändinimega ABN AMRO Mees Pierson) on ettevõtja ABN AMRO Group kindlasti Madalmaade turul kõige suurem, omades turust umbes [30 - 40] % (40). Äri- ja ettevõtete panganduses on ettevõtja ABN AMRO Group turuosa umbes [15 - 25] % (41).
(71)
ABN AMRO Group ei hõlma enam äriüksust „New HBU” ja faktooringudivisjoni IFN tegevust, millest loobuti ühinemise heastamisvahendi raames 1. aprillil 2010.
(72)
Restruktureerimisprotsessi käigus loobuti ka ettevõtja FBN kahest väikesest divisjonist (nimelt „Intertrust” ja „Prime Fund Solutions” (edaspidi „PFS”) ning need ei ole enam osa ettevõtjast ABN AMRO Group.
(73)
2009. aasta septembris müüs ettevõtja FBN (ja tema partner Banque Générale du Luxembourg (edaspidi „BGL”)) (42) divisjoni Intertrust erakapitaliga tegelevale ettevõtjale Waterland. Intertrust on üks suurimaid tegutsejaid rahvusvahelises varahalduses ja ettevõtete juhtimises. Tema palgal on 1 000 eksperti 19 riigist ning tema äritulu on […] miljonit eurot ja riskiga kaalutud vara on […] miljonit eurot.
(74)
2010. aasta mais andis ettevõtja FBN teada ka divisjoni PFS müügist ettevõtjale Credit Suisse. PFS pakub fonditeenuseid alternatiivse varahaldusega tegelevatele ettevõtjatele, sealhulgas näiteks haldust, pangandust, hoiustamist ja rahastamist. Tema klientideks on nii boutique-tüüpi varahaldajad kui ka suured rahvusvahelised institutsioonid, näiteks pensionifondid ja riiklikud investeerimisfondid PFS vastutas 922 miljoni euro suuruse (maksud maha arvatud) provisjoni eest seoses Madoffi pettusega, mille ettevõtja FBN registreeris 2008. aastal. Divisjoni PFS tulu on […] miljonit eurot ja riskiga kaalutud vara on […] miljonit eurot.
(75)
4. märtsil 2011 avaldas ettevõtja ABN AMRO Group oma 2010. majandusaasta tulemused, näidates 414 miljoni euro suurust puhaskahjumit. Kui eraldamise ja integreerimisega seotud kulud kõrvale jätta, oli ettevõtja ABN AMRO Group teeninud alusvaralt kasumit 1 077 miljonit eurot. 31. detsembril 2010 oli ettevõtja ABN AMRO Group esimese taseme omavahendid, täiendavad esimese taseme omavahendid ja kapitali adekvaatsuse määr vastavalt 10,4 %, 12,8 % ja 16,6 %. Ettevõtja ABN AMRO Group kehtestas pärast Madalmaade valitsusega konsulteerimist dividendipoliitika, mille kohaselt otsustati dividendidena välja maksta 40 % deklareeritud aastakasumist.
2.3. 2009. aasta detsembri restruktureerimise kava ja 2010. aasta novembris ajakohastatud restruktureerimise kava kirjeldus
(76)
Madalmaade valitsus esitas 4. detsembril 2009 komisjonile 2009. aasta detsembri restruktureerimise kava. Täiendav teave esitati 2010. aasta märtsis (43). Ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N ühinemisel on 2009. aasta detsembri restruktureerimise kavas välja töötatud ärimudelis keskne osa. 2009. aasta detsembri restruktureerimise kava tulemusel moodustatud uus pank ABN AMRO Group keskendub Madalmaades keskmisele turusegmendile (44) ning tegutseb jae- ja privaatpanganduse ning äri- ja ettevõtete panganduse valdkonnas.
(77)
2009. aasta detsembri restruktureerimise kava aluseks on hinnang, et kapitalivajadus ei ole seotud ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N põhitegevusega, vaid pigem vajadusega rahastada nende ettevõtjate eraldamist oma emaettevõtjatest ja esialgseid ühinemisega kaasnevaid integratsioonikulusid.
(78)
Riigiabi mittearvestava võrdlusstsenaariumi puhul tunnistatakse 2009. aasta detsembri restruktureerimise kavas, et Beneluxi riikide ühiste jõupingutusteta oleks ettevõtja Fortis SA/NV kokku varisenud ning see oleks kaasa kiskunud ka ettevõtjad FBN ja ABN AMRO N.
(79)
2009. aasta detsembri restruktureerimise kava sisaldab finantsprognoose ajavahemikuks 2009-2012 jaepanganduse, Madalmaade privaatpanganduse, rahvusvahelise privaatpanganduse ning äri- ja ettevõtete panganduse divisjonide lõikes. Konkreetselt 2012. aasta kohta on ettevõtja ABN AMRO Group välja arvutanud ka nn run-rate kasumi, millest on välja jäetud omandi üleminekuga seotud kulud ning mille puhul eeldatakse, et kulude sünergiaid oli arvesse võetud juba kogu aasta kohta. Need prognoosid esitati alusstsenaariumi ja halvima stsenaariumi kohta.
(80)
Madalmaade valitsus ajakohastas 8. novembril 2010. aastal 2009. aasta detsembri restruktureerimise kava finantsprognoose, mis hõlmasid ajavahemikku kuni 2012. aastani, lisades täiendavad prognoosid 2013. aasta kohta.
(81)
Alusstsenaariumi puhul lähtus Madalmaade valitsus eeldusest, et tegevusmahud kasvavad kooskõlas inflatsiooniga. Eeldatakse, et personalikulud kasvavad [1 - 6] % aastas ning muud kulud tagasihoidlikumalt [1 - 5] % aastas. Lisaks eeldab Madalmaade valitsus, et ettevõtja ABN AMRO Group laenukahju provisjonid hakkavad vähenema võrreldes 2009. aastal deklareeritud kõrge tasemega.
(82)
2010. aasta novembri restruktureerimise kavas esitatud alusstsenaariumi korral teenib ettevõtja ABN AMRO Group 2010. aastal puhaskahjumit […] miljonit eurot, enne kui jõuab alates 2011. aastast taas kasumisse (st […] miljonit eurot kasumit 2011. aastal).
(83)
Eeldatakse, et ettevõtja ABN AMRO Group puhaskasum suureneb 2012. aastal […] miljoni euroni ja 2013. aastal […] miljoni euroni, mille tulemusel on omakapitali tootlus (45) (edaspidi „ROE”) umbes […] %. Ettevõtja ABN AMRO Group kasumlikkust parandab suurem äritulu (mis peaks suurenema pärast 2009. aasta kehva tulemust), kulukärbete programm, mis peaks ühtlases tempos vähendama kulusid 1,1 miljardit eurot (maksud maha arvamata) aastas, ning laenukahjude provisjonide normaliseerumine pärast 2009. aasta tipptaset. Prognooside kohaselt on ettevõtja ABN AMRO Group kulu-tulu suhe 2013. aastal […] %.
(84)
Alusstsenaarium
Tabel 3
2009 (tegelik)
2010 (E (46))
2011 (E)
2012 (E)
2012 run-rate (E)
2013 (E)
Äritulu
7 039
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Netointressitulu
4 528
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Netotulu teenus- ja vahendustasudest
1 933
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Muud tulud
849
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Tegevuskulud
-5 568
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Tavapärasest tegevusest tulenevad tegevuskulud
-5 258
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Omandi üleminekuga seotud tegevuskulud
- 310
[…]
[…]
[…]
Kasum põhitegevusest
1 471
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Laenude väärtuse langus
-1 585
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Maksueelne kasum
- 114
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Maksud ja vähemusosalused
45
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Puhaskasum
-68
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Alusvaralt teenitud puhaskasum
(v.a omandi üleminekuga seotud kulud)
163
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
(85)
2010. aasta novembri restruktureerimise kavas esitatud halvima stsenaariumi puhul lähtus Madalmaade valitsus alusstsenaariumiga võrreldes konservatiivsemast eeldusest. Kasutati alusstsenaariumiga võrreldes 7,5 % madalamat intressimäära, teenus- ja vahendustasude prognoosimisel oldi ettevaatlikumad (aastane kasv 4 % võrreldes 7 % ga alusstsenaariumi puhul) ning arvestati väiksema sünergiaga (mõju 2013. aasta kasumile -[…] miljonit eurot) ja 15 % madalama laenukahjude provisjonide sissenõudmise määraga (mõju 2013. aasta kasumile -[…] miljonit eurot).
(86)
Kuigi nende konservatiivsemate näitajate tõttu oleksid tulemused kehvemad, suudaks ettevõtja ABN AMRO Group ikkagi kasumit teenida. Halvima stsenaariumi puhul oleks alusvaralt teenitav puhaskasum 2012. aastal […] miljonit eurot ja 2013. aastal […] miljonit eurot (võrreldes vastavalt […] miljoni euro ja […] miljoni euroga alusstsenaariumi puhul).
(87)
2009. aasta restruktureerimise kavas käsitles Madalmaade valitsus ka oma väljumisstrateegiat, rõhutades, et riik ei kavatse jääda ettevõtja ABN AMRO Group pikaajaliseks investoriks.
(88)
Madalmaade valitsus edastas 20. augusti 2010. aasta kirjaga komisjonile täiendavad üksikasjad oma väljumisstrateegia kohta. Madalmaade valitsus selgitas, et ta kaalub asendaja leidmist esmase avaliku pakkumise (IPO) (47) kujul, kuid on avatud ka muudele võimalustele, näiteks müük erainvestorile või turuosalisele. Oma 20. augusti 2010. aasta kirjas märkis Madalmaade valitsus, et esimene [0 - 50] - [10 - 60] % suurune osa võidakse teha IPO vahendusel kättesaadavaks kõige varem […], millele järgneb teine pakkumine mahus [0 - 50] - [10 - 60] % 2015. aastal. Madalmaade valitsus soovib teenida tagasi oma esialgse investeeringu, mida on suurendatud rahastamiskulude võrra [2 - 5] %. Madalmaade valitsus kavatseb vähendada oma osalust ettevõtjas ABN AMRO Group maksimaalselt [25 - 65] %ni soovitavalt enne [2014 - 2018]. aasta lõppu. Lõpuks soovib Madalmaade valitsus ettevõtjast täielikult väljuda. Lõpliku IPOt käsitleva otsuse võtab vastu Madalmaade rahandusminister ning see sõltub turutingimustest, ettevõtja ABN AMRO Group valimisolekust IPOks ja oodatavast tulust. Madalmaade valitsus tegi oma väljumisstrateegia 24. jaanuaril 2011 ka avalikult teatavaks (48).
(89)
2009. aasta detsembri restruktureerimise kavast (ja ka 2010. aasta novembri ajakohastatud restruktureerimise kavast) nähtub, et pärast kõikide riigiabi meetmete rakendamist on ettevõtja ABN AMRO Group piisavalt kapitaliseeritud. Restruktureerimisperioodi jooksul peaksid prognoositud esimese taseme omavahendite määrad jääma ajavahemikul 2009-2012 piisaval määral […] %st ülespoole ja suurenema […] %ni 2013. aastal.
(90)
Madalmaade valitsus selgitas 2009. aasta detsembri restruktureerimise kavas, et ettevõtja ABN AMRO Group on juba investeeringust väljunud mitme ettevõtja puhul. Lisaks üksuste New HBU ja IFN müügile ühinemise heastamisvahendi rakendamise käigus on ettevõtjad ABN AMRO N ja FBN väljunud investeeringust divisjonide Intertrust ja PFS puhul.
(91)
Ettevõtjaga ABN AMRO Group võrreldes moodustavad Intertrust ja PFS koos selle ettevõtja prognoositud äritulust [0 - 5] %, kuludest [0 - 5] % ja riskiga kaalutud varast [0 - 5] %.
(92)
Restruktureerimisprotsessi käigus võttis ettevõtja FBN ka kohustuse kõrvaldada huvide vastuolud, mis tulenesid ettevõtja Fortis SA/NV eraldumisest. FBN oli äriüksuse „Brokerage, Clearing and Custody” ja kõigi selle üksusega seotud filiaalide seaduslik omanik, v.a Chicago filiaali puhul, mis jäi ettevõtjale Fortis Bank SA/NV. Selleks et kõrvaldada see eraldumisega seotud huvide vastuolu, omandas ettevõtja FBN 31. juulil 2009 ettevõtjalt Fortis Bank SA/NV ettevõtja Fortis Clearing Americas Chicago filiaali umbes […] miljoni USA dollari eest.
2.4. Meetmete kirjeldus
(93)
Konkreetsete riigiabi meetmete tähistamisel kasutab komisjon oma otsuses samu tähiseid, nagu oma 5. veebruari 2010. aasta otsuses.
2.4.1. Meetmed, mis on hõlmatud 8. aprilli 2009. aasta otsusega
(94)
Madalmaade valitsus omandas 3. oktoobril 2008 ettevõtjalt Fortis SA/NV ettevõtja FBN (sealhulgas ettevõtja ABN AMRO N) 12,8 miljardi euro eest (edaspidi „meede X”). Komisjon ei algatanud selle meetme suhtes menetlust, sest selle raames ei antud ettevõtjale FBN riigiabi, isegi kui see meede oli üks osa tehingust, millega ettevõtjale FBN riigiabi anti (vt 8. aprilli 2009. aasta otsuse põhjendus 32).
(95)
Sel ajal, kui Madalmaade valitsus omandas ettevõtja FNB, sõltus see ettevõtja rahastamise mõttes suurel määral ettevõtjast Fortis Bank SA/NV. Selleks et tagada ettevõtja FBN täielik eraldumine ettevõtjast Fortis Bank SA/NV, pidi Madalmaade valitsus lõpetama rahastamissuhte nende kahe ettevõtja vahel. Olemasolevate seoste kaotamiseks võimaldas Madalmaade valitsus 3. oktoobril 2008 ettevõtjale FBN lühiajalist likviidsust summas 45 miljardit eurot (edaspidi „meede Y1”). See likviidsus võimaldas ettevõtjal FBN maksta ettevõtjale Fortis Bank SA/NV tagasi lühiajalise laenu summas 34 miljardit eurot. Samuti asus Madalmaade valitsus nn laenude uuendamise käigus ettevõtja Fortis Bank SA/NV asemele pikaajaliste laenude andjana ettevõtjale FBN nominaalsummas 16,1 miljardit eurot (edaspidi „meede Y2”) (49).
(96)
Meetmega Y1 hõlmatud lühiajalise likviidsuse vahend kehtis kuni 2009. aasta juuni lõpuni. Selle meetme kehtivuse ajal muutus hüvitis mitmeid kordi. Ajavahemikul 6. oktoobrist 2008 kuni 23. oktoobrini 2008 võimaldas Madalmaade valitsus ettevõtjale FBN lühiajalist rahastamist EONIAga (50) (maksimaalselt 5 miljardi euro suurused üleöölaenud) või EURIBORiga (51) (pikaajalise likviidsuse korral maksimaalselt summas 40 miljardit eurot) täiendavat marginaali lisamata. Pärast 23. oktoobrit 2008 kohaldas Madalmaade valitsus lühikese ajavahemiku jooksul (kuni 5. novembrini 2008) intressimäärana EONIA + 50 baaspunkti ja EURIBOR + 50 baaspunkti. Selle teise ajavahemiku jooksul kehtis nimetatud kord endiselt summadele maksimaalselt 5 miljardit eurot üleöölaenude puhul ja 40 miljardit eurot pikaajalise likviidsuse korral. Ajavahemikul 5. novembrist 2008 kuni 1. märtsini 2009 muutis Madalmaade valitsus hüvitise suurust - üleöölaenude puhul sai selleks EONIA + 25 baaspunkti, alla 3-kuulise tähtajaga (52) laenude puhul EURIBOR + 25 baaspunkti ning üle 3-kuuliste laenude puhul EURIBOR + 50 baaspunkti (53). Pärast 1. märtsi 2009 töötas Madalmaade valitsus välja kaheetapilise süsteemi, millega innustati ettevõtjat FBN vähendama oma sõltuvust riigist. Esimene rahastamise osa (olenemata tähtajast) tehti kättesaadavaks intressimääraga EURIBOR + 25 baaspunkti, kuid kui see künnis oli ületatud, oli ettevõtjal FBN võimalik saada täiendavat likviidsust üksnes intressimääraga EURIBOR + 50 baaspunkti (54). Kogu likviidsusvahendi ja esimese künnise suurust vähendati järk-järgult. Madalmaade valitsus andis 9. juuli 2009 komisjonile teada, et ettevõtja FBN maksis riigile tagasi kõik oma lühiajalised laenud.
(97)
Madalmaade valitsusega sõlmitud uuendatud pikaajalised laenulepingud (meede Y2) hõlmasid 16,1 miljardit eurot, sealhulgas 8,15 miljardit eurot teise taseme omavahendeid (millest 3 miljardit eurot oli ülemisi omavandeid) ja 7,95 miljardit eelislaene.
(98)
Madalmaade valitsus omandas 24. detsembril 2008 ettevõtja ABN AMRO N ettevõtjalt FBN 6,5 miljardi euro eest (edaspidi „meede Z”). Madalmaade valitsus ei maksnud rahas, vaid tasus omandamise eest 6,5 miljardi euro suuruse pikaajalise laenu kustutamisega, mille Madalmaade valitsus olid omandanud 3. oktoobri 2008. aasta integreeritud tehingute raames meetme Y2 osana. Teisisõnu loobus Madalmaade valitsus 6,5 miljardi euro suurusest nõudest ettevõtja FBN vastu, et maksta ettevõtja ABN AMRO N eest (55).
2.4.2. Meetmed, mis on hõlmatud 5. veebruari 2010. aasta otsusega
(99)
Mõnest 5. veebruari 2010. aasta otsusega (56) hõlmatud meetmest teavitati komisjoni 2009. aasta juulis ja ülejäänutest 2010. aasta jaanuaris. 2009. aasta juulis teatas Madalmaade valitsus kapitali toetusmeetmest (edaspidi „meede A”, millega toetatakse kapitali 1,7 miljardi euroga), kohustuslikust vahetatavast väärtpaberist 500 miljoni euro ulatuses (edaspidi „meede B1”) ja teisest kohustuslikust vahetatavast väärtpaberist 300 miljoni euro ulatuses (edaspidi „meede B2”).
(100)
2010. aasta jaanuaris teavitas Madalmaade valitsus täiendavatest kapitalimeetmetest 4,39 miljardi euro suuruses mahus. Madalmaade valitsus nõustus kasutama täiendavaid kohustuslikke vahetatavaid väärtpabereid 2,28 miljardi euro ulatuses, et katta täiendavaid eraldumisega seotud kulusid (780 miljonit eurot, edaspidi „meede B3”), üksuse New HBU müügist tulenevat kapitali puudujääki (300 miljonit eurot, edaspidi „meede B4”) ja integratsioonikulusid (1,2 miljardit eurot, edaspidi „meede B5”). Selleks et viia ettevõtja FBN esimese taseme omakapital kooskõlla regulatiivsete nõuetega, muutis Madalmaade valitsus juba nende omanduses oleva ettevõtja FBN teise taseme omakapitali 1,35 miljardi euro ulatuses esimese taseme omakapitaliks (edaspidi „meede C”). Samuti maksis Madalmaade valitsus aktsionäride lepingu kohaselt teistele konsortsiumi liikmetele 740 miljonit eurot rahas (edaspidi „meede D”), et lahendada probleemid, mis kerkisid esile alles eraldumisprotsessi käigus. Peale selle andis Madalmaade valitsus garantii seoses üksuse New HBU müügist tulenevate vastastikuste kohustustega.
(101)
Madalmaade valitsus müüs ettevõtja ABN Amro N Madalmaade hüpoteeklaenude portfelli krediidiriski kaitse krediidiriski vahetustehingu kaudu, kusjuures see portfell moodustas umbes [30 - 80] % ettevõtja ABN AMRO N kogu siseriiklikust laenuportfellist. Selle meetme tulemusel vähenesid ettevõtja ABN AMRO N riskiga kaalutud varad.
(102)
Selleks et kompenseerida krediidiriski kaitset, sai Madalmaade valitsus 51,5 baaspunkti suurust aastatasu (arvutatuna protsendina portfelli väärtusest iga viiteperioodi alguses).
(103)
Selle tasu arvutamiseks kasutati kapitali ekvivalendi kulumeetodit. Madalmaade valitsus tegi kindlaks, kui palju kapitali suudaks ettevõtja ABN AMRO N vabastada kapitali toetusmeetme tõttu (nimelt 1,7 miljardit eurot, tuginedes Basel I nõuetele, mida kohaldati veel kapitali toetusmeetme lepingu rakendamise ajal), ning arvutas seejärel sellelt kapitali toetusmeetmelt saadava 10 %lise tasu (nimelt 10 % 1,7 miljardist eurost), mis võrdus 51,5 baaspunktiga portfelli esialgsest väärtusest, milleks oli 34,5 miljardit eurot.
(104)
Igal aastal jäi esimese kahjukandmise järguga seeria suurusjärgus 20 baaspunkti ettevõtjale ABN AMRO N (arvutatuna protsendina portfelli esialgsest väärtusest).
(105)
Ettevõtjale ABN AMRO N jäi ülejäänud riskist läbilõikena (vertical slice) 5 %.
(106)
Krediidiriski kaitse vahendi hinnakujundust ei kohandataks, kui ettevõtja ABN AMRO N võtaks täiel määral kasutusele Basel II kapitalinõuded, kuigi kapitali toetusmeetme mõju oleks siis märkimisväärselt väiksem.
(107)
Põhimõtteliselt kehtis krediidiriski vahetustehingu leping 7 aastat, kuid ettevõtjal ABN AMRO N oli ostuoptsioon, mis võimaldas tal lõpetada lepingu mitmel eelnevalt kindlaks määratud kuupäeval (näiteks 2010. aasta oktoobris, 2011. aasta jaanuaris ja 2012. aasta jaanuaris) (57).
(108)
Aktsionäride lepingu kohaselt pidid kolm konsortsiumi partnerit tagama, et ettevõtja ABN AMRO Z oleks jätkuvalt piisavalt kapitaliseeritud. Seoses sellega pidi Madalmaade valitsus andma 2,2 miljardit eurot ettevõtja ABN AMRO Z kapitali puudujäägi katmiseks. Kapitali toetusmeetme eesmärk oli võimaldada ettevõtjal ABN AMRO N anda oma osa sellest 2,2 miljardi euro suurusest toetusest ettevõtjale ABN AMRO Z.
(109)
Madalmaade valitsus eelistas kasutada ebatavalist kapitali toetusmeedet tavapärase kapitalisuurendamise asemel, sest enne eraldumist ei olnud võimlik eraldi hoida kapitalimahutusi ettevõtjas ABN AMRO Bank. Teisisõnu, kuna ettevõtja ABN AMRO N ei olnud eraldiseisev juriidiline isik, oleksid ettevõtjasse ABN AMRO Bank tehtud kapitalimahutusest kasu saanud ka teised kaks konsortsiumi liiget. Sellisel tegevusel oleks olnud tõsised tagajärjed eelkõige süvenenud majanduskriisi tingimustes.
(110)
Eraldumise tulemusel sai ettevõtjast ABN AMRO N eraldiseisev juriidiline isik (uus ABN AMRO Bank). Madalmaade valitsus jätkas aktsionäride lepingust tuleneva kohustuse täitmist, nimelt kaotada ettevõtja ABN AMRO Z 2,2 miljardi euro suurune kapitali puudujääk. Madalmaade valitsus otsustas, et ettevõtja ABN AMRO N peaks kasutama kohustuslikest vahetatavatest väärtpaberitest (nimelt meede B3 sel määral, mil see oli seotud 500 miljoni euro suuruse usaldatavusmarginaaliga ja meetmega B5 summas 1,2 miljardit eurot) saadavat raha 1,7 miljardi euro mahutamiseks ettevõtjasse ABN AMRO Z, samas kui uus ettevõtja ABN AMRO Bank sai jätkuvalt kasutada kapitali toetusmeedet, et katta 500 miljoni euro suurune usaldatavusmarginaal ja 1,2 miljardi euro suurused integratsioonikulud.
(111)
ABN AMRO Bank ja Madalmaade valitsus teatasid 15. oktoobril 2010, et kapitali toetusmeedet ei kasutata enam alates 30. oktoobrist 2010. Kuna ettevõtja ABN AMRO Bank oli vahepeal rakendanud Basel II nõuded, oli kapitali toetusmeede muutunud tõepoolest vähem huvipakkuvaks ja mitte enam nii vajalikuks (58).
(112)
Kuna kapitali toetusmeetmest ei piisanud ettevõtja ABN AMRO Z kogu 2,2 miljardi euro suuruse kapitali puudujäägi katmiseks, andis Madalmaade valitsus ettevõtjale ABN AMRO Bank lisakapitali kohustusliku vahetatava väärtpaberi kaudu.
(113)
See kohustuslik vahetatav väärtpaber liigitati esimese taseme hübriidinstrumendiks, selle kupongi intressimäär oli 10 % ning see konverteeriti automaatselt ABN AMRO II aktsiateks ettevõtja ABN AMRO N eraldumisel ettevõtjast ABN AMRO Bank. Sellest hetkest alates liigitati see esimese taseme omakapitaliks. Omakapitali muutmine toimus nominaalväärtusega (59). Meede võimaldas ettevõtjal ABN AMRO II (uue nimega ABN AMRO Bank) panustada ettevõttesse ABN AMRO Z 500 miljonit eurot.
(114)
Selleks et katta kulusid, mis olid seotud ettevõtja ABN AMRO N eraldumisega ettevõtjast ABN AMRO Bank, andis Madalmaade valitsus välja täiendava kohustusliku vahetatava väärtpaberi. Esimesest rahastamisest umbes summas 300 miljonit eurot (meede B2) teavitati 2009. aasta juulis ja ülejäänud summast (nimelt 780 miljonit eurot) teavitati 2010. aasta jaanuaris (meede B3).
(115)
Kogusummat 1,08 miljardit eurot (nimelt meetmed B2 ja B3 koos) oli vaja järgmiste kulude katmiseks:
-
480 miljonit eurot korralikult määratletud eraldumiskuludeks;
-
90 miljonit eurot rahaturu kauplemisosakonna loomiseks; ning
-
500 miljonit eurot usaldatavusmarginaali tagamiseks.
(116)
Madalmaade valitsus esitas 480 miljoni euro suuruste eraldumiskulude täiendava jaotuse. Need olid seotud vastastikuste kohustustega ([0 - 200] miljonit eurot), riskide jaotamist käsitlevate ettepanekute realiseerimisega ([0 - 200] miljonit eurot), väärtpaberistamise võlakirjade tagasiostmisega ([0 - 200] miljonit eurot), ettevõtja ABN AMRO N klientide kauplemisega seotud tururiskide ülekandmisega ettevõtjast ABN AMRO R ([0 - 200] miljonit eurot), kapitali toetusmeetmete lõpetamisega ([0 - 200] miljonit eurot) ning mitmesuguste eraldumis- ja tegevuse lõpetamisega seotud kuludega ([0 - 300] miljonit eurot).
(117)
Pärast eraldumist oma emaettevõtjast ABN AMRO Bank pidi ettevõtja ABN AMRO II moodustama ise rahaturu kauplemisosakonna, mis läks maksma 90 miljonit eurot.
(118)
Peale selle andis Madalmaade valitsus täiendavad 500 miljonit eurot kapitali näol eesmärgiga tagada, et ettevõtja ABN AMRO N võiks tegutseda teatava varuga lisaks minimaalsetele regulatiivsetele nõuetele.
(119)
Ettevõtjad FBN ja ABN AMRO N võisid ühineda alles siis, kui ühinemisotsuses määratletud kontsentratsiooniprobleemid olid lahendatud. Seepärast otsustas Madalmaade valitsus müüa äriüksused New HBU ja IFN ettevõtjale Deutsche Bank. Selle tehingu tulemusel tekkis siiski vajadus täiendava kapitali järele summas 470 miljonit eurot ning ettevõtja ABN AMRO N ei suutnud selle kapitali puudujäägiga iseseisvalt täiel määral toime tulla. Madalmaade valitsus otsustas aidata ning paigutas 300 miljonit eurot kohustusliku vahetatava väärtpaberi kujul (60).
(120)
Ühinemise lõpuleviimiseks pidid ettevõtjad ABN AMRO N ja FBN (ja pärast ühinemist ABN AMRO Group) tasuma vältimatuid ühinemisega kaasnevaid integreerimiskulusid summas 1,2 miljardit eurot (maksud maha arvatud), mis hõlmasid koondamise, IKT-platvormide integreerimise ja filiaalide võrgustiku restruktureerimisega seotud kulusid. Kuna ettevõtjad ABN AMRO N ja FBN ei suutnud neid kulusid ise rahastada, otsustas Madalmaade valitsus teha kapitalimahutuse kohustusliku vahetatava väärtpaberi kujul (61).
(121)
Ettevõtja FBN oli kohustatud suurendama oma esimese taseme omakapitali pärast seda, kui DNB (62) oli täheldanud, et esimese taseme omakapitali puudujääk oli umbes 1,26 miljardit eurot. Pärast eraldumist oma emaettevõtjast Fortis SA/NV pidi ettevõtja FBN kulutama 90 miljonit eurot, et katta varahalduse osakonna loomisega, Baseli lepinguga seotud mudelite, litsentside ja konsultatsiooniteenustega seotud kulud.
(122)
Madalmaade valitsus andis selle lisakapitali, konverteerides teise taseme võla nominaalväärtusega 1,35 miljardit eurot esimese taseme omakapitaliks. Sellest tulenevalt ei lisatud tehinguga uut raha (63).
(123)
Konsortsiumi liikmed mõistsid 2007. aastal ettevõtte ABN AMRO Holding omandamise üle läbirääkimisi pidades, et tol hetkel ei olnud kõik faktid veel teada. Seepärast sisaldas aktsionäride leping mitmeid üldpõhimõtteid teatavate selliste maksekohustuste täitmiseks, mis ilmnevad alles eraldumisprotsessi jooksul. Täpsed summad selguvad läbirääkimisprotsessi käigus, milles Madalmaade valitsus (ja enne teda ettevõtja Fortis SA/NV) osales.
(124)
Kogusumma 740 miljonit eurot on seotud järgmiste kuludega:
[…]
Neid väljuvaid rahavoogusid kompenseerib osaliselt asjaolu, et Madalmaade valitsus sai teistelt konsortsiumi liikmetelt luhtunud kuludega seoses […].
(125)
Teistele konsortsiumi liikmetele tasuti maksekohustused (nimelt 740 miljonit eurot) rahas, tehes seda osaliselt otse teistele konsortsiumi liikmetele ja osaliselt ettevõtjale ABN AMRO Bank (nüüd RBS NV).
(126)
Isegi pärast äriüksusesse New HBU tehtud investeeringust väljumist jäävad ettevõtjad ABN AMRO Bank (nüüd RBS NV) ja ABN AMRO II (või tema õigusjärglased) vastutavaks äriüksuse New HBU võlausaldajate ees, kui nimetatud äriüksus ei suuda täita oma kohustusi nende võlausaldajate suhtes. Samamoodi lasuvad äriüksusel New HBU vastastikused kohustused ettevõtjate ABN AMRO Bank ja ABN AMRO II võlausaldajate ees. Kuna vastastikused kohustused tulenesid äriüksuse New HBU müügist, mis toimus ettevõtja ABN AMRO II ja selle aktsionäride otsuse tulemusel, lasus neil ka kohustus leida lahendus. Kavandatud lahenduses pakuti välja, et Madalmaade valitsus ja ettevõtja Deutsche Bank (nimelt äriüksuse New HBU omandaja) lepivad kokku, et äriüksus New HBU ja ettevõtja ABN AMRO II vabastavad teineteist nendest vastastikustest kohustustest, pakkudes teineteisele tagatist, et vähendada regulatiivseid indutseeritud kapitalinõudeid soovitud 20 %ni. Selle kokkuleppe tulemusel pidi ettevõtja ABN AMRO II andma äriüksusele New HBU tagatise kuni 950 miljoni euro ulatuses (summa pidi aja jooksul vähenema vastavalt aluseks olevate kohustuste tähtaja saabumisele) äriüksuse New HBU kohustuste eest ettevõtjate ABN AMRO II ja ABN AMRO Bank (nüüd RBS NV) ees. Kuna ettevõtjal ABN AMRO II puudusid vahendid vajaliku tagatise pakkumiseks seoses kohustustega ettevõtja ABN AMRO Bank (nüüd RBS NV) ees, andis Madalmaade valitsus vastugarantii ettevõtja ABN AMRO Bank (nüüd RBS NV) laenutagatise kujul.
(127)
Madalmaade valitsus hindas seda riski kui riigi garantiid ettevõtja ABN AMRO Bank (nüüd RBS NV) allutatud võlakirjadele. Hinnastamisel lähtuti Euroopa Keskpanga (edaspidi „EKP”) rekapitaliseerimise soovitusest (64) ning hinnaks määrati 200 baaspunkti pluss krediidiriski vahetustehingute hinnavahede mediaan (65).
(128)
Tabelis 4 esitatakse käesolevas otsuses hinnatud meetmete kokkuvõte. Veerg „Põhjendus” kattub 5. veebruari 2010. aasta otsuse põhjenduses 57 esitatud tabeli 1 vastava veeruga. Põhjenduses 110 märgitu põhjal paigutati meetmed ja meetmete eesmärgid ümber pärast seda, kui ettevõtja ABN AMRO N eraldati 6. veebruaril 2010 ettevõtjast ABN AMRO Bank. Konkreetsemalt kasutati meedet A alates sellest kuupäevast meetme B3 (sel määral, mil see on seotud usaldatavusmarginaaliga) ja meetme B5 eesmärkide saavutamiseks ning vastupidi.
Tabel 4
Riigiabi meetmed
Kirjeldus
Suurus
(miljardites eurodes)
Põhjendus
Juriidiline isik, kelle suhtes meedet kohaldatakse
Meetmed, mis on hõlmatud 8. aprilli 2009. aasta otsusega
Y1
Lühiajaline rahastamine
45
FBN
Y2
Pikaajaline rahastamine
16,1
FBN (et võimaldada tagastada laen ettevõtjale Fortis Bank SA/NV)
Z
Ettevõtja ABN AMRO N omandamine
6,5
FBN (ostuhind, mis maksti võlanõudest loobumise teel)
Kapitalimeetmed, millest teatati 2009. aasta juulis ning mida rakendati 2009. aasta juulis ja augustis
Meede A
Kapitali toetusmeede
Krediidiriski vahetustehingu kaudu pakutud kaitse 34,5 miljardi euro suurusele portfellile (millele oli kapitali toetusmeetme mõju 1,7 miljardi euro ulatuses)
Ettevõtja ABN AMRO Z kapitali puudujäägi katmine
Ettevõtja ABN AMRO Bank (nüüd RBS NV), kusjuures seejärel anti summa eraldumise kuupäeval ettevõtjale ABN AMRO II (nüüd ABN AMRO Bank)
Meede B1
Kohustuslik vahetatav väärtpaber
0,5
Meede B2
Kohustuslik vahetatav väärtpaber
0,3
Eraldumiskulude esimene rahastamine
Ettevõtja ABN AMRO NV (nüüd RBS NV), kusjuures seejärel anti summa eraldumisel ettevõtjale ABN AMRO II (nüüd ABN AMRO Bank)
2010. aasta jaanuaris teatatud täiendavad kapitalimeetmed
Meede B3
Kohustuslik vahetatav väärtpaber
0,78
Eraldumiskulude teine rahastamine ja usaldatavusmarginaal 0,5 miljardi euro ulatuses
967 miljonit eurot, mis maksti eraldumisel ettevõtjale ABN AMRO Bank (nüüd RBS NV) ja mis seejärel anti ettevõtjale ABN AMRO II (nüüd ABN AMRO Bank), kusjuures ülejäänud summa maksti otse ettevõtjale ABN AMRO II
Meede B4
Kohustuslik vahetatav väärtpaber
0,3
Kapitalimõju äriüksuse New HBU müügist
Meede B5
Kohustuslik vahetatav väärtpaber
1,2
Integratsioonikulud
Meede C
Teise taseme omakapitali muutmine põhiomavahenditeks
1,35
Esimese taseme omavahendite puudujääk ettevõtja FBN tasandil
FBN
Meede D
Rahaline makse konsortsiumi partneritele
0,74
Aktsionäride lepingust tulenevad maksekohustused
Teised konsortsiumi partnerid/ABN AMRO Bank (nüüd RBS NV)
Meede E
Tagatis kohustustele summas 950 miljonit eurot
0,95
Äriüksuse New HBU müügist tulenevad vastastikused kohustused
ABN AMRO II (nüüd ABN AMRO Bank)
3. MENETLUSE ALGATAMISE PÕHJUSED
3.1. 8. aprilli 2009. aasta otsuses esitatud menetluse algatamise põhjused
(129)
Komisjon algatas 8. aprilli 2009. aasta otsusega menetluse, sest tal oli alust arvata, et meetmed Y1, Y2 ja Z (66) kujutasid endast riigiabi ettevõtjatele FBN ja ABN AMRO N. Komisjon arvas, et need meetmed võimaldasid ettevõtjatel FBN ja ABN AMRO N jääda turule ja jätkata oma tegevust. Komisjonil oli alust uskuda, et nende meetmetega pakuti ettevõtjatele FBN ja ABN AMRO N valikulist eelist.
(130)
Komisjon märkis 8. aprilli 2009. aasta otsuse põhjendustes 29 ja 30, et meetmed X, Y1 ja Y2 olid sama müügilepingu osa, mille eesmärk oli eraldada ettevõtja FBN ülejäänud ettevõtjast Fortis SA/NV. 3. detsembri 2008. aasta otsuses jõuti juba järeldusele, et selle lepingu sõlmimisega 3. oktoobril 2008 ei olnud Madalmaade valitsus käitunud tavapärase turumajandusliku investorina.
(131)
8. aprilli 2009. aasta otsuse põhjenduses 33 väitis komisjon, et meede Y1 oli ilmselt ettevõtjat FBN soosiv, sest nimetatud ettevõtjat oli rahastatud summas, mida ta ei suutnud saada turult, sest turud olid sel ajal täiesti segi paisatud. Neid äärmuslikke turutingimusi silmas pidades kahtles komisjon ka selles, kas Madalmaade valitsuse nõutud intressimäärad oleksid olnud vastuvõetavad erainvestorile. Samuti märkis komisjon, et uue rahastaja maksejõulisus tundus toovat ettevõtjale FBN kasu. Ettevõtja FBN ei sõltunud enam sellisest raskustes olevast piiratud likviidsusega ettevõtjast nagu Fortis SA/NV, vaid teda rahastas Madalmaade valitsus.
(132)
Komisjon kahtles, kas meede Y1 oli kooskõlas komisjoni teatisega „Riigiabi eeskirjade kohaldamine meetmete suhtes, mida on võetud seoses finantsasutustega praeguse ülemaailmse finantskriisi olukorras” (edaspidi „pangandusteatis”), (67) sest see meede ei olnud proportsionaalne ega piirdunud hädavajaliku miinimumiga. Konkreetsemalt tunti 8. aprilli 2009. aasta otsuse põhjenduses 52 muret järgmiste elementide siseturuga kokkusobivuse üle: 1) ettevõtja FBN makstav hüvitis; 2) maksimaalne periood, mille jooksul ettevõtja FBN võis rahastamisest kasu saada; 3) asjaomaste instrumentide maksimaalne tähtaeg; ning 4) likviidsusvahendi maht.
(133)
Ühtlasi märkis komisjon, et meede Y2 võib sisaldada riigiabi elemente, kui ettevõtjal Fortis Bank SA/NV oli omandamise hetkel võimalik nõuda pikaajaliste laenude kohest hüvitamist ettevõtja FBN omanike vahetumise korral. Kui omandiõigusega seotud tagastamise klausel tõesti kehtis, võimaldas meede Y2 ettevõtjal FBN saada kasu pikaajalistest laenudest kriisieelsete intressimääradega. Meetmest Y2 tulenes, et ettevõtja FBN ei olnud kohustatud leidma alternatiivset rahastamisallikat tol hetkel valitsenud turutingimustes. Peale selle, kuna ettevõtjal Fortis Bank SA/NV oli õigus nõuda laenu tagastamist, oli küsitav Madalmaade valitsuse otsus pakkuda pikaajalist laenu lühiajaliste laenude asemel. Seepärast väljendas komisjon 8. aprilli 2009. aasta otsuses muret, et meede Y2 sisaldas riigiabi pikema perioodi jooksul kui tegelikult vajalik. Selleks et hinnata meetmega Y2 antud riigiabi mõju, palus komisjon Madalmaade valitsusel esitada lisateavet pikaajalise laenu lepingutes sisalduvate varajast tagastamist käsitlevate lepingutingimuste kohta.
(134)
Samuti kahtles komisjon 8. aprilli 2009. aasta otsuse põhjenduses 54, kas Madalmaade valitsus oli võtnud piisavad meetmed, et piirata konkurentsi põhjendamatut kahjustamist kooskõlas pangandusteatise punktiga 27.
(135)
Komisjon väljendas ka muret selle üle, et ettevõtja ABN AMRO N oli - tõenäoliselt kaudselt - saanud kasu ettevõtjale FBN võimaldatud likviidsusvahenditest. Seepärast palus ta Madalmaade valitsusel esitada täiendavat teavet ettevõtja ABN AMRO N rahastamisolukorra ja -strateegia kohta.
(136)
Meetme Z puhul kahtles komisjon, kas Madalmaade valitsus maksis ettevõtjale FBN turuhinda ettevõtja ABN AMRO N omandamise eest. Komisjon täheldas, et Madalmaade valitsus maksis omandatud ettevõtte eest rohkem kui see Madalmaade valitsuse enda hindamiseksperdi […] aruande - mida nimetati põhjenduses 2 - kohaselt 3. oktoobril 2008. aastal kehtinud turutingimusi arvesse võttes väärt oli. Peale selle märkis komisjon, et Madalmaade valitsus ei olnud kohaldanud paranduskoefitsienti, et peegeldada aktsiaturu langust, mis toimus 2008. aasta oktoobrist detsembrini ning mis oli eriti tuntav pankade aktsiate puhul. Kui Madalmaade valitsus maksis ettevõtja ABN AMRO N omandamisel liiga suurt hinda, oli meede Z võrdne riigiabiga, millega aidati ettevõtjat FBN rekapitaliseerida.
(137)
Kokkuvõttes täheldas komisjon 8. aprilli 2009. aasta otsuses, et Madalmaade valitsus ei olnud veel esitanud DNB koostatud hinnangut ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N kohta. Samuti ei olnud Madalmaade valitsus esitanud elujõulisuse taastamise kava või restruktureerimise kava üksikasjalike finantsprognoosidega. Kuna puudus nii elujõulisuse taastamise kava kui ka restruktureerimise kava, ei olnud komisjonil võimalik kindlaks teha, kas meetmete X, Y1, Y2 ja Z tulemusel oli ettevõtjatel ABN AMRO N ja FBN piisavalt kapitali ning nad suutsid teenida vastuvõetaval määral kasumit.
3.2. 5. aprilli 2010. aasta otsuses esitatud põhjendused menetluse laiendamise kohta
(138)
Kui Madalmaade valitsus teatas 17. juulil 2009 ja 15. jaanuaril 2010 ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N kasuks kohaldatud lisameetmetest kui meetmetest, mis ei kujuta endast riigiabi, kahtles komisjon, kas mõned neist lisameetmetest ei kujutanud täiendavat riigiabi ettevõtjatele FBN ja ABN AMRO N.
(139)
Komisjon märkis 5. veebruari 2010. aasta otsuses, et aktsionäride lepingu kohaselt oli Madalmaade valitsusel mitmeid kohustusi, mida ei olnud ettevõtjal ABN AMRO N. Meetmed, mida Madalmaade valitsus võttis aktsionäride lepingust tulenevate kohustuste täitmiseks (ja eelkõige nende kohustuste täitmiseks, mille kohaselt tuli katta ettevõtja ABN AMRO N kulud ning eraldada ettevõtja ABN AMRO N ettevõtjast ABN AMRO Bank), ei kvalifitseeru esmapilgul riigiabina ettevõtjale ABN AMRO N.
(140)
Komisjon märkis, et meetmed A ja B1 tundusid olevat kavandatud peamiselt selleks, et katta ettevõtja ABN AMRO Z kapitali puudujääk, kuid samas ei olnud komisjon kindel, kas ühtlasi ei toetatud kaudselt ettevõtja ABN AMRO N majandustegevust. Seoses sellega tahtis komisjon teada, kas ettevõtjad ABN AMRO N ja ABN AMRO Z - kes ei olnud eraldiseisvad juriidilised isikud - olid teineteisest piisavalt sõltumatud. Samuti soovis komisjon saada lisateavet ettevõtja ABN AMRO Z kapitali puudujäägi tekkimiste põhjuste kohta ning näiteks selle kohta, miks ettevõtja ABN AMRO Z andis Unicredito aktsiad ettevõtjale ABN AMRO N. Komisjonil oli ka küsimusi ettevõtja ABN AMRO N poolt ettevõtjale ABN AMRO Z peakontori funktsioonide täitmise eest makstud tasu kohta. Komisjon kahtlustas, et ettevõtja ABN AMRO Z alakapitaliseeritus oli vähemalt osaliselt seotud asjaoluga, et ettevõtja ABN AMRO N ei maksnud turuhinda ettevõtja ABN AMRO Z osutatavate peakontori teenuste eest.
(141)
Kuigi ettevõtja ABN AMRO N eraldamine ettevõtjast ABN AMRO Bank on aktsionäride lepingust tulenev Madalmaade valitsuse kohustus, ei saanud komisjon välistada, et Madalmaade valitsuse poolt rekapitaliseerimise rahastamise kaudu eraldumiskulude katmine ei olnud riigiabi. Komisjon järeldas, et mitte kõik eraldumiskuludeks liigitatud kulud ei olnud strictu senso seotud aktsionäride lepingus kirjeldatud eraldamiskohustustega. Komisjon märkis, et eraldumiskulude kategooria hõlmas 500 miljonit eurot, mida vajati selleks, et tagada ettevõtjale ABN AMRO Group nõutavast miinimumtasemest kõrgem usaldatavusmarginaal.
(142)
Komisjon täheldas, et Madalmaade valitsus aitas ettevõtjatel FBN ja ABN AMRO N tasuda ühinemisega seotud kulud. Ühinemisest tulenevate kontsentratsiooniprobleemide lahendamiseks otsustas ettevõtja ABN AMRO N müüa äriüksused IFN ja New HBU, mille tulemusel tekkis uus kapitali puudujääk. Komisjon täheldas, et ettevõtjad FBN ja ABN AMRO N suutsid saada ühinemisest kasu (näiteks ühinemissünergiad; eelised, mis tulenesid sellest, et oldi tugevam ettevõtja suurema turuosaga Madalmaade turul), samas kui Madalmaade valitsus rahastas alustamisega seotud kulusid. Sellega seoses täheldas komisjon, et Madalmaade valitsusel puudus seaduslik kohustus neid kulusid katta, sest need tulenesid Madalmaade valitsuse 21. novembri 2008. aasta otsusest ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N ühendamise kohta, mitte aga aktsionäride lepingust.
(143)
Komisjon võttis teadmiseks asjaolu, et ühinemisega ja eraldamisega seotud eritingimustega kaasnesid vastastikused kohustused (meede E). Madalmaade äriseadustikust tulenes, et ettevõtjad ABN AMRO Bank (nüüd RBS NV) ja ABN AMRO II olid jätkuvalt vastutavad äriüksuse New HBU võlausaldajate ees, kui nimetatud äriüksus (või selle uus omanik Deutsche Bank) ei suuda täita oma maksekohustusi. Äriüksusel New HBU olid samalaadsed kohustused ettevõtjate ABN AMRO Bank (nüüd RBS NV) ja ABN AMRO II võlausaldajate ees. Komisjon ei saanud välistada, et tagatise pakkumine, mille raames andis Madalmaade valitsus garantii ettevõtja ABN AMRO Bank (nüüd RBS NV) võlausaldajatele summas 200 baaspunkti pluss krediidiriski vahetustehingute hinnavahede mediaan, kujutab endast riigiabi.
(144)
Samuti väljendas komisjon muret kapitali toetusmeetme (meede A) ülesehituse üle. Komisjon tunnistas, et meede A oli põhimõtteliselt erinev teistest langenud väärtusega vara käsitlevatest meetmetest, sest seda ei võetud eesmärgiga kaitsta ettevõtjat ABN AMRO N äärmiselt ebakindla väärtusega riskantsete varade väärtuse täiendava languse eest. Sellest olenemata leidis komisjon, et meede A peaks selleks, et olla kokkusobiv siseturuga, vastama üldpõhimõtetele, mis on sätestatud komisjoni teatises langenud väärtusega varade käsitlemise kohta ühenduse pangandussektoris (68) (edaspidi „teatis langenud väärtusega varade kohta”). Konkreetsemalt peaks olema piisavalt tõendeid asjakohase hinnastamise kohta, st et pank ei peaks kandma oodatavat kahjumit üle riigile. Sellega seoses soovis komisjon samuti mõista, millist mõju oleksid mitmed konkreetsed lepingusätted (nt tagasinõudmise mehhanism ja nn vertical slice restruktureerimine) avaldanud tegelikule rahavoole ja hinnastamisele. Lisaks kahtles komisjon veel ka selles, kas olemas olid piisavad stiimulid, millega tagada, et ettevõtja ABN AMRO N lõpetaks vahendi kasutamise niipea, kui see ei olnud enam hädavajalik.
(145)
Komisjon kahtles, kas 2009. aasta detsembri restruktureerimise kava vastas kriteeriumidele, mis olid kehtestatud komisjoni teatises finantssektori elujõulisuse taastamise ja praeguse kriisi olukorras riigiabi eeskirjade kohaste ümberkorraldamismeetmete hindamise kohta (edaspidi „restruktureerimist käsitlev teatis”) (69) seoses elujõulisuse, kulude jagamise ja põhjendamatute konkurentsimoonutustega.
(146)
Komisjon tunnistas, et esmapilgul suutis ettevõtja ABN AMRO Group saada piisavat tulu oma kõigi tegevuskulude katmiseks (sealhulgas laenude väärtuse languse katmiseks) ja omakapitali tootlus oli vastuvõetav. Kuid komisjon märkis ka seda, et ettevõtja ABN AMRO Group omakapitali tootlikkus sõltus suurel määral mitmete oluliste eelduste realiseerumisest. Esiteks, kui ettevõtja ABN AMRO Group soovib muutuda kulutõhusaks ja saavutada vastuvõetavat kulu-tulu suhet, siis on äärmiselt oluline, et nimetatud ettevõtja rakendaks prognoositud sünergiaid (nimelt 1,1 miljardit eurot (maksud maha arvamata), mis on võrreldav 2013. aasta puhaskasumiga […] miljardit eurot). Teiseks, nagu on märgitud 5. veebruari 2010. aasta otsuse põhjenduses 118, oli ettevõtja ABN AMRO Group elujõulisuse seisukohast samuti ülimalt tähtis, et ettevõtja suudaks parandada oma netointressimäära võrreldes ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N madalate tasemetega 2008. aasta teises pooles ja 2009. aasta esimeses pooles. Komisjon märkis 5. veebruari 2010. aasta otsuses, et ta vajas nende küsimustega seoses täiendavaid andmeid, et hinnata, kas pikaajaline elujõulisus oli tõepoolest taastatud.
(147)
Lisaks märkis komisjon, et 2009. aasta detsembri restruktureerimise kava ei sisaldanud veel finantsprognoose halvima stsenaariumi kohta, nagu on nõutud restruktureerimist käsitleva teatise punktis 13. Seepärast palus komisjon esitada halvima stsenaariumi finantsprognoosid, et veenduda, kuidas ettevõtja ABN AMRO Group tuleks toime stressirikkamates turutingimustes.
(148)
Peale selle täheldas komisjon, et 2009. aasta detsembri restruktureerimise kava sisaldas vähe teavet väiksemate allüksuste kohta, mistõttu ei olnud komisjonil võimalik hinnata, kas kõiki elujõulisusega seotud küsimusi oli sel tasandil piisavalt määralt käsitletud. Konkreetsemalt kahtles komisjon selles, kas piisaval määral oli tagatud ettevõtja FBN divisjoni PSF elujõulisus, kes deklareeris 2008. aastal ülisuure kahjumi seoses Madoffi pettusega.
(149)
Komisjon kahtles, kas ettevõtja ABN AMRO Group elujõulisuse taastamiseks antud riigiabi piirdus hädavajaliku miinimumiga. Sellega seoses märkis komisjon, et ettevõtja ABN AMRO N oli andnud teada, et ta soovis omandada veel mõned täiendavad üksused, mida ta pidas vajalikuks selliste tootepädevust ülesehitamiseks, mille oli kaotanud ettevõtjatest Fortis SA/NV ja ABN AMRO Holding eraldumise protsessi jooksul. Komisjon väitis 5. veebruari 2010. aasta otsuses, et riigiabi ei tohi kasutada omandamise rahastamiseks või uuteks investeeringuteks, välja arvatud juhul, kui see on äärmiselt oluline ettevõtja elujõulisuse taastamiseks. Komisjon palus heita Madalmaade valitsusel rohkem valgust ettevõtja ABN AMRO Group omandamispõhimõtetele ning edastada komisjonile muu hulgas üksikasjaliku nimekirja tegevustest, mida ettevõtja ABN AMRO Group vajas ettevõtte ülesehitamiseks elujõulisuse põhjendustest lähtuvalt.
(150)
Samuti kahtles komisjon selles, kas kõik ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N hübriidkapitali pakkujad olid tasunud oma osa restruktureerimises. Komisjon oli mures, et näiteks ettevõtja FBN eelisaktsionärid (70) ei olnud piisaval määral panustanud selle tagamiseks, et Madalmaade valitsuse sekkumine piirduks vaid hädavajaliku miinimumiga.
(151)
Ka kestuse mõttes peaks riigiabi piirduma minimaalselt vajaliku ajaperioodiga. Sellega seoses täheldas komisjon, et ajutiste probleemide käsitlemiseks oli vaja mitmeid meetmeid, kuid komisjon kahtles, kas Madalmaade valitsus oli võtnud piisavalt meetmeid selleks, et tagada meetmete rakendamise lõpetamine siis, kui need ei olnud enam vajalikud.
(152)
Meetme A osas täheldas komisjon, et kapitali toetusmeetme kasutamine ei ole enam vajalik siis, kui ettevõtjal ABN AMRO N lubatakse rakendada Basel II nõudeid. Kuigi kapitali toetusmeede sisaldas ostuoptsioonile omaseid tunnuseid, võimaldades lepingu varem lõpetada, leidis komisjon, et Madalmaade valitsuse väljumiseks investeeringust ei olnud sõnaselget ajagraafikut.
(153)
Ka 500 miljoni euro suuruse usaldatavusmarginaaliga seoses märkis komisjon, et eesmärk oli võimaldada ettevõtjal ABN AMRO Group asendada see summa enda finantseeritud kapitaliga. Taas kord täheldas komisjon igasuguse ajagraafiku puudumist.
(154)
1,2 miljardi euro suuruste integratsioonikuludega (nimelt meede B5) seoses täheldas komisjon, et Madalmaade valitsus väitis, et need tooksid kaasa olulised sünergiad 1,1 miljardi euro ulatuses (maksud maha arvamata) aastas, mida võiks põhimõtteliselt kasutada riigiabi tagastamiseks. Samas täheldas komisjon, et Madalmaade valitsus ei olnud kehtestanud mehhanismi sellise tagastamise kindlustamiseks. Üksuse New HBU müügiga seotud kapitalivajaduse osas jõudis komisjon järeldusele, et krediidiriski kaitsega seotud vajadus kapitali järele väheneb kiiresti, sest laenude tähtajad saabuvad järkjärgult. Taas kord rõhutas komisjon, et riigiabi tuleks tagasi maksta siis, kui see ei ole enam vajalik.
(155)
Konkurentsimoonutuste osas märkis komisjon, et ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N vajadus kapitali järele tulenes teataval määral nende eraldumisest endistest emaettevõtjatest ja alustamisega seotud integratsioonikuludest, mitte aga ülemäärase riski võtmisest või valest juhtimisest neis ettevõtetes endis. Seda silmas pidades järeldas komisjon, et täiendav investeeringutest väljumine ei olnud tõenäoliselt enam vajalik.
(156)
Samas väljendas komisjon siiski kahtlust, kas 2009. aasta detsembri restruktureerimise kava sisaldas piisavalt määral käitumuslikke meetmeid eesmärgiga tagada, et ettevõtjad FBN ja ABN AMRO N ei kasutaks riigiabi selleks, et laieneda konkurentide arvelt, näiteks rakendades ebasobivat hinnastamispoliitikat või omandades teisi finantseerimisasutusi, mis nõrgendaks abi mittesaanud ettevõtjate stiimulit konkureerida, investeerida ja tegeleda uuendustegevusega ning võiks vähendada soovi siseneda Madalmaade pangandusturule.
(157)
Investeeringust väljumisega seoses väitis komisjon, et oleks kasulik, kui Madalmaade valitsus töötaks välja investeeringust väljumise strateegia ja sõnastaks selle selgelt. Hoiustajad võivad Madalmaade valitsuse korduvat ja massilist sekkumist tõepoolest käsitada märgina püsivast abist.
4. HUVITATUD ISIKUTE MÄRKUSED
4.1. Esimesed märkused ettevõtjalt Van Lanschot (6. mai 2009. aasta kiri)
(158)
Kaebuse esitaja väitis, et tänu riigiabile ja riigi osalusele pakkusid ettevõtjad FBN ja ABN AMRO N (sealhulgas nende tütarettevõtjad, nt MoneYou ja Mees Pierson) mittejätkusuutlikke kõrgeid intressimäärasid eraisikute tähtajaliste ja nõudmiseni hoiuste eest, destabiliseerides sellega Madalmaade pangandusturgu.
(159)
Kaebuse esitaja uskus, et ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N pakutavad intressimäärad olid kahjumlikud. Sellega seoses viitas ta asjaolule, et EURIBORi määrad langesid 2008. aasta septembris kehtinud 5 %lt alla 2 % 2009. aasta jaanuaris-veebruaris, samas kui ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N poolt hoiuste eest pakutavad intressimäärad tegelikult tõusid.
(160)
Samuti osutab kaebuse esitaja Madalmaade privaatpanganduse eripäradele võrreldes jaepanganduse turuga, mis kippus suurendama võetud meetmete konkurentsi moonutavat mõju. Tähtajalisele hoiusele paigutatavad summad on privaatpanganduses võrreldes jaepangandusega keskmiselt suuremad. Väikeste hoiustatavate summade puhul ei hooli kliendid nii palju oma panga riskiprofiilist, sest nad on kaitstud Madalmaade hoiuste tagamise skeemiga (kuni 100 000 eurot). Riskiteadlikkus suureneb siiski pärast selle künnise ületamist, mis on privaatpanganduse puhul üsna tavaline.
(161)
Samuti väitis kaebuse esitaja, et ettevõtjad FBN ja ABN AMRO N said kasu varjatud riigigarantiist. Ta väitis, et ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N kliendid on veendunud, et Madalmaade valitsus ei luba riigi omandis olevatel pankadel pankrotti minna.
(162)
Kaebuse esitaja - kes elas kriisi üle riigiabita - rõhutas, et teda mõjutas ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N konkurentsi moonutav käitumine tõsiselt, sest ta sõltus oma varade rahastamisel tavapäraselt olulisel määral Madalmaade hoiusteturust (71). Absoluutarvudes oli kaebuse esitajal tähtajalisi ja nõudmiseni hoiuseid 15 miljardi euro ulatuses, mis tähendas, et intressimäära tõus 1 % võis ettevõtjale aastas maksma minna umbes 150 miljonit eurot (72). Lisaks sellele kulu kasvule oli olemas ka mahumõju, sest ettevõtja Van Lanschot kaotas kliente.
4.2. Ettevõtja Van Lanschot lisamärkused (21. augusti ja 28. augusti 2009. aasta kirjad)
(163)
Kaebuse esitaja sõnul kestis ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N ebatavaline käitumine kõigil 2009. aasta suvekuudel.
(164)
Lisaks osutas kaebuse esitaja ebatavaliselt suurtele mahu- ja turuosamuutustele Madalmaade tavapäraselt stabiilsel hoiusteturul. Sellega seoses viitas kaebuse esitaja ettevõtjate FBN JA ABN AMRO N pressiteadetele, milles anti teada hoiuste suurenemisest 2009. aasta esimesel poolel vastavalt 9 miljardit eurot ja 21 miljardit eurot (73). Arvestades asjaolu, et Madalmaade hoiusteturu koguväärtus oli umbes 287 miljardit eurot, pidas kaebuse esitaja pidas neid näitajaid suureks.
(165)
Teise näitena ebatavalise hinnastamise kohta osutas kaebuse esitaja asjaolule, et hoiuste intressid naaberriikides, näiteks Belgias, Prantsusmaal ja Saksamaal, olid järginud EURIBORi langust, samas kui Madalmaade hoiuste intressimäärad olid jäänud jonnakalt kõrgeks.
4.3. Ettevõtja ABN AMRO Bank märkused (6. juuli 2009. aasta kiri)
(166)
Kommenteerides 8. aprilli 2009. aasta otsust, millega algatati ametlik uurimine, esitas ettevõtja ABN AMRO Bank (st ettevõtja ABN AMRO N emaettevõtja) lisateavet oma rahastamispositsiooni ja -strateegia kohta. Ettevõtja ABN AMRO Bank eitas, et sai - otseselt või kaudselt - kasu ettevõtjale FBN antud rahastamisabist (meetmed Y1 ja Y2). Ettevõtja ABN AMRO Bank rõhutas, et ta ei vajanud abi enda rahastamiseks kriisi ajal, sest tema rahastamisstrateegia oli hajutatud. Samuti rõhutas ettevõtja, et tema likviidsusstatistika jäi vabalt õigusnormides sätestatud piiridesse ja ka ettevõtja enda kehtestatud piiridesse.
5. MADALMAADE VALITSUSE MÄRKUSED
5.1. Madalmaade valitsuse märkused 8. aprilli 2009. aasta otsuse kohta
(167)
Madalmaade valitsus tunnistas, et ettevõtja FBN sai jätkata oma tegevust, sest riik omandas selle ettevõtte, (74) kuid valitsus väitis, et omandamine oli kooskõlas nn turumajandusliku investori põhimõttega. Madalmaade valitsuse sõnul ei eksisteerinud selle tulemusel valikulist eelist ja sellest tulenevalt ei olnud ka tegemist riigiabiga. Madalmaade valitsus väitis, et kuigi 3. oktoobri 2008. aasta integreeritud tehingud olid peamiselt suunatud ettevõtjate FBN JA ABN AMRO N ning üldiselt Madalmaade pangandussüsteemi destabiliseerimise ennetamiseks, soovis valitsus ettevõtjates FBN ja ABN AMRO N osaluse omandamisega teenida pikaajalist kasu. Madalmaade valitsus rõhutas, et ettevõtja FBN (sealhulgas ettevõtja ABN AMRO N) eest makstud hind jäi valitsuse välishindaja poolt kindlaks määratud vahemikku.
(168)
Madalmaade valitsus väitis, et ta oli ettevõtja FBN eest maksnud õiglast turuhinda, kuid rõhutas, et isegi kui ta maksis kõrgemat hinda, oleks see makse kujutanud endast riigiabi ettevõtjale Fortis SA/NV (kes oli müüja), mitte aga ettevõtjale FBN.
(169)
Seoses meetmega Y1 väitis Madalmaade valitsus, et ta oli võimaldanud ettevõtjale FBN lühiajalist rahastamist turutingimustel. Ta väitis, et enne kriisi rahastas ettevõtjat FBN tema emaettevõtja EONIA või EURIBORi määradega täiendavat marginaali lisamata. Madalmaade valitsus väitis, et tema kohaldatud hinnastamine (nagu on kirjeldatud põhjenduses 96) oli kooskõlas turul valitsevate tavadega. Konkreetsemalt väitis valitsus ka seda, et hinnastamissüsteem, mida ta kasutas pärast 5. novembrit 2008 (hinnavahe 50 baaspunkti alla 3-kuulise tähtajaga laenude puhul), oli kooskõlas Madalmaade tagatise andmise skeemiga (75).
(170)
Seoses perioodiga, mille jooksul ettevõtja FBN sai kasutada likviidsusvahendit, selgitas Madalmaade valitsus, et ta alustas läbirääkimisi likviidsusvahendi kasutamise lõpetamise üle 2009. aasta jaanuaris ning tema soov oli lõpetada nimetatud vahendi kasutamine võimalikult kiiresti. Seda eesmärki silmas pidades kehtestas Madalmaade valitsus 2009. aasta märtsis uue kaheastmelise hinnastamissüsteemi, mis muutis rahastamise eelnevalt määratletud künnise ületamisel kallimaks. Madalmaade valitsus eeldas, et ettevõtja FBN võiks võimaldatud likviidsuse tagasi maksta tempos 4-5 miljardit eurot kuus ning kavatses lõpetada likviidsusvahendi kasutamise 2009. aasta lõpuks. Tegelikult maksis FBN kasutatud raha tagasi oodatust kiiremini. Likviidsusvahendi kasutamine lõpetati juba 1. juulil 2009.
(171)
Madalmaade valitsus väitis, et võimaldatud likviidsusvahendi raames antud likviidsuse maksimaalne tähtaeg oli proportsionaalne. Sellega seoses selgitas Madalmaade valitsus, et esimesel perioodil (st 6.-23. oktoobrini 2008) oli ta võimaldanud likviidsust vaid mõnenädalase tähtajaga. Kui likviidsusvahendit seejärel kohandati, pikendati maksimaalset tähtaega 9 kuuni, et vältida väga intensiivseid tagasimaksmise perioode.
(172)
Madalmaade valitsuse selgitas, et likviidsusvahendi kogumaht (nimelt 5 miljardit eurot üleöölaenude puhul ja 40 miljardit eurot pikaajalise rahastamise puhul) tulenes ettevõtja FBN tegelikust finantseerimisvajadusest ning kujutas endast seega hädavajalikku miinimumi. 45 miljardi euro suuruse lühiajalise likviidsusvahendi puhul võeti arvesse ettevõtja FBN sularahapositsiooni tavapärast volatiilsust ning lisaks võimaldas see ettevõtjal FBN viivitamata tagasi maksta ettevõtjale Fortis SA/NV umbes 34 miljardit eurot.
(173)
Pikaajaliste laenude osas (nimelt meede Y2) tunnistas Madalmaade valitsus, et ettevõtja Fortis Bank SA/NV oleks võinud nõuda fikseeritud intressiga laenude tagasimaksmist (kuid mitte ujuva intressiga laenude tagasimaksmist) (76). Madalmaade valitsus väitis siiski, et ta oli vaid asunud lepingutes ettevõtja Fortis Bank SA/NV asemele ning kõik kehtivate lepingute tingimused olid jäänud samaks. Madalmaade valitsuse sõnul oli ettevõtjate Fortis Bank SA/NV ja FBN vaheline leping tavapärane turuosaliste vahel sõlmitud leping. Valitsus väitis, et kuna ta oli asunud turumajandusliku investori asemele, oli tema käitumine automaatselt kooskõlas turumajandusliku investori põhimõttega. Sellest tulenevalt leidis Madalmaade valitsus, et ta ei pidanud põhjendama, miks intressimäärad oleksid võinud olla kõrgemad või miks ta oleks pidanud asendama need pikaajalised laenud lühiajalistega (77).
(174)
Samuti väitis Madalmaade valitsus, et oli üsna tavapärane, et ettevõtjad pakkusid omandamisega samaaegselt likviidsust äsja omandatud tütarettevõtjatele.
(175)
Ettevõtjale ABN AMRO N otsese või kaudse riigiabi andmise osas eitas Madalmaade valitsus seda, nagu oleks Madalmaade valitsus või ettevõtja FBN rahastanud ettevõtjat ABN AMRO N. Valitsus selgitas, et ettevõtjal ABN AMRO N oli oma arvukate jae- ja privaatpanganduse filiaalide tõttu endalgi piisavalt rahalisi vahendeid.
(176)
Seoses meetmega Z väitis Madalmaade valitsus, et 6,5 miljoni euro suurune tehinguhind oli õiglane turuhind. Ta rõhutas, et hind jäi valitsuse välishindamiseksperdi poolt 2008. aasta oktoobri alguses (enne 3. oktoobri 2008. aasta tehingut) arvutatud ja valitsevate turutingimuste alusel saadud väärtuse - [4 - 6,5] miljardit eurot - ja kogu majandustsüklit arvestava väärtuse - [6,5 - 9] miljardit eurot - vahele. Seoses sellega, et omandamine (meede Z) toimus 2,5 kuud pärast nimetatud hindamist, usub Madalmaade valitsus, et korrektsioonid ei olnud vajalikud, sest ebakindlusi oli juba arvesse võetud 2008. aasta oktoobri alguses esitatud hinnangus (78). Samuti väitis Madalmaade valitsus, et investeerimispangandus ja riskantsed varad olid tavaliselt teistes pankades usaldusprobleemide põhjuseks, põhjustades nende pankade aktsiahindade olulise languse. Ettevõtja ABN AMRO N oli seevastu teistest pankadest täiesti erinev, omades stabiilset jae- ja äripangandusprofiili. Seda arvesse võttes väitis Madalmaade valitsus, et hinnakorrektsiooni tegemine analoogia alusel ei olnud asjakohane.
(177)
Madalmaade valitsus rõhutas ka seda, et teised konsortsiumi liikmed ja eelkõige RBS pidid tehingu heaks kiitma ja et […]. Samuti viitab Madalmaade valitsus selle ekspertide esialgse aruande punktidele 166 ja 177, mis esitati 11. veebruaril 2009 Brüsselis toimunud ettevõtja Fortis SA/NV aktsionäride üldkoosolekule, (79) väites, et need punktid toetavad Madalmaade valitsuse argumenti, et ta maksis 3. oktoobril 2008 ettevõtjate FBN, ABN AMRO N, Fortis Insurance ja Fortis Corporate Insurance eest õiglast hinda, mis kujutab endast seega kehtivat viitehinda 2008. aasta detsembris toimunud müügi jaoks.
(178)
Madalmaade valitsus rakendas meetme Z, loobudes võlanõudest ettevõtja FBN vastu. Peale selle väitis Madalmaade valitsus, et kui komisjon peaks jõudma järeldusele, et meede Z kujutas endast riigiabi, peaks komisjon kohaldama korrektsioone. Kuna teiste pankade samalaadsete instrumentidega kaubeldi märkimisväärselt madalamal tasemel võrreldes nimiväärtusega, (80) siis oli loogiline, et selle võlainstrumendi turuväärtus, mille sissenõudmisest Madalmaade valitsus loobus, oli samuti alla nimiväärtuse. Teisisõnu, valitsevad turutingimused nägid ette, et Madalmaade valitsusel ei olnud õigust kasutada nimiväärtust, vaid madalamat turuväärtust. Madalmaade valitsus väitis, et võttes arvesse tol hetkel valitsenud turutingimusi, oli tal õigus vaid turuväärtusele [4,55 - 5,85] miljardit eurot (st 6,5 miljardi euro suuruste laenude nimiväärtus, mida oli korrigeeritud turu diskontomääraga [0,65 - 1,95] miljardit eurot).
(179)
Madalmaade rahandusministeerium edastas 18. juunil 2009 komisjonile DNB koostatud hinnangu ettevõtja FBN kohta, nagu oli nõutud 8. aprilli 2009. aasta otsuses. […], (81), (82) (83)
(180)
Samuti teavitas DNB komisjoni ettevõtja ABN AMRO N […] 20. jaanuari 2010. aasta kirjaga. […]
5.2. Madalmaade valitsuse märkused 5. veebruari 2010. aasta otsuse kohta
(181)
Üldiselt väitis Madalmaade valitsus, et võetud meetmed ei kujutanud endast riigiabi, sest meetmed:
i)
ei toonud kasu ettevõtjatele ABN AMRO N ja FBN;
ii)
olid vajalikud, et eraldada ettevõtjad ABN AMRO N ja FBN oma vastavatest endistest emaettevõtjatest, ning tulenesid Madalmaade valitsuse lepingulistest kohustustest, kui ta asus ettevõtja Fortis SA/NV asemel aktsionäride lepingu pooleks; ning
iii)
olid turumajandusliku investori vaatenurgast majanduslikult mõistlikud.
(182)
Madalmaade valitsus väitis, et komisjon peaks kohaldama turumajandusliku investori põhimõtet iga konkreetse meetme suhtes, mida Madalmaade valitsus võtnud oli. Valitsus rõhutas - eriti seoses ühinemisega seotud meetmetega (nimelt meetmed B4 ja B5) -, et ühinemine oli positiivse nüüdispuhasväärtusega investeering ning seega kooskõlas turumajandusliku investori põhimõttega.
(183)
Teisisõnu ei nõustunud Madalmaade valitsus komisjoni esialgse seisukohaga, mis oli esitatud 5. veebruari 2010. aasta otsuse põhjenduses 96 ning mille kohaselt ei kohaldatud turumajandusliku investori põhimõtet nende meetmete suhtes, mis võeti pärast 3. oktoobri 2008. aasta integreeritud tehinguid, sest need meetmed olid osa suuremast päästmis- ja restruktureerimistegevusest.
(184)
Madalmaade valitsus tunnistas, et riigiabi eeskirjades on kehtestatud, et turumajandusliku investori põhimõtet ei kohaldata, kui lühikese aja jooksul tehakse mitmeid omavahel seotud kapitalimahutusi. Sellest olenemata väitis ta, et see analüüs ei kehtinud ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N puhul, sest tema arvates ei sisaldanud 3. oktoobri 2008. aasta integreeritud tehingud riigiabimeetmeid ning peale selle ei olnud järelmeetmed seotud esialgse tehinguga.
(185)
Madalmaade valitsus väitis, et komisjon peaks arvesse võtma neid väga spetsiifilisi tingimusi, milles Madalmaade valitsus oli kohustatud ostma ettevõtja FBN. Samuti rõhutas Madalmaade valitsus, et äriüksuse New HBU müük oli olnud väga koormav Madalmaade valitsusele ja ettevõtjale ABN AMRO N, avaldades kapitalile negatiivset mõju 470 miljoni euro ulatuses.
(186)
Madalmaade valitsus väitis, et võttis kõik oma meetmed vastavalt pangandusteatises (84) ja komisjoni teatises „Finantsasutuste rekapitaliseerimine praeguses finantskriisis: piirdumine minimaalselt vajaliku abiga ja kaitsemeetmed põhjendamatute konkurentsimoonutuste vastu” (85) (edaspidi „rekapitaliseerimise teatis”) sätestatud põhimõtetele. Kokkuvõttes väitis Madalmaade valitsus, et tema meetmed oli hästi suunitletud, proportsionaalsed lahendust vajanud probleemidega ning kavandatud nõnda, et minimeerida konkurentidele ülekanduvat negatiivset mõju.
(187)
Madalmaade valitsus väitis, et meetmed A ja B1 ei kujutanud endast riigiabi, sest valitsus oli lepingust tulenevalt kohustatud lahendama ettevõtja ABN AMRO Z kapitaliprobleemid. Madalmaade valitsus oli aktsionäride lepingust tulenevalt kohustatud eraldama ettevõtja ABN AMRO Holding. DNB lubas ettevõtja ABN AMRO II eraldamisega alustada alles siis, kui kõik konsortsiumi liikmed olid tasunud oma osa ettevõtja ABN AMRO Z kapitali puudujäägist. Madalmaade valitsus tunnistas, et ta oli andnud ettevõtjale ABN AMRO Z kapitali ettevõtja ABN AMRO N kaudu, kuid rõhutas, et ettevõtja ABN AMRO N toimis vaid vahelülina. Lõppkokkuvõttes oli ettevõtja ABN AMRO N vaid edastanud kapitali ettevõtjale ABN AMRO Z ning meetmega A ei antud ettevõtjale ABN AMRO N valikulist eelist.
(188)
Selle kohta, kas ettevõtja ABN AMRO Z kapitali puudujääk oli ettevõtjale ABN AMRO N antud valikulise eelise tulemus, väitis Madalmaade valitsus, et konsortsiumi liikmed olid juba siis, kui konsortsium omandas ettevõtja ABN AMRO Holding (vt põhjendus 33), taganud selle, et erinevate indeksaktsiate (nagu määratletud põhjenduses 35) tegevused olid üksteisest piisavalt eraldatud. Selline korraldus tähendas, et eristati selgelt ka ettevõtjate ABN AMRO N ja ABN AMRO Z tegevust. Näiteks tähendas see seda, et ettevõtjal ABN AMRO N oli oma juhtimisstruktuur ja aruandlus. Lisaks juhtis Madalmaade valitsus komisjoni tähelepanu asjaolule, et ettevõtja ABN AMRO N oli alates 6. veebruarist 2010 (86) eraldiseisev juriidiline isik.
(189)
Samuti esitas Madalmaade valitsus tõendid selle kohta, et ettevõtja ABN AMRO Z kapitali puudujääk oli olemas juba omandamise ajal 3. oktoobril 2008. Ettevõtja ABN AMRO Z algbilanss oli juba 3. oktoobril 2008 negatiivne 7,4 miljardi euro võrra ning ettevõtja Fortis SA/NV osa selles oli umbes 2,5 miljardit eurot. Kapitali puudujäägi allika küsimuses tunnistas Madalmaade valitsus, et oli tõepoolest toimunud Unicredito aktsiate ülekandmine 1 miljardi euro väärtuses ettevõtjalt ABN AMRO Z tegevusega seotud indeksaktsiateks (sealhulgas umbes 300 miljonit eurot ettevõtjale ABN AMRO N), kuid valitsus esitas teabe, mis kinnitab, et Unicredito aktsiate ülekandmine toimus 2008. aasta veebruaris, st tunduvalt varem enne Madalmaade valitsuse sekkumist. Seepärast ei saa Unicredito aktsiate ülekandmist käsitada riigiabina.
(190)
Peakontori funktsiooniga seoses ettevõtja ABN AMRO Z poolt kantud kulude osas rõhutas Madalmaade valitsus, et need kulud vähenesid drastiliselt pärast seda, kui konsortsiumi liikmed omandasid ettevõtja ABN AMRO Holding, nagu on kirjeldatud põhjenduses 33. Kuna konsortsiumi liikmetel puudus igasugune huvi suure integreeritud peakontori säilitamise vastu, siis oli loogiline hoida need kulud võimalikult väikesed. Madalmaade valitsuse esitatud arvud näitasid, et ettevõtja ABN AMRO Z kantud grupi tegevuskulud oli [0 - 0,5] miljardit eurot 2008. aastal ja [0 - 0,2] miljardit eurot 2009. aastal ning Madalmaade valitsus pidas neid kulusid tühisteks. Madalmaade valitsus rõhutas, et kui ta asendas 3. oktoobril 2008 pärast ettevõtja FBN (sealhulgas ettevõtja ABN AMRO N) omandamist aktsionäride lepingus ettevõtja Fortis SA/NV, tekkis talle kohustus neid kulusid kanda.
(191)
Madalmaade valitsus väitis, et kui komisjon peaks leidma, et meede A on riigiabi, tuleks kohaldada langenud väärtusega vara käsitlevat teatist (87). Madalmaade valitsuse sõnul puudus igasugune ebakindlus kaitstud varade väärtuse osas ning seetõttu ei tohiks seda vara käsitada langenud väärtusega varana teatise mõistes. Juhuks, kui komisjon selle seisukohaga ei nõustu, väitis Madalmaade valitsus, et ettevõtja ABN AMRO N krediidiriski vahetustehing oli siiski kooskõlas teatise üldpõhimõtetega. Peale selle väitis valitsus, et krediidiriski kaitse oli vajalik ja proportsionaalne ning samas välditi konkurentsimoonutusi nii palju kui võimalik.
(192)
Madalmaade valitsus kinnitas, et hüvitis kapitali toetusmeetme kasutamise eest - 10 % tulu vabastatud kapitali eest - oli piisavalt suur. Lisaks esitas valitsus tõendid selle kohta, et esimese kahjukandmise järguga seeria suurusjärgus 20 baaspunkti oli olulisel määral kõrgem võrreldes oodatud kahjumiga. Madalmaade valitsus väitis, et ajalooline kahjum (nimelt [0 - 15] baaspunkti) ja 2010. aasta prognoositud kahjum (nimelt [0 - 30] baaspunkti) ettevõtja ABN AMRO N hüpoteeklaenude portfelli eest võimaldas prognoosida tulevast oodatavat kahjumit hästi. Ka reitinguaruannetes (88) esitatud turuteave kinnitas, et esimese kahjukandmise järguga seeria oli suurem oodatavast kahjumist. Lisaks viitas Madalmaade valitsus investeerimispanga […] dokumendile, milles oli näidatud, kuidas Madalmaade valitsuse rahavood võiksid kujuneda erinevate stressistsenaariumide korral.
(193)
Samuti uskus Madalmaade valitsus, et kapitali toetusmeede sisaldas piisavat stiimulit selle kasutamise lõpetamiseks. Madalmaade valitsus juhtis komisjoni tähelepanu kapitali toetusmeetmes sisalduvatele ostuoptsioonidele ning asjaolule, et kapitaliriski kaitse kasutamine muutus üsna vähem atraktiivseks, kui ettevõtjal ABN AMRO Group lubati tegutseda Basel II nõuete kohaselt. Seda silmas pidades uskus Madalmaade valitsus, et ettevõtja ABN AMRO N lõpetab kapitali kaitsevahendi kasutamise 2011. aasta jaanuaris, kui Basel II nõuetele ülemineku tulemusena oodati vabastatud kapitali vähenemist.
(194)
Madalmaade valitsus selgitas, et eraldumiskulud (nimelt meetmed B2 ja B3) tulenesid aktsionäride lepingust, mille pool Madalmaade valitsus alates 3. oktoobrist 2008de facto oli. Aktsionäride lepingu tingimuste kohaselt pidi valitsus - mitte ettevõtja ABN AMRO N - jaotama ettevõtja ABN AMRO Holding kolmeks. Madalmaade valitsus eitas, nagu oleks need kulud toonud ettevõtjale ABN AMRO N kasu ning lisaks selgitas valitsus, et ta tasus eraldumiskulud, sest valitsusel lasus lepingust tulenev kohustus eraldamine läbi viia.
(195)
500 miljoni euro suuruse usaldatavusmarginaali kohta - mis oli samuti liigitatud eraldumiskulude alla - väitis Madalmaade valitsus, et tegemist on üldise pangandustavaga. Pangad ei saa toimida ainult minimaalselt nõutud kapitaliga, vaid vajavad täiendavat kindlusvaru. Vastasel juhul võib juhtuda, et kui pangad kogevad kasvõi väikest tagasilööki, satuvad nad kohe finantsraskustesse. Madalmaade valitsus väitis siiski, et tema panus usaldatavusmarginaali suurendamisse peaks olema ajutine ning et pikas perspektiivis peaks ettevõtja ABN AMRO N looma usaldatavusmarginaali ise ilma igasuguse Madalmaade valitsuse abita.
(196)
Seoses meetmega B4 väitis Madalmaade valitsus, et meede ei kujutanud endast riigiabi. Valitsus väitis, et kui ta omandas ettevõtja FBN, oli otsus mõlemad pangad ühendada juba tehtud ja osaliselt ka ellu viidud. Madalmaade valitsus osutas oma väite kinnitamiseks asjaolule, et selleks ajaks, kui 3. oktoobril 2008 toimusid integreeritud tehingud, oli ettevõtja ABN AMRO Asset Management juba eraldatud ja integreeritud ettevõtjasse Fortis SA/NV. Lisaks rõhutas Madalmaade valitsus, et komisjon oli kohustanud teda rakendama ühinemise heastamisvahendit kontsentratsiooniprobleemide lahendamiseks ning et ta oli saanud enda kanda ühinemise heastamisvahendi rakendamise, mis oli tehtud ülesandeks ettevõtjale Fortis SA/NV seoses äriüksusega New HBU. Lisaks märkis Madalmaade valitsus, et lõppkokkuvõttes ettevõtja ABN AMRO N rahalised vahendid ei suurenenud ning seepärast oli valitsus seisukohal, et meede B4 ei kujutanud endast riigiabi.
(197)
Madalmaade valitsus märkis, et integratsioonikulude rahastamiseks eraldatud riigi ressursse (meede B5) tuleks käsitada mõistliku investeeringuna, mille tulemusel saadakse sünergiate näol korralikku tulu. Madalmaade valitsuse hinnangul peaks nende sünergiate väärtus olema umbes 1,1 miljardit eurot aastas (maksud maha arvamata), samas kui vältimatud integratsioonikulud ulatuvad 1,2 miljardi euroni (maksud maha arvatud). Madalmaade valitsuse sõnul peaks ühinemise nüüdispuhasväärtus (võttes arvesse sünergiaid, integratsioonikulusid ja ühinemise heastamisvahendiga kaasnevaid kulusid) olema positiivne, st 2,88 miljardit eurot (89).
(198)
Valitsuse sõnul ei andnud teise taseme omakapitali esimese taseme omakapitaliks muutmine (meede C) valikulist eelist ettevõtjale FBN. Madalmaade valitsus väitis, et kõnealune muutmine oli valitsuse huvides, sest tal oli võimalik muuta keskmiselt 2,967 % intressiga laenud varaks, millelt valitsuse arvates võis teenida korralikku kasu. Seoses sellega osutas Madalmaade valitsus ettevõtja ABN AMRO Group prognoositud normaliseeritud 2012. aasta omakapitali tootlusele, mis oli umbes […] %, nagu oli öeldud 2009. aasta detsembri restruktureerimise kavas.
(199)
Madalmaade valitsus väitis, et kui komisjon peaks leidma, et meede C kujutab endast riigiabi, ei peaks komisjon käsitama riigiabina kõiki laene, mille puhul nõudest loobuti. Valitsus selgitas, et kapitali muutmise võib jagada teise taseme omakapitali tagasimaksmiseks nimiväärtuses, mis toimus kombineerituna mahutusega esimese taseme omakapitali (millel puudus rahaline puhasmõju). Madalmaade valitsuse sõnul ei olnud tal alust oodata teise taseme omakapitali tagasimaksmist nimiväärtuses, sest teiste pankade samaväärsete instrumentidega kaubeldi märkimisväärselt madalamal tasemel võrreldes nimiväärtusega, mis peegeldas kehva turuolukorda. Madalmaade valitsus märkis, et [135 - 405] miljoni euro suurune allahindlus oli võrreldavate näitajate alusel põhjendatud.
(200)
Madalmaade valitsus märkis, et 740 miljoni euro tasumine (meede D) oli üks tema kohustus, mis tulenes aktsionäride lepingust. Peale selle rõhutas Madalmaade valitsus, et maksed tehti ainult teistele konsortsiumi liikmetele, mitte aga ettevõtjale ABN AMRO N. Seega ei antud ettevõtjale ABN AMRO N riigiabi.
(201)
Meetme E kohta väitis Madalmaade valitsus, et ettevõtja ABN AMRO II ei saanud kasu vastugarantiist (mida kirjeldati põhjenduses 126), vaid meetmega E võimaldati ettevõtjal ABN AMRO II pakkuda ettevõtjale Deutsche Bank vastugarantiid. Valitsus väitis, et pank ei saanud vastugarantiid kasutada uue ettevõtte arendamiseks ning seetõttu ei põhjusta see mis tahes konkurentsimoonutust.
(202)
Madalmaade valitsus leidis, et vastugarantii on kooskõlas komisjoni rekapitaliseerimise teatisega. Valitsus rõhutas, et ta oli lähtunud hinnastamisel EKP rekapitaliseerimise soovitusest.
(203)
Samuti kommenteeris Madalmaade valitsus komisjoni kahtlusi, nagu ei oleks ettevõtja FBN eelisaktsionärid (90) piisaval määral panustanud kulude jagamisse. Madalmaade valitsus selgitas, et eelisaktsiaid omavad investorid ei olnud saanud 2008. aastal dividende (ei sularahas ega viitlaekumistena) ning et eelisaktsiatega kaubeldi alla nimiväärtuse. Valitsus lisas, et ettevõtja FBN suutlikkus maksta või eraldada fikseeritud dividende tulevikus sõltus sellest, kas ettevõtja suutis teenida piisaval määral IFRSi kohaselt esitatud kasumit. Madalmaade valitsus märkis, et ettevõtja FBN eelisaktsiaid käsitlev dividendisäte sisaldas dividendide maksmise keeldu/kohustust (91) ning et ebakindlus ettevõtja ABN AMRO Group dividendipoliitika ümber vähendas kindlustunnet, mida eelisaktsiatesse investeerijad oleksid saanud dividendi maksmise keeldu/kohustust sisaldavast sättest.
(204)
Sellega seoses, kas kapital makstakse tagasi, kui (ajutine) kapitalivajadus kaob, väitis Madalmaade valitsus, et ta kavatses kasutada ettevõtja ABN AMRO Group dividendipoliitikat nii, et nimetatud ettevõtjal ei ole mingit üleliigset kapitali, mis võiks põhjustada konkurentsimoonutusi (92).
(205)
Madalmaade valitsus märkis konkurentsimoonutuste küsimuses, et ta ei nõustu komisjoni seisukohaga, nagu oleksid ettevõtjad ABN AMRO N ja FBN saavutanud Madalmaades ühinemise tulemusel tugevama positsiooni või et selline asjade käik ohustas tekitada põhjendamatuid konkurentsimoonutusi. Valitsus oli pigem vastupidisel seisukohal ning osutas sellega seoses asjaolule, et ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N eraldamine nende vastavatest emaettevõtjatest ja sellele järgnenud ühinemine olid väga töömahukad, ning väitis, et ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N juhtkond võis pühendada vähem aega igapäevasele äritegevusele. Seepärast väitis Madalmaade valitsus, et eraldumisel ja sellele järgnenud ühinemisel oli negatiivne mõju ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N (või ühinemisjärgselt ettevõtja ABN AMRO Group) konkurentsipositsioonile.
5.3. Madalmaade valitsuse märkused huvitatud isikute märkuste kohta
5.3.1. Madalmaade valitsuse märkused kaebuse esitaja 6. mai 2009. aasta kirja kohta
(206)
Üldiselt rõhutas Madalmaade valitsus, et tema arvates ei vastanud ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N suhtes kohaldatud meetmed liidu riigiabi määratlusele ning seega ei olnud neil meetmetel konkurentsi moonutavat mõju. Valitsus leidis, et ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N turukäitumine tähtajaliste ja nõudmiseni hoiuste turgudel oli kooskõlas oma ärihuve kaitsva mõistlikult tegutseva turuosalise käitumisega. Madalmaade valitsus uskus, et ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N pakutavad intressimäärad ei moonutanud konkurentsi. Sellest tulenevalt väitis valitsus, et liidu konkurentsipoliitikat ei olnud rikutud.
(207)
Madalmaade valitsus esitas mitmeid võrdlevaid tabeleid, mis sisaldasid konkreetsete tähtajaliste ja nõudmiseni hoiuste eest pakutavaid intressimäärasid. Madalmaade valitsus eitas, nagu oleksid ettevõtjad FBN ja ABN AMRO N pidevalt pakkunud kõrgeimat intressimäära, eriti võrreldes Madalmaade väiksemate pankadega nagu SNS, NIBC ja DSB. Madalmaade valitsus märkis ka, et hoiuste intressimäärad olid Madalmaades juba kõrged enne finantskriisi, seda osaliselt agressiivse hinnastamispoliitikaga väiksemate pankade käitumise tõttu. Madalmaade valitsus uskus, et finantskriisi ajal püüdsid pangad kaitsta oma tähtajaliste hoiustega seotud tegevust, pakkudes klientidele hoiuste puhul suhteliselt kõrgeid intressimäärasid.
(208)
Madalmaade valitsus esitas ka märkused ettevõtja ABN AMRO N poolt 2008. aasta septembris turule toodud interneti-kaubamärgi MoneYou hinnastamisstrateegia kohta. Valitsus väitis, et MoneYou on sihtotstarbeline internetitoode, mis erines kulubaasi ja teenuste taseme poolest märkimisväärselt traditsioonilisematest toodetest. Madalmaade valitsus väitis, et MoneYou pidi esimese kuue eksisteerimiskuu jooksul saavutama kaubamärgi tuntuse ning seetõttu tuli pakkuda intressimäärasid, mis olid enamasti natuke madalamad samalaadsete internetipanganduse valdkonna turuosalejate (93) pakutavatest intressimääradest või nendega võrdsed. 2009. aasta teisest kvartalist alates alandati MoneYou pakutavaid intressimäärasid ning MoneYou positsioneeris end nn keskmises segmendis (94). Brändiga MoneYou seoses lisas Madalmaade valitsus, et ta tõstis vaid piiratud rahastamismahte (nimelt [0 - 5] miljardit eurot), mis moodustas ligikaudu [0 - 5] % Madalmaade hoiusteturu kogumahust. Madalmaade valitsus lisas, et ettevõtja Van Lanschot endised kliendid moodustasid vaid väikse osa brändi MoneYou äritegevusest (nimelt [0 - 5 000] kontot või [0 - 5] % MoneYou kontodest).
(209)
Samuti eitas Madalmaade valitsus, nagu sõltuksid ettevõtjad ABN AMRO N ja FBN enda rahastamisel vaid Madalmaade hoiusteturust. Madalmaade valitsus esitas uut teavet, millest selgus, et ettevõtja ABN AMRO N oli emiteerinud 6. juulil 2009 tagatud võlakirja 2 miljardi ulatuses ning et ettevõtja FBN oli emiteerinud 15,5 miljardi euro suurused riigigarantiiga võlainstrumendid. Madalmaade valitsuse sõnul olid kaebuse esitaja väited väärad ja ennatlikud. Valitsus märkis, et ettevõtja FBN vajas natuke aega varahalduse alase tegevuse sisseseadmiseks ja riigigarantiiga võlainstrumentide emiteerimiseks. Lisaks märkis valitsus, et tähtajalised ja nõudmiseni hoiused on samuti tähtsad kliendisuhete loomiseks ning neil on erinev ja laiem eesmärk võrreldes teiste rahastamisinstrumentidega. Sellega seoses rõhutas Madalmaade valitsus, et tähtajaliste ja nõudmiseni hoiuste turuosa kaotamine võib kaasa tuua turuosa kaotuse teiste pangandustoodete puhul.
(210)
Samuti eitas Madalmaade valitsus, nagu oleksid kliendid ja turuosalised pidanud ettevõtjaid ABN AMRO N ja FBN turvalisemateks pankadeks võrreldes konkurentidega. Ta viitas ettevõtjate FBN ja ABM AMRO N reitingutele reitinguagentuurides, mis olid näiteks madalamad ettevõtja Rabobank reitingust AAA. Sama kinnitasid pankade krediidiriski vahetustehingute hinnavahed. Lisaks uskus Madalmaade valitsus, et riigile kuulumine ei muutnud ettevõtjaid ABN AMRO N või FBN klientide ja turuosaliste silmis turvalisemaks. Sellega seoses rõhutas valitsus, et paljud riigi erakorralised sekkumised olid näidanud, et Madalmaade valitsus sekkuks võimaluse korral mis tahes erapanga puhul. Sellest tulenevalt uskus valitsus, et de facto ei olnud mingit märgatavat erinevust Madalmaade erapankadele pakutava turvalisuse ja Madalmaade riigiomandis olevatele pankadele pakutava turvalisuse vahel.
(211)
Selleks et välja arvutada, kas hoiutoodete puhul pakutavad intressimäärad olid kahjumlikud, väitis Madalmaade valitsus, et neid määrasid ei tohiks võrrelda EURIBORi määradega, vaid pigem nn jäljendava portfelli meetodist (95) tulenevate määradega. Seda meetodit kasutades tunnistas Madalmaade valitsus, et mõne toote puhul oli marginaal ajutiselt negatiivne. Kuid ta väitis siiski, et tegemist oli ratsionaalse turukäitumisega, mis oli sel hetkel kooskõlas (eraomandis olevate) konkurentide turukäitumisega.
5.3.2. Madalmaade valitsuse märkused kaebuse esitaja poolt 21. augustil ja 28. augustil 2009. aastal esitatud väidete kohta
(212)
Madalmaade valitsus väitis, et endiselt kehtisid tema poolt varem kaebuse esitaja argumentide suhtes esitatud märkused, mida on kokkuvõtvalt kirjeldatud põhjendustes 206-211.
(213)
Lisaks märkis Madalmaade valitsus, et kaebuse esitaja väide, nagu oleks ettevõtjate ABN AMRO N ja FBN turuosa kasvanud, põhines vigastel statistilistel andmetel. Seoses väidetava 21 miljardi euro suuruse kasvuga ettevõtja ABN AMRO N kogutud hoiuste puhul väitis Madalmaade valitsus, et ainult 5,1 miljardit tulenes Madalmaade jaehoiuste turult, kusjuures ülejäänu tulenes peamiselt korporatiivklientide tähtajaliste hoiuste ja välishoiuste arvelt. Lisaks esitas Madalmaade valitsus andmed, millest nähtus, et suur osa ettevõtja FBN tähtajaliste ja nõudmiseni hoiuste mahu suurenemisest tulenes korporatiivpangandusest, mitte aga jae- ja privaatpangandusest.
(214)
Madalmaade valitsus täheldas, et Madalmaade kliendid olid hoiustesse investeerinud pigem ebakindla makromajandusliku keskkonna tõttu. Valitsus viitas statistikaameti andmetele, millest nähtus, et hoiuste maht suurenes 2009. aasta esimeses pooles 7,7 % aasta baasil. Ettevõtja ABN AMRO N klientide hoiuste maht suurenes 7,5 % aasta baasil, mis näitas, et ettevõtja ABN AMRO N turuosa pigem vähenes. Ka ettevõtja FBN esitas tõendid, millest nähtus, et tema klientide hoiuste maht muutus kooskõlas turuga.
5.3.3. Madalmaade valitsuse märkused ettevõtja ABN AMRO Bank märkuste kohta
(215)
Madalmaade valitsus kinnitas, et ta ei olnud võimaldanud likviidsust ettevõtjale ABN AMRO N, kinnitades seega üldjoontes ettevõtja ABN AMRO Bank argumente.
6. HINNANG
6.1. Abi olemasolu
(216)
Aluslepingu artikli 107 lõikes 1 on sätestatud, et igasugune liikmesriigi poolt või riigi ressurssidest ükskõik missugusel kujul antav abi, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, soodustades teatud ettevõtjaid või teatud kaupade tootmist, on siseturuga kokkusobimatu niivõrd, kuivõrd see kahjustab liikmesriikidevahelist kaubandust. Sellest nähtub, et riigi meede kvalifitseerub riigiabina, kui see vastab järgmisele neljale (kumulatiivsele) kriteeriumile:
-
riigi ressursid;
-
valikuline eelis;
-
konkurentsi moonutav mõju; ning
-
mõju liikmesriikidevahelisele kaubandusele.
(217)
Esimene kriteerium on täidetud põhjenduses 128 esitatud tabelis nimetatud meetmete 4 Y1 kuni E puhul, sest kõiki neid meetmeid on otseselt rahastatud Madalmaade ressurssidest.
(218)
Seda, kas meede kujutab endast valikulist eelist (teine kriteerium) ettevõtjatele FBN ja ABN AMRO N või pärast ühinemist ettevõtjale ABN AMRO Group, on analüüsitud põhjendustes 220-278, uurides iga meedet eraldi.
(219)
Kui valikuline eelis on antud juhul olemas, on täidetud ka kolmas ja neljas kriteerium. Kõik meetmed moonutavad või ähvardavad moonutada konkurentsi, sest nad asetavad ettevõtjad FBN ja ABN AMRO N või pärast ühinemist ettevõtja ABN AMRO Group soodsamasse olukorda võrreldes teiste konkureerivate pankadega (kolmas kriteerium). Peale selle avaldavad meetmed mõju ka liikmesriikidevahelisele kaubandusele. Ettevõtjad FBN ja ABN AMRO N ja pärast ühinemist ABN AMRO Group on rahvusvahelisele turule suunatud pangad, kes tegutsevad väljaspool Madalmaad, kuid konkureerivad samas ka kodumaisel turul välispankade tütarettevõtjatega (neljas kriteerium).
6.1.1. 3. oktoobril 2008 võetud meetmed Y1 ja Y2
(220)
On asjakohane meelde tuletada, et käesolevas otsuses hinnatakse vaid ettevõtjatele FBN ja ABN AMRO N või pärast ühinemist ettevõtjale ABN AMRO Group antud potentsiaalset abi. Meetmetest Y1 jaY2 tulenevat võimalikku abi ettevõtjale Fortis Bank SA/NV hinnati 3. detsembri 2008. aasta otsuses.
(221)
Nagu öeldi 3. detsembri 2008. aasta otsuse (96) põhjenduses 52 ja 8. aprilli 2009. aasta otsuses, mis sisaldas esialgset hinnangut nende meetmetega antava abi kohta, on 3. oktoobril 2008 võetud meetmed (nimelt meetmed X, Y1 ja Y2) omavahel lahutamatult seotud. Madalmaade valitsus eraldas ettevõtjad FBN ja ABN AMRO N nende piiratud likviidsusega emaettevõtjatest, omandades ettevõtja FBN, kuid selleks, et ettevõtja FBN täiel määral vabastada oma emaettevõtja likviidsusprobleemidest, pidi Madalmaade valitsus asuma täitma ka ettevõtja FBN rahastaja rolli. See eesmärk väljendus meetmetes Y1 ja Y2. Peale selle võttis Madalmaade valitsus 3. oktoobril 2008 üle aktsionäride lepingust tulenevad ettevõtja Fortis SA/NV kohustused.
(222)
Nagu on märgitud 3. detsembri 2008. aasta otsuse põhjenduses 50, ei saa komisjon nõustuda sellega, nagu oleks turumajandusliku investori põhimõte täidetud 3. oktoobri 2008. aasta integreeritud tehingute puhul, millega Madalmaade valitsus omandas ettevõtja FBN (sealhulgas ettevõtja ABN AMRO N) 12,8 miljardi euro eest ja ühtlasi pakkus ettevõtjale FBN rahastamist väga suures summas. Võttes arvesse tol hetkel valitsenud turutingimusi, ei oleks ükski ostja suutnud ega tahtnud pakkuda ettevõtja FBN päästmiseks sellist summat (97). Peale selle kinnitati Madalmaade valitsuse esitatud lisateabes, et 3. oktoobril 2008 nõustus Madalmaade valitsus ühtlasi vabastama ettevõtja Fortis SA/NV aktsionäride lepingus sisalduvatest kohustustest tulenevast vastutusest. See aktsionäride leping oleks muutnud 3. oktoobri 2008. aasta integreeritud tehingud turumajanduslikule investorile veel vähem vastuvõetavamaks. Asjakohase hoolsuskohustuseta ei oleks ükski investor võtnud üle aktsionäride lepingust tulenevaid ettevõtja Fortis SA/NV kohustusi, mille tulemusel tekkisid hiljem suured kohustused (millest Madalmaade valitsus oli 3. oktoobril 2008 juba osaliselt teadlik).
(223)
Madalmaade valitsuse jaoks olid 3. oktoobri 2008. aasta integreeritud tehingud vajalikud, et vältida suurt negatiivset Madalmaade pangandussüsteemile ja majandusele ülekanduvat mõju (98). Turumajanduslik investor ei võta tavaliselt sellist ülekanduvat mõju arvesse.
(224)
Soov vältida Madalmaade pangandussüsteemi ja majanduse tõsist häiret selgitab ka seda, miks Madalmaade valitsus võttis otsused vastu nii kiiresti. Turumajanduslik investor oleks kulutanud palju rohkem aega, et analüüsida potentsiaalset vajadust täiendavate kapitalimahutuste järele ning oleks samuti uurinud ettevõtjate finantsnäitajaid põhjalikumalt. Selle tulemusel oleks turumajanduslikul investoril - kellel oleks olnud piisavalt aega hoolsuskohustuse analüüsi läbiviimiseks - olnud parem ülevaade kaasnevatest investeeringutest ning ta oleks hindamisel seda teavet arvesse võtnud. Madalmaade valitsus, kes pidi Madalmaades finantsstabiilsuse säilitamiseks tegutsema kiiresti, ei saanud käituda nagu turumajanduslik investor ja võtta rohkem aega, et kaaluda 3. oktoobri 2008. aasta integreeritud tehinguid ja aktsionäride lepinguga seotud kohustusi veelgi põhjalikumalt.
(225)
Seepärast jääb komisjon oma hinnangu juurde, et 3. oktoobri 2008. aasta integreeritud tehingud ei olnud kooskõlas turumajandusliku investori põhimõttega (sellele järeldusele jõuti juba 3. oktoobri 2008. aasta otsuses, kus neid tehinguid peeti riigiabiks ettevõtjale Fortis Bank SA/NV).
(226)
Eelise olemasoluga seoses tuleb mainida, et 3. oktoobril 2008 koos võetud meetmed võimaldasid eraldada ettevõtjad FBN ja ABN AMRO N ettevõtjast Fortis SA/NV ning seetõttu anti nende meetmetega oluline valikuline eelis ettevõtjale FBN, kes oli tugevalt integreeritud ettevõtjaga Fortis Bank SA/NV ja sõltus eriti suures osas Fortis Bank SA/NV rahastamisest. 2009. aasta detsembri restruktureerimise kavas (vt ka põhjendus 78) tunnistas Madalmaade valitsus, et kui ta ei oleks sekkunud, oleks ettevõtja Fortis SA/NV viinud põhja ka ettevõtja FBN. Riigiabimeetmeteta oleks ettevõtja FBN jäänud sõltuvaks pankrotiäärel oleva ettevõtja Fortis SA/NV kohustustest ning selline sõltuvus oleks olulisel määral takistanud ettevõtja FBN tegevust. Eraldades oma tegevuse ettevõtjast Fortis SA/NV, suutis ettevõtja FBN vältida suurel määral probleeme ja kulusid, mis on omased raskustes olevale (finantseerimis-) ettevõtjale (näiteks suuremad rahastamiskulud, halvemad maksetingimused tarnijatelt ja vastaspooltelt, suuremad personalikulud töötajate säilitamiseks ning tegevuse vähendamine ja riskiga kaalutud varade vähendamine kapitali säilitamiseks) (99). Kuigi ettevõtja ABN AMRO N jäi tegevustasandil eraldiseisvaks ettevõtjaks, kartis Madalmaade valitsus, et turud võivad seostada ettevõtjat ABN AMRO N selle tulevase omanikuga Fortis SA/NV.
(227)
Meetmega Y1 - 3. oktoobri 2008. aasta integreeritud tehingute oluline komponent - anti ettevõtjale FBN suur eelis, võttes eelkõige arvesse tehingu suurust ja tol hetkel valitsenud turutingimusi.
(228)
Suurt juurdepääsu likviidsusele 45 miljardi euro (100) ulatuses pakuti siis, kui hulgimüügiturud olid praktiliselt suletud, eelkõige suurte summade puhul ja selliste ettevõtjate jaoks nagu FBN, kellel oli suhteliselt suur laenu-deposiidi suhe. Asjaolu, et sellist suurt likviidsust ei olnud võimalik saada turult, kinnitab ka fakt, et ettevõtjal FBN kulus mitu kvartalit, et asendada lühiajaline likviidsusvahend muude rahastamisallikatega. Lõpuks maksis ettevõtja FBN 2009. aasta juunis, st 9 kuud pärast likviidsusabi saamist tagasi kogu summa, mille ta sai Madalmaade valitsuselt. Refinantseerimine toimus osaliselt riigigarantiiga võlakirjade emiteerimise teel (101).
(229)
Seepärast võib kokkuvõttes järeldada, et meede Y1 kujutab endast riigiabi, sest sellega anti ettevõtjale FBN eelis rahastamise kujul, mida ta ei oleks tol hetkel valitsenud turutingimuste korral turult saanud.
(230)
Meetme Y2 osas, millega kaasnes ettevõtja Fortis Bank SA/NV antud pikaajaliste laenude uuendamine, leiab komisjon, et meetmega antakse ettevõtjale FBN valikuline eelis. Madalmaade valitsuse esitatud teabest nähtub, et ettevõtjal Fortis Bank SA/NV oli õigus saada viivitamatult tagasi fikseeritud intressiga pikaajalised laenud (nominaalväärtusega 7,9 miljardit eurot), sest toimus ettevõtja FBN omanike vahetus. Tänu meetmele Y2 ei pidanud ettevõtja FBN otsima nende pikaajaliste laenude tagasimaksmiseks turult uut rahastamisallikat. Ta võis jätkuvalt saada kasu olemasolevatest laenudest kriisieelsete intressimääradega.
(231)
Laenude uuendamisega nõustudes andis Madalmaade valitsus ettevõtjale FBN pikaajalise laenu kriisieelsete intressimääradega. Turumajanduslik investor ei oleks neid laene andnud kriisieelsete intressimääradega, vaid oleks kokku leppinud uued intressimäärad, mis oleksid paremini peegeldanud tol hetkel valitsevaid turutingimusi, eelkõige kuna see hõlmas märkimisväärse suurusega laene.
(232)
Seetõttu tuleb järeldada, et meede Y2 kujutab endast riigiabi ettevõtjale FBN, sest sellega anti nimetatud ettevõtjale valikuline eelis kriisieelsete intressimääradega laenu kujul. Madalmaade valitsus ei püüdnud viia kustutatavate hüpoteekide intressimäärasid kooskõlla pärast kriisi puhkemist valitsenud intressimääradega, seega ei käitunud ta turumajandusliku investorina.
(233)
Komisjon on saanud piisavalt teavet, et järeldada, et ettevõtjat ABN AMRO N ei rahastatud meetmete Y1 ja Y2 kaudu. Seega ei antud nimetatud ettevõtjale nende meetmetega eelist.
(234)
Seega ei ole 3. oktoobri 2008. aasta integreeritud tehingud kooskõlas turumajandusliku investori põhimõttega ning nendega antakse ettevõtjale FBN valikuline eelis. Nende meetmetega võimaldati ettevõtjal FBN jääda turule ja jätkata oma tegevust, ilma et selle ettevõtja emaettevõtja probleemid oleks ettevõtja FBN tegevust häirinud. Samuti sai ettevõtja FBN väga suures summas rahastamisabi, mida turult nii lühikese aja jooksul ei oleks olnud võimalik saada. Seetõttu kujutavad meetmed Y1 ja Y2 endast riigiabi, samas kui - nagu on sätestatud 8. aprilli 2009. aasta otsuse põhjenduses 32 - meede X kui selline ei kujuta endast riigiabi ettevõtjale FBN, vaid on osa laiemast tehingust - ettevõtja FBN eraldumine ettevõtjast Fortis Bank SA/NV -, mis hõlmas riigiabi ettevõtjale FBN.
6.1.2. Turumajandusliku investori põhimõtte kohaldamine meetmete suhtes, mida rakendati pärast 3. oktoobril 2008 antud esialgset abi
(235)
Madalmaade valitsus on võtnud umbes 18-kuulise ajavahemiku jooksul ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N kasuks väga mitmeid meetmeid. Madalmaade valitsus väidab, et turumajandusliku investori põhimõtet tuleks kohaldada iga sellise meetme suhtes eraldi (ja eelkõige ühinemisega seotud meetmete B4 ja B5 suhtes). Kuid võttes aluseks meetmete kronoloogilise järjestuse (I), meetmete üldise eesmärgi (II) ja ettevõtjate olukorra iga meetme võtmise ajal (III), järeldab komisjon, et need meetmed ei ole üksteisest piisavalt sõltumatud, et neid saaks hinnata turumajandusliku investori põhimõttest lähtuvalt eraldi. Komisjon leiab, et kõik meetmed on ühe pika restruktureerimisprotsessi osa (102) (103).
(236)
Käesoleva otsuse osades 2.1 ja 2.4 kirjeldatud meetmete kronoloogilisest järjestusest (I) nähtub, et kõik meetmed on omavahel seotud ja need võeti lühikese ajavahemiku jooksul.
(237)
Peale selle on ühinemisega seotud meetmed ilmselgelt seotud eelnevate sekkumistega. Kui Madalmaade valitsus otsustas 21. novembril 2008 - natuke rohkem kui 6 nädalat pärast 3. oktoobri 2008. aasta päästmismeetmete võtmist - ühendada ettevõtjad FBN ja ABN AMRO N, võis ta seda teha vaid seepärast, et ta oli need kaks ettevõtjat just pankrotist päästnud. Teisisõnu, võrdlusstsenaariumi puhul ei oleks 3. oktoobri 2008. aasta sekkumiseta ühinemine võimalik olnud, sest kumbagi ettevõtjat ei oleks enam olemas olnud või oleksid nad veel eksisteerinud suhteliselt väikeses mahus, mille tulemusel oleks moodustunud palju väiksem ja vähem atraktiivsem üksus, ning seda ka Madalmaade valitsus oma 2009. aasta detsembri restruktureerimise kavas tunnistab (vt põhjendus 78).
(238)
Kõigi meetmete ühine eesmärk (II) oli taastada täiel määral ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N elujõulisus. Kohe pärast 3. oktoobri 2008. aasta integreeritud tehinguid oli selge, et Madalmaade valitsusel oli õnnestunud olukord kõigest stabiliseerida, kuigi olulised tegevusega seotud probleemid - mis tulenesid eelkõige iga üksuse eraldumisest oma endisest emaettevõtjast - ootasid veel lahendamist.
(239)
Peale selle oli ühinemine meede, mis oli vajalik selle ühise eesmärgi saavutamiseks - taastada elujõulisus täiel määral. Eraldiseisva ettevõtjana oli ettevõtja FBN rahastamispositsioon nõrk, sest tema jaepanganduse osa oli suhteliselt väike ja sõltus suurel määral hulgirahastamisest (104). Ettevõtja ABN AMRO N oli kaotanud olulised tootepädevused ja suure osa oma rahvusvahelisest võrgustikust. Mõlemad ettevõtjad seisid silmitsi tegevuslike probleemidega, mis olid seotud näiteks infotehnoloogia ning maksude ja riskijuhtimisega ning samuti ei olnud selge, kas neil oli piisavalt ulatust kõikides ärivaldkondades, kus nad tegutsesid. Madalmaade valitsus kaalus erinevaid alternatiive ning langetas kiiresti otsuse, et ühinemine koos lisakapitali pakkumisega oli parim viis elujõulisuse täielikuks taastamiseks. Ühinemisstsenaariumi puhul kompenseeris ettevõtja ABN AMRO N deposiidimahukas jaepangandustegevus ettevõtja FBN nõrka rahastamispositsiooni, samas kui ettevõtja FBN oleks täiendanud ettevõtjat ABN AMRO N suuremate ja rahvusvaheliste filiaalidega. Peale selle oli kombineeritud üksus paremal positsioonil praktiliste probleemidega toimetulekuks ning võis samuti kasu saada täiendavast mastaabisäästust. Ühinemise tõttu ei pidanud iga üksust eraldi üles ehitama.
(240)
Seoses ettevõtjate olukorraga iga meetme võtmise ajal (III) märgib komisjon, et ettevõtjate elujõulisus suudeti täiel määral taastada alles siis, kui kõik meetmed olid rakendatud. Need ettevõtjad ei olnud elujõulised vahepealses etapis, näiteks 21. novembril 2008, mil tehti ühinemisotsus. Sellega seoses rõhutab komisjon, et 2008. aasta detsembri lõpus ja seega pärast ühinemisotsuse tegemist, ähvardas ettevõtjat FBN olukord, kus tema kapital oleks võinud väheneda allapoole DNB sätestatud minimaalset kapitalinõuet, sest tema vara hulk vähenes ettevõtja ABN AMRO N tõttu. Ettevõtjat ABN AMRO N kajastati raamatupidamisarvestuses endiselt koos ettevõtjaga FBN, mis ei olnud enam realistlik (105) pärast meetme X puhul kasutatud hindamist ning seetõttu oli varade alla hindamine muutunud vältimatuks. Selleks et lahendada ettevõtja FBN kapitaliprobleemi, omandas Madalmaade valitsus ettevõtja ABN AMRO N ettevõtjalt FBN 6,5 miljardi euro eest ning võttis täiendavad kapitali korrigeerivad meetmed 2009. aasta lõpus, muutes teise taseme omakapitali esimese taseme omakapitaliks (vt käesoleva otsuse põhjendus 121 ja joonealune märkus nr 52). Madalmaade valitsuse, […] ja […] avaldused kinnitavad, et ettevõtjad FBN ja ABN AMRO N seisid ka pärast 3. oktoobri 2008. aasta integreeritud tehinguid ikka veel silmitsi oluliste elujõulisusega seotud probleemidega (106).
(241)
Samuti täheldab komisjon, et Madalmaade valitsus esitas täiesti korraliku restruktureerimise kava alles siis, kui otsus kõikide meetmete kohta oli juba langetatud. See aga näitab, et elujõulisus suudeti täiel määral taastada alles siis. Menetluse jooksul palus komisjon korduvalt esitada üksikasjalik restruktureerimise kava (vt nt põhjendus 137), mis oli hädavajalik, et hinnata, kas abi saanud ettevõtja elujõulisus oli täiel määral taastatud.
(242)
4. detsembril 2009 esitas Madalmaade valitsus 2009. aasta detsembri restruktureerimise kava, kuid sellest esimesest kavast puudusid ikka veel olulised elemendid, mida oli nimetatud restruktureerimist käsitlevas teatises, näiteks finantsprognoosid halvima stsenaariumi kohta. Vajalikud täiendused saabusid 23. märtsil 2010. Madalmaade valitsus vastas komisjoni varasematele nõuetele esitada restruktureerimise kava, et ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N ühinemisel oli ülioluline roll nende ettevõtjate restruktureerimisel. Valitsuse sõnul vajas ettevõtja ABN AMRO N üleminekut juhtiv meeskond aega kava koostamiseks ega oleks suutnud esitada terviklikku ülevaadet grupi tulevasest ülesehitusest enne ühinemise lõpuleviimist.
6.1.3. Eelise olemasolu ja järeldused abi olemasolu kohta meetmete puhul, mis rakendati pärast 3. oktoobri 2008. aasta integreeritud tehinguid
(243)
Meede Z oli vajalik, et vältida ettevõtja FBN kapitalimäära langemist allapoole regulatiivsetes kapitalinõuetes sätestatud miinimumi.
(244)
Ettevõtja FBN kapitaliprobleem tulenes sellest, et ettevõtja ABN AMRO N oli tema raamatupidamisarvestuses kajastatud suure väärtusega. […] hoolsuskohustuse aruandes esitatud simulatsioonid näitavad, et ettevõtja ABN AMRO N arvestusliku väärtuse langetamine 6,5 miljardi euroni tähendaks ettevõtja FBN jaoks, et esimese taseme omakapitali ja kogukapitali adekvaatsuse määr oleksid vastavalt 3,8 % ja 7,6 % (107). Teisisõnu eksisteeris risk, et ettevõtja FBN puhul langeksid määrad allapoole regulatiivseid määrasid, mille kohaselt peaks minimaalne kapitali adekvaatsuse määr olema 8 % (kusjuures maksimaalselt pool sellest võiks olla teise taseme omakapital). […] aruande kohaselt suurendas ettevõtja ABN AMRO N müümine Madalmaade valitsusele 6,5 miljardi euro eest ettevõtja FBN esimese taseme omakapitali ja kogukapitali adekvaatsuse määra vastavalt 7,8 %ni ja 15,7 %ni, lahendades sellega ettevõtja FBN kapitaliprobleemi ja võimaldades ettevõtjal turule jääda.
(245)
Meetmega anti ettevõtjale FBN eelis kapitali kujul, mida ta ei oleks turult leidnud. Samuti ei saanud ettevõtja kasutada ettevõttesiseselt alusvaralt teenitud kasumit selle probleemi (osaliseks) lahendamisest ning seda osalt ka seetõttu, et seoses Madoffi pettusega teenis ettevõtja 2008. aastal 922 miljonit eurot kahjumit. Kuna ettevõtjat FBN ähvardas oht langeda allapoole kapitalinõuetes sätestatud miinimumi, võimaldas meede ettevõtjal järgida regulatiivseid nõudeid ja jätkata oma tegevust.
(246)
Komisjon on jõudnud järeldusele, et ettevõtja ABN AMRO N omandamine Madalmaade valitsuse poolt ei toimunud turutingimustel allpool esitatud põhjustel.
(247)
Turumajanduslik investor, (108) kes oleks olnud huvitatud ettevõtja ABN AMRO N omandamisest 2008. aasta detsembris, oleks kasutanud turuhinda, võttes arvesse tol konkreetsel hetkel valitsenud turutingimusi. […] aruandes oli Madalmaade käsutuses kaks väärtust: kogu majandustsüklit arvestav väärtus [5 - 9] miljardit eurot, mille puhul eeldati turgude normaliseerumist, ning valitsevate turutingimuste alusel arvutatud väärtus [4 - 6,5] miljardit eurot, mis põhines 2008. aasta oktoobri esimestel päevadel valitsenud turutingimustel (109). Turumajanduslik investor oleks kasutanud lähtepunktina valitsevate turutingimuste alusel arvutatud väärtust.
(248)
Igal juhul oleks tulnud valitsevate turutingimuste alusel arvutatud väärtust korrigeerida, et võtta arvesse turutingimuste halvenemist ajavahemikul 3. oktoobrist 2008 (nimelt […] hindamisaruande kuupäev) kuni selle kuupäevani, mil Madalmaade valitsus otsustas omandada ettevõtja ABN AMRO N. Sellel ajavahemikul langes Euro Stoxx 50 indeks 22,2 %, samas kui Euro Stoxx Banks indeks langes 45,3 %.
(249)
Komisjon ei saa nõustuda Madalmaade valitsuse väitega, nagu ei oleks olnud vajalik korrigeerimine ettevõtja ABN AMRO N konservatiivse riskiprofiili tõttu (nimelt riskantsete varade puudumine, hea rahastamispositsioon jne). Langus turul oli laiaulatuslik ning seda eriti pangandussektori aktsiate puhul, näidates, et see ei olnud mitte nii väga seotud aktsia eripäradega, vaid pigem halvenenud majandus- ja finantsturgude tingimustega ning vajalike riskipreemiate sellest tuleneva kasvuga. Seda arvesse võttes on vajalik korrigeerida 3. oktoobri 2008. aasta valitsevate turutingimuste alusel arvutatud väärtust allapoole, et saada mõistlik hinnang ettevõtja ABN AMRO N väärtuse kohta 14. detsembril 2008. Kohaldades Euro Stoxx 50 indeksi ja Euro Stoxx Banks indeksi puhul täheldatud protsentide langust (22,2 % ja 45,3 %), saame turuhinnaks 2008. aasta detsembris [2,2 - 3,6] miljardit kuni [3,1 - 5,1] miljardit eurot (nimelt [4 - 6,5] miljonit eurot, mida on vähendatud 22,2 % ja 45,3 % võrra) (110).
(250)
Komisjon võib nõustuda, et - nagu Madalmaade ametiasutused väitsid - korrektsioon on vajalik, et võtta arvesse asjaolu, et Madalmaade valitsus ei maksnud tehingu eest rahas. Meetme Y2 tulemusel omas Madalmaade valitsus ettevõtja FBN väljastatud laenu ning seejärel tasus valitsus ettevõtjale FBN ettevõtja ABN AMRO N eest, loobudes osaliselt selle laenu sissenõudmisest, mille nominaalväärtus oli 6,5 miljardit eurot. Kuna teiste pankade väljastatud laenudega kaubeldi tol hetkel madalamal tasemel võrreldes nimiväärtusega, võib komisjon nõustuda, et selle laenuinstrumendi väärtus, mille tagasimaksmise nõudmisest loobuti, oli alla nimiväärtuse. Olemasoleva turuteabe põhjal võiks komisjon nõustuda [10 - 30] % või [0,65 - 1,95] miljardi euro suuruse korrektsiooniga. See tähendaks, et tegelik tehinguhind oleks pigem [4,55 - 5,85] miljardit eurot (6,5 miljardit eurot miinus [0,65 - 1,95] miljardit eurot), mitte aga 6,5 miljardit eurot (111).
(251)
Meetmega Z antud abi suurus kujuneks sel juhul makstud hinna ja ettevõtja ABN AMRO N turuväärtuse vahena. See jääks siis [0 - 2,75] miljardi euro ([4,55 - 5,85] miljardit eurot miinus [3,1 - 5,1] miljardit eurot) ja [0,95 - 3,65] miljardi euro ([4,55 - 5,85] miljardit eurot miinus [2,2 - 3,6] miljardit eurot) vahele.
(252)
Komisjon ei näe mingit alust Madalmaade valitsuse väidetel, et tema määratud väärtust (6,5 miljardit eurot) kinnitas veenvalt teiste konsortsiumi liikmete heakskiit ja […] aruanne. Ettevõtja ABN AMRO N eest ülemäära suure hinna maksmine ei mõjutanud teisi konsortsiumi liikmeid, mis tähendab, et nende heakskiit müügile ei olnud iseenesest heakskiit väärtusele. Samuti puuduvad tõendid selle kohta, et konsortsiumi liikmed oleksid ise uue hinnangu esitanud. Ka […] kiri ei kinnita Madalmaade valitsuse väidet. […] vaid kinnitas kasutatud meetodit ja protsessi ning tema lühikest aruannet ei saa käsitada usaldusväärse hinnanguna. Ka […] aruandes võeti aluseks Madalmaade valitsuse poolt ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N eest 3. oktoobril 2008 makstud hind. Nagu eespool öeldud, ei toimunud 3. oktoobri 2008. aasta tehing turutingimustel. Abi hõlmavat tehingut ei saa kasutada turuhinna arvutamiseks.
(253)
Ka ettevõtja Fortis SA/NV aktsionäride heaks töötavate ekspertide aruanne ei kinnita oletust, et Madalmaad ei maksnud liiga kõrget hinda. Aruande näol on tegemist vaid protsessi jooksul kasutatud hinnangute ja hindamismeetodite korduvanalüüsiga, mitte aga uue hindamisega. Aruannet tuleks käsitleda selles kontekstis. Ettevõtja Fortis SA/NV aktsionärid olid mures, et nad said Madalmaade omandatud vara eest liiga madalat hinda, ning aruandes käsitleti peamiselt seda väidet, st et Madalmaade valitsus maksis liiga madalat hinda. Peale selle tuleks mainida, et punktid, millele Madalmaade valitsus viitab, ei käsitle mingil moel ettevõtjat ABN AMRO N eraldiseisvalt, vaid neis viidatakse ainult Madalmaade valitsuse omandatud varade kogupaketile.
(254)
Seepärast tuleb järeldada, et meede Z kujutab endast riigiabi ettevõtjale FBN, sest sellega antakse nimetatud ettevõtjale kapital, mis võimaldab tal turule jääda. Kindlaksmääratud abisumma jääb vahemikku [0 - 2,75] miljardist eurost [0,95 - 3,65] miljardi euroni.
(255)
Komisjon on jõudnud järeldusele, et ettevõtja ABN AMRO Z kapitali puudujäägi katmine oli Madalmaade valitsuse, mitte aga ettevõtja ABN AMRO N kohustus. Alates 3. oktoobrist 2008 oli Madalmaade valitsus seotud aktsionäride lepingu tingimustega. Sellest tulenevalt oli valitsus aktsionäride lepingus kirjeldatud tingimuste tõttu kohustatud eraldama ettevõtja ABN AMRO Holding. Kuna finantsjärelevalve asutus lubas eraldamisprotsessi alustada alles pärast ettevõtja ABN AMRO Z kapitaliprobleemi lahendamist, ei olnud Madalmaade valitsusel ja teistel konsortsiumi liikmetel muud valikut, kui katta ettevõtja ABN AMRO Z kapitali puudujääk.
(256)
Ettevõtja ABN AMRO N toimis vaid vahelülina, et anda vajalik kapital ettevõtjale ABN AMRO Z, kellel tegevusvaldkonnad puudusid.
(257)
Komisjon ei ole leidnud tõendeid kaudse abi andmise kohta ettevõtjale ABN AMRO N. Madalmaade valitsuse esitatud selgitused kinnitasid, et kõik tähtsust omavad finantstehingud ettevõtjate ABN AMRO Z ja ABN AMRO N vahel toimusid turutingimustel või enne valitsuse sekkumist 3. oktoobril 2008.
(258)
Nagu on mainitud põhjenduses 110, jäi kapitali toetusmeede pärast ettevõtja ABN AMRO II eraldamist ettevõtjast ABN AMRO Bank jõusse, et katta 500 miljoni euro suurust usaldatavusmarginaali ja 1,2 miljardi euro suuruseid integratsioonikulusid, samas kui kohustuslikest vahetatavatest väärtpaberitest tulenev raha suunati ettevõtjasse ABN AMRO Z. Seega alates päevast, mil ettevõtja ABN AMRO II eraldati ettevõtjast ABN AMRO Bank (nimelt 6. veebruar 2010) (kuni kapitali toetusmeetme kohaldamine lõpetati 2010. aasta oktoobris), kujutas kapitali toetusmeede riigiabi ettevõtjale ABN AMRO II, samas kui kohustuslikust vahetatavast väärtpaberist saadav 1,7 miljardit eurot - mis kanti üle ettevõtjale ABN AMRO Z - lakkas alates samast kuupäevast olemast riigiabi ettevõtjale ABN AMRO N/ABN AMRO II. Seetõttu ei muuda need muudatused abi suurust, vaid muutus toimub ainult instrumentides, mille kaudu abi pakuti, ja abi kestuses. See vormi muutus ei tõstata mingeid probleeme, mida tuleks käesolevas otsuses edaspidi silmas pidada.
(259)
Seetõttu tuleks järeldada, et meede A ei kujuta endast riigiabi. Aktsionäride lepingu kohaselt oli Madalmaade valitsus kui ettevõtja Fortis SA/NV õigusjärglane kohustatud lahendama ettevõtja ABN AMRO Z kapitali puudujäägiga seotud probleemi. Seetõttu ei kujuta meede endast valikulist eelist ettevõtjale ABN AMRO N ega vabasta seda ettevõtjat kuludest, mida ta tavapäraselt oleks pidanud kandma.
(260)
Kuna kapitali toetusmeetmest ei piisanud ettevõtja ABN AMRO Z kapitali puudujäägi katmiseks, pidi Madalmaade valitsus andma lisakapitali kohustusliku vahetatava väärtpaberi kaudu. Meetme A puhul esitatud arutluskäik kehtib ka meetme B1 puhul.
(261)
Seepärast tuleks järeldada, et meede B1 ei kujuta endast riigiabi, sest ettevõtja ABN AMRO Z kapitali puudujäägi rahastamine oli aktsionäride lepingust tulenev Madalmaade valitsuse kohus ja ei kujuta endast valikulist eelist ettevõtjale ABN AMRO N.
(262)
Kogusumma 1,08 miljardit eurot (nimelt meetmed B2 ja B3 koos) hõlmavad üldiseid eraldumiskulusid summas 480 miljonit eurot, kauplemisosakonna loomisega seotud kulusid summas 90 miljonit eurot ja usaldatavusmarginaali kindlusvaru summas 500 miljonit eurot. Oluline on eristada 500 miljoni euro suurust usaldatavusmarginaali kindlusvaru ja muid eraldumiskulusid summas 580 miljonit eurot.
(263)
Muude eraldumiskuludega seoses nõustub komisjon, et aktsionäride lepingu kohaselt oli Madalmaade valitsus kohustatud jagama ettevõtja ABN AMRO Holding kolme eraldiseisvasse ossa, järgides aktsionäride lepingus esitatud suuniseid. Teisisõnu tulenevad eraldumiskulud aktsionäride lepingus Madalmaade valitsusele kui ettevõtja Fortis SA/NV õigusjärglasele pandud kohustustest. Netopõhiselt ei omanda ettevõtja ABN AMRO N selle meetme tõttu paremat kapitalipositsiooni, sest Madalmaade valitsuse tehtud kapitalimahutus läheb viivitamata eraldumiskulude katteks.
(264)
See arutluskäik ei kehti aga 500 miljoni euro suuruse usaldatavusmarginaali kindlusvaru puhul, sest puudusid lepingulised kohustused, mille alusel oleks valitsus seda võimaldama pidanud. Kui Madalmaade valitsus ei oleks seda abi andnud, oleks ettevõtja ABN AMRO N olnud halvemas finantsolukorras ning ta oleks olnud kohustatud näiteks kapitali vabastamiseks vähendama riskiga kaalutud vara. Teisisõnu on usaldatavusmarginaal valikuline eelis, mis parandas ettevõtja ABN AMRO N konkurentsipositsiooni võrreldes olukorraga, kui meedet ei oleks rakendatud.
(265)
Seepärast tuleb järeldada, et kui üldised eraldumiskulud ei kujuta endast riigiabi, siis 500 miljonit euro suurune usaldatavusmarginaali rahastamine (nimelt osa meetmest B3) seda siiski on. See annab ettevõtjale ABN AMRO N lisakapitali ja kujutab endast valikulist eelist.
(266)
Komisjon täheldab, et kui Madalmaade valitsus omandas ettevõtjad FBN ja ABN AMRO N, siis puudus igasugune lepingust tulenev või majanduslik kohustus need ettevõtjad ühendada. Ettevõtja ABN AMRO N varahaldusdivisjon oli tõepoolest integreeritud ettevõtjaga Fortis Bank SA/NV, kuid see divisjon ei ole pankade jaoks hädavajalik, sest paljud pangad ostavad varahaldustooted sisse sellele spetsialiseerunud välistelt teenusepakkujatelt. Madalmaade valitsus oli see, kes otsustas 21. novembril 2008 ühendada ettevõtjad ABN AMRO N ja FBN, sest ta ise eelistas seda valikut võrreldes teiste restruktureerimisalternatiividega, näiteks eraldiseisev strateegia kahele pangale, ühe või mitme ettevõtja kiire müük või suuremate tütarettevõtjate kiire müük.
(267)
Ettevõtjad FBN ja ABN AMRO N ei suutnud maksta ühinemisega kaasnevaid vältimatuid integratsioonikulusid ise. Komisjon täheldab, et Madalmaade valitsus on ühinemist kaitsnud avalikkuse ees, öeldes, et „kaks panka koos on tugevamad kui eraldi” (112). Ühinemisega peaks tõepoolest kaasnema suured eelised sünergiate kujul (hinnanguliselt 1,1 miljardit eurot aastas enne maksude mahaarvamist) ja tugevam konkurentsipositsioon (näiteks suuremad turuosad, parem finantsbaas jne).
(268)
Ühinemisest kasu saamiseks pidid ettevõtjad FBN ja ABN AMRO N kandma erinevaid kulusid (nimelt ühinemise heastamisvahendiga seotud kulud, integratsioonikulud). Madalmaade valitsus tasus need kulud rekapitaliseerimise teel (ajal, mil kapitali hankimine oli keeruline), samas kui ettevõtjad FBN ja ABN AMRO N said kogu kasu endale. Seetõttu anti selle meetmega ettevõtjatele FBN ja ABN AMRO N ilmselge eelis.
(269)
Madalmaade valitsuse sõnul oli ühinemisel positiivne nüüdispuhasväärtus (113). Kuid nagu põhjendustes 235-242 juba põhjalikult käsitletud, järgnesid meetmed B4 ja B5 muudele riigiabimeetmetele ning on osa laiemast restruktureerimise kavast; seega turumajandusliku investori põhimõtet ei kohaldata.
(270)
Seetõttu tuleb järeldada, et meetmed B4 ja B5 kujutavad endast riigiabi vastavalt summas 300 miljonit eurot ja 1,2 miljardit eurot. Nendega antakse ettevõtjatele FBN ja ABN AMRO N valikuline eelis kapitali võimaldamise näol.
(271)
Meetmega C antakse ettevõtjale FBN kapitali, mis võimaldas tal järgida finantsjärelevalve asutuse minimaalseid regulatiivseid nõudeid. Kui Madalmaade valitsus ei oleks muutnud teise taseme omakapitali esimese taseme omakapitaliks, oleks võinud juhtuda, et ettevõtja FBN oleks pidanud oma tegevuse lõpetama või oleks olnud kohustatud otsima alternatiivseid lahendusi, näiteks vähendama oma riskiga kaalutud vara, et vabastada esimese taseme omakapitali. Tänu meetmele ettevõtja FBN kapital suurenes ja ettevõtja saavutas tugevama konkurentsipositsiooni võrreldes olukorraga, kui abi ei oleks antud.
(272)
Madalmaade valitsus muutis teise tasandi võlainstrumendid nominaalväärtusega 1,35 miljardit eurot esimese tasandi omakapitaliks sama summa ulatuses. Selle muutmise tulemusel saavutatakse samasugused rahavood, nagu stsenaariumi korral, mille kohaselt ettevõtja FBN oleks ostnud Madalmaade valitsusele kuulunud teise tasandi instrumendid tagasi nimiväärtusega, mille tulemusel oleks kapital suurenenud sama summa võrra. Analoogselt põhjenduses 250 esitatuga võib komisjon nõustuda, et nende võlainstrumentide turuväärtus, mille sissenõudmisest Madalmaade valitsus loobus, oli alla nimiväärtuse. Võttes arvesse teiste pankade samalaadsete instrumentide allahindlusi, on [135 - 405] miljoni euro suurune (või [10 - 30] %) allahindlus põhjendatud. Teisisõnu maksis ettevõtja FBN Madalmaade valitsusele kaudselt [135 - 405] miljonit eurot ülemäära, ostes kaudselt instrumendi tagasi nimiväärtusega. Abi suurus oleks seega pigem [0,945 - 1,215] miljardit eurot, mitte aga 1,35 miljardit eurot.
(273)
Komisjon ei saa nõustuda Madalmaade valitsuse väitega, nagu oleks meede kooskõlas turumajandusliku investori põhimõttega. Meede on võetud pärast muid riigiabi sisaldavaid meetmeid, nagu on selgitatud põhjendustes 235-242. Seega turumajandusliku investori põhimõtet ei kohaldata.
(274)
Seetõttu tuleks järeldada, et meede C kujutab endast riigiabi summas [0,945 - 1,215] miljardit eurot, sest meetmega anti ettevõtjale FBN eelis lisakapitali kujul.
(275)
Teistele konsortsiumi liikmetele tehtud maksetega seoses on komisjon jõudnud järeldusele, et maksed on tõepoolest seotud aktsionäride lepingust tulenevate kohustustega. Konsortsiumi liikmed olid eeldanud, et eraldumisprotsessi jooksul võib tekkida mõni ootamatu probleem, ning aktsionäride lepingus on kirjeldatud menetlust, mida nende probleemide lahendamiseks tuleb kasutada. Komisjon ei ole leidnud tõendeid selle kohta, et Madalmaade valitsuse maksetega teistele konsortsiumi liikmetele oleks kaasnenud netovarade täiendav üleandmine ettevõtjale ABN AMRO N või mis tahes muu eelis ettevõtja jaoks.
(276)
Seetõttu tuleks järeldada, et meede D ei kujuta endast riigiabi, sest meede D oli aktsionäride lepingust tulenev kohustus, mille pidi täitma valitsus, mitte aga ettevõtja ABN AMRO N. Meetmega ei kaasnenud mingit valikulist eelist ettevõtja ABN AMRO N jaoks.
(277)
Komisjon on jõudnud järeldusele, et vastastikused kohustused on suures osas seotud ettevõtja ABN AMRO N konkreetse eraldamisega tema emaettevõtjast ABN AMRO Bank (nüüd RBS NV). Madalmaade äriõiguse kohaselt jääb ettevõtja Deutsche Bank kui äriüksuse New HBU omandaja vastutavaks ettevõtja AB AMRO Bank võlgade eest, kui viimati nimetatud ettevõtja ei täida oma kohustusi. Seepärast soovib ettevõtja Deutsche Bank vabaneda riskist, mis tal on seoses ettevõtjaga ABN AMRO Bank. Kui ettevõtja ABN AMRO N ei oleks eraldunud ettevõtjast ABN AMRO Bank, ei oleks neid vastastikuseid kohustusi äriüksuse New HBU ja ettevõtja ABN AMRO Bank vahel eksisteerinud. Seetõttu andis Madalmaade valitsus garantii seoses vastastikuste kohustustega, mis eksisteerivad vaid ettevõtja ABN AMRO N eraldumise tõttu. Madalmaade valitsus ei anna garantiid äriüksuse New HBU ja ettevõtja ABN AMRO N vastastikuste kohustustega seoses.
(278)
Seetõttu tuleks järeldada, et saab nõustuda sellega, et meede E ei kujuta endast riigiabi, sest ettevõtja ABN AMRO N eraldamine ettevõtjast ABN AMRO Bank on Madalmaade valitsuse kohustus, mis tuleneb aktsionäride lepingust.
6.1.4. Riigiabi suuruse määramine
(279)
Ettevõtja ABN AMRO Group (või ettevõtjad FBN ja ABN AMRO N enne ühinemist) on saanud kasu rekapitaliseerimisabist, mis jääb vahemikku 4,2 miljardit eurot ja 5,45 miljardit eurot. See summa tähendab 2,75-3,5 % ettevõtja ABN AMRO Group riskiga kaalutud varast.
(280)
Komisjon täheldab, et ettevõtja FBN sai kasu ka väga suurest likviidsusabist ning seda nii suht- kui ka absoluutarvudes.
Tabel 5
Riigiabi: kokkuvõtlik tabel rekapitaliseerimisabi ja likviidsusabi kohta
Rekapitaliseerimisabi
(kõik arvud on esitatud miljardites eurodes)
Riigiabi minimaalselt
Riigiabi maksimaalselt
Ettevõtjatest FBN ja ABN AMRO N koosneva üksuse riskiga kaalutud vara
Riskiga kaalutud vara min %
Riskiga kaalutud vara max %
Meede Z: Madalmaade valitsus omandab ettevõtja AA ettevõtjalt FBN
[0 - 2,75]
[0,95 - 3,65]
162,6 (114)
[0 - 1,7] %
[0,6 - 2,25] %
Meede B3: eraldumiskulud (usaldatavusmarginaal)
0,5
0,5
149,5 (115)
0,33 %
0,33 %
Meede B4: äriüksuse New HBU müügiga seotud kapitali puudujääk
0,3
0,3
149,5
0,20 %
0,20 %
Meede B5: integratsioonikulud
1,2
1,2
149,5
0,80 %
0,80 %
Meede C: teise taseme omakapitali muutmine esimese taseme omakapitaliks
[0,945 - 1,215]
[0,945 - 1,215]
149,5
[0,63 - 0,82] %
[0,63 - 0,82 %
Rekapitaliseerimisabi kokku
4,2
5,45
2,75 %
3,5 %
Rahastamis-/likviidsusabi
Meede Y1: lühiajaline likviidsusvahend
45
Meede Y2: pikaajalised laenud
7,9
Uue laenuinstrumendi väljastamine, mis on tagatud Madalmaade tagatise andmise skeemiga
18,8
Rahastamis-/likviidsusabi kokku
71,7 (või 52,9, kui korrigeerida summat topeltarvestamise vältimiseks (116))
6.2. Erinevate riigiabimeetmete kokksobivus siseturuga
(281)
Aluslepingu artikli 107 lõike 3 punktis b antakse komisjonile volitused kuulutada abi siseturuga kokkusobivaks, kui see abi on ette nähtud „mõne liikmesriigi majanduses tõsise häire kõrvaldamiseks”. Madalmaade majanduse puhul oli tõsise häire esinemise riski kinnitatud sellega, et komisjon oli mitmel korral heaks kiitnud Madalmaade ametiasutuste poolt finantskriisiga võitlemiseks võetud meetmed, näiteks hoiuste tagamise skeem.
(282)
Sellega seoses on siiski oluline märkida, et Esimese Astme Kohus on rõhutanud, et aluslepingu artikli 107 lõike 3 punkti b tuleks kohaldada piiravalt, (117) st et majanduses esinev tõsine häire peaks mõjutama kogu liikmesriiki, mitte olema lihtsalt piirkondlikku laadi. Komisjon märgib, et ettevõtjad ABN AMRO N ja FBN on Madalmaade juhtivad pangad, kellel on üleriigiline filiaalide võrgustik ja juhtiv turupositsioon erinevates turusegmentides Madalmaade jae- ja VKE-pangandusturul. Pidades silmas erinevaid ebakindlusi, mis on seotud globaalsest finants- ja majanduskriisist väljatulekuga, tekitaks nende pankade tegevuse lõpetamine tõsise häire Madalmaade majanduses ning seega võib hinnata Madalmaade valitsuse antud riigiabi aluslepingu artikli 107 lõike 3 punkti b alusel.
(283)
Komisjon on esitanud rohkem üksikasju konkreetsete meetmete siseturuga kokkusobivuse kohta oma pangandusteatises, rekapitaliseerimise teatises ja langenud väärtusega vara käsitlevas teatises ning vajaliku restruktureerimise kohta restruktureerimise teatises.
(284)
Iga meedet tuleks analüüsida asjaomase komisjoni teatise valguses. Kapitali toetusmeede ei hõlma langenud väärtusega vara ja seda tuleb de facto vaadelda rekapitaliseerimismeetmena. Kuid langenud väärtusega vara käsitleva teatise üldpõhimõtteid tuleks siiski kohaldada, et kapitali toetusmeede oleks kooskõlas siseturuga. Võrdsete võimaluste säilitamiseks pidi komisjon kontrollima, kas kapitali toetusmeedet ei kasutatud portfellilt oodatava kahjumi ülekandmiseks riigile. Meede A peaks samuti sisaldama piisavat stiimulit investeeringust väljumiseks ning kui majanduslik olukord peaks halvenema, pidi ettevõtja ABN AMRO N ikkagi kandma mõningast kahju nn vertical slice restruktureerimise kaudu. Likviidsusmeetmeid (meetmed Y1 ja Y2) tuleks hinnata pangandusteatisest lähtuvalt ning rekapitaliseerimismeetmeid (konkreetsemalt meetmeid Z, B4 ja B5 ning samuti 500 miljoni euro suurust usaldatavusmarginaali, mis on meetmete B3 ja C osa) tuleks hinnata rekapitaliseerimise teatisest lähtuvalt.
6.2.1. Meetmete Y1 ja Y2 vastavus pangandusteatisele
(285)
Selleks, et meetmed Y1 ja Y2 oleksid kooskõlas pangandusteatisega, peaksid nad olema sihipärased, proportsionaalsed ja koostatud nii, et vältida konkurentsi põhjendamatut moonutamist.
(286)
Komisjon kordab 8. aprilli 2009. aasta otsuse põhjenduses 51 esitatud järeldust, et meede, millega katkestati kõik seosed ettevõtja FBN ja tema piiratud likviidsusega emaettevõtja Fortis SA/NV vahel, oli vajalik, et kaitsta ettevõtjat FBN tema emaettevõtja tolleaegsete tõsiste raskuste eest. Seetõttu võib meedet pidada sihipäraseks, et päästa ettevõtja FBN.
(287)
Samuti peaksid meetmed Y1 ja Y2 olema proportsionaalsed ja mitte moonutama konkurentsi tarbetult. Sellega seoses peab komisjon positiivseks Madalmaade valitsuse välja töötatud hinnastamissüsteemi, mille eesmärk oli luua tagatise andmise skeemiga võrdsed võimalused (vt põhjendus 169). Tagatiste andmise skeemi osas on komisjon järjepidevalt nõudnud, et liikmesriigid võtaksid üle 3-kuuliste (ja mitte üle 12-kuuliste) garantiide eest tasu vähemalt 50 baaspunkti. Komisjon leidis, et Madalmaade valitsus ei nõudnud üle 3-kuuliste laenude puhul järjepidevalt EURIBORi + 50 baaspunkti tasumist. Seetõttu saab komisjon tunnistada meetme Y1 siseturuga kokkusobivaks ainult juhul, kui tehakse 18,2 miljoni euro suurune korrigeeriv makse eesmärgiga tagada, et üle 3-kuulise tähtajaga laenude eest tasutakse nõuetekohaselt EURIBOR + 50 baaspunkti. Komisjonil on hea meel märkida, et kõik likviidsusvahendid maksti tagasi ja nende kasutamine lõpetati 2009. aasta juuni lõpuks.
(288)
Seoses meetmega Y2 täheldab komisjon, et kuna Madalmaade valitsus ei muutnud laenude intressimäärasid ja tähtaegu, sai ettevõtja FBN kasu suhteliselt odavatest laenudest, mis võis moonutada konkurentsi. Seetõttu võib komisjon tunnistada meetme kokkusobivaks pangandusteatisega, kui kõik käesolevas otsuses tagapool sätestatud tingimused ja konkreetsemalt meetmed konkurentsi moonutamise piiramiseks on nõuetekohaselt rakendatud.
6.2.2. Meetmete Z, B3 (nimelt 500 miljonit eurot), B4, B5 ja C vastavus rekapitaliseerimisteatisele
(289)
Komisjon on jõudnud järeldusele, et asjaomased meetmed kehtestati tõelise vajaduse rahuldamiseks ja kujutasid endast hädavajalikku miinimumi, et taastada asjaomaste ettevõtjate elujõulisus täiel määral.
(290)
Hüvitise osas täheldas komisjon, et riik oli juba ettevõtja FBN 100 % lihtaktsiate omanik (ja kaudselt ettevõtja ABN AMRO N 100 % omanik). Kõik need meetmed olid hädavajalikud selle osaluse väärtuse säilitamiseks.
(291)
Ettevõtja ABN AMRO Group omakapitali tootlus 2013. aastal on umbes […] %, mis näitab, et tänu riigi sekkumisele on loodud elujõuline ja kasumlik üksus.
(292)
Kõik ettevõtja ABN AMRO Group kättesaadavad väärtuse hinnangud on tunduvalt kõrgemad meetmete Z, B3, B4, B5 ja C alusel saadud abisummast (nimelt vahemikus 4,2 miljardist eurost 5,45 miljardi euroni). Seega saab riik tulevikus nõuetekohast hüvitist ettevõtjatele ABN AMRO N ja FBN antud abi eest (118).
(293)
Eespool toodut silmas pidades on komisjon jõudnud järeldusele, et meetmed Z, B3, B4, B5 ja C on kooskõlas rekapitaliseerimise teatisega, kui käesolevas otsuses tagapool sätestatud tingimused on nõuetekohaselt täidetud.
6.2.3. Kapitali toetusmeetme vastavus langenud väärtusega vara käsitlevas teatises sätestatud põhimõtetele
(294)
Komisjon tunnistab, et Madalmaade valitsuse kehtestatud kapitali toetusmeede erineb tavapärastest langenud väärtusega varaga seotud meetmetest, mida on muude juhtumite puhul hinnatud. Kui muude langenud väärtusega varaga seotud meetmete eesmärk oli vabastada pangad sellest varast, siis kõnealuse kapitali toetusmeetmega kaitstav portfell on tavapärane Madalmaade laenuportfell, mille puhul ei oodanud ettevõtja ABN AMRO N ega väliseksperdid tulemuste märgatavat halvenemist.
(295)
Komisjon täheldab, et tavapärane rekapitaliseerimine ettevõtja ABN AMRO N tasandil ei olnud Madalmaade valitsuse jaos kasulik, sest sel hetkel ei olnud tegemist eraldiseisva juriidilise üksusega ja Madalmaade valitsus ei oleks suutnud kaitsta oma kapitalimahutust ning sellel oleksid olnud negatiivsed tagajärjed, eelkõige majanduskriisi stsenaariumi puhul. Peale selle ei olnud tehingu suurust ja ettevõtja ABN AMRO Bank NV - ettevõtjate ABN AMRO N ja ABN AMRO Z emaettevõtja - eraldamisega seotud keerulisi aspekte arvesse võttes võimalik kasutada kapitali toetamiseks erakapitali.
(296)
Seda konkreetset tausta silmas pidades võib komisjon nõustuda, et kapitali toetusmeede oli pigem alternatiiv tavapärasele kapitali suurendamisele, mitte aga kaitse riskantsete varade eest, ning seetõttu on tegemist vajaliku ja asjakohase sihipärase meetmega ettevõtja ABN AMRO Z konkreetse kapitaliprobleemi lahendamiseks.
(297)
Olenemata asjaolust, et meede on peamiselt rekapitaliseerimise asendusmeede, peaks meede olema kooskõlas muude kapitalitoetuskavadega, kaitstes seeläbi siseturgu, nagu on selgitatud põhjenduses 284.
(298)
Komisjon on jõudnud järeldusele, et Madalmaade valitsus on esitanud piisavalt tõendeid kinnitamaks, et hinnang oli selline, et oodatava kahju kannab ettevõtja ABN AMRO N või tema õigusjärglane. Turuandmetest (eelkõige reitinguaruannetest), ajaloolistest andmetest ja viimati ettevõtja ABN AMRO N poolt esitatud tõenditest nähtub, et iga-aastasest esimese kahjukandmise järguga seeriast suurusjärgus 20 baaspunkti peaks piisama, et katta oodatav kahju.
(299)
Hüvitis, mida ettevõtja ABN AMRO N maksab, ei ole väiksem langenud väärtusega vara käsitlevas teatises ja rekapitaliseerimise teatises nõutust. Hüvitisest nähtub, et ettevõtja ABN AMRO N maksab 10 % kapitalist, mis vabastatakse riskiga kaalutud vara vähendamise tehingu tulemusel. Määr on kooskõlas rekapitaliseerimise teatise punktis 27 sätestatud miinimummääradega. Võttes arvesse suhteliselt suur hüvitist, võib 5 % osa nn vertical slice restruktureerimisest ja tagasinõudmise mehhanismi pidada kooskõlas olevaks langenud väärtusega vara käsitleva teatise punktiga 24 joonealuse märkusega nr 15.
(300)
Ka meede A sisaldab piisavaid stiimuleid investeeringust väljumiseks. Põhjenduses 107 kirjeldatud ostuoptsioonid näitavad, et meetme kasutamise lõpetamine on ettevõtja ABN AMRO N (või nüüd ettevõtja ABN AMRO Group) jaoks lihtne. Peale selle on hinnastamine selline, et meetme kasutamine muutub aja möödudes kallimaks. Lepingutingimustest nähtub, et hinnastamist ei kohandata, kui ettevõtja ABN AMRO Group hakkab arvutama oma kapitalinõudeid Basel II alusel. Sellise kohandamise puudumine vähendab meetme kapitali toetavat mõju, samas garantiitasu ei vähene. Peale selle arvutatakse esimese kahjukandmise järguga seeria protsendina portfelli esialgsest väärtusest, nii et esimese kahjukandmise järguga seeria kui protsent olemasolevast portfellist (nimelt esialgne portfell, mida on korrigeeritud muu hulgas tagasimaksetega) suureneb aja jooksul järk-järgult.
(301)
Pidades silmas kapitali toetusmeetme tunnusjooni ning 2009. aasta detsembri restruktureerimise kava ja 2010. aasta novembri ajakohastatud restruktureerimise kava, nagu on kirjeldatud käesoleva otsuse punktis 2.3, leiab komisjon, et meede A on kooskõlas langenud väärtusega vara käsitleva teatise üldpõhimõtetega ja siseturu põhimõtetega, nagu on selgitatud põhjenduses 284.
(302)
Asjaolu, et ettevõtja ABN AMRO Group lõpetas kapitali toetusmeetme kasutamise peagi pärast Basel II nõuete rakendamist, kinnitab tagantjärele põhjendustes 294-301 esitatud analüüsi.
6.3. Abi ning 2009. aasta detsembri restruktureerimise kava ja 2010. aasta novembri ajakohastatud restruktureerimise kava hindamine restruktureerimise teatise alusel
(303)
Võttes arvesse abi suurust ja ulatust vastavalt eelmistes põhjendustes kirjeldatule ning eelkõige asjaolu, et rekapitaliseerimisabi on suurem kui 2 % riskiga kaalutud varast, usub komisjon, et põhjalik restruktureerimine on vajalik kooskõlas restruktureerimise teatise punktiga 4.
6.3.1. Elujõulisus
(304)
Restruktureerimise kavas tuleks näidata, et panga strateegia põhineb sidusal kontseptsioonil ja et pank on taastanud pikaajalise elujõulisuse ilma, et ta peaks edaspidi riigi abile toetuma.
(305)
Nagu juba järeldatud 5. veebruari 2010. aasta otsuses, ei hõlmanud ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N ärimudelid ülemäärase riski võtmist ega jätkusuutmatut laenupraktikat. Kaks üksust olid siiski pärast oma emaettevõtjatest eraldumist haavatavas seisus ning neil puudusid vajalikud vahendid teatavates põhivaldkondades. Pärast seda, kui ettevõtja ABN AMRO N emaettevõtja oli osadeks jaotatud, oli ettevõtjal ABN AMRO N kehv juurdepääs suurematele ettevõtjatele, tal ei olnud enam rahvusvahelist võrgustikku ning puudusid mitmed tootepädevused ja IT-suutlikkus. Ka ettevõtjat FBN mõjutas eraldumine oma emaettevõtjast tugevalt ning rahastamise osas sõltus ta suurel määral hulgimüügiturgudest. Ettevõtja ABN AMRO Group 2009. aasta detsembri restruktureerimise kavast (ja ka 2010. aasta ajakohastatud restruktureerimise kavast) nähtub, et ettevõtjate ABN AMRO N ja FBN integreerimine vähendab olulisel määral kummagi üksuse nõrkusi. Ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N ühendamine aitas mõnda neist probleemidest leevendada. Ettevõtja ABN AMRO N suured jae- ja privaatpanganduse filiaalid olid deposiidimahukad, mis andis integreeritud grupile paremad rahastamisvõimalused. Ettevõtja FBN lahendas osaliselt ettevõtja ABN AMRO N rahvusvahelise võrgustiku probleemi ning kaks gruppi koos suutsid lahendada paremini näiteks IT-probleemid (nimelt ei pidanud nad mõlemad eraldi üles ehitama IT-platvorme ja muid tugivahendeid).
(306)
Finantsprognoosidest nähtub, et restruktureerimisperioodi lõpuks peaksid ühendatud üksused suutma katta oma kulud ja nende omakapitali tootlus peaks olema umbes […] %. Isegi stressistsenaariumi korral suudab ettevõtja jätkuvalt kasumit teenida, samas kui tema kapitali adekvaatsuse määrad jäävad ülespoole regulatiivsetest miinimumkünnistest. Seega tundub ettevõtja kapitalipuhver olevat - pärast riigi korduvat sekkumist - piisavalt kõrge, et tulla tulevaste ebasoodsate tingimustega toime jälle riigi poole pöördumata.
(307)
Nagu 2008. aasta teise poole ja 2009. aasta esimese poole andmetest nähtus, on täielikult elujõulise ettevõtja loomiseks äärmiselt oluline teenida piisavalt suurt netointressitulu. Seetõttu võib 2009. aasta detsembri restruktureerimise kava ja 2010. aasta ajakohastatud restruktureerimise kava pidada restruktureerimise teatises esitatud elujõulisust käsitlevate nõuetega kooskõlas olevaks vaid siis, kui ettevõtja ABN AMRO Group püüab teenida 2010. aasta restruktureerimise kavas kindlaksmääratud ajakohastatud netointressitulu. Ettevõtja ABN AMRO Group peaks andma komisjonile korrapäraselt - vähemalt kord kvartalis - aru oma edusammudest. Kui ettevõtja ABN AMRO Group täheldab kõrvalekaldumist neist prognoosidest, peaks ta viivitamata võtma korrigeerivad meetmed.
(308)
Restruktureerimise kava peaks sisaldama piisavalt üksikasjalikke prognoose ning restruktureerimise puhul on vajalik ka loobumine mõningatest tegevusvaldkondadest, mis jääksid keskpikas perspektiivis strukturaalselt kahjumit teenivaks (119). Komisjon kahtles 5. veebruari 2010. aasta otsuse põhjenduses 120, kas divisjoni Prime Fund Solutions - mis deklareeris 2008. aastal märkimisväärse kahjumi seoses Madoffi pettusega - elujõulisuse küsimustega on piisaval määral tegeletud. Divisjoni PSF müümisega ettevõtjale Credit Suisse (vt ka põhjendus 74) on see probleem lahendatud. Üksikasjalikud divisjoni tasemel esitatud prognoosid näitavad, et nii alusstsenaariumi kui ka stressistsenaariumi puhul aitavad kõik divisjonid kasumit teenida. Seetõttu võib komisjon järeldada, et ei ole ühtegi divisjoni, kus eksisteeriksid strukturaalsed kasumlikkusega seotud probleemid, ning selle järelduse valguses võib öelda, et täiendavad investeeringutest väljumised ei ole ettevõtja elujõulisuse parandamiseks vajalikud.
6.3.2. Kulude jagamine/hädavajalik miinimum
(309)
Restruktureerimise kavas tuleks selgelt näidata, et abi on piirdunud hädavajaliku miinimumiga. Restruktureerimisega seotud kulusid ei peaks kandma mitte ainult riik, vaid suurimal võimalikul määral ka need, kes panka investeerisid. Teisisõnu peaksid pank ja tema kapitaliomanikud panustama restruktureerimisse oma vahenditega võimalikult suurel määral. Restruktureerimisabi peaks piirduma selliste kulude katmisega, mis on vajalikud elujõulisuse taastamiseks. Sellest tulenevalt ei tohiks ettevõtjale anda toetust riigi ressurssidest, mida võiks kasutada sellise finantsturgu moonutava tegevuse rahastamiseks, mis ei ole seotud restruktureerimisprotsessiga, näiteks omandamise rahastamiseks (120).
(310)
Restruktureerimise teatises tuletatakse meelde, et omandamiskeeld on vajalik selle tagamiseks, et abi piirduks hädavajaliku miinimumiga. Restruktureerimise teatise punktis 23 öeldakse sõnaselgelt, et „ettevõtjale ei tohi anda riigi vahenditest toetust, mida ta võib kasutada sellise turgu moonutava tegevuse rahastamiseks, mis ei ole ümberkorraldusprotsessiga seotud. Näiteks ei tohi juhul, kui see ei ole oluline ettevõtja elujõulisuse taastamiseks, rahastada riigiabist teiste ettevõtjate osakute omandamist või uute investeeringute tegemist.”
(311)
Lisaks seotakse restruktureerimise teatises omandamiskeeld konkurentsi moonutamisega. Teatise punktides 39 ja 40 selgitatakse, et „riigiabi ei tohi kasutada selleks, et kahjustada konkurente, kes ei saa samasugust riiklikku toetust” ning et „pangad ei tohiks kasutada riigiabi konkureerivate äriühingute omandamiseks. Seda tingimust tuleks kohaldada vähemalt kolm aastat ja selle kohaldamist võib sõltuvalt abi ulatusest, mahust ja kestusest jätkata ümberkorraldusperioodi lõpuni.”
(312)
Kooskõlas restruktureerimise teatise punktiga 40 võib abi kuulutada siseturuga kokkusobivaks vaid juhul, kui ettevõtja ABN AMO Group kohaldab rangelt omandamiskeeldu (121) kolme aasta jooksul alates käesoleva otsuse kuupäevast. Omandamiskeelu kohaldamist võib jätkata, kui pärast kolme aastat kuulub Madalmaade valitsusele ettevõtjast ABN AMRO Group jätkuvalt üle 50 %. Omandamiskeeldu ei tohiks siiski kohaldada üle 5 aasta. Kui osa abist on juba tagastatud, siis mõne meetme raames (eelkõige meetmed Z ja C) antud abi ei saa pank tagastada abi andmise vormi tõttu (st abi ei antud hübriidlaenuna). Et hinnata, millal abi andmisest tulenev eelis lõpeb, tuleb eeltingimusena lõpetada riigi osalus.
(313)
Komisjon täheldab, et juba 2009. aasta detsembri restruktureerimise kavast (täiendatud halvima stsenaariumi finantsprognoosidega 23. märtsil 2010) nähtus, et ettevõtja ABN AMRO Group on muutunud elujõuliseks üksuseks, mille omakapitali tootlus peaks olema korralik ning ettevõtja peaks teenima korralikku kasumit isegi halvemate majandustingimuste korral. 2010. aasta novembri ajakohastatud restruktureerimise kava kinnitas seda analüüsi. See elujõulisuse taastamine ei sõltu omandamistest. Omandamiskeeld ei takista seega elujõulisuse taastamist.
(314)
Komisjon leiab, et vastavalt restruktureerimise teatise punktile 26 on hübriidlaenude ja hübriidoptsioonide keelu kohaldamine vältimatu (122). Restruktureerimise kontekstis ei ole omavahendite kogumahtu vähendavad meetmed kooskõlas kulude jagamise eesmärgiga ja nõudega, et abi piirduks hädavajaliku miinimumiga.
(315)
Nagu on märgitud restruktureerimise teatise punktis 26, „ei tohiks pangad siiski kasutada riigiabi hüvitise maksmiseks omavahendite (omakapital ja allutatud laenud) eest, kui tegevusest ei saada piisavat kasumit.” Ettevõtja ABN AMRO N 2009. aasta detsembri restruktureerimise kava (ja 2010. aasta novembri ajakohastatud restruktureerimise kava) üksikasjalik hindamine lubab komisjonil järeldada, et umbes kahe aasta pärast peaks ettevõtja ABN AMRO N olema taastanud oma elujõulisuse ning seda illustreerib vastuvõetav omakapitali tootlus, mis on aastatel 2012 ja 2013 vastavalt […]. Seda silmas pidades tundub hübriidlaenude ja -optsioonide kaheaastane keeld (123) tagavat asjakohase kulude jagamise ettevõtja kapitaliomanike vahel (124). Seega võib abi pidada siseturuga kokkusobivaks vaid juhul, kui kohaldatakse hübriidlaenude ja - optsioonide kaheaastast keeldu, nagu on üksikasjalikult kirjeldatud otsuse regulatiivosa artiklis 8. Laenu- ja ostuoptsiooni keeld peaks kehtima ka ettevõtja FBN(H) eelisaktsiate omanike suhtes, et kõrvaldada komisjoni poolt 5. veebruari 2010. aasta otsuse põhjenduses 130 väljendatud kahtlused.
(316)
Kulude jagamise meetmed on vajalikud ka muudel juhtudel, eesmärgiga tagada, et päästetud pangad võtaksid piisava vastutuse oma varasema käitumise tagajärgede eest, et luua asjakohased stiimulid enda ja teiste tulevase käitumise parandamiseks. See tegur ei ole antud juhul nii asjakohane, sest ettevõtja probleemid olid suurel määral seotud endise emaettevõtjaga Fortis SA/NV (vt osa 6.3.3 „Meetmed konkurentsi moonutamise piiramiseks”). Seetõttu võib ka kulude jagamise puhul nõustuda, et suuremad investeeringutest väljumised puuduvad, välja arvatud divisjonide PFS ja Intertrust müük. Need divisjonid koos moodustasid […] % äritulust kokku ja nende riskiga kaalutud vara moodustas […] %.
6.3.3. Meetmed konkurentsi moonutamise piiramiseks
(317)
Konkurentsi moonutamise piiramiseks vajalike meetmete puhul on antud juhtumile iseloomulikud mõned ebaharilikud tunnusjooned.
(318)
Restruktureerimise teatise punktis 28 esitatakse need konkurentsi moonutamise liigid, mis võivad esineda, kui antakse riigiabi eesmärgiga toetada finantsstabiilsust süsteemse kriisi ajal: „Kui pangad võistlevad omavahel toodete ja teenuste tasandil, kaotavad oma turuosa lõpuks need pangad, kes koguvad üleliigseid riske ja/või toetuvad ebakindlatele ärimudelitele. Sellised pangad võivad olla sunnitud turult lahkuma, samas kui turule sisenevad või oma turuosa suurendavad tõhusamalt tegutsevad konkurendid. Riigiabiga soodustatakse abisaajate turuvõimu kunstliku toetamise kaudu selliste konkurentsimoonutuste jätkumist, mis on tekkinud üleliigsete riskide võtmise ja ebakindlate ärimudelite rakendamise tõttu. Sellega võidakse moraalselt ohustada abisaajaid ning nõrgendada abi mittesaavate pankade motivatsiooni konkureerida, investeerida ja innovatsiooniga tegeleda.”
(319)
Nagu selgitatakse 3. detsembri 2008. aasta otsuses, tulenesid ettevõtjate Fortis SA/NV ja Fortis Bank SA/NV raskused ülemäärase riski võtmisest: i) ettevõtja Fortis Bank SA/NV investeeris suure summa struktureeritud krediidiportfelli, ning ii) ettevõtja Fortis SA/NV otsustas omandada ettevõtja ABN AMRO N väga kõrge hinnaga. Selleks et lubada abi andmist sellistele pankadele, nõuab komisjon, et abisaaja turupositsiooni vähendataks märkimisväärselt. Sellega seoses täheldab komisjon, et ettevõtja Fortis SA/NV on jagatud neljaks: Belgia ja rahvusvahelised kindlustusvarad kuuluvad ikka veel börsinimekirja kantud ettevõtjale Fortis SA/NV (mis kannab pärast ettevõtja Fortis SA/NV pankrotti nime Ageas), ettevõtja BNP Paribas omandas ettevõtjad Fortis Bank SA/NV ja BGL, Madalmaade valitsus omandas ettevõtja FBN (sealhulgas ettevõtja ABN AMRO N) ning lisaks omandas Madalmaade valitsus Madalmaade kindlustusvaldkonna (125). Teisisõnu on ettevõtja Fortis SA/NV jaotatud väiksemateks üksusteks ja ettevõtja Fortis Bank SA/NV ise on jaotatud kaheks (126).
(320)
Komisjon täheldab, et ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N kasuks võetud ja käesolevas otsuses hinnatud meetmetel on erilised tunnusjooned, mis erinevad komisjoni poolt praeguse majanduskriisi jooksul käsitletud muudest restruktureerimisjuhtumistest, sealhulgas ettevõtjatega Fortis Bank SA/NV ja Fortis SA/NV seotud juhtumitest. Antud juhul ei vaja ettevõtjad FBN ja ABN AMRO N riigiabi mitte niivõrd seepärast, et nad oleksid langetanud valesid juhtimisotsuseid. Vajadus riigiabi järele ei tulene näiteks nende investeeringute käigus või laenupoliitika tõttu akumuleerunud ülemäärasest riskist või sellest, et nad oleksid kasutanud jätkusuutmatut hinnastamispoliitikat. Samamoodi ei tulenenud ettevõtjate Fortis SA/NV ja Fortis Bank SA/NV raskused riskantsest laenu- või hinnastamispoliitikast jae-, privaat- või äripanganduse puhul - nendes valdkondades oldi hoopis kasumlikud. Sellest tulenevalt leiab komisjon, et ettevõtjatele FBN ja ABN AMRO N antud abi on olulisel määral vähem konkurentsi moonutav kui see abi, mille andmine ülemääraseid riske võtnud finantseerimisasutustele heaks kiideti. Seepärast leiab komisjon, et edaspidi ei ole vaja ühestki investeeringust täiendavalt väljuda.
(321)
Tuleks siiski tagada, et ettevõtjad FBN ja ABN AMRO N ei kasutaks riigiabi konkurentide arvel laienemiseks, näiteks rakendades jätkusuutmatut hinnastamispoliitikat või omandades muid finantseerimisasutusi. Kui see peaks juhtuma, siis abi „nõrgendaks abi mittesaavate pankade motivatsiooni konkureerida, investeerida ja innovatsiooniga tegeleda” ja võiks vähendada „motivatsiooni arendada piiriülest tegevust”, vähendades soovi siseneda Madalmaade turule.
(322)
Seega võib riigiabi tunnistada siseturuga kokkusobivaks ainult juhul, kui kehtestatud on piisaval määral meetmeid, millega tagatakse, et riigiabi ei kasutata selleks, et kahjustada konkurente, kes ei saanud samasugust riiklikku toetust. Sellist toetust saanud ja mittesaanud pankade vahel peaksid kehtima jääma võrdsed võimalused. Lisaks tuleks vältida seda, et riigiabi nõrgendaks abi mittesaavate pankade motivatsiooni konkureerida, investeerida ja innovatsiooniga tegeleda ning et luuakse turuletuleku tõkked, mis võiksid vähendada piiriülest tegevust.
(323)
Restruktureerimise teatises nähakse ette, et meetmete iseloom ja laad sõltub abisumma suurusest ja selle andmise tingimustest ning selle turu või nende turgude iseloomust, kus abi saanud pank tegutseb. Abisumma suurust on kirjeldatud osas 6.1.4 „Riigiabi suuruse määramine”. Riigiabi andmise konkreetseid tingimusi ja asjaolusid on käsitletud käesoleva osa alguses. Nagu on märgitud restruktureerimise teatise punktis 32, on samuti oluline panga osakaal ja suhteline tähtsus kõnealusel turul või kõnealustel turgudel. Kui restruktureeritud panga turupositsioon on pärast restruktureerimist piiratud, ei ole tõenäoliselt tarvis kehtestada täiendavaid meetmeid. Seetõttu on tingimused, mis peavad olema täidetud, et tunnistada abi siseturuga kokkusobivaks, peamiselt seotud jae- ja privaatpangandusega, sest ettevõtja on juba märkimisväärsel määral vähendanud oma turupositsiooni äripanganduses, väljudes äriüksusesse New HBU tehtud investeeringust.
(324)
Abi võib tunnistada restruktureerimise teatisega kokkusobivaks tingimusel, et ettevõtja ABN AMRO Group rakendab põhjendustes 325-329 kirjeldatud meetmed.
(325)
Jae- ja privaatpanganduse valdkonnas võib abi tunnistada siseturuga kokkusobivaks juhul, kui ettevõtja ABN AMRO Group ei ole hinnaliider standardsete hoiu- ja laenutoodete puhul. Kooskõlas restruktureerimise teatise punktiga 44 ei tohiks ettevõtja ABN AMRO Group pakkuda selliseid hinnatingimusi, mida ei suuda pakkuda konkurendid, kes riigiabi ei saanud.
(326)
Kuna hinnaliidrina tegutsemise keeld võib olla vähemtõhus turusegmentides, kus on palju mittestandardseid tooteid, näiteks Madalmaade privaatpanganduses, millega seoses oli esitatud konkreetne kaebus, tuleb abi siseturuga kokkusobivaks tunnistamiseks kehtestada lisatingimus kooskõlas restruktureerimise teatise punktiga 44. Ettevõtja ABN AMRO Group peab eesmärgiks seadma netointressitulu teenimise, mille kohta esitati komisjonile andmed 8. novembril 2010. Seetõttu peaks ettevõtja ABN AMRO Group võtma asjakohased meetmed kohe, kui ta märkab, et ei täida oma prognoose, eriti kui neid prognoose ei täideta väikeste intressimarginaalide tõttu.
(327)
Kuna hinnaliidrina tegutsemise keelu rakendamine ja sellest keelust kinnipidamise jälgimine on privaatpanganduse valdkonnas raske, tuleb tõhusa konkurentsi tagamiseks rakendada muid sobivaid meetmeid, näiteks meetmeid, mis soodustavad turuletulekut, nagu on kirjeldatud restruktureerimise teatise punktis 44. Sellega seoses tuleb abi siseturuga kokkusobivaks tunnistamiseks täita tingimus, mille kohaselt ettevõtja ABN AMRO Group rakendab meetme, mis hõlbustab ühest pangast teise üleminekut. Konkreetsemalt peaks ettevõtja ABN AMRO Group kandma Madalmaade privaatpanganduse klientide eest enda halduskulud, üleminekuga seotud kulud ja tehingukulud, mis tulenevad otseselt privaatpangandussuhete lõpetamisest ja portfellide üleminekust (127). Seda meedet tuleks kohaldada kahe järjestikuse kuu jooksul, alustades sellega esimesel võimalusel ja viies selle lõpule hiljemalt aasta jooksul pärast käesoleva otsuse kuupäeva. Kohe, kui kahekuuline periood algab, teavitab pank üheselt mõistetaval viisil kõiki oma privaatpanganduse kliente neile pakutavast võimalusest. Lisaks peaks ettevõtja ABN AMRO Group esitama komisjonile tõendid, et klientide üleminek toimub tavamenetlusi järgides ning et selle protsessi käigus ei toimunud mingeid viivitusi.
(328)
Kui konkurentsi põhjendamatu moonutamise piiramiseks võetud meetmed ning konkreetsemalt jae- ja privaatpanganduse erimeetmed on nõuetekohaselt rakendatud, oleks nendega piisaval määral lahendatud ka kaebuse esitaja tõstatatud probleemid. Neid probleeme uurides leidis komisjon, et ettevõtja ABN AMRO on mõne toote puhul ajutiselt kasutanud kahjumit tootnud hinda, kuid sellist hinnapoliitikat kasutati piiratud likviidsusega keskkonnas, kus kõik pangad konkureerisid üksteisega hoiuste nimel. Samuti tuli arvesse võtta brändi MoneYou käivitamisest tulenevat konkreetset konteksti (selle brändi turuletoomine oli otsustatud enne ettevõtja Fortis SA/NV kokkuvarisemist).
(329)
Samuti öeldakse restruktureerimise teatise punktis 44, et pangad ei tohi riigi toetust kasutada ka konkurentsieelisena oma finantstoodete turustamisel. Seetõttu on abi siseturuga kokkusobivaks tunnistamise tingimuseks see, et ettevõtja ABN AMRO Group ei tohi kolme aasta jooksul kasutada riigiabi oma investoritele suunatud turunduskampaaniate ja teabeedastuste jaoks. Nende keeldude kohaldamist võib jätkata kuni viis aastat, kui Madalmaade valitsusele kuulub jätkuvalt vähemalt 50 % ettevõtja ABN AMRO Group aktsiatest.
(330)
Konkurentsi põhjendamatu moonutamise seisukohast peab komisjon positiivseks divisjonidesse PFS ja Intertrust tehtud investeeringutest väljumist. Divisjoni PFS müük vähendab ettevõtja atraktiivsust institutsionaalsete klientide silmis, samas kui divisjon Intertrust osutas muu hulgas teenuseid, mis võiksid tugevdada privaatpanganduse osa. Sellest tulenevalt võib selle divisjoni müük lihtsustada konkurentide jaoks oma konkurentsipositsiooni parandamist võrreldes brändiga ABN AMRO Mees Pierson. Samuti leiab komisjon, et konkurentsi moonutamist aitab piirata asjaolu, et osa abist on tagasi makstud. Samuti on komisjon rahul põhjenduses 75 kirjeldatud dividendipoliitikaga.
6.3.4. Järeldus
(331)
Seega kui kõik osades 6.2 ja 6.3 kirjeldatud tingimused rakendatakse nõuetekohaselt, annab 2009. aasta detsembri restruktureerimise kava (mida on ajakohastatud 2010. aasta novembri restruktureerimise kavaga) piisavat kinnitust sellele, et ettevõtja ABN AMRO Group pikaajaline elujõulisus on taastatud. 2010. aasta novembri restruktureerimise kavaga ajakohastatud 2009. aasta detsembri restruktureerimise kavas nähakse ette piisav kulude jagamine ning see kava sisaldab piisavaid meetmeid konkurentsi põhjendamatu moonutamise piiramiseks. Seetõttu võib komisjon teatavate tingimuste täitmise korral tunnistada, et 2009. aasta detsembri restruktureerimise kava (nagu seda on ajakohastatud 2010. aasta novembri restruktureerimise kavaga) on kooskõlas restruktureerimise teatisega.
7. JÄRELDUS
Komisjon leiab, et Madalmaade valitsus on ebaseaduslikult andnud osas 6.1.4 „Riigiabi suuruse määramine” loetletud riigiabi, rikkudes sellega aluslepingu artikli 108 lõiget 3. See abi võib olla siiski kokkusobiv siseturuga, kui rakendatakse osades 6.2 ja 6.3 sätestatud tingimused, mida on üksikasjalikumalt kirjeldatud käesoleva otsuse regulatiivosas.
Komisjon märgib, et Madalmaade valitsus on erandkorras nõustunud sellega, et käesoleva otsuse tekst esitatakse talle ainult inglise keeles,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Madalmaade poolt ettevõtjale ABN AMRO Group antud riigiabi on kooskõlas siseturuga artiklites 3-9 sätestatud tingimuste täitmise korral.
Seda riigiabi anti järgmiselt:
-
rekapitaliseerimisabi ettevõtjatele FBN ja ABN AMRO N vastavalt 4,2-5,45 miljardit eurot, ning
-
71,7 miljardit eurot likviidsusabi.
Artikkel 2
Käesolevas otsuses kasutatakse järgmisi mõisteid:
a) ettevõtja ABN AMRO Group- ettevõtja ABN AMRO Group ja täielikult tema omandis olevad otsesed või kaudsed tütarettevõtjad, sealhulgas üksused, milles ettevõtjale ABN AMRO Group kuulub ainukontroll, nõukogu 20. jaanuari 2004. aasta määruse (EÜ) nr 139/2004 (kontrolli kehtestamise kohta ettevõtjate koondumiste üle) (EÜ ühinemismäärus) (128) tähenduses;
b) parima hinna pakkuja- pakkuja, kelle hind on kõige parem;
c) jaekliendid- kõik eraisikust kliendid (vastandina äriklientidele);
d) standardsed jaepanganduse valdkonna tähtajalised ja nõudmiseni hoiused- kõik standardsed jaepangandus- ja hoiustamistooted, mis hõlmavad mis tahes ajahetkel vähemalt 85 % ettevõtja ABN AMRO Group tootemahust jaepanganduse tähtajaliste ja nõudmiseni hoiuste turul;
e) standardsed laenutooted- kõik standardsed jaepangandus- ja hoiustamistooted, mis hõlmavad mis tahes ajahetkel vähemalt 85 % ettevõtja ABN AMRO Group tootemahust hüpoteeklaenuturul;
f) Madalmaade privaatpangandus- kõik äriüksuse Private Banking kliendid, välja arvatud need kliendid, kes kuuluvad äriüksuse Private Banking International alla (129).
Artikkel 3
1. Kui komisjon ei ole andnud selleks eelnevat luba, ei tohi ettevõtja ABN AMRO Group olla parima hinna pakkuja jaeklientidele pakutavate standardsete jaepanganduse valdkonna tähtajaliste ja nõudmiseni hoiuste puhul […] finantseerimisasutuste seas, kellel on Madalmaade jaepanganduse valdkonna hoiuste turul suurima mahuga turuosa mis tahes järgmistes segmentides:
-
hoiused;
-
tähtajalised hoiused, mille tähtaeg on 1 aasta;
-
tähtajalised hoiused, mille tähtaeg on 2 aastat;
-
tähtajalised hoiused, mille tähtaeg on 3 aastat;
-
tähtajalised hoiused, mille tähtaeg on 4 aastat; ning
-
tähtajalised hoiused, mille tähtaeg on 5 aastat.
Olenemata esimeses lõigus sätestatust võib ettevõtja ABN AMRO Group juhul, kui kolm finantseerimisasutust pakuvad ühiselt parimat hinda […] finantseerimisasutuste seas, kellel on Madalmaade jaepanganduse valdkonna tähtajaliste ja nõudmiseni hoiuste turusegmendis suurim turuosa, pakkuda nende kolme finantseerimisasutusega sama hinda vastava segmendi standardsete toodete puhul.
2. Kui komisjon ei ole andnud selleks eelnevat luba, ei tohi ettevõtja ABN AMRO Group olla parima hinna pakkuja mis tahes standardsete laenuliikide puhul […] finantseerimisasutuste seas, kellel on Madalmaade jaepanganduse valdkonna laenuturul suurim turuosa.
Olenemata esimesest lõigust võib ettevõtja ABN AMRO Group juhul, kui kolm finantseerimisasutust pakuvad ühiselt parimat hinda […] finantseerimisasutuste seas, kellel on Madalmaade jaepanganduse valdkonna laenuturul suurim turuosa, pakkuda nende kolme finantseerimisasutusega sama hinda vastava standardse laenuliigi puhul.
3. Selleks et tagada lõigete 1 ja 2 järgimine, peab ettevõtja ABN AMRO Group püsivalt ja vähemalt igal nädalal jälgima […] teiste selliste finantseerimisasutuste pakutavaid ja üldsusele kättesaadavaid tingimusi, kellel on vastaval Madalmaade hoiuste turul suurima mahuga turuosa. Kui mis tahes […] selliste teiste finantseerimisasutuste näitajad ei ole üldsusele kättesaadavad, asendatakse need suuruselt järgmise turuosaga finantseerimisasutuse näitajatega.
Kui ettevõtja ABN AMRO Group märkab, et ta pakub mis tahes toodete puhul soodsamaid hindu võrreldes hinnaga, mida tal on lubatud käesoleva artikli lõigete 1 ja 2 alusel pakkuda, teavitab ettevõtja ABN AMRO Group sellest viivitamata komisjoni. Ettevõtja korrigeerib viivitamata toodete hindu ja rakendab hinnakorrektsioonid esimesel võimalusel.
Jaepanganduse valdkonna tähtajaliste ja nõudmiseni hoiuste puhul rakendab ettevõtja ABN AMRO Group korrektsioonid hiljemalt 10 tööpäeva jooksul alates kuupäevast, mil ta täheldas kõrvalekaldumist sätestatud tingimustest. Kui kõrvalekaldumine ilmneb seoses selliste toodetega, mille puhul on hinna muutmine võimalik alles kuu lõpus ning kõrvalekaldumise täheldamisest on kuu lõpuni alla 10 tööpäeva, rakendab ettevõtja ABN AMRO Group korrektsiooni esimesel võimalusel järgneva kuu lõpust.
Laenude puhul korrigeerib ettevõtja ABN AMRO Group oma hinnastamist 10 tööpäeva jooksul alates kuupäevast, mil ta täheldas kõrvalekaldumist sätestatud tingimustest, ning korrektsioon rakendatakse hiljemalt 15 tööpäeva jooksul alates kuupäevast, mil täheldati tingimustest kõrvalekaldumist.
4. Lõigetes 1 ja 2 sätestatud tingimusi kohaldatakse kolm aastat alates käesoleva otsuse kuupäevast. Ettevõtja ABN AMRO Group esitab komisjonile nende tingimuste järgimist käsitleva aruande kord kvartalis ja hiljemalt kahe nädala jooksul alates ettevõtja ABN AMRO Group kvartaalsete majandustulemuste avaldamisest.
Artikkel 4
1. Ettevõtja ABN AMRO Group teeb kõik endast oleneva, et täita komisjonile 2009. aasta detsembri restruktureerimise kavas (nagu seda on ajakohastatud 2010. aasta novembri restruktureerimise kavas) esitatud prognoosid (sh netointressitulu teenimiseks). 2010. aasta novembri restruktureerimise kavas esitatud prognoosid tuleb täita ettevõtja ABN AMRO Group konsolideeritud tasandil.
Ettevõtja ABN AMRO Group annab komisjonile aru kord kvartalis, esitades üksikasjalikud prognoosid ja tegelikud näitajad (sealhulgas netointressitulu) nelja segmendi lõikes, mis on määratletud 2009. aasta detsembri restruktureerimise kavas ja 2010. aasta novembri restruktureerimise kavas. Nendeks on jaepangandus, Madalmaade privaatpangandus, rahvusvaheline privaatpangandus ning äri- ja ettevõtete pangandus.
Ettevõtja ABN AMRO Group võib esitada komisjonile põhjendatud taotluse oma prognooside (sealhulgas netointressitulu) läbivaatamiseks, et võtta arvesse väliseid arenguid.
2. Ettevõtja ABN AMRO Group esitab netointressitulu üksikasjaliku prognoosi mahtude ja marginaalide lõikes konsolideeritud tasandil ja privaatpanganduse tasandil.
Ettevõtja ABN AMRO Group annab komisjonile aru kord kvartalis ja hiljemalt kahe nädala jooksul pärast ettevõtja kvartaalsete majandustulemuste avaldamist, näidates, kas konsolideeritud tasandil teenitud netointressitulu on kooskõlas lõikes 1 osutatud prognoosidega. Lisaks esitatakse nimetatud aruandes prognoositud ja tegelike marginaalide võrdlus konsolideeritud ja privaatpanganduse tasandil.
Kui konsolideeritud tasandil teenitud netointressitulu ei ole nende prognoosidega kooskõlas, peab ettevõtja ABN AMRO Group esitama kõnealuses aruandes nende prognooside täitmiseks võetud meetmed.
3. Lõigetes 1 ja 2 sätestatud kohustusi kohaldatakse kolm aastat alates käesoleva otsuse kuupäevast.
Artikkel 5
1. Ettevõtja ABN AMRO Group ei omanda mis tahes äriühingus üle [0 - 7] % osalust.
2. Erandina lõikest 1 võib ettevõtja ABN AMRO Group omandada äriühingus osaluse, kui ettevõtja ABN AMRO Group poolt kõikide selliste omandamiste eest kolme aasta jooksul pärast käesoleva otsuse kuupäeva tasutud kumulatiivne brutohind kokku (välja arvatud võla ülevõtmine või ülekandmine seoses sellise omandamisega) on alla [0 - 600] miljoni euro.
Lõikes 1 sätestatud keeldu ei kohaldata, kui ettevõtja ABN AMRO Group omandab börsiväliseid ettevõtjaid ning kui need sobivad tema äriplaaniga ja kuuluvad divisjoni „Private Equity” kavandatud eelarvesse, nagu need esitati komisjonile 5. oktoobril 2010.
Samuti ei kohaldata lõikes 1 sätestatud keeldu […] osakapitali osade suhtes, mis on võetud ettevõtja ABN AMRO Group divisjonist „Energy, Commodities and Transportation” eesmärgiga toetada tema tavapärast rahastamistegevust, kui need sobivad ettevõtja ABN AMRO Group äriplaani ja selle divisjoni kavandatud eelarvesse, nagu need esitati komisjonile 10. jaanuaril 2010.
Ettevõtja ABN AMRO Group annab komisjonile aru kord kvartalis ja hiljemalt kahe nädala jooksul alates ettevõtja kvartaalsete majandustulemuste avaldamisest. Selles aruandes loetletakse tegelikud omandamised, mille divisjonid „Private Equity” ja „Energy, Commodities and Transportation” on läbi viinud. Lisaks esitatakse aruandes üksikasjalik teave ettevõtja ABN AMRO Group muude omandamiste kohta, mida tal on lubatud esimese lõigu alusel läbi viia.
3. Lõikes 1 sätestatud keeldu kohaldatakse vähemalt kolm aastat alates käesoleva otsuse kuupäevast või kuni kuupäevani, mil Madalmaade osalus ettevõtjas ABN AMRO Group väheneb alla 50 %, olenevalt sellest, kumb kuupäev on hilisem. Nimetatud keelu kohaldamine lõpetatakse hiljemalt viie aasta möödumisel käesoleva otsuse kuupäevast.
Juhul kui lõikes 1 sätestatud keeldu kohaldatakse alates käesoleva otsuse kuupäevast kauem kui kolm aastat, suurendatakse lõike 2 esimese lõigu alusel kohaldatavat kumulatiivset brutohinda [0 - 200] miljoni euro võrra aasta kohta.
Artikkel 6
Ettevõtja ABN AMRO Group ei reklaami asjaolu, et ta kuulub riigile, ega viita olemasolevate või potentsiaalsete klientide ja/või investoritega toimuva teabevahetuse käigus mingil moel mis tahes saadud riigipoolsele toetusele vähemalt kolme aasta jooksul alates käesoleva otsuse kuupäevast või kuni kuupäevani, mil Madalmaade osalus ettevõtjas ABN AMRO Group väheneb alla 50 %, olenevalt sellest, kumb kuupäev on hilisem. Nimetatud keelu kohaldamine lõpetatakse hiljemalt viie aasta möödumisel käesoleva otsuse kuupäevast.
Olenemata sellest keelust võib ettevõtja ABN AMRO Group viidata asjaolule, et ta kuulub riigile, ja mis tahes muule riigilt saadud toetusele, kui selline viitamine on kohustuslik kohaldatavate õigus- või haldusnormide kohaselt.
Artikkel 7
1. Ettevõtja ABN AMRO Group pakub Madalmaade privaatpanganduse valdkonna klientidele võimalust lõpetada oma privaatpangandussuhe ettevõtjaga ABN AMRO Group ning viia investeerimisportfellid üle teistesse pankadesse. See pakkumine kehtib kahe järjestikuse kuu jooksul (edaspidi „asjaomane periood”).
Asjaomane periood algab võimalikult kiiresti pärast käesoleva otsuse kuupäeva, kusjuures enne seda nähakse (vajaduse korral) ette mõistlik ajavahemik ettevalmistuste tegemiseks, ning lõpeb hiljemalt ühe aasta jooksul alates käesoleva otsuse kuupäevast. Ettevõtja ABN AMRO Group esitab komisjonile heakskiitmiseks asjaomase perioodi alguskuupäeva vähemalt neli nädalat enne asjaomase perioodi kavandatavat algust.
2. Ettevõtja ABN AMRO esitab kõigile oma Madalmaade privaatpanganduse valdkonna klientidele lõikes 1 kirjeldatud pakkumise tingimused üheselt mõistetaval viisil hiljemalt asjaomase perioodi esimesel päeval. Teave, mille ettevõtja ABN AMRO Group kavatseb edastada oma klientidele, tuleb kõigepealt esitada komisjonile vähemalt neli nädalat enne selle teabe edastamist ettevõtja klientidele.
3. Ettevõtja ABN AMRO Group hõlbustab privaatpangandussuhete lõpetamist, kui kliendid seda soovivad, kasutades tavapäraseid menetlusi võimalikult madala hinnaga. Kui klient otsustab oma vahendid ja/või (asjaomased) väärtpaberitega seotud õigused üle viia ning kui see üleviimine on võimalik vastuvõtva panga vaatenurgast, hõlbustab ettevõtja ABN AMRO Group sellist üleviimist. Kliente teavitatakse võimalusest pigem viia oma vahendid üle kui likvideerida oma positsioon ning samuti mõlema võimalusega kaasnevatest kuludest.
Ettevõtja ABN AMRO Group katab oma sellised halduskulud, üleviimisega seotud kulud ja tehingukulud, mis tulenevad otseselt privaatpangandussuhete lõpetamisest ja portfellide üleviimisest (130).
Ettevõtja ABN AMRO Group ei ole kohustatud kandma klientide eest muid finantstagajärgi.
Artikkel 8
Ettevõtja ABN AMRO Group ei maksa mis tahes kupongimakseid esimese taseme omakapitali ning esimese ja teise taseme kapitaliinstrumentide (sealhulgas hübriidkapitalivahendite ja eelisaktsiate) eest, mis on väljastatud enne käesoleva otsuse kuupäeva, ega kasuta mis tahes ostuoptsioonidega seotud õigusi selliste kapitalivahendite suhtes kuni 10. märtsini 2013 (kaasa arvatud), välja arvatud juhul, kui tal on juriidiline kohustus seda teha.
Ettevõtja ABN AMRO Group võib väljastada uusi kapitalivahendeid pärast käesoleva otsuse kuupäeva või teha kupongimakseid selliste uute kapitalivahendite eest, välja arvatud juhul, kui sellise väljastamise või maksega kaasneb kohustus tasuda kupongimakseid tema enda olemasolevate kapitalivahendite eest.
Erandina esimeses lõigus sätestatust võib ettevõtja ABN AMRO Group kasutada FCC-instrumendi ostuoptsiooni (nimelt 87,5 miljonit eurot; 6,25 % mittekumulatiivseid hääleõiguseta tähtajatuid A-klassi I seeria eelisaktsiaid, mille on emiteerinud ettevõtja Fortis Capital Company Ltd).
Kuni 10. märtsini 2013 (kaasa arvatud) maksab ettevõtja ABN AMRO Group dividende ainult oma lihtaktsiate eest, kui dividendisumma on üle 100 miljoni euro (131).
Artikkel 9
Hiljemalt 30. juuniks 2011 maksab ettevõtja ABN AMRO Group Madalmaadele korrigeeritud intressimäära laenude eest, mis on nimetatud komisjoni poolt 24. juunil 2010 Madalmaade valitsusele edastatud e-kirjas. Intressimääraga korrigeeritud summa on kokku 18 152 722 eurot.
Artikkel 10
Madalmaade valitsus teatab komisjonile kahe kuu jooksul alates käesoleva otsuse teatavaks tegemisest, milliseid meetmeid on selle järgimiseks võetud.
Artikkel 11
Käesolev otsus on adresseeritud Madalmaade Kuningriigile.
Brüssel, 5. aprill 2011