РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 23 февруари 2011 година
относно държавна помощ C 58/06 (ex NN 98/05) приведена в действие от Германия в полза на предприятията Bahnen der Stadt Monheim (BSM) (Железници на гр. Монхайм) и Rheinische Bahngesellschaft (RBG) (Рейнска ЖП компания) във Verkehrsverbund Rhein Ruhr (Обединение на предприятия за обществен транспорт Рейн-Рур)
(нотифицирано под номер C(2011) 632)
(само текстът на немски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2011/501/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2 от него (1),
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочените по-горе разпоредби (2) и като взе предвид техните мнения,
като има предвид, че:
1) ПРОЦЕДУРА
(1)
С писмо от 21 декември 2006 г. Комисията информира Германия за решението си да счете, че „старата система за финансиране“ на Verkehrsverbund Rhein-Ruhr (Транспортна мрежа Рейн-Рур - „VRR“) представлява съществуваща държавна помощ и да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от ДФЕС, по отношение на „новата система за финансиране“ (3) на VRR, въз основа на която Rheinische Bahngesellschaft AG („RBG“) и Bahnen der Stadt Monheim GmbH („BSM“) получават компенсационни плащания за изпълнението на задължения за обществени услуги, и отправи искане Германия да представи своето мнение. По искане на Германия на 1 февруари 2007 г. се състоя среща. Германия представи своето мнение на 18 април и 4 май 2007 г.
(2)
Решението на Комисията за откриване на официална процедура за разследване беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз на 31 март 2007 г. (4) Комисията покани заинтересованите страни да представят мненията си относно въпросните мерки в срок един месец от датата на публикуване.
(3)
Комисията получи мнение от една заинтересована страна. Тя препрати това мнение на Германия с писмо от 29 май 2007 г. На Германия бе дадена възможност да отговори в срок от един месец. Комисията получи коментарите на Германия с писмо от 29 юни 2007 г.
(4)
По искане на Германия на 31 януари 2008 г. се състоя допълнителна среща. По искане на Комисията тази среща беше последвана от изпращането на допълнителна информация от Германия на 5 май и 3 юли 2008 г.
(5)
С писма от 2 октомври 2007 г., 30 януари 2008 г. и 4 април 2008 г. заинтересованата страна предостави допълнителни разяснения по отношение на първоначалните си коментари.
(6)
С писмо от 10 юли 2008 г. Комисията поиска от Германия допълнителни разяснения по отношение на предоставената информация; също така на Германия бе дадена възможност да отговори в срок от един месец на допълнителните разяснения, направени от заинтересованата страна. Германия отговори с писма от 5 август 2008 г. и 30 септември 2008 г.
(7)
С писмо от 16 декември 2009 г. Комисията поиска Германия и заинтересованата страна да предоставят в срок до 10 януари 2010 г. коментарите си по отношение на съвместимостта на въпросните мерки с Регламент (ЕО) № 1370/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2007 г. относно обществените услуги за пътнически превоз с железопътен и автомобилен транспорт и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 1191/69 и (ЕИО) № 1107/70 на Съвета (5). Германия и заинтересованите страни поискаха удължаване на крайния срок. Комисията удължи крайния срок и за двете страни до 12 януари 2010 г. С писмо от 12 януари 2010 г. Комисията получи коментарите на Германия. Заинтересованата страна не предостави коментари в рамките на крайния срок. С писмо от 13 януари 2010 г. заинтересованата страна информира Комисията, че вече не проявява интерес към участие в процедурата.
(8)
В писмото си от 12 януари 2010 г. Германия информира Комисията също така, че е изменила актовете за възлагане за RBG и BSM и новата система за финансиране на VRR с оглед спазване на Регламент (ЕО) № 1370/2007.
2. СТРАНИТЕ
(9)
VRR е учредено от различни градове и области в Рейнско-Рурската област, за да служи като механизъм за изпълнение на задачата от страна на градовете и областите относно планирането и организирането на местния обществен пътнически превоз в рамките на съответните им територии, както и за извършване на компенсационни плащания за обществени услуги по отношение на предоставянето на услуги за обществен транспорт. VRR се състои от два юридически обособени публичноправни органа, а именно Zweckverband Verkehrsverbund Rhein-Ruhr („ZV VRR“) (Обединение на предприятия за обществен транспорт Рейн-Рур, общинска асоциация) (6) и Verkehrsverbund Rhein-Ruhr AöR („VRR AöR“) (Обединение на предприятия за обществен транспорт Рейн-Рур, публичноправна институция) (7).
(10)
ZV VRR e упълномощено да удържа вноски от членуващите в него градове и области с цел финансиране на компенсации за изпълнението на задължения за обществени услуги. Правното основание за удържаните вноски са параграфи 19-20 от наредбата за ZV VRR (Обединение на предприятия за обществен транспорт Рейн-Рур, общинска асоциация) от 21 юни 2006 г., изменена на 10 декември 2008 г. („наредбата за ZV VRR“). (8)
(11)
Както RBG (9), така и BSM (10), предполагаемите бенефициери по въпросните мерки, са предприятия за обществен транспорт (автобусен, трамваен и железопътен) в района на Дюселдорф. Обслужваните от тях линии формират част от обществената транспортна мрежа на VRR.
(12)
RBG и BSM обслужват своите линии за обществен пътнически превоз въз основа на лицензи, предоставени им от компетентните регионални власти на Дюселдорф въз основа на Закона за пътническия превоз (Personenbeförderungsgesetz - „PbefG“), и по-специално на параграф 13 от PBefG. Лицензите предоставят на собственика изключително право за извършване на дейността, като от своя страна предприятието, което притежава такъв лиценз, трябва да предлага обществени услуги за пътнически превоз в съответствие с условията, посочени в лиценза, определящи по-специално честотата на движение, дължината на обслужваните линии и други качествени параметри.
3. ПОДРОБНО ОПИСАНИЕ НА МЯРКАТА
3.1. НАИМЕНОВАНИЕ, БЮДЖЕТ, ПРОДЪЛЖИТЕЛНОСТ
(13)
Наименование: Финансова подкрепа за BSM и RBG.
(14)
Годишният бюджет е в размер между […] (11) и […] млн. евро за BSM и между […] и […] млн. евро за RBG. Бюджетът за компенсационни плащания съгласно насоки за финансиране и споразумения за контрол и прехвърляне на печалби/загуби се формира от публични ресурси. Насоките за финансиране и споразуменията за контрол и прехвърляне на печалби/загуби са с неограничен срок на действие.
3.2. ПОЛУЧАТЕЛИ И ЦЕЛ
(15)
Получателите на въпросните компенсационни плащания са двете дружества RBG и BSM.
(16)
Целта на мерките е да се предостави пропорционален обществен пътнически превоз на населението. Сътрудничеството между провинция Северен Рейн-Вестфалия, VRR и доставчиците на транспортни услуги има за цел да повиши атрактивността на обществения пътнически превоз, както е посочено в параграф 4 от наредбата за ZV VRR, чрез координирано планиране и координирана транспортна система, чрез единни и благоприятни за потребителите тарифи, чрез координирана информация за пътниците - като се отчитат също така нуждите на хората с увреждания - както и чрез единни стандарти за качество.
4. ОСНОВАНИЯ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ПРОЦЕДУРАТА
4.1. ОБХВАТ НА ПРОЦЕДУРАТА
(17)
Решението за откриване на процедурата се отнася единствено за компенсационни плащания в полза на RBG и BSM, които се основават на новата система за финансиране, въведена с решение на VRR от 28 юни 2005 г., и са свързани със задълженията за извършване на обществени услуги в областта на автобусния и трамвайния транспорт. По тази причина обхватът на настоящото окончателно решение също е ограничен до такива компенсационни плащания в полза на RBG и BSM.
4.2. НОВАТА СИСТЕМА ЗА ФИНАНСИРАНЕ
(18)
В своето решение за откриване на официална процедура за разследване Комисията определи следните два набора от мерки за финансиране по отношение на RBG и BSM:
-
финансиране на транспортните предприятия в Рейнско-Рурската област, като например RBG и BSM, от страна на VRR, и
-
кръстосано субсидиране на RBG и BSM от страна на общинските холдингови дружества от град Дюселдорф и град Монхайм.
(19)
Правното основание за двата набора от мерки са Насоките за финансиране за обществения транспорт във VRR (Richtlinie zur Finanzierung des ÖSPV im Verkehrsverbund Rhein-Ruhr - „Насоките за финансиране“), приети на 28 юни 2005 г., и приложенията към тях (12).
(20)
По отношение на втория набор от мерки за финансиране правното основание трябва да се осигури допълнително под формата на двустранни договори между RBG и BSM, от една страна, и общинските холдингови дружества от градовете Дюселдорф и Монхайм, от друга.
4.2.1. ФИНАНСИРАНЕТО НА RBG И BSM ОТ VRR
(21)
VRR осъществява плащания в полза на предприятия, които извършват услуги за обществен транспорт в рамките на неговата територия, с цел покриване на част от техните разходи. С решение от 28 юни 2005 г. системата за финансиране, прилагана от 1990 г. („старата система за финансиране“), е заменена с нова, значително променена система („новата система за финансиране“).
(22)
Новата система за финансиране е променена последно на 10 септември 2009 г. с цел адаптирането ѝ към влизането в сила на Регламент (ЕО) № 1370/2007 на 3 декември 2009 г.
(23)
Реформирането на системата на VRR за финансиране от 28 юни 2005 г. е обусловено от желанието за привеждането ѝ в съответствие с решението на Съда по делото Altmark (13). Точки 5.4.3-5.4.5 от Насоките за финансиране определят как трябва да бъде прилагано решението по делото Altmark, по-специално четвъртият критерий от него. В точка 5.4.3 се предвижда сумата на субсидиите да се определя въз основа на анализ на разходите на едно типично, добре управлявано и подходящо оборудвано с транспортни средства предприятие с цел да може да изпълнява наложените задължения за обществени услуги. В точка 5.4.4 се предвижда въз основа на този анализ VRR да разработи параметри за изчисляване на компенсационните плащания на годишна основа за всяка от четирите описани по-долу категории; в приложение 9 от Насоките за финансиране е описан метод за актуализиране (или индексиране) на тези параметри. В точка 5.4.5 се предвижда субсидиите за всяко предприятие да бъдат ограничени до действителните разходи, понесени от предприятието за изпълнението на задълженията си за обществени услуги, като се вземат под внимание съответните постъпления и фактът, че параметрите за изчисляване на компенсационните плащания трябва да бъдат периодично разглеждани и проверявани от одитор.
(24)
Новата система за финансиране е описана подробно в Насоките за финансиране и в приложенията към тях.
(25)
Съгласно точка 2.1 от Насоките за финансиране VRR финансира изпълнението на задължения за обществени услуги в рамките на своята територия. Точки 2.2.1-2.2.4 определят четирите различни разходни категории, които могат да бъдат предмет на финансиране от VRR. В допълнение към това тези категории са описани по-подробно в приложение 1 към Насоките за финансиране. Четирите категории са, както следва (използваните съкращения съответстват на номерацията на разходните категории в Насоките за финансиране):
(26)
а)
Осигуряване на инфраструктура (наричано по-долу „разходна категория 1“): Тази категория обхваща разходите, произтичащи от изграждането и поддръжката на стационарни съоръжения, както и на свързани с тях системи за безопасност и за навигация. „Инфраструктурата“ включва трамвайни вагони, автобусни линии, буферни паркинги за придвижване с обществен транспорт, автобусни спирки, гари, гаражи и станции за техническа поддръжка, системи за безопасност и за навигация. Категория включва и разходите за персонала, необходим за извършване на тези дейности.
(27)
б)
Управленски и маркетингови задачи, наложени от VRR или компетентния местен орган (наричани по-долу „разходна категория 2“): Тази категория обхваща всички допълнителни разходи, произтичащи за транспортните предприятия в резултат на участието им във VRR. Допълнителните разходи произтичат от централизирано планиране и координация, маркетингово и финансово управление, продажба на продукти и оперативен контрол.
(28)
в)
Стандарти за качеството на превозните средства, наложени от VRR или компетентния местен орган (наричани по-долу „разходна категория 3“): Тази категория обхваща всички допълнителни разходи, свързани с изискванията по отношение на превозните средства и подвижния състав. Транспортните предприятия могат да подават заявления за възстановяване на допълнителните разходи, възникнали в резултат на закупуването на превозни средства, оборудвани с климатични инсталации, видеонаблюдение, ниски платформи, газови двигатели, платформи за хора с увреждания или по-екологосъобразни двигатели.
(29)
г)
Допълнителни транспортни услуги или други услуги във връзка с дейността, наложени от VRR или компетентния местен орган. Тази категория се състои от следните три подкатегории:
I.
допълнителни разходи за нерентабилни услуги през непикови периоди, наложени директно от компетентния местен орган или VRR (наричани по-долу „разходна категория 4а“);
II.
социални задължения, свързани с дейностите, наложени от акционера (14) (наричани по-долу „разходна категория 4б“); и
III.
изисквания, свързани с дейността, или изисквания, присъщи за системата, наложени от компетентния местен орган или VRR, които са индивидуално оправдани и водят до отрицателни икономически последици (наричани по-долу „разходна категория 4в“).
(30)
Съгласно Насоките за финансиране операторите на обществения транспорт могат да подават заявления за компенсации за извършването на услуги за обществен транспорт. Заявленията трябва да съдържат задължителните елементи, както са описани в раздели 5, 7 и 8 от Насоките за финансиране, като например съответните изчисления, свързани с изпълнението на задълженията за обществени услуги, и евентуални плащания от трети страни. Транспортните предприятия трябва да подават своите заявления за компенсации в срок до 31 октомври през годината, предхождаща годината, за която искат компенсации.
(31)
Въз основа на информацията, предоставена от транспортните предприятия съгласно точка 5.4.2 от и приложение 2 към Насоките за финансиране, VRR изчислява компенсациите, които трябва да отразяват разходите, които едно средно, добре управлявано предприятие би понесло за изпълнението на същите задължения. След това VRR издава финансово уведомление (Finanzierungsbescheid). Този правнообвързващ акт потвърждава възлагането и определя компенсационните плащания по всяка от четирите категории на финансиране. В края на всяка година операторът на обществените услуги трябва да обоснове писмено своите приходи и разходи, свързани с изпълнението на задълженията за обществени услуги. Тази писмена обосновка се разглежда от VRR, след което се издава второ обвързващо административно решение, определящо точната сума, която операторът ще получи като компенсация.
4.2.2. ФИНАНСИРАНЕ НА RBG И BSM ЧРЕЗ КРЪСТОСАНО СУБСИДИРАНЕ
(32)
Наредбата за ZV VRR предвижда възможността градовете и областите, които притежават транспортно предприятие, да го компенсират пряко и да приспадат съответната сума от техните вноски към ZV VRR.
(33)
Параграф 19 от наредбата за ZV VRR предвижда пет различни форми на такива преки плащания, а именно:
-
доброволни преки и непреки вноски от града или областта, включително плащания на дивиденти по акции, които градът или областта извършва към транспортното предприятие,
-
доброволни вноски от трети страни,
-
кръстосани субсидии под формата на споразумение за контрол и прехвърляне на печалби/загуби в случаите, когато транспортното предприятие е част от холдинговото дружество и загубите му се покриват от печалби от други предприятия, например дружества за електроенергия и газ,
-
плащания на дивиденти от предприятия, в които транспортното предприятие притежава дялово участие или акции,
-
разликата между вноските и общите загуби на транспортното предприятие.
(34)
Сумите, платени по смисъла на параграф 19 от наредбата за ZV VRR, са взети под внимание при изчисляването на компенсацията, която VRR плаща на транспортното предприятие. Точка 8 от Насоките за финансиране предвижда подадено от транспортно предприятие заявление за финансиране от VRR да бъде отхвърлено, ако (общинският) акционер е използвал една или повече от възможностите, посочени в параграф 19 от наредбата за ZV VRR. Тази сума се приспада от плащанията, които се полагат на транспортното предприятие съгласно Насоките за финансиране.
(35)
Както град Дюселдорф, така и град Монхайм са се възползвали от възможностите, предвидени в параграф 19 от наредбата за ZV VRR, сключвайки споразумения съответно с RBG и BSM. Те са описани в следните съображения:
(36)
Предполагаемото кръстосано субсидиране на RBG от (Düsseldorfer Stadtwerke Gesellschaft für Beteiligungen mbH: Според предоставената от първоначалния жалбоподател информация изглежда, че въз основа на споразумения за прехвърляне на печалби и загуби Düsseldorfer Stadtwerke Gesellschaft für Beteiligungen mbH прехвърля печалбите, реализирани от неговите рентабилни холдингови дружества - Stadtwerke Düsseldorf AG и Umschlagsgesellschaft für Kraftwerkbrennstoffe mbH - към неговите губещи дъщерни дружества RBG и Bädergesellschaft Düsseldorf.
(37)
Предполагаемото кръстосано субсидиране на RBG от град Дюселдорф: В допълнение според информация, предоставена от първоначалния жалбоподател, Комисията се позова също така на пряко отпуснати субсидии от град Дюселдорф в полза на RBG. Беше установено, че тези субсидии са били отпуснати от дивидентите, които Дюселдорф е получил от акционерното си участие в RWE AG в размер на 1,1 %.
(38)
Годишни плащания от Дюселдорф в полза на RBG: В отговора си на решението за откриване на процедура Германия посочва, че между Stadtwerke Düsseldorf AG и Düsseldorfer Stadtwerke Gesellschaft für Beteiligungen mbH (считано от 18 юни 2007 г.: Holding der Landeshauptstadt Düsseldorf GmbH - „холдинговото дружество“) никога не е съществувало споразумение за контрол и прехвърляне на печалби/загуби. При все това холдинговото дружество е извършило годишни плащания към RBG за осъществяване на задължението за обществени услуги и тези плащания са взети под внимание при изчисляването на компенсацията от страна на VRR. В допълнение германските органи посочват, че дивидентите от акционерни участия в RWE са постъпили в бюджета на града, а не са прехвърлени към RBG.
(39)
Кръстосаното субсидиране на BSM: Според информацията, предоставена от първоначалния жалбоподател, по силата на договор между Monheimer Versorgungs- und Verkehrs-GmbH и Elektrizitätswerke der Stadt Monheim GmbH печалбите на последното са използвани за финансиране на годишните загуби на BSM. BSM е дъщерно дружество, изцяло собственост на Monheimer Versorgungs- und Verkehrs-GmbH (15).
(40)
В отговора си на решението за откриване на процедурата Германия посочва, че на 27 октомври 1987 г. между BSM и Monheimer Versorgungs- und Verkehrs-GmbH е сключено споразумение за контрол и прехвърляне на печалби/загуби, влязло в сила на 1 януари 1988 г. Съгласно условията на параграф 4, точка 1 от това споразумение всички печалби, реализирани от BSM, се прехвърлят към Monheimer Versorgungs- und Verkehrs-GmbH и, обратно, последното компенсира всички загуби, отчетени от BSM.
4.3. СЪМНЕНИЯ, ИЗРАЗЕНИ ОТ КОМИСИЯТА ПО ОТНОШЕНИЕ НА КОМПЕНСАЦИОННИ ПЛАЩАНИЯ В ПОЛЗА НА RBG И BSM ВЪЗ ОСНОВА НА НОВАТА СИСТЕМА ЗА ФИНАНСИРАНЕ
4.3.1. НАЛИЧИЕ НА ПОМОЩ
(41)
По отношение на наличието на държавна помощ Комисията заключи при откриването на официална процедура за разследване, че и двете въпросни мерки са били свързани с използването на държавни ресурси и могат да бъдат вменени на държавата.
(42)
В решението за откриване на официалната процедура за разследване Комисията обясни, че Германия е на мнение, че въпросните мерки за финансиране не са предоставили селективно икономическо предимство, тъй като са отговорили на всичките четири критерия от делото Altmark и не е имало вероятност те да нарушат конкуренцията и да засегнат търговията между държавите-членки. При все това въз основа на информация, предоставена от Германия в хода на предварителното разглеждане, Комисията изрази следните съмнения в това отношение:
(43)
По отношение на първия критерий Altmark Комисията достигна до предварителното заключение, че предприятията, функциониращи в рамките на VRR, действително са имали задължение за обществени услуги, наложено по силата на лицензи за обслужване на трамвайни и автобусни линии, издадени им от съответния регионален орган.
(44)
По отношение на втория критерий Altmark Комисията изрази съмнения дали всичките четири разходни категории сами по себе си действително представляват задължение за обществени услуги, както и дали задълженията за обществени услуги са били ясно определени. Друг неизяснен въпрос е дали поне част от разходите за въпросните мерки следва да се плащат от предприятията в техен собствен търговски интерес и по тази причина да се покриват единствено от приходи от продажба на билети. Комисията отбеляза също така, че Германия не е предоставила подробна информация относно параметрите и метода за изчисляване на компенсацията.
(45)
В решението за откриване на процедура Комисията не беше в състояние да изключи възможността, че компенсацията може да надвиши сумата, необходима за покриване на всички или на част от разходите, понесени за изпълнението на задълженията за обществени услуги (трети критерий Altmark).
(46)
Тъй като лицензите за транспортни предприятия в рамките на VRR са били предоставени пряко, а не чрез публична тръжна процедура, Комисията изрази съмнения дали четвъртият критерий Altmark е бил спазен. Тя не разполагаше с достатъчна информация, за да прецени дали изчислението на компенсацията въз основа на средните разходи на всички предприятия, подлежащи на финансиране от VRR, отговаря на нивото на разходите на едно типично, добре управлявано предприятие, предлагащо транспортни услуги.
(47)
В решението за откриване на процедура Комисията счете, че финансирането на въпросните мерки може да засегне търговията между държавите и да наруши или застраши конкуренцията в рамките на вътрешния пазар.
4.3.2. СЪВМЕСТИМОСТ НА ПОМОЩТА С ВЪТРЕШНИЯ ПАЗАР
(48)
Като достигна до заключението, че не може да изключи съществуването на държавна помощ, Комисията разгледа потенциалната ѝ съвместимост с вътрешния пазар въз основа на член 93 от ДФЕС.
(49)
Съгласно решението по дело Altmark член 93 от ДФЕС не може да бъде прилаган пряко, а единствено чрез трите регламента на Съвета, приети въз основа на това решение (16). В съответствие с това бе прието, че правната рамка, приложима за оценката на съвместимостта на задълженията за обществени услуги, се състои от Регламент (ЕИО) № 1191/69 на Съвета от 26 юни 1969 г. относно действията на държавите-членки по задължения, присъщи на концепцията за обществена услуга в железопътния, автомобилния и вътрешноводния транспорт (17) и Регламент (ЕИО) № 1107/70 от 4 юни 1970 г. за отпускане на помощи за железопътния, автомобилния и вътрешноводния транспорт (18).
(50)
В решението за откриване на процедура Комисията счете, че Германия е изключила съответните транспортни услуги от обхвата на приложение на Регламент (ЕИО) № 1191/69, както и че по тази причина приложимата правна рамка се състои единствено от Регламент (ЕИО) № 1107/70.
(51)
По отношение на съвместимостта на помощта въз основа на член 3, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 1107/70 Комисията изрази съмнения дали задълженията, за които BSM и RBG са получили компенсации, са представлявали задължения за обществени услуги, както и дали платените суми са отговаряли на разходите, понесени за изпълнението на тези задължения.
5. МНЕНИЕ НА ГЕРМАНИЯ (19)
5.1. ОБХВАТ НА ПРОЦЕДУРАТА
(52)
В началото на своите коментари Германия предостави основна информация за прилагането на новата система за финансиране. Тя посочи по-специално, че старата система за финансиране е останала в сила до края на 2005 г. (31 декември 2005 г.). Новата система за финансиране, за която е взето решение на 28 юни 2005 г., е влязла в сила на 1 януари 2006 г.
(53)
Германия подчерта, че жалбата, подадена в началото на текущата процедура, е била отправена от град Лангенфелд с писмо от 27 януари 1999 г. и е била подновена на 21 януари 2004 г. По тази причина според Германия процедурата на Комисията трябва да се отнася единствено за старата система за финансиране, която е била в сила до края на 2005 г. Германия оспори решението на Комисията за откриване на официалната процедура за разследване по отношение на новата система за финансиране. Тя изтъкна, че при липсата на жалба, конкретно отнасяща се за новата система за финансиране, приложима от 2006 г., Комисията не е провела достатъчно обстойна предварителна оценка, както и че следователно Германия не е имала възможността да изясни въпросите, които все още са били висящи.
5.2. НОВАТА ФИНАНСОВА СИСТЕМА, ПРИЛОЖИМА ОТ 2006 Г.
(54)
Германия обясни, че новата система за финансиране е проектирана така, че да се осигури спазването на четирите критерия от делото Altmark. За тази цел всички финансови потоци - преки плащания или кръстосани субсидии - са взети под внимание при изчисляването на компенсационните плащания за обществени услуги, правени от VRR в полза на транспортните предприятия.
5.3. ОПРЕДЕЛЯНЕ НА ЗАДЪЛЖЕНИЯТА ЗА ОБЩЕСТВЕНИ УСЛУГИ (ПЪРВИ КРИТЕРИЙ ALTMARK)
(55)
Германия отговори на съмненията на Комисията по отношение на определянето на задълженията за обществени услуги и акта за възлагане (съображение 61 от решението за откриване на процедурата), както и по отношение на разходни категории 1, 2, 3 и 4 (съображения 62-71 от решението за откриване на процедура).
5.3.1. АКТ ЗА ВЪЗЛАГАНЕ
(56)
По отношение на въпроса дали транспортните предприятия в рамките на VRR действително трябва да изпълняват ясно определени задължения за обществени услуги Германия посочи, че лицензите (20), издадени за обслужване на автобусни и трамвайни линии по силата на Закона за пътническия превоз (Personenbeförderungsgesetz - PBefG), не са единственото правно основание в това отношение. В допълнение съответната Схема за местен обществен транспорт (Nahverkehrsplan) (21) или, за преходния период след влизането в сила на новата система за финансиране (22), решенията на съответните градски и областни съвети и съответните уведомления за финансиране от VRR, основани на Насоките за финансиране, доизясняват задълженията за обществени услуги. По тази причина задълженията за обществени услуги се налагат по силата на тристранен акт за възлагане (т.е. чрез лицензи, схемите за местен обществен транспорт и съответното уведомление за финансиране от VRR, основано на Насоките на VRR за финансиране).
(57)
По отношение на RBG градският съвет на Дюселдорф е одобрил новата система на VRR за финансиране с решение от 15 декември 2005 г., което също така постановява, че Схемата за местен обществен транспорт ще се основава на Насоките за финансиране, които са част от новата система за финансиране. Схемата за местен обществен транспорт за периода 2002-2007 г. е приета с решение на градския съвет на Дюселдорф от 20 март 2003 г. RBG подлежи също така на схемите за местен обществен транспорт на съседните градове и области (област Рейн-Нойс, град Нойс, област Метман). Всички тези схеми за местен обществен транспорт съдържат разпоредби за мрежата (услуги и инфраструктура), която да бъде осигурена от RBG. RBG притежава лицензи по силата на PBefG за обслужваните от него автобусни и (наземни и подземни) трамвайни линии.
(58)
По отношение на BSM градският съвет на Монхайм и областният съвет на Метман са одобрили новата система на VRR за финансиране с решения съответно от 10 ноември 2005 г. и 19 декември 2005 г. Последното решение предвижда също така Схемата за местен обществен транспорт за област Метман (23) да бъде приведена в съответствие с новата система за финансиране. Схемата за местен обществен транспорт за 2004 г. за област Метман съдържа разпоредби относно мрежата (услуги и инфраструктура), която да бъде осигурена от BSM. BSM притежава лицензи по силата на PBefG за обслужваните от него автобусни линии.
5.3.2. РАЗХОДНА КАТЕГОРИЯ 1: ОСИГУРЯВАНЕ НА ИНФРАСТРУКТУРА
(59)
Германия посочи, че за извършването на услуги за обществен транспорт едно предприятие трябва да разполага с превозни средства. Тя подчерта, че в Германия и във всички други държави-членки инфраструктурата, използвана за осигуряването на услуги за обществен транспорт, обикновено се осигурява от държавата. По тази причина Германия е на мнение, че осигуряването на инфраструктура не предоставя икономическо предимство на въпросните оператори. В допълнение тя подчерта, че VRR финансира единствено поддръжката, а не изграждането на инфраструктура. Нещо повече, VRR не финансира пълния обем разходи за поддръжка, а само постоянните разходи (променливите разходи за използване на инфраструктурата не са компенсирани). Германия предостави анализ на допълнителната тежест, произтичаща от задължението за обществени услуги, отчитайки няколко критерия, по-специално използването на капацитета на инфраструктурата. Всеки приход в резултат на използването на инфраструктурата (например от реклама) е бил приспаднат от изчислението на допълнителните разходи.
(60)
По силата на PBefG и на законодателството по неговото прилагане (24) RBG и BSM са задължени да поддържат инфраструктурата, необходима за извършването на транспортните услуги, за които притежават лицензи, годна за употреба съгласно определени стандарти за качество (най-вече по отношение на оборудването на спирките). И двете предприятия подлежат на допълнителни изисквания извън тези законови изисквания, съдържащи се в насоките на VRR за оборудване на спирки (Richtlinie Haltestellenausstattung im VRR 08/1991) и в съответните приложими схеми за местен обществен транспорт. По отношение на RBG това включва например система за динамична информация за пътниците в 192 от спирките и компютризирана система за контрол на дейността. Допълнителните изисквания за BSM се отнасят за безопасността, обозначената на спирките информация, комфорта и чистотата.
5.3.3. РАЗХОДНА КАТЕГОРИЯ 2: УПРАВЛЕНСКИ И МАРКЕТИНГОВИ ЗАДАЧИ, НАЛОЖЕНИ ОТ VRR ИЛИ КОМПЕТЕНТНИЯ МЕСТЕН ОРГАН
(61)
Германия предостави допълнителни разяснения по отношение на тази разходна категория, включваща по-специално разходи в резултат на търговия на дребно и маркетингови дейности (например стимулиране на използването на абонаментни карти, осигуряване на удобства за ежедневно пътуващите, като например буферни паркинги за придвижване с обществен транспорт и тяхното рекламиране, подкрепа за организаторите на ключови събития, телефонни центрове), разпределяне на приходите и допълнителни координационни задачи. В тази разходна категория преките приходи се приспадат с цел изчисляване на разходите, свързани с допълнителната тежест, наложена от публичните органи.
(62)
По отношение на тази категория не съществуват законови изисквания. RBG и BSM трябва да изпълняват тези задачи по силата на споразумение за сътрудничество и на споразумение за разпределяне на приходи, сключени с VRR и представляващи предпоставка за участието на тези предприятия в системата на VRR за финансиране. Насоките към споразумението за сътрудничество съдържат подробности относно тези задачи. Планът за местен обществен транспорт на област Метман определя допълнителни задачи по тази категория както за RBG, така и за BSM. Съответното уведомление за финансиране от VRR трябва да се счита за последната стъпка от акта за възлагане.
5.3.4. РАЗХОДНА КАТЕГОРИЯ 3: СТАНДАРТИ ЗА КАЧЕСТВОТО НА ПРЕВОЗНИТЕ СРЕДСТВА, НАЛОЖЕНИ ОТ VRR ИЛИ КОМПЕТЕНТНИЯ МЕСТЕН ОРГАН
(63)
Според предоставените от Германия разяснения допълнителните разходи, свързани със стандартите за качеството на превозните средства, произтичат от изискванията, установени от VRR и/или местни органи. Такива изисквания относно качеството са например по-екологосъобразни от законово необходимото превозни средства или използването на превозни средства, снабдени с климатични инсталации или с ниски платформи. Тези изисквания могат да бъдат установени за цялата територия, обслужвана от VRR, или на местно ниво от съответните градове или области. По отношение на изчисляването на допълнителната тежест за предприятията за обществен транспорт се прилагат същите принципи като при горепосочените категории.
(64)
Схемата за местен обществен транспорт на град Дюселдорф задължава RBG да инвестира в нископлатформени и в екологосъобразни превозни средства. В допълнение градският съвет на Дюселдорф е задължил RBG да инсталира специални филтри в своите превозни средства с дизелови двигатели. Според условията на Плана за местен обществен транспорт на област Метман BSM е задължено да инвестира в нископлатформени превозни средства.
5.3.5. РАЗХОДНА КАТЕГОРИЯ 4: ДОПЪЛНИТЕЛНИ ТРАНСПОРТНИ УСЛУГИ ИЛИ ДРУГИ УСЛУГИ ВЪВ ВРЪЗКА С ДЕЙНОСТТА, НАЛОЖЕНИ ОТ VRR ИЛИ КОМПЕТЕНТНИЯ МЕСТЕН ОРГАН
(65)
Германия посочи, че тази категория се състои от три ясно определени подкатегории:
(66)
i)
Разходна категория 4а: Допълнителни разходи за нерентабилни услуги през непикови периоди, наложени директно от компетентния местен орган или VRR: Германия обясни, че услугите за обществен транспорт, осъществявани по време на непикови периоди (25) по искане на публичните органи, са нерентабилни. При все това тези услуги се изискват от публичните органи (VRR или съответните градове или области) с цел осигуряване на достъпност на транспортните услуги. Задълженията на RBG за осигуряване на транспортни услуги в непикови периоди са заложени в схемите за местен обществен транспорт на град Дюселдорф, област Рейн-Нойс и област Метман. BSM е задължено да осигурява транспортни услуги в непикови периоди по силата на предоставените му лицензи и Схемата за местен обществен транспорт на област Метман. Съответното уведомление за финансиране от VRR трябва да се счита за последната стъпка от акта за възлагане.
(67)
ii)
Разходна категория 4б: Социални задължения, свързани с дейностите, наложени от акционера: По отношение на тази категория Германия обясни, че RBG и BSM са задължени да прилагат колективния трудов договор, сключен от Общинската асоциация на работодателите от Северен Рейн-Вестфалия (Kommunaler Arbeitgeberverband Nordrhein-Westfalen), което води до по-висока средна скала за заплащане. Общинските предприятия също така са задължени по силата на колективни трудови договори, които обикновено не се сключват от частни предприятия в сектора, да управляват и/или участват във фирмени пенсионни схеми. По силата на своето членство в (обществен) фонд за допълнително пенсионно осигуряване RBG трябва да прави вноски за своите служители в този фонд. Аналогично BSM е задължено да управлява фирмена пенсионна схема въз основа на специфичния колективен трудов договор. Разходите се изчисляват като разликата между референтната скала за заплащане (скалата за заплащане според колективния трудов договор TV-N, група V, стъпка 2, обикновено прилагана от частни предприятия) и действителното плащане, което включва също така действителните допълнителни разходи по пенсионната схема на дружеството.
(68)
iii)
Разходна категория 4в: Други изисквания, свързани с дейността, или изисквания, присъщи за системата, наложени от компетентния местен орган или VRR, които са индивидуално оправдани и водят до отрицателни икономически последици: Германия обясни, че това представлява отворена категория, при която въз основа на индивидуални доказателства може да бъде предоставена компенсация за отрицателни икономически последици в резултат на изисквания относно дейността или изисквания, свързани с управлението на система за обществен транспорт (например специални изисквания относно защитата на околната среда и предлагането на допълнителни услуги по време на ключови публични събития). Германия подчерта, че RBG и BSM не подлежат на такива изисквания.
5.4. ПАРАМЕТРИ, ВЪЗ ОСНОВА НА КОИТО СЕ ИЗЧИСЛЯВА КОМПЕНСАЦИЯТА (ВТОРИ КРИТЕРИЙ ALTMARK)
(69)
В началото на своите коментари Германия предостави информация за и описание на процеса на определяне на параметрите за изчисляване на компенсацията.
(70)
По отношение на параметрите, прилагани за изчисляването на компенсациите, Германия направи разграничение между различните разходни категории.
(71)
По отношение на осигуряването на инфраструктура (разходна категория 1) Германия посочи, че VRR използва като параметър за изчисляване на компенсациите определена сума - специфична за всяка местна мрежа (Bedienungsgebiet) и за всеки оперативен режим (Betriebszweig) - изчислена на маршрутен или пътен километър, използван за извършването на транспортни услуги.
(72)
По отношение на управленските и маркетинговите задачи, наложени от VRR или компетентния местен орган (разходна категория 2), VRR използва като параметър за изчисляване на компенсациите - според Германия - определен брой тарифи в зависимост от нетните приходи от увеличение на тарифите, който е специфичен за всяка местна мрежа и за всеки оперативен режим.
(73)
По отношение на стандартите за качеството на превозните средства, наложени от VRR или компетентния местен орган (разходна категория 3), Германия посочи, че параметърът за изчисляване на компенсациите представлява определена сума, изчислена за стандартно превозно средство с минимално качество, като сумата е специфична за всяка местна мрежа и за всеки оперативен режим.
(74)
По отношение на допълнителните транспортни услуги или други услуги във връзка с дейността, наложени от VRR или компетентния местен орган (разходна категория 4), Германия направи разграничение между трите подкатегории.
(75)
За първата подкатегория, а именно допълнителните разходи за нерентабилни услуги през непикови периоди, наложени директно от компетентния местен орган или VRR (разходна категория 4а), VRR използва параметър за изчисляване на компенсациите, който се основава на разликата между пределните приходи и пределните разходи на километър. Този параметър е специфичен за всяка местна мрежа и за всеки оперативен режим.
(76)
По отношение на втората подкатегория параметърът представлява сума, която се определя чрез съпоставяне на по-високото заплащане с разпоредбите на определен колективен трудов договор („TV-N, група V, стъпка 2“) (разходна категория 4б), съдържащ приблизително същите скали за заплащане, след което се определя сума за шофьор, специфична за всяка местна мрежа и за всеки оперативен режим.
(77)
Накрая, според Германия, всякакви други изисквания, свързани с дейността, или изисквания, присъщи за системата, наложени от компетентния местен орган или VRR, които са индивидуално оправдани и водят до отрицателни икономически последици (разходна категория 4в), винаги се изчисляват на индивидуална база, при условие че са надлежно документирани.
5.5. НЕДОПУСКАНЕ НА СВРЪХКОМПЕНСИРАНЕ (ТРЕТИ КРИТЕРИЙ ALTMARK)
(78)
Германия обясни, че VRR изисква от всички транспортни предприятия в неговите рамки да предоставят годишни доклади за изразходването на финансовите средства с цел да се докаже, че не съществува свръхкомпенсиране по отношение на задълженията за обществени услуги.
(79)
Тези доклади трябва да съдържат действителните разходи (разходи минус постъпления), понесени при изпълнението на задълженията за обществени услуги, след което тяхната точност и пълнота се проверяват от експерт-счетоводител и VRR. В случай че въз основа на тези доклади VRR установи, че е налице свръхкомпенсиране, то, според Германия, бива възстановено.
(80)
При възстановяването трябва да се прави разлика между компенсация, платена от VRR въз основа на административно решение, и компенсация, платена директно на транспортното предприятие въз основа на параграф 19 от наредбата за ZV VRR.
(81)
В първия случай административното решение се нарича „положително уведомление за финансиране“ (positiver Finanzierungsbescheid) съгласно Насоките за финансиране. Съгласно точка 7.4.1 от Насоките за финансиране самото VRR разпорежда възстановяване на всяка свръхкомпенсация.
(82)
Във втория случай VRR първоначално издава „отрицателно уведомление за финансиране“ (ablehnender Finanzierungsbescheid) съгласно точка 7.4.2 от Насоките за финансиране или „обвързващо уведомление за сумата на допустимата компенсация“. В такъв случай точка 8.3 от Насоките за финансиране предвижда VRR да информира града или областта, притежаваща транспортното предприятие, че трябва да възстанови свръхкомпенсацията.
5.6. ТИПИЧНО, ДОБРЕ УПРАВЛЯВАНО И ПОДХОДЯЩО ОБОРУДВАНО С ТРАНСПОРТНИ СРЕДСТВА ПРЕДПРИЯТИЕ (ЧЕТВЪРТИ КРИТЕРИЙ ALTMARK)
(83)
Германия посочи, че, в противовес на коментарите на Комисията в решението за откриване на официална процедура за разследване, параметрите за изчисляване на компенсациите за обществени услуги са установени и при тях се взема под внимание цялата налична информация от публичните и частните транспортни предприятия в рамките на или извън територията, обслужвана от VRR. VRR е установило разходите (т.е. целевите данни) в резултат на дейности, свързани с изпълнението на задължения за обществени услуги в първите три категории, извършвани от типично, добре управлявано предприятие, в сътрудничество със своя собствен експерт/одитор, Industrie- und Verkehrstreuhand GmbH („IVT“ или „експертът“). IVT разполага със сравнителни данни за голям брой транспортни предприятия от Германия и Австрия, получени в резултат на сравнителен анализ. Целевите данни са преработени от VRR, като се вземат под внимание определени (например регионални) специфични особености. Целевите данни за четвъртата категория са разработени в зависимост от определени данни за регионални пазари.
(84)
В края на своя анализ VRR определя марж за средни пазарни цени за различните разходни категории. Тези целеви данни са определени за 2003 г. и се актуализират посредством индекс в съответствие с приложение 9 към Насоките за финансиране (разпоредби относно „развитието на ценовите нива във времето“) и в съответствие с увеличения/спадове на обема и промени в структурите.
(85)
По-специално Германия подчерта, че според нея фактът, че дадено предприятие изпълнява задължение за обществени услуги (като например по-високо заплащане на служителите от обичайното поради решения в областта на социалната политика), не е основание да се заключи, че подобно предприятие не е добре управлявано.
5.7. НАРУШАВАНЕ НА КОНКУРЕНЦИЯТА И ВЪЗДЕЙСТВИЕ ВЪРХУ ТЪРГОВИЯТА МЕЖДУ ДЪРЖАВИТЕ-ЧЛЕНКИ
(86)
Германия изрази становище, че публичното финансиране на разходи за поддръжка на инфраструктура не засяга търговията между държавите-членки, тъй като тази инфраструктура се използва изключително от бенефициера на това финансиране. В допълнение тя заяви, че финансирането на разходи за поддръжка на инфраструктура не засяга определен отворен за конкуренция пазар, а именно местния пазар за регионален транспорт, тъй като системата на VRR за финансиране предотвратява използването на финансиране на разходи за поддръжка на инфраструктура (когато пазарът е затворен за конкуренция) от транспортни предприятия в отворен за конкуренция пазар. Освен това от операторите на обществен транспорт се изисква да използват отделни сметки за различните разходни категории.
5.8. СЪВМЕСТИМОСТ НА ПОМОЩТА С ВЪТРЕШНИЯ ПАЗАР
(87)
Поддържайки становището, че не съществува държавна помощ в полза на RBG или BSM, Германия представи мнение относно съвместимостта на предполагаемата помощ само по отношение на втората подкатегория на четвъртата категория, а именно социалните задължения във връзка с дейността, наложени от акционера (26). Тя заяви, че компенсирането на по-високите скали за заплащане при всички случаи е съвместимо с вътрешния пазар въз основа на член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС.
5.9. СЪВМЕСТИМОСТ НА ПОМОЩТА ВЪЗ ОСНОВА НА РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 1370/2007
(88)
Тъй като Регламент (ЕО) № 1370/2007 е влязъл в сила на 3 декември 2009 г., Комисията отправи искане Германия да представи своето мнение относно съвместимостта на новата система за финансиране с вътрешния пазар въз основа на Регламент (ЕО) № 1370/2007.
(89)
Германия изрази принципно становище, че Комисията следва да оцени съвместимостта на новата система за финансиране въз основа на Регламент (ЕО) № 1370/2007 само за периода след 3 декември 2009 г.
(90)
Освен това Германия заяви, че новата система за финансиране - ако включва държавна помощ - също е съвместима с разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1370/2007.
(91)
Германия уведоми Комисията и за следните изменения на новата система за финансиране, направени с оглед спазване на изискванията на Регламент (ЕО) № 1370/2007:
(92)
а)
Възлагане с мисия за обществени услуги: Наложените на RBG (решение на компетентния орган от 25 юни 2009 г.) и на BSM (решение на компетентния орган от 26 ноември 2009 г.) задължения за обществени услуги са обобщени в единна обществена поръчка за услуги с ограничен срок от 10 години.
(93)
б)
Прилагане на приложението към Регламент (ЕО) № 1370/2007: нетният финансов ефект ще бъде изчислен в съответствие с разпоредбите на приложението към Регламент (ЕО) № 1370/2007.
6. МНЕНИЯ ОТ ТРЕТИ СТРАНИ
(94)
Комисията получи мнение на една заинтересована страна, поискала поверително третиране. Първоначалният жалбоподател, град Лангенфелд, не предостави коментари.
(95)
Заинтересованата страна оспори констатацията на Комисията, че старата система за финансиране представлява съществуваща помощ.
(96)
Що се отнася до финансирането чрез кръстосано субсидиране, третата страна заяви, че това е практика, обикновено наричана „kommunaler Querverbund“, която е характерна за редица общински холдингови дружества в Германия, и според третата страна е била поставена под съмнение с решение на германския Федерален финансов съд (27). По мнение на третата страна, когато такова кръстосано субсидиране се осъществява чрез споразумение за контрол и прехвърляне на печалби/загуби, автоматичният характер на прехвърлянето на позволява предотвратяването на свръхкомпенсиране. Третата страна оспори твърдението, че VRR действително отчита кръстосаното субсидиране, когато прилага своята система за финансиране на практика, както и че впоследствие VRR коригира надлежно финансовите суми.
(97)
Що се отнася до финансирането от VRR, третата страна заяви, че новата система на VRR за финансиране не се прилага на практика така, както е формулирана в Насоките за финансиране, поради следните причини:
(98)
Според третата страна задълженията за обществени услуги са определени по непрозрачен начин в сътрудничество със самите транспортни предприятия. Тя заяви, че тристранният акт за възлагане трябва да отговаря на изискването за яснота по същия начин, както и единичният акт. Тя изрази мнение, че лицензите по силата на PBefG като цяло не могат да бъдат считани за налагане на задължение за обществени услуги, тъй като те се предоставят по инициатива на съответното транспортно предприятие, което съответно определя и условията на услугата. Освен това самото транспортно предприятие може да поиска последваща промяна на лиценза. Третата страна също така изрази мнение, че схемите за местен обществен транспорт не са подходящ акт за възлагане, тъй като не налагат задължения, а по-скоро само определят в най-общи линии целите на политиката.
(99)
По отношение на осигуряването на инфраструктура третата страна изтъкна, че не е дадено прецизно определение на задълженията и че е очертана само рамка от мерки, които по принцип могат да бъдат финансирани. В допълнение третата страна заяви, че по-голямата част от инвестициите в тази категория обикновено следва да се реализира от транспортните предприятия в техен собствен икономически интерес.
(100)
По отношение на управленските и маркетинговите задачи, наложени от VRR или компетентния местен орган, третата страна заяви, че управленските и маркетинговите задачи, свързани с участието в транспортна асоциация, като например VRR, са аспект на общата икономическа рамка в сектора. На практика нито едно транспортно предприятие не развива дейност извън системата на дадена транспортна асоциация. По тази причина според третата страна съответствието с управленските и маркетинговите задачи, наложени от дадена транспортна асоциация, е необходима предпоставка за получаване на лиценз, който иначе би бил отказан от компетентния орган. Накрая, участието в дадена транспортна асоциация носи определени икономически ползи, например икономия от мащаба.
(101)
По отношение на стандартите за качеството на превозните средства, наложени от VRR или компетентния местен орган, третата страна изтъкна, че новата система на VRR за финансиране не определя точно типа превозни средства, които да бъдат закупени от транспортните предприятия чисто в техен икономически интерес.
(102)
По отношение на допълнителните разходи за нерентабилни услуги през непикови периоди, наложени директно от компетентния местен орган или VRR, третата страна заяви, че такива услуги, когато са добре планирани, могат да бъдат осъществявани при пределни разходи, като транспортното предприятие определя по своя преценка изискванията относно превозните средства и персонала според търсенето в пикови часове.
(103)
По отношение на социалните задължения, свързани с дейностите, наложени от акционера, третата страна изтъкна, че поемането на по-високи разходи за персонал не може да бъде считано за задължение за обществени услуги или за услуга от общ икономически интерес, тъй като не е свързано с осигуряването на транспортни услуги.
(104)
По отношение на другите изисквания, свързани с дейността, или изисквания, присъщи за системата, наложени от компетентния местен орган или VRR, които са индивидуално оправдани и водят до отрицателни икономически последици, третата страна заяви, че те не могат да бъдат считани за задължения за обществени услуги и на практика не са наложени на транспортните предприятия.
(105)
Що се отнася до втория критерий Altmark, третата страна подчерта, че по отношение на втората и третата подкатегория на четвъртата категория задължения за обществени услуги в новата система на VRR за финансиране не е приложима обща система за определяне на параметрите. Според третата страна конкурентите не могат да проверят верността на установените във всички категории параметри, тъй като те не са публикувани. Също така бюджетът на VRR за 2006 г. е бил гласуван едва през февруари/март 2006 г. Според третата страна това показва, че параметрите за 2006 г. не са били установени предварително.
(106)
Що се отнася до третия критерий Altmark, третата страна изтъкна, че задълженията за обществени услуги не могат да бъдат оценени напълно независимо от търговските дейности на транспортните предприятия. Нещо повече, свръхкомпенсирането трябва да бъде оценено отделно за всяка отделна категория. Според третата страна новата система за финансиране не гарантира, че съответните постъпления или други икономически предимства по отношение на задължението за обществени услуги са взети под внимание в отделните категории. Автоматичният характер на механизма за кръстосано субсидиране не позволява предотвратяването на свръхкомпенсиране в рамките на системата на VRR за финансиране.
(107)
Що се отнася до четвъртия критерий Altmark, третата страна заяви, че въз основа на информацията, с която разполага, не е в състояние да оцени уместността на използвания от VRR сравнителен анализ. Тя изтъкна, че общият брой предприятия, за които са анализирани сравнителни данни, не е решаващ за преценката дали тези сравнителни данни отразяват разходите на едно средно, добре управлявано предприятие. Според нея това, което има значение, е правилният подбор на предприятията и правилното претегляне на данните от различни видове предприятия.
(108)
По отношение на въздействието върху конкуренцията и върху търговията между държавите-членки третата страна се съгласи с предварителната оценка на Комисията и в тази връзка изрази мнение, че мерките представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(109)
Според третата страна Регламент (ЕИО) № 1191/69 е приложим в настоящия случай. Германия не се е възползвала от възможността за изключване на въпросните услуги от обхвата на този регламент. Становището на BVerwG за обратното е погрешно. Според позицията на третата страна въпросните мерки не съответстват на разпоредбите на Регламент (ЕИО) № 1191/69 и поради това не са съвместими с вътрешния пазар.
(110)
Като цяло третата страна заяви, че VRR не разполага с необходимите средства за наблюдение на съответствието с разпоредбите на новата система за финансиране. Поради това VRR не може да гарантира спазване на четвъртия критерий Altmark.
(111)
Накрая третата страна коментира обстойно, особено в последващите си становища, начина, по който VRR се финансира от вноските, които събира от членуващите в него градове и области.
7. МНЕНИЕ НА ГЕРМАНИЯ ОТНОСНО МНЕНИЕТО НА ТРЕТАТА СТРАНА
(112)
В началото на своите коментари Германия посочи, че е предоставила на Комисията цялата необходима информация, както и че по тази причина не е необходимо да коментира аспектите, посочени в мнението на третата страна. Впоследствие Германия все пак отговори на определени коментари, направени от третата страна.
(113)
Германия посочи, че бюджетът на VRR не е от значение за практическото възлагане на задължения за обществени услуги или за определянето на параметрите. Тя обясни, че понастоящем не съществува задължение за публикуване на данни относно определянето на параметрите за изчисляване на компенсациите.
(114)
Германия оспори твърдението на третата страна, че услугите в непикови периоди могат да бъдат реализирани при пределни разходи. Освен това тя оспори участието в транспортна асоциация като обща предпоставка за осъществяване на дейности в областта на обществения транспорт.
(115)
Германия подчерта, че приходите, свързани с дейностите по изпълнение на задълженията за обществени услуги в различните категории, в действителност са разпределени правилно към съответните категории, както и че при всички случаи VRR би проверило за наличието на неуместно високи печалби.
(116)
Германия разясни, че възлагането на задължение за спазване на по-високи стандарти по отношение на качеството на превозните средства произтича от схемите за местен обществен транспорт, решения на компетентния градски или областен съвет и насоките на VRR за финансиране.
(117)
По отношение на кръстосаното субсидиране Германия подчерта, че автоматичният елемент в прехвърлянето на печалби и загуби се отразява само счетоводно, а реалното изплащане на сумите не се осъществява автоматично.
8. ОБХВАТ НА ПРОЦЕДУРАТА И НА ОКОНЧАТЕЛНОТО РЕШЕНИЕ
(118)
В настоящия случай Германия заяви, че поради жалбата на град Лангенфелд, свързана със старата система за финансиране, която не е предмет на въпросната официална процедура за разследване, Комисията не е в правото си да издаде решение съгласно член 6, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. относно определянето на подробни правила за прилагането на член 93 (понастоящем член 108 от ДФЕС) от Договора за ЕО (28).
(119)
Комисията отбелязва, че е действала в съответствие с разпоредбите на член 10, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 659/1999, тъй като тя трябва да разглежда всяка информация от всякакви източници, с която разполага, относно предполагаема незаконна държавна помощ. Освен това тя е извършила предварителна оценка съгласно изискванията на член 6, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 659/1999.
(120)
Следователно в настоящия случай Комисията не е възпрепятствана да вземе решение за закриване на официалната процедура за разследване по отношение на новата система за финансиране. Комисията посочва също така, че настоящото разследване не се отнася до старата система за финансиране.
(121)
По отношение на финансирането за изпълнение на задължение за обществени услуги в решението за откриване на процедура Комисията допусна, че новата система за финансиране е влязла в сила на 28 юни 2005 г., т.е. датата, на която решението за въвеждането ѝ е било прието.
(122)
При все това, както Германия разясни по време на официалната процедура за разследване, новата система за финансиране е влязла в сила не на датата на приемане на решението (28 юни 2005 г.), а едва на 1 януари 2006 г.
(123)
Ето защо Комисията може да заключи, че старата система за финансиране е останала в сила до 31 декември 2005 г. Както Комисията вече обясни в свое решение от 20 декември 2006 г., старата система за финансиране представлява съществуваща помощ. В съответствие с това Комисията ще ограничи своята оценка до периода след 1 януари 2006 г.
(124)
Германия е информирала Комисията, че новата система за финансиране е била изменена през септември 2009 г. с оглед на влизането в сила на Регламент (ЕО) № 1370/2007. По-специално променени са актовете за възлагане и правилата за компенсиране в Насоките за финансиране.
(125)
Комисията счита, че не е възможно да заеме окончателна позиция относно наличието на държавна помощ и евентуалната съвместимост на променената по този начин нова система за финансиране с Регламент (ЕО) № 1370/2007, без предварително да даде на Германия възможността да изрази мнение относно евентуалните опасения на Комисията по отношение на промените.
(126)
Следователно, без да изразява позиция относно Насоките за финансиране, изменени през 2009 г. с оглед на Регламент (ЕО) № 1370/2007, и актовете за възлагане, изменени през 2009 г. с оглед на Регламент (ЕО) № 1370/2007, Комисията ограничава това окончателно решение до компенсационните плащания, направени в полза на RBG и BSM въз основа на новата система за финансиране и на споразуменията за споделяне на приходи за годините 2006-2009. Комисията си запазва правото да оцени Насоките за финансиране, изменени през 2009 г. с оглед на Регламент (ЕО) № 1370/2007, и актовете за възлагане, изменени през 2009 г. с оглед на Регламент (ЕО) № (ЕС) № 1370/2007, в случай че възникнат съмнения относно тяхното съответствие с правилата на ЕС относно държавната помощ.
9. НАЛИЧИЕ НА ДЪРЖАВНА ПОМОЩ
(127)
Член 107, параграф 1 от ДФЕС предвижда, че „всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар“.
9.1. ДЪРЖАВНИ РЕСУРСИ И ВМЕНЯВАНЕ НА ДЪРЖАВАТА
(128)
За оценката на наличието на държавни ресурси и тяхното вменяване е необходимо да се прави разлика между компенсационните плащания, направени от VRR в полза на транспортни предприятия въз основа на Насоките за финансиране, от една страна, и преките плащания, направени в полза на транспортни предприятия въз основа на параграф 19 от наредбата за ZV VRR, от друга.
(129)
По отношение на компенсационните плащания, направени от VRR в полза на транспортни предприятия въз основа на Насоките за финансиране, Комисията отбелязва, че VRR е публичен орган, финансиран от вноски, удържани от членуващите в него градове и области. По тази причина Комисията достига до заключението, че тези суми са изплатени с държавни ресурси. VRR представлява част от регионалната администрация. Поради това неговите решения за финансиране също могат да бъдат вменени на държавата.
(130)
По отношение на преките плащания в полза на транспортни предприятия въз основа на параграф 19 от наредбата за ZV VRR, отнасящ се до споразуменията за споделяне на приходи, Комисията отбелязва, че петте възможности, предвидени в тази клауза, произлизат от публични предприятия или от публични органи.
(131)
Комисията отбелязва, че направените в полза на RBG и BSM плащания по силата на споразумения за споделяне на приходи или на акционерни споразумения също произлизат от публични предприятия. Град Дюселдорф притежава 100 % от акциите на Holding der Landeshauptstadt Düsseldorf GmbH, а град Монхайм притежава 100 % от акциите на Monheimer Versorgungs- und Verkehrs-GmbH. По тази причина, независимо от техния корпоративен или друг правен статут, и двете дружества са публични предприятия по смисъла на член 2, буква б) от Директива 2006/111/ЕО на Комисията от 16 ноември 2006 г. относно прозрачността на финансовите отношения между държавите-членки и публичните предприятия, както и относно финансовата прозрачност в рамките на някои предприятия (29).
(132)
Комисията достига да заключението, че поради тази причина изплатените на RBG и BSM средства чрез Holding der Landeshaupstadt Düsseldorf GmbH и Monheimer Versorgungs- und Verkehrs-GmbH са финансирани с държавни ресурси.
(133)
При все това Съдът е постановил също така, че дори ако държавата е в състояние да контролира дадено публично предприятие и да упражнява доминиращо влияние върху неговата дейност, не може автоматично да се предположи, че такъв контрол реално се упражнява в даден случай. Публичните предприятия могат да бъдат повече или по-малко независими, което се определя от степента на автономност, която държавата им предоставя. По тази причина единствено факт, че дадено публично предприятие се намира под държавен контрол, не е достатъчно основание да се счита, че предприетите от това предприятие мерки, като например финансиране на въпросните предприятия, могат да се вменят на държавата. Необходимо е също така да се прецени дали публичните органи могат да бъдат разглеждани като участвали по един или друг начин в приемането на тези мерки. В това отношение Съдът посочи, че вменяването на предприета от публично предприятие мярка на държавата може да бъде предположено въз основа на определен брой показатели, възникващи от обстоятелствата по случая и контекста, в който е взета мярката (30).
(134)
Такива показатели могат да бъдат интегрираността на предприятието в структурите на публичната администрация, естеството на неговата дейност и упражняването ѝ на пазара при нормални условия на конкуренция с частните оператори, правният статут на предприятието (дали е субект на публичното право или на общото дружествено право), интензивността на контрола, упражняван от публичната власт върху управлението на предприятието, или всеки друг показател, сочещ в съответния случай намеса на публичните органи или малката вероятност за липса на намеса при приемането на мярка, с оглед и на обхвата на същата, на нейното съдържание или на включените в нея условия (31).
(135)
Комисията отбелязва най-напред, че като цяло, що се отнася до извършването на услуги за обществен транспорт, това са дейности, които имат основна роля в редица политики: транспортна политика, политика за регионално икономическо развитие или политика за териториално и селищно устройство. Публичните органи обикновено участват във вземането на решения за компенсиране на задължение за обществени услуги.
(136)
Второ, що се отнася до държавния контрол върху дейностите на Holding der Landeshauptstadt Düsseldorf GmbH и Monheimer Versorgungs- und Verkehrs-GmbH, Комисията отбелязва, че според най-актуалната налична информация седем от десетимата членове на надзорния съвет на Holding der Landeshauptstadt Düsseldorf GmbH са членове на градския съвет на Дюселдорф (32) и всички седем членове на надзорния съвет на Monheimer Versorgungs- und Verkehrs-GmbH са членове на градския съвет на Монхайм (33). И в двата случая кметът е един от тези членове.
(137)
Трето, Комисията отбелязва в допълнение, че плащанията, направени въз основа на споразумение за контрол и прехвърляне на печалби/загуби, са подлежали на одобрение от страна на надзорния съвет на Monheimer Versorgungs- und Verkehrs-GmbH. Аналогично капиталовите трансфери на Holding der Landeshauptstadt Düsseldorf GmbH изисква одобрението на неговия надзорен съвет.
(138)
С оглед на гореизложеното Комисията достига до заключението, че решенията за извършване на плащания в полза на RBG и BSM от страна на съответните холдингови дружества на град Дюселдорф и град Монхайм могат да бъдат вменени на държавата.
(139)
С оглед на гореизложеното Комисията достига до заключението, че мерките са финансирани с държавни ресурси и могат да бъдат вменени на Германия.
9.2. СЕЛЕКТИВНО ИКОНОМИЧЕСКО ПРЕДИМСТВО
(140)
Като следваща стъпка трябва да се установи дали мерките предоставят селективно икономическо предимство на RBG и BSM.
(141)
От решението по делото Altmark следва, че „когато държавна мярка трябва да се разглежда като компенсация за услуги, предоставени от предприятията получатели, за да изпълняват задължения за обществена услуга, така че тези предприятия да не ползват действително финансово предимство и следователно мярката да не действа така, че да ги поставя в по-благоприятна конкурентна позиция спрямо конкуриращите ги предприятия, тази мярка не попада под действието на член 92, параграф 1 от Договора (понастоящем член 107, параграф 1 от ДФЕС). Въпреки това, за да може тази държавна помощ да избегне класификацията за държавна помощ в конкретен случай, трябва да бъдат изпълнени няколко условия“ (34).
(142)
В този смисъл германските органи твърдят, че финансирането на RBG и BSM чрез въпросните мерки - както осигуреното чрез кръстосано субсидиране финансиране или прякото финансиране от страна на публичните акционери във въпросните предприятия, така и финансирането от VRR - отговаря на четирите критерия на решението по делото Altmark и по тази причина не може да се разглежда като помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
9.2.1. ПРЕДПРИЯТИЕТО БЕНЕФИЦИЕР ДЕЙСТВИТЕЛНО Е ДЛЪЖНО ДА ИЗПЪЛНЯВА ЯСНО ОПРЕДЕЛЕНИ ЗАДЪЛЖЕНИЯ ЗА ОБЩЕСТВЕНИ УСЛУГИ
(143)
Първо, според горепосоченото решение трябва да се установи дали „предприятието получател действително е длъжно да изпълнява ясно определени задължения за обществени услуги и (дали) тези задължения са били ясно определени“.
(144)
В настоящия случай на RBG и BSM е възложено изпълнението на задължения за обществени услуги по силата на т. нар. тристранен акт за възлагане, а именно:
-
лицензите, издадени от Регионалното правителство на Дюселдорф,
-
схемите за местен обществен транспорт на градовете Дюселдорф и Нойс, област Рейн-Нойс и област Метман, и
-
съответните положителни и отрицателни уведомления за финансиране относно сумата на допустимата компенсация, издадени от VRR въз основа на точка 7.2 от Насоките за финансиране.
(145)
Германските органи предоставиха на Комисията копия от тези актове.
(146)
В отговор на коментарите на третата страна Комисията счита, че макар и налагането на задължение за обществени услуги чрез един-единствен акт да би увеличило прозрачността, това не е безусловно необходимо за изпълнението на първия критерий Altmark.
(147)
В решението си за откриване на официалната процедура за разследване Комисията счете, че в настоящия случай задължението за обществени услуги включва предоставянето на услуги за обществен пътнически превоз (автобусен, трамваен и железопътен) въз основа на притежаваните от RBG и BSM лицензи в съответствие с параграфи 8 и 13 от PBefG (вж. съображение 61 от решението за откриване на процедурата).
(148)
В допълнение Комисията отбелязва, че задължението за обществени услуги на RBG и BSM по отношение на предоставянето на услуги за пътнически превоз се основава на получените лицензи, както и на изискването за спазване на схемите за местен обществен транспорт, що се отнася до честотата на движение, обслужваните линии и други изисквания; уведомленията за финансиране от VRR, основани на Насоките за финансиране, предоставят допълнителна информация относно тези условия.
(149)
С оглед на това Комисията достига до заключението, че в настоящия случай задължението за обществени услуги обхваща цялостното предоставяне на услуги за обществен пътнически превоз (автобусен, трамваен и железопътен) въз основа на притежаваните от RBG и BSM лицензи в съответствие с параграфи 8 и 13 от PBefG.
(150)
Това означава, че задълженията за обществени услуги не се ограничават до четирите разходни категории, за които транспортните предприятия могат да искат компенсации, а включват също така предоставянето на транспортни услуги в пикови периоди. Определянето на четирите разходни категории, за които транспортните предприятия могат да искат компенсации, имат роля единствено за оценката на съответствието с втория критерий Altmark.
(151)
С оглед на това Комисията достига до заключението, че тристранният акт за възлагане определя ясно и конкретно задълженията за обществени услуги, които RBG и BSM са длъжни да изпълняват, а именно всички транспортни услуги, посочени в лицензите и схемите за местен обществен транспорт.
9.2.2. ПАРАМЕТРИТЕ, ПО КОИТО СЕ ИЗЧИСЛЯВА КОМПЕНСАЦИЯТА, СА БИЛИ УСТАНОВЕНИ ПРЕДВАРИТЕЛНО ПО ОБЕКТИВЕН И ПРОЗРАЧЕН НАЧИН
(152)
Второ, Комисията трябва да установи дали „параметрите, по които се изчислява компенсацията, са били установени предварително по обективен и прозрачен начин“.
(153)
Комисията отбелязва, че за спазване на втория критерий Altmark не е необходимо точният общ размер на компенсацията да се определи предварително, доколкото методологията и съответните параметри за изчисляване на този размер са установени предварително по начин, който не позволява последващи произволни корекции.
(154)
В решението си за откриване на официалната процедура за разследване Комисията изрази съмнения дали и четирите разходни категории, за които Насоките за финансиране предвиждат компенсационни плащания, действително са свързани със задължение за обществени услуги, дали са били ясно определени и дали поне част от обхванатите от разходните категории разходи не трябва да бъде платена от предприятията в техен собствен търговски интерес (вж. съображения 61-75 от решението за откриване на процедурата). Германските органи и третата страна са предоставили допълнителна информация по този въпрос.
(155)
На първо място Комисията отбелязва, че четирите разходни категории, противоположно на текста на Насоките за финансиране, не представляват сами по себе си задължения за обществени услуги (вж. също предходния раздел относно изпълнението на първия критерий Altmark) (35). Те по-скоро определят разходните категории, по които транспортните предприятия могат да искат компенсации. Тези разходни категории не обхващат всички разходни категории на едно транспортно предприятие. По-специално те изключват базовото осигуряване на превозни средства (обхванати са единствено допълнителните изисквания относно качеството), както и конкурентното заплащане по време на пикови периоди за икономически рентабилни линии. Този въпрос ще бъде доразвит в разделите за оценка на трети и четвърти критерий Altmark.
(156)
Комисията трябва също така да анализира всички въпроси, по които е изразила съмнения, и да ги оцени въз основа на получените мнения. Съмненията на Комисията се отнасят до следното:
-
Съответстват ли разходните категории на разходи, представляващи разходи за изпълнение на задължения за обществени услуги?
-
Възможно ли е да бъде включена, както е направено в Насоките за финансиране, „отворена разходна категория“?
-
Установени ли са предварително по обективен и прозрачен начин параметрите, въз основа на които се изчисляват компенсациите?
(157)
Разходна категория 1: Осигуряване на инфраструктура
(158)
Въз основа на предоставената от Германия допълнителна информация Комисията може да заключи, че платените в рамките на това направление компенсации са ограничени до необходимата инфраструктура за предоставянето на услуги за обществен пътнически превоз (автобусен, трамваен и железопътен) въз основа на притежаваните от RBG и BSM лицензи в съответствие с параграфи 8 и 13 от PBefG. Що се отнася до прецизното определяне на инфраструктурата, тя отбелязва, че тристранният акт за възлагане определя ясно инфраструктурата, която транспортните предприятия трябва да осигурят.
(159)
Комисията не е изразила съмнения относно разходна категория 2.
(160)
Разходна категория 3: Стандарти за качеството на превозните средства, наложени от VRR или компетентния местен орган
(161)
По този въпрос Комисията достига до заключението, че Германия е демонстрирала, че транспортните предприятия не биха купували превозни средства с необходимото качество, тъй като всички допълнителни приходи от по-високото качество на обслужване не биха били достатъчни за покриването на допълнителните разходи.
(162)
Разходна категория 4: Допълнителни транспортни услуги или други услуги във връзка с дейността, наложени от VRR или компетентния местен орган
(163)
По тази този въпрос Комисията достига до заключението, че що се отнася до услуги по време на непикови периоди, Германия е демонстрирала, че транспортните предприятия не биха предоставяли такива в техен собствен търговски интерес.
(164)
Второто съмнение по този въпрос е свързано с факта, че третата подкатегория на разходна категория 4 е отворена категория, което е дало възможност на транспортните предприятия да искат компенсации за всякакви други изисквания относно дейността или системата (наложени от компетентния местен орган или VRR), които са индивидуално оправдани и водят до отрицателни икономически последици.
(165)
В тази връзка Комисията отбелязва, че Германия е информирала Комисията, че RBG и BSM не са получавали компенсационни плащания по тази подкатегория.
(166)
Методът за изчисляване на компенсациите, на които има право дадено транспортно предприятие, е описан в приложения 2-8 към Насоките за финансиране.
(167)
Приложение 2 съдържа подробно описание на четирите разходни категории, както и формуляри за попълване с цел изпращане към VRR на информацията, въз основа на която VRR изчислява компенсациите по всяка от четирите разходни категории за всяка предоставена услуга (автобусен, трамваен, железопътен транспорт). Това включва описание на необходимата информация за осигурената инфраструктура (разходна категория 1), за изчисляване на разходите за управленски и маркетингови задачи (разходна категория 2), за изчисляването на разходите за допълните стандарти за качеството на превозните средства (разходна категория 3), за изчисляването на разходите за услуги в непикови периоди (разходна категория 4а) и за изчисляването на разходите за социални задължения по силата на колективни трудови договори (разходна категория 4б).
(168)
Разходите, които транспортното предприятие понася за всяка от възможните мерки, предвидени в четирите разходни категории, трябва да бъдат разпределени. Приложение 2 определя приложимите разходни категории съгласно счетоводните стандарти и съдържа формуляри за отчитане на текущите разходи от транспортните предприятия. При все това в него не се посочват точни параметри, изразени в евро. Напротив, в него се подчертава, че параметрите се определят индивидуално за всяка местна мрежа и за всеки оперативен режим.
(169)
По отношение на разходни категории 1, 2 и 3 разходите трябва да се изчислят въз основа на счетоводни разходни категории и разходи за материали и енергия, разходи за наем или лизинг, режийни разходи, амортизация и лихви. По отношение на първата подкатегория на разходна категория 4 VRR използва параметър за изчисляване на компенсациите, който се основава на разликата между пределните приходи и пределните разходи на километър и е специфичен за всяка местна мрежа и за всеки оперативен режим. По отношение на втората подкатегория на разходна категория 4 (наложените от акционера социални задължения) параметърът се състои от сума, получена чрез съпоставяне на по-високото заплащане с разпоредбите на определен колективен трудов договор („TV-N, група V, стъпка 2“). Тази сума се изчислява за шофьор (коригирана съобразно услугите, възложени за подизпълнение на външни предприятия, и валидна за шофьори, наети след 1 януари 2006 г. или след първоначалното влизане в сила на TV-N) и е специфична за всяка местна мрежа и за всеки оперативен режим, тъй като различните предприятия за обществен транспорт са договорили различни колективни трудови договори и допълнителни социални предимства.
(170)
Базовите данни са за 2003 г. и са актуализирани посредством индекс в съответствие с приложение 9 към Насоките за финансиране (разпоредби относно „развитието на ценовите нива във времето“). Приложение 9 съдържа определен брой индекси, всеки от които е свързан със специфичен вид разходи и е избран така, че да отразява прецизно средния ръст на цените по отношение на дадена разходна категория.
(171)
Германия е предала на Комисията отрицателните уведомления за финансиране, издадени от VRR до RBG и BSM в съответствие с точка 7.4.2 от Насоките за финансиране. Уведомленията за финансиране съдържат следната информация за всяка разходна категория: изразен в евро параметър за разходна единица; брой разходни единици; компенсационна сума, определена като произведение от параметъра за разходна единица и броя разходни единици.
(172)
За пояснение, през 2007 г. параметрите за RBG по отношение на извършването на градски железопътен транспорт („Stadtbahn“) са, както следва (36):
Bedienungsgebiet
Baustein
Parameter in EUR je Leistungseinheit
Leistungseinheit
Ausgleichsbetrag in EUR
Rheinbann
BS 1
[…]
[…]
[…]
BS 2
[…]
[…]
[…]
BS 3
[…]
[…]
[…]
BS 4a
[…]
[…]
[…]
BS 4b
[…]
[…]
[…]
BS 4c
[…]
[…]
[…]
Summe
[…]
[…]
[…]
[Bedienungsgebiet = Местна мрежа Baustein = Компонент Parameter in EUR je Leistungseinheit = Параметър в EUR за разходна единица Leistungseinheit = Разходна единица Ausgleichsbetrag in EUR = Компенсационна сума в EUR Summe = Сума]
(173)
„BS 1-4c“ се отнася за всяка от четирите разходни категории. За всяка от четирите разходни категории във всеки транспортен сектор (в този случай - Stadtbahn), в който BSM и RBG осъществяват дейност, се определя параметър, изразен в евро. Впоследствие този параметър се умножава по очакваната разходна единица. Получената сума е сумата, определена като предварителна компенсационна сума.
(174)
С оглед на това Комисията достига до заключението, че уведомленията за финансиране, издадени от VRR на RBG и BSM, съдържат изчисление на компенсациите въз основа на предварително определени по обективен и прозрачен начин параметри.
(175)
Поради това Комисията достига до заключението, че вторият критерий Altmark е спазен.
9.2.3. ЛИПСА НА СВРЪХКОМПЕНСИРАНЕ
(176)
Третото условие, посочено в решението по дело Altmark, гласи, че „компенсацията не надвишава необходимото за покриване на всички или на част от разходите, направени при изпълнение на задълженията за обществени услуги, като се отчитат съответните приходи и разумна печалба за изпълнението на тези задължения“.
(177)
Комисията счита, че по отношение на спазването на този критерий е уместно да се провери първо дали отрицателните уведомления за финансиране, издадени от VRR до RBG и BSM, сами по себе си дават възможност да се изключи наличието на свръхкомпенсиране. Ако това не е така, Комисията преценява като втора стъпка дали Германия е демонстрирала, че конкретното прилагане за периода 2006-2009 г., в комбинация със съществуващите споразумения между предприятията и общините, които ги притежават, са достатъчно основание да се изключи наличието на свръхкомпенсации за RBG и BSM.
(178)
Комисията отбелязва, че в раздели 5, 7 и 8 от Насоките за финансиране се описва подробно процедурата за отпускане на компенсации. Транспортните предприятия трябва да подават своите заявления за компенсация в срок до 31 октомври през годината, предхождаща годината, за която искат компенсации. В точка 5.4 от Насоките за финансиране се определя максималната компенсационна сума, която дадено транспортно предприятие има право да получи. За целта в нея се определят три различни прага: компенсационна сума, сума на финансирането и налични финансови ресурси.
(179)
Компенсационната сума се изчислява въз основа на информацията, определена в приложение 2 към Насоките за финансиране, за всяка от четирите разходни категории. На базата на предоставената от транспортните предприятия информация съгласно приложение 2 VRR изчислява параметрите, които трябва да отразяват разходите, които едно средно, добре управлявано предприятие би понесло за изпълнението на същите задължения, и тези разходи се посочват в уведомленията за финансиране.
(180)
Сумата на финансирането се определя като сумата на финансовите средства, с които дадена община разполага. Тя се увеличава с всякакви печалби на транспортното предприятие в резултат на дейности извън четирите компенсационни категории.
(181)
Наличните финансови ресурси се определят като разликата между компенсационната сума и сумата на финансирането.
(182)
VRR взема предварително решение за компенсациите, на които дадено транспортно предприятие има право, и изплаща компенсациите на четири вноски съответно на 15 февруари, 15 май, 15 август и 15 ноември. Извършваното на 15 февруари плащане се основава на решението за предходната година; евентуални корекции в резултат на промени се правят във вноската, изплащана на 15 май (вж. точка 7.3 от Насоките за финансиране).
(183)
По отношение на предприятия като RBG и BSM, които получават своите компенсации по силата на споразумение за контрол и прехвърляне на печалби/загуби или въз основа на споразумение със своето холдингово дружество, се прилагат специални правила. В тези случаи VRR ще вземе решение за отказ на компенсационно плащане. В това решение се посочва компенсацията, която предприятието има право да получи. Като алтернатива в Насоките за финансиране се предвижда възможност такива предприятия да изискват издаването на обвързващо съобщение, определящо компенсациите, на които имат право (вж. точка 7.2 от Насоките за финансиране).
(184)
В Насоките за финансиране се посочва, че в горния случай, както и когато компенсацията представлява държавна помощ, предприятието бенефициер, заедно с общината, чиято собственост е, трябва да предприемат предварителни мерки за предотвратяване на свръхкомпенсиране. Тъй като Германия счита, че настоящата мярка не представлява държавна помощ, такива превантивни мерки не са били прилагани до този момент.
(185)
Транспортните предприятия трябва да представят ежегодни отчети за понесените от тях действителни разходи във връзка с изпълнението на задълженията за обществени услуги. VRR проверява тези отчети и, в случай че предварително изчислените компенсации надвишават действителните разходи, разпорежда възстановяването на сумата на превишението.
(186)
Комисията счита, че Насоките за финансиране в настоящия си вид не представляват достатъчна гаранция сами по себе си за липсата на свръхкомпенсиране в полза на RBG и BSM поради следните причини:
а)
Не се отчитат печалбите от икономически изгодни транспортни услуги в пикови периоди: В Насоките за финансиране в настоящия им вид за задължения за обществени услуги се считат само наложените на предприятия задължения по отношение на четирите разходни категории, по които Насоките за финансиране предвиждат компенсации. При изчисляването на компенсациите се вземат под внимание приходите от услуги, обхванати от четирите разходни категории, т.е. по-специално услуги в непикови периоди и в отдалечени райони, но се изключват приходи от икономически изгодни транспортни услуги, предоставяни в пикови периоди.
б)
Не съществува механизъм за дължими възстановявания по отношение на свръхкомпенсиране, получено съгласно споразумения за контрол и прехвърляне на печалби/загуби и на акционерни споразумения: В настоящия им вид в Насоките за финансиране транспортните предприятия, получаващи компенсации от VRR, се третират по различен начин в сравнение с транспортните предприятия, получаващи компенсации под формата на споразумения за контрол и прехвърляне на печалби/загуби и на акционерни споразумения. Докато първите разполагат единствено със сумата, съответстваща на изчислената компенсация съгласно Насоките за финансиране, вторите получават пълно покриване на разходите си. Те имат право да поддържат всякаква разлика между действителните си загуби и сумата, на която имат право въз основа на Насоките за финансиране, тъй като липсва правнообвързваща процедура, която би позволила VRR да изиска възстановяване на разликата.
(187)
В настоящия случай компенсациите за обществени услуги могат да бъдат изплатени директно чрез вноски от публичните акционери във въпросните предприятия, чрез споразумение за контрол и прехвърляне на печалби/загуби и/или от VRR. Комисията отбелязва, че по отношение на изпълнението на третия критерий Altmark не съществува изискване плащанията да се извършват от органа организатор, като например VRR. При все това не е допустимо годишната компенсация да надвишава необходимата сума за покриване на всички действителни разходи, свързани със задължението за обществени услуги.
(188)
В уведомленията за финансиране се посочва, че установената в тях сума представлява максималната сума, платима въз основа на ex-post проверка на понесените действителни разходи. Максималната сума на финансирането се определя като сумата на финансовите средства, с които дадена община разполага.
(189)
Транспортните предприятия трябва да представят ежегодни отчети за понесените от тях действителни разходи във връзка с изпълнението на задълженията за обществени услуги. Еx-post оценката отразява понесените действителни разходи по всяка от четирите разходни категории във всеки транспортен сектор. След това сумата от еx-post разходите се сравнява със сумата по ex-ante изчисленията. Еx-post изчислението се посочва в уведомление за финансиране, което има същата структура като предварителните уведомления за финансиране, за да може да се направи сравнение. Според Германия за RBG и BSM са изготвени ex-ante и еx-post уведомления за финансиране за всяка от оценяваните години. VRR проверява тези отчети и, в случай че предварително изчислените компенсации надвишават действителните разходи, разпорежда възстановяването на сумата на превишението. При все това Насоките за финансиране не съдържат подробни правила относно свръхкомпенсирането или дължимите възстановявания на надплатени суми.
(190)
С оглед на това Комисията трябва да провери за периода от 1 януари 2006 г. до 31 декември 2009 г. дали BSM и RBG са получили свръхкомпенсации. Германия е предоставила на Комисията информация за действителните плащания, получени от BSM и RBG. За целта тя е предала на Комисията годишните отчети за приходите и разходите на RBG и BSM. Приходите и разходите на всяко от дружествата се проверяват ежегодно от дипломирани счетоводители, които са заверили и съответните годишни баланси.
(191)
През 2006 г. RBG е понесло загуби в размер на 65 млн. евро (37). Загубите са покрити чрез поемане на загубата в размер на 64,1 млн. евро от страна на провинция Северен Рейн-Вестфалия и VRR. Тази сума е със 7 млн. евро по-ниска от сумата, която RBG има право да получи в съответствие с уведомлението за финансиране от VRR. През 2007 г. необходимите общи компенсационни плащания от страна на провинция Северен Рейн-Вестфалия и VRR в полза на RBG възлизат на 52,2 млн. евро. Тази сума е със 17,5 млн. евро по-ниска от сумата, която RBG има право да получи в съответствие с уведомлението за финансиране от VRR. През 2007 г. RBG е реализирало нулева нетна печалба. През 2008 г. RBG е получило компенсационни плащания от провинция Северен Рейн-Вестфалия и VRR за изпълнението на задължения за обществени услуги в размер на 41,9 млн. евро, което покрива загубите на предприятието, и то реализира нулева нетна печалба. Тази сума е с 14,1 млн. евро по-ниска от сумата, която RBG има право да получи в съответствие с уведомлението за финансиране от VRR. През 2009 г. RBG е получило компенсационни плащания от провинция Северен Рейн-Вестфалия и VRR за изпълнението на задължения за обществени услуги в размер на 45,3 млн. евро, което покрива загубите на предприятието, и то е реализирало нулева нетна печалба. Тази сума е с 11,4 млн. евро по-ниска от сумата, която RBG има право да получи в съответствие с уведомлението за финансиране от VRR.
(192)
През периода 2006-2009 г. BSM е понесло следните годишни загуби в сектора на обществения пътнически превоз: […] EUR(2006 г.), […] EUR (2007 г.), […] EUR (38) (2008 г.) и […] EUR (2009 г.). При сравнението на тези загуби с установените в уведомленията за финансиране суми Комисията установи, че понесените от BSM загуби в сектора на обществения пътнически превоз превишават установените в уведомленията за финансиране суми. Общият размер на загубите, представляващ сбор от сумите, одобрени в уведомленията за финансиране, и допълнителните загуби, е покрит чрез поемане на загубата по силата на съществуващо споразумение с Monheimer Versorgungs- und Verkehrs-GmbH за контрол и прехвърляне на печалби/загуби, което води до нулева годишна печалба/годишна загуба.
(193)
По отношение на поемането на допълнителните загуби Комисията отбелязва, че това се основава не на новата система за финансиране, а единствено на споразумението за контрол и прехвърляне на печалби/загуби. Това споразумение за контрол и прехвърляне на печалби/загуби е сключено преди либерализирането на пазара за автобусен транспорт от страна на няколко държави-членки през 1995 г. Тъй като това либерализиране на пазара е резултат от спонтанно решение на държавите-членки, споразумението за контрол и прехвърляне на печалби/загуби - що се отнася до класифицирането му като помощ (39) - е станало съществуваща помощ по смисъла на член 1, буква б), подточка v) от Процедурния регламент.
(194)
Комисията отбелязва, че пазарът за обществен пътнически превоз е бил отворен за конкуренция със законодателен акт на ЕС от 3 декември 2009 г., когато Регламент (ЕО) № 1370/2007 влиза в сила. В съответствие с член 1, буква б), подточка v) от Регламент (ЕО) № 659/1999, в резултат на либерализацията на дейността с акт на ЕС всяка съществуваща помощ за обществен пътнически превоз става по този начин нова помощ, считано от тази дата. Поради посочените в съображения 114-124 по-горе причини настоящото решение покрива единствено периода до влизането в сила на Регламент (ЕО) № 1370/2007.
(195)
С оглед на гореизложеното Комисията може да достигне до заключението, че за периода 2006-2009 г. BSM и RBG не са получили свръхкомпенсации въз основа на новата система за финансиране и в този смисъл третият критерий Altmark е спазен по отношение на плащанията въз основа на новата система за финансиране.
9.2.4. ТИПИЧНО, ДОБРЕ УПРАВЛЯВАНО И ПОДХОДЯЩО ОБОРУДВАНО С ТРАНСПОРТНИ СРЕДСТВА ПРЕДПРИЯТИЕ
(196)
Накрая, в решението по дело Altmark се посочва, че „когато предприятието, което трябва да изпълнява задължения за обществени услуги … не е избрано в рамките на процедура по възлагане на обществена поръчка …, нивото на необходимата компенсация трябва да бъде определено въз основа на анализ на разходите, които едно типично, добре управлявано и подходящо оборудвано с транспортни средства предприятие, с цел да може да удовлетвори необходимите изисквания за обществени услуги, би направило, за да изпълни тези задължения, като се вземат предвид свързаните с това приходи, както и разумна печалба за изпълнението на това задължение“.
(197)
Както в случая с RBG, така и с BSM въпросните задължения за обществени услуги не са възложени в рамките на открита, прозрачна и недискриминационна тръжна процедура. Следователно Комисията трябва да разгледа втория вариант, предвиден в четвъртия критерий Altmark, според който нивото на компенсация трябва да бъде определено въз основа на анализ на разходите на типично, добре управлявано и подходящо оборудвано предприятие.
(198)
Германия заявява, че параметрите, въз основа на които се изчислява компенсацията, са определени на базата на средните разходи на всички предприятия, за които е приложима системата на VRR за финансиране.
(199)
По време на официалната процедура за разследване Германия изтъкна, че VRR е определило разходите, които едно типично, добре управлявано и подходящо оборудвано с транспортни средства предприятие понася за изпълнението на дейностите по четирите разходни категории, въз основа на статистически данни, разработени от неговия експерт. Впоследствие тези данни са коригирани от VRR, като се отчитат определени (например регионални) специфични особености. В края на анализа VRR определя праг за средни пазарни цени в различните разходни категории.
(200)
В този контекст Комисията отбелязва първо, че използването на статистически данни има за цел да гарантира, че разходите на едно типично предприятие са взети под внимание при изчисляването на компенсациите.
(201)
Второ, всички оператори, които предоставят услуги за обществен транспорт, притежават лицензи и/или им е възложена обществена поръчка за услуги и трябва да спазват определени изисквания, наложени им от лицензите и/или от обществените поръчки за услуги (например те трябва да са подходящо оборудвани с транспортни средства с цел да отговарят на необходимите изисквания относно качеството).
(202)
При все това, както е посочено в решението за откриване на процедура, използването на статистически данни за транспортните разходи не може да доведе per se до заключението, че операторите, които са се съгласили да предоставят услуги при тези параметри, следва да се разглеждат като превозвачи с добро управление. Статистическите данни, послужили като основа за определянето на тази стойност, се отнасят единствено до действителните разходи за транспортни услуги в различните региони (Германия и Австрия) през 2003 г. Поради това не съществува доказателство, че средният размер на тези разходи представлява разходите на едно ефективно предприятие. Комисията достига до това заключение и в своите окончателни решения по дело C 3/08 Дружествата за автобусен превоз в Южна Моравия (40) и дело C 16/07 Postbus AG (41). Посочените в съображения 85 и 86 от последното решение причини са валидни и за настоящото решение.
(203)
В допълнение Комисията отбелязва, че статистическите данни са за 2003 г., като впоследствие са били актуализирани посредством индекс в съответствие с приложение 9 към Насоките за финансиране и съобразно увеличения/спадове на обема и промени в структурите. Индексът използва статистически ценови индекс чрез прилагане на методология на Германската асоциация на транспортните предприятия (Verband deutscher Verkehrsunternehmen), която се основава на кошница от стоки, използвани в сектора на услугите за обществен транспорт, като са използвани данни на Германската статистическа служба. При все това такава процедура на актуализиране не може цялостно да отрази реализираните междувременно увеличения на ефективността в сектора.
(204)
Накрая, Комисията отбелязва, че самото съществуване на разходна категория 4б от Насоките за финансиране (което позволява компенсирането на допълнителни разходи в резултат на политически обусловеното прилагане на по-високи от обичайно наблюдаваните на пазара скали за заплащане) показва, че транспортните предприятия в рамките на VRR изплащат по-високи от обичайно наблюдаваните на пазара заплати. Германия е потвърдила, че RBG и BSM изплащат такива заплати и получават компенсационни плащания по подкатегория 4б.
(205)
В заключение полученото от Комисията доказателство не показва, че нивото на компенсацията е било изчислено въз основа на съпоставка на понесените от RBG и BSM разходи с тези на едно добре управлявано предприятие. По тази причина нивото на компенсация не е било изчислено по отношение на добре управлявано предприятие.
(206)
С оглед на това Комисията достига до заключението, че четвъртият критерий Altmark не е спазен, що се отнася до направените в полза на RBG и BSM компенсационни плащания за изпълнението на задължения за обществени услуги.
9.2.5. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(207)
Тъй като четвъртият критерий Altmark не е изпълнен, Комисията счита, че въпросната система за финансиране е предоставила икономическо предимство на RBG и BSM.
9.3. НАРУШАВАНЕ НА КОНКУРЕНЦИЯТА
(208)
Системата за финансиране може да доведе до нарушаване на конкуренцията, тъй като публичното финансиране укрепва позициите на операторите, на които са възложени задължения за обществени услуги, и им позволява да използват тези предимства за удължаване на срока на възлагането, докато конкурентите не могат да се възползват от тези предимства при кандидатстване за възлагане. Фактът, че дружествата могат да бъдат квалифицирани като собствени, не изключва евентуално въздействие върху конкуренцията, тъй като тези дружества развиват дейност на пазар, в който участват и други публични и частни дружества.
(209)
Освен това операторите, които получават финансиране, могат да използват тези предимства с цел да се конкурират с други дружества на други пазари.
9.4. ВЪЗДЕЙСТВИЕ ВЪРХУ ТЪРГОВИЯТА МЕЖДУ ДЪРЖАВИТЕ-ЧЛЕНКИ
(210)
Според постоянната съдебна практика търговията между държавите-членки трябва да се счита за засегната, когато предоставяща предимство мярка укрепва позицията на дадено предприятие спрямо други конкурентни предприятия в рамките на търговията в Съюза (42). По този начин подобно укрепване на позицията на предприятието бенефициер спрямо други конкурентни предприятия в рамките на търговията в Съюза не само (заплашва да наруши) нарушава конкуренцията, но и засяга търговията между държавите-членки (43).
(211)
Следователно е необходимо да се оцени дали предоставеното на транспортните предприятия RBG и BSM финансиране от VRR представлява икономическо предимство, укрепващо позициите на тези предприятия спрямо други конкурентни предприятия в рамките на търговията в Съюза.
(212)
От самото начало на анализа Комисията припомня, че германският пазар за предоставяне на услуги за местен обществен транспорт, в чиито условия развиват дейността си тези предприятия, е отворен за конкуренция от страна на предприятия, установени в други държави-членки (44).
(213)
В допълнение Съдът посочва в решението си по дело Altmark:
„77.
В тази връзка трябва да се отбележи, че, първо, не е изключено публична субсидия, предоставена на предприятие, което предоставя само местни или регионални транспортни услуги и не предоставя транспортни услуги извън своята държава на произход, да въздейства и на търговията между държави-членки.
78.
Когато държава-членка отпуска публична субсидия на предприятие, с нея предоставянето на транспортни услуги от това предприятие може да се запази или да нарасне, така че шансовете на установени в други държави-членки предприятия да предоставят своите транспортни услуги на пазара на въпросната държава-членка намаляват …“ (45).
(214)
В допълнение Комисията отбелязва, че предоставеното на транспортните предприятия RBG и BSM финансиране от VRR, което им осигурява икономическо предимство, укрепва тяхното финансово положение. Това укрепване на финансовото им положение им позволява да поддържат предоставянето на транспортни услуги. То води също така да намаляване на шансовете на предприятия от Германия, както и от други държави-членки, да предоставят своите транспортни услуги на обслужвания от тези две предприятия пазар (в района на Дюселдорф), макар и юридически да имат такава възможност.
(215)
С оглед на това Комисията достига до заключението, че финансирането на компенсации за обществени услуги в полза на RBG и BSM укрепва техните позиции спрямо други конкурентни предприятия в рамките на търговията в Съюза и по този начин засяга търговията между държавите-членки.
9.5. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(216)
Поради горепосочените причини Комисията достига до заключението, че предоставеното на RBG и BSM финансиране от VRR за изпълнението на задължението за обществени услуги представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
10. СЪВМЕСТИМОСТ НА ПОМОЩТА С ВЪТРЕШНИЯ ПАЗАР
(217)
Член 93 от ДФЕС определя условия за съвместимост на помощ, отпусната в областта на координацията на транспорта и задължението за обществени услуги в транспорта.
(218)
Комисията отбелязва, че тъй като член 93 представлява lex specialis по отношение на член 106, параграф 2, следователно член 106, параграф 2 не може да се прилага за въпросните предприятия за обществен транспорт (46).
(219)
В съответствие с решението по делото Altmark (47) член 93 от ДФЕС не може да се прилага пряко, а единствено по силата на регламенти на Съвета, по-специално на Регламент (ЕИО) № 1191/69 или Регламент (ЕИО) № 1107/70.
(220)
На 3 декември 2009 г. влезе в сила Регламент (ЕО) № 1370/2007. Този регламент също така отменя регламенти (ЕИО) № 1191/69 и (ЕИО) № 1107/70.
(221)
Регламент (ЕО) № 1370/2007 се прилага спрямо компенсирането на задължения за обществени услуги по отношение на услуги за обществен пътнически превоз чрез железопътен и други видове релсов транспорт и чрез автомобилен транспорт. С оглед на това Комисията трябва да оцени съвместимостта на мерките в настоящия случай с вътрешния пазар въз основа на Регламент (ЕО) № 1370/2007, който е инструментът в сила към момента на издаването на решението на Комисията.
(222)
Регламент (ЕО) № 1370/2007 определя условията, при които компетентните органи могат да компенсират задължения за обществени услуги по отношение на пътнически превоз въз основа на обществени поръчки за услуги. В настоящия случай задълженията за обществени услуги са наложени по силата на т. нар. тристранен акт за възлагане (т.е. чрез лицензи, схемите за местен обществен транспорт и съответното уведомление за финансиране от VRR, основано на Насоките на VRR за финансиране).
(223)
Комисията отбелязва в допълнение, че заинтересованата страна не е оспорила приложимостта на Регламент (ЕО) № 1370/2007 в настоящия случай. Комисията отбелязва също така, че Германия е на мнение, че Регламент (ЕО) № 1370/2007 принципно следва да се прилага единствено по отношение на плащания, направени след 3 декември 2009 г.
(224)
При все това, след като разгледа представените от Германия аргументи, Комисията достигна до заключението, че те не поставят под съмнение прилагането ratione temporis на правилата за държавна помощ, в съответствие с които Комисията трябва да основава своите разсъждения относно законодателството, приложимо към момента на вземане на нейните решения. Комисията счита, че обществените поръчки за услуги трябва да бъдат разгледани въз основа на Регламент (ЕО) № 1370/2007 поради следните причини:
(225)
Първо, Комисията посочва, че самият Регламент (ЕО) № 1370/2007 предвижда процедурите относно неговото влизане в сила и неговото прилагане ratione temporis. Регламент (ЕО) № 1370/2007 влиза в сила на 3 декември 2009 г. съгласно член 12 от него. По силата на член 10, параграф 1 Регламент (ЕИО) № 1191/69 е отменен на същата дата. Следователно Комисията повече не може да основава своята оценка на Регламент (ЕИО) № 1191/69, тъй като той вече не е бил в сила, когато тя приема своето решение; вместо това тя трябва да основава своята оценка на Регламент (ЕО) № 1370/2007.
(226)
Второ, Комисията посочва, че Регламент (ЕО) № 1370/2007 не съдържа информация относно неговата неприложимост по отношение на обществени поръчки за услуги, договорени преди влизането му в сила. В този смисъл член 8, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1370/2007 определя преходни разпоредби за поръчки, възложени, преди регламентът да влезе в сила. На практика това условие е изключение от прилагането на член 8, параграф 2 от регламента, който засяга прилагането на условията на разпоредбите на член 5 относно възлагането на поръчки. Следва да се отбележи, че тези извънредни преходни разпоредби за възлагането на поръчки не биха били необходими, ако обществените поръчки за услуги, възложени пред влизането в сила на регламента, не влизаха в неговия обхват. Напротив, по този начин член 8 потвърждава, че другите разпоредби от регламента са приложими за такива поръчки.
(227)
Трето, Комисията посочва, че нейното уведомление за приложимите правила за оценка на незаконна държавна помощ (48) не е приложимо в настоящия случай. В уведомлението изрично се посочва, че то не засяга тълкуването на регламентите на Съвета и на Комисията в областта на държавната помощ. А Регламент (ЕО) № 1370/2007 изрично определя правилата за неговото временно прилагане.
(228)
Четвърто, Комисията посочва, че Съдът е потвърдил принципа, че новите норми се прилагат незабавно спрямо бъдещите последици на положение, създадено при действието на предходната норма. Освен това Съдът е постановил, че принципът за защита на законните очаквания не може да се разшири дотолкова, че да препятства изобщо прилагането на новата норма спрямо бъдещите последици на положения, създадени при действието на предходната норма (49).
(229)
Пето, Съдът е счел, че общностните материалноправни норми трябва да се тълкуват като отнасящи се до заварени при влизането им в сила положения само доколкото от тяхната формулировка, предназначение или систематика ясно произтича, че трябва да им бъде вменено именно такова правно действие (50). Както е посочено в съображение 228, това последно условие очевидно е изпълнено в случая с Регламент (ЕО) № 1370/2007.
(230)
Шесто, Комисията подчертава, че в същото решение Съдът достига до заключението, че когато законодателство, приложимо към датата на отправяне на уведомление за предложена схема за помощи за дадена държава-членка, се промени, преди Комисията да вземе своето решение, Комисията трябва да вземе решение въз основа на новите правни норми (51). Съдът също така е потвърдил, че изпращането на уведомление от държава-членка за предложена схема за помощ не създава окончателно установено правно положение или правни очаквания, които биха изисквали Комисията да се произнесе по отношение на съвместимостта на помощта с вътрешния пазар, като приложи действащите норми към момента на уведомяване. Следователно този принцип би бил нарушен, ако се позволи държава-членка, която не е спазила задължението за уведомяване, да създаде окончателно установено правно положение чрез предоставяне на незаконна помощ.
(231)
Следователно Регламент (ЕО) № 1370/2007 е приложим в настоящия случай (52).
10.1. СЪВМЕСТИМОСТ НА ПОМОЩТА С ВЪТРЕШНИЯ ПАЗАР ВЪЗ ОСНОВА НА РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 1370/2007
(232)
Съгласно член 9, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1370/2007 „компенсацията за обществени услуги за извършването на услуги за пътнически превоз …, която се изплаща в съответствие с настоящия регламент, е съвместима с общия пазар“. По-долу Комисията ще провери дали Насоките за финансиране и платените въз основа на тях компенсации в полза на RBG и BSM отговарят на изискванията, посочени в Регламент (ЕО) № 1370/2007.
(233)
Съгласно член 3, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1370/2007 „когато компетентният орган реши да предостави на оператор по свой избор изключително право и/или компенсация от какъвто и да е характер в замяна на изпълнението на задължения за извършване на обществени услуги, той прави това в рамките на обществена поръчка за услуги“.
(234)
В настоящия случай задълженията за обществени услуги са наложени по силата на т. нар. тристранен акт за възлагане (т.е. чрез лицензи, схемите за местен обществен транспорт и съответното уведомление за финансиране от VRR, основано на Насоките на VRR за финансиране). С оглед на това Комисията достига до заключението, че член 3 от Регламент (ЕО) № 1370/2007 е спазен.
(235)
Член 4 от Регламент (ЕО) № 1370/2007 определя следното задължително съдържание на обществените поръчки за услуги:
(236)
Член 4, параграф 1, буква а) - ясно определено задължение за обществени услуги: Както е посочено в раздел 8.2.1, на RBG и BSM е възложено ясно определено задължение за обществени услуги.
(237)
Член 4, параграф 1, буква б) - параметрите, въз основа на които се изчислява компенсацията, трябва да бъдат установени предварително по обективен и прозрачен начин: Както е посочено в раздел 9.2.2, параметрите за компенсирането се задават преди изпълнението на задължението за обществени услуги в отрицателното уведомление за финансиране, по обективен и прозрачен начин, като се посочва максималната сума за всяка разходна категория относно всяка транспортна област.
(238)
Член 4, параграф 1, буква в) и параграф 2 - механизми относно разпределянето на разходи и приходи: Въз основа на горепосочените параметри съществуват ясни механизми относно разпределянето на разходи и приходи, свързани с четирите разходни категории, по които се изплащат компенсации. Разходите и приходите по всяка от четирите различни категории задължения за обществени услуги се разпределят отделно, по различни сметки, чрез използване на стандартни счетоводни принципи, приложими съгласно германското законодателство, като се проверяват ежегодно от дипломирани счетоводители и VRR.
(239)
Член 4, параграф 3 - срокът на обществените поръчки за услуги е ограничен и не може да надвишава 10 години за междуградските и градските автобусни превози и 15 години за пътническите превози с железопътен или друг вид релсов транспорт. Първоначално задълженията за обществени услуги са наложени по силата на т. нар. тристранен акт за възлагане (т.е. чрез лицензи, схемите за местен обществен транспорт и съответното уведомление за финансиране от VRR, основано на Насоките на VRR за финансиране). След влизането в сила на Регламент (ЕО) № 1370/2007 те са обобщени в единична обществена поръчка за услуги за всяко предприятие с ограничен срок от 10 години. По отношение на обществени поръчки за услуги, които вече са били възложени към момента на влизане в сила на Регламент (ЕО) № 1370/2007, се прилагат преходни разпоредби. Съгласно член 8, параграф 3, буква г) от Регламент (ЕО) № 1370/2007 обществени поръчки за услуги, възложени в периода от 26 юли 2000 г. до 3 декември 2009 г. въз основа на процедура, различна от справедлива конкурентна тръжна процедура, могат да останат в сила до изтичане на срока им, при условие че имат ограничен срок, сравним с посочените в член 4 срокове. В настоящия случай поръчката е възложена в рамките на посочения в член 8, параграф 3, буква г) период без тръжна процедура. С оглед на това е приложим посоченият в член 4 ограничен срок. Понастоящем срокът на поръчката е ограничен до 10 години, с което са спазени изискванията на член 4, параграф 3.
(240)
Член 4, параграф 5 - изискването за спазване на определени социални стандарти: Приложимите колективни трудови договори са посочени в съответните актове, тъй като RBG и BSM са задължени да изпълняват колективните трудови договори, сключени от Общинската асоциация на работодателите от Северен Рейн-Вестфалия.
(241)
Член 4, параграф 6 - изискването за спазване на определени стандарти за качество: Разпоредбите относно стандартите за качество са посочени в съответните актове за възлагане.
(242)
С оглед на съображенията, посочени в съображение 54 и сл., Комисията счита, че тристранният акт за възлагане включва всички задължителни разпоредби, предвидени в член 4 от Регламент (ЕО) № 1370/2007.
(243)
Член 5 от Регламент (ЕО) № 1370/2007 съдържа разпоредби относно възлагането на обществени поръчки за услуги. При все това според преходните разпоредби на член 8, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1370/2007 при възлагането на обществени поръчки за услуги за железопътен и автомобилен транспорт разпоредбите на член 5 трябва да се спазват само за периода след 3 декември 2019 г. В този смисъл разпоредбите на член 5 от Регламент (ЕО) № 1370/2007 не са приложими в настоящия случай.
(244)
Комисията напомня на Германия, че по време на преходния период държавите-членки трябва да предприемат мерки за постепенно спазване на разпоредбите на член 5 от Регламент (ЕО) № 1370/2007.
(245)
Съгласно член 6, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1370/2007 всички компенсации трябва да съответстват на разпоредбите, посочени в член 4 и в приложението към регламента.
(246)
Първо, Комисията припомня, че, както е обяснено по-горе, в настоящия случай са спазени всички разпоредби, посочени в член 4.
(247)
В приложението към Регламент (ЕО) № 1370/2007 се предвижда, че дадена компенсация не може да превишава сума, съответстваща на финансовата сума, съставена от следните компоненти: разходи, понесени във връзка със задължението за обществени услуги, минус приходите от продажба на билети, минус всякакви положителни финансови резултати, реализирани в рамките на мрежата, експлоатирана съгласно задължението за обществени услуги, плюс разумна печалба. В допълнение в приложението се съдържа изискване разходите и приходите да се изчисляват в съответствие с действащите счетоводни и данъчни правила. Освен това за целите на прозрачността следва да е налице разделяне на сметките.
(248)
Комисията отбелязва, че в настоящия случай компенсацията за обществени услуги е изчислена в съответствие с изискванията на приложението, както са описани по-горе в раздел 9.2.3, както и че компенсационните плащания не са довели до свръхкомпенсиране. След изчисляване на приходите от такси, други положителни финансови резултати и разходите, свързани със задължението за обществени услуги, бе установено, че BSM и RBG са отчели годишен дефицит при изпълнението на задължението за обществени услуги. През всяка от годините в периода 2006-2009 г. този дефицит е бил покрит чрез компенсационни плащания, посредством което е отбелязана нулева нетна печалба.
(249)
В допълнение Комисията отбелязва, че в настоящия случай въпросните предприятия не получават разумна печалба. Разходите и приходите, начислени по отношение на задължението за обществени услуги, също така са одитирани, за да се осигури съответствието им с действащите счетоводни и данъчни правила. За целите на прозрачността въпросните предприятия водят отделни сметки за дейностите в рамките на задължението за обществени услуги и за тези, които са извън обхвата на задължението за обществени услуги.
(250)
С оглед на гореизложеното Комисията достига до заключението, че компенсацията за обществени услуги предотвратява всякакво свръхкомпенсиране и е в съответствие с изискванията на членове 4 и 6 от Регламент (ЕО) № 1370/2007 и на приложението към този регламент.
(251)
С оглед на това Комисията заключава, че общите принципи относно оценката на съвместимостта на помощта са спазени в настоящия случай. В допълнение Комисията отбелязва, че една оценка на компенсациите за обществени услуги в полза на RBG и BSM по силата на Регламент (ЕО) № 1107/70 би довела до същото заключение.
(252)
Следователно Комисията достига до заключението, че помощта в полза на RBG и BSM е съвместима с вътрешния пазар съгласно член 93 от ДФЕС и член 9, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1370/2007.
11. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(253)
Комисията счита, че помощта е съвместима с вътрешния пазар съгласно член 9, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1370/2007 и член 93 от ДФЕС. Комисията посочва, че настоящото решение се отнася за съвместимостта на мерките с вътрешния пазар като държавна помощ, както и че тази оценка не предопределя анализа от страна на Комисията на прилагането в този случай на законодателството на Съюза относно обществените поръчки и концесиите.
(254)
Комисията посочва, че според постоянната практика на Съда тя може да оценява съвместимостта на държавни помощи с вътрешния пазар независимо от евентуалното нарушаване на всякакви други разпоредби на правото на Съюза, при условие че то не е до такава степен неразривно свързано с предмета на помощта, че е невъзможно оценяването поотделно.
(255)
В настоящия случай Комисията отбелязва, че евентуално нарушаване на разпоредбите относно обществените поръчки и концесиите, като например предоставянето на въпросните лицензи на BSM и RBG, не би оказало непременно ефект на нарушаване на конкуренцията, който да увеличи допълнително предизвиканото от помощта нарушаване на конкуренцията. С оглед на това настоящото решение се ограничава до разглеждането на държавната помощ,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Държавната помощ, която Германия е привела в действие в полза на Rheinbahn AG и Bahnen der Stadt Monheim през годините 2006-2009 въз основа на Richtlinie zur Finanzierung des ÖSPV im Verkehrsverbund Rhein-Ruhr, е съвместима с вътрешния пазар съгласно член 9, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1370/2007 и член 93 от Договора за функционирането на Европейския съюз.
Член 2
Адресат на настоящото решение е Федерална република Германия.
Съставено в Брюксел на 23 февруари 2011 година.
KOMISJONI OTSUS,
23. veebruar 2011,
mis käsitleb riigiabi C 58/06 (ex NN 98/05), mida Saksamaa andis Verkehrsverbund Rhein-Ruhri ettevõtjatele Bahnen der Stadt Monheim (BSM) ja Rheinische Bahngesellschaft (RBG)
(teatavaks tehtud numbri K(2011) 632 all)
(Ainult saksakeelne tekst on autentne)
(EMPs kohaldatav tekst)
(2011/501/EL)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 108 lõiget 2 (1),
võttes arvesse Euroopa Majanduspiirkonna lepingut, eriti selle artikli 62 lõike 1 punkti a,
olles kutsunud huvitatud isikuid üles esitama märkusi nimetatud sätete kohaselt (2) ja võttes neid märkusi arvesse
ning arvestades järgmist:
1. MENETLUS
(1)
21. detsembri 2006. aasta kirjaga teavitas komisjon Saksamaad oma otsusest käsitleda transpordiühenduse Verkehrsverbund Rhein-Ruhri (edaspidi „VRR”) „vana rahastamissüsteemi” olemasoleva riigiabina ning algatada Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 108 lõike 2 alusel menetlus seoses VRRi „uue rahastamissüsteemiga” (3), mille alusel ettevõtjad Rheinische Bahngesellschaft AG (edaspidi „RBG”) ja Bahnen der Stadt Monheim GmbH (edaspidi „BSM”) said hüvitisi avaliku teenindamise kohustuse täitmise eest; samas kutsus komisjon Saksamaad üles esitama märkusi. Saksamaa taotlusel korraldati 1. veebruaril 2007 kohtumine. Saksamaa edastas oma märkused 18. aprillil ja 4. mail 2007.
(2)
Komisjoni otsus ametliku uurimismenetluse algatamise kohta avaldati Euroopa Liidu Teatajas31. märtsil 2007 (4). Komisjon kutsus huvitatud isikuid üles esitama märkusi kõnealuste meetmete kohta ühe kuu jooksul pärast otsuse avaldamist.
(3)
Komisjon sai ühe huvitatud isiku märkuse. Komisjon edastas märkuse Saksamaale 29. mai 2007. aasta kirjaga. Saksamaale anti võimalus avaldada selle kohta arvamust ühe kuu jooksul. Komisjon sai Saksamaa kirjalikud tähelepanekud kätte 29. juunil 2007.
(4)
Saksamaa taotlusel korraldati järgmine kohtumine 31. jaanuaril 2008. Pärast seda koosolekut edastas Saksamaa komisjoni nõudel täiendavaid andmeid 5. mail ja 3. juulil 2008. aastal.
(5)
Huvitatud isik esitas lisaselgitusi oma esialgsetele väidetele 2. oktoobril 2007, 30. jaanuaril ning 4. aprillil 2008 saadetud kirjaga.
(6)
Komisjon palus 10. juuli 2008. aasta kirjaga Saksamaalt esitatud teabe kohta täiendavaid selgitusi; samuti anti Saksamaale võimalus vastata ühe kuu jooksul huvitatud isiku lisaselgitustele. Saksamaa edastas vastuskirjad 5. augustil ja 30. septembril 2008. aastal.
(7)
Komisjon soovis 16. detsembril 2009 saadetud kirjas, et Saksamaa ja huvitatud isik edastaksid 10. jaanuariks 2010 oma arvamuse selle kohta, kas kõnealused meetmed sobivad kokku Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2007. aasta määrusega (EÜ) nr 1370/2007, mis käsitleb avaliku reisijateveoteenuse osutamist raudteel ja maanteel ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EMÜ) nr 1191/69 ja (EMÜ) nr 1107/70 (5). Saksamaa ja huvitatud isik palusid selleks lisaaega. Komisjon pikendas mõlema poole tähtpäeva 12. jaanuarini 2010. Komisjon sai Saksamaa selgituse 12. jaanuaril 2010 saadetud kirjaga. Huvitatud isik ei edastanud oma arvamust ettenähtud ajaks. Oma kirjas 13. jaanuaril 2010 teatas huvitatud isik komisjonile, et ta ei soovi enam menetluses osaleda.
(8)
Lisaks sellele teatas Saksamaa komisjonile 12. jaanuari 2010. aasta kirjas, et nii ettevõtjate RGB ja BMS volitusdokumentides kui ka VRRi uues rahastamissüsteemis tehti muudatusi, mille eesmärk oli viia need vastavusse määrusega (EÜ) nr 1370/2007.
2. OSALISED
(9)
Transpordiühendus VRR rajati mitmes Rein-Ruhri piirkonna linnas ja ringkonnas eesmärgiga täita selle piirkonna linnade ja maakondade ülesannet avaliku sõitjateveo teenuse planeerimisel ja korraldamisel ning maksta hüvitisi avalike veoteenuste osutamise eest. VRR koosneb kahest õiguslikult eraldi olevast avalik-õiguslikust juriidilisest isikust, kelleks on sihtasutus „Zweckverband Verkehrsverbund Rhein-Ruhr” (edaspidi „ZV VRR”) (6) ja ühendus „Verkehrsverbund Rhein-Ruhr AöR” (edaspidi „VRR AöR”) (7).
(10)
ZV VRR-il on õigus kehtestada makse avaliku teenindamise kohustuste rahastamiseks tema piirkonda kuuluvates linnades ja ringkondades. Maksude õiguslikuks aluseks on sihtasutuse Zweckverband Verkehrsverbund Rhein-Ruhr 21. juuni 2006. aasta põhikirja (selle 10. detsembri 2008. aasta redaktsioonis) (edaspidi „ZV VRRi põhikiri”) paragrahvid 19 ja 20 (8).
(11)
Kõnealuste meetmetega väidetavalt abi saavate ettevõtjate RBG (9) ja BSM (10) tegevusvaldkond on Düsseldorfi piirkonna linnade avalik sõitjatevedu (bussid, trammid ja rongid). Nende liinid on VRR-ile kuuluva ühistranspordivõrgu osa.
(12)
RBG ja BSM teenindavad avaliku sõitjateveo lähiliine tegevuslubade alusel, mille Düsseldorfi haldusvalitsus väljastas maismaa sõitjateveo seaduse (Personenbeförderungsgesetz, edaspidi „PBefG”), eelkõige selle § 13 kohaselt. Koos loaga omandab ülesande täitja ainuõiguse vastava liini teenindamiseks, vastutasuks peab tegevusloa saanud ettevõtja osutama ühistranspordi teenuseid selles loas sätestatud tingimuste kohaselt, milleks on eelkõige teeninduse sagedus, kilomeetrid ja muud kvaliteediparameetrid.
3. MEETME ÜKSIKASJALIK KIRJELDUS
3.1. NIMETUS, EELARVE JA KESTUS
(13)
Nimetus: rahaline toetus ettevõtjatele BSM ja RBG.
(14)
Ettevõtja BSM aastaeelarve suurus on vahemikus […] kuni […] miljonit eurot ning ettevõtjal RBG vahemikus […] kuni […] (11). Hüvitiste eelarvet finantseeritakse rahastamise suunise ning juhtimise ja kasumi ülekandmise leppe kohaselt riiklikest vahenditest. Rahastamise suunist ning juhtimise ja kasumi ülekandmise lepet kohaldatakse tähtajatult.
3.2. ABI SAAJAD JA EESMÄRK
(15)
Kõnealuste hüvitiste puhul saavad abi mõlemad ettevõtjad - nii RBG kui ka BSM.
(16)
Meetme eesmärk on pakkuda avaliku sõitjateveo teenuseid elanikkonna jaoks kõige kohasemal viisil. Sihtasutuse ZV VRR põhikirja § 4 kohaselt on Nordrhein-Westfaleni liidumaa, VRRi ja veoettevõtjate omavahelise koostöö eesmärk muuta ühistransport ligitõmbavamaks, pakkudes teenust koordineeritud kavandamise ja elluviimise alusel, võimaldades ühtseid ja kasutajale soodsaid tariife ning kasutades selleks puuetega inimeste vajadusi arvestavat kooskõlastatud sõitjainfot ning ühtseid kvaliteedistandardeid.
4. MENETLUSE ALGATAMISE PÕHJUSED
4.1. MENETLUSE KOHALDAMISALA
(17)
Menetluse algatamise otsus käsitleb üksnes RGB-le ja BSM-le antud hüvitisi, mida maksti VRRi 28. juuni 2005. aasta otsuses sätestatud „uue rahastamissüsteemi” alusel ning mis on seotud bussi- ja trammiliikluse avaliku teenindamise kohustustega. Sellest tulenevalt käsitletakse käesolevas lõplikus otsuses ainult RGB-le ja BSM-le makstud hüvitisi.
4.2. „UUS RAHASTAMISSÜSTEEM”
(18)
Komisjon nimetas oma ametliku kontrollimenetluse algatamise otsuses kaht järgmist rahastamismeetmete paketti, mida võimaldati ettevõtjatele BSM ja RBG:
-
VRR rahastas Rein-Ruhri piirkonna vedajaid, kelleks on ka ettevõtjad RBG ja BSM, ning
-
samaaegselt said RBG ja BSM toetust Düsseldorfi ja Monheimi linna valdusühingutelt.
(19)
Mõlema meetmepaketi õiguslikuks aluseks on 28. juunil 2005. aastal vastu võetud suunis ja selle lisad, mille kohaselt linnatransporti rahastatakse Verkehrsverbund Rhein-Ruhri kaudu (edaspidi „rahastamise suunis”) (12).
(20)
Peale selle on teise rahastamismeetmete paketi õiguslikuks aluseks ka kahepoolsed RBG ja BSM ning vastavalt Düsseldorf või Monheimi linna valdusühingute vahel sõlmitud lepingud.
4.2.1. VRR RAHASTAB RBGd JA BSMi
(21)
VRR teeb makseid tema piirkonnas avalikku veoteenust osutavatele ettevõtjatele, et katta osaliselt nende kulud. Aastast 1990 kehtinud rahastamissüsteem („vana rahastamissüsteem”) asendati 28. juuni 2005. aasta otsusega uue oluliselt muudetud süsteemiga („uus rahastamissüsteem”).
(22)
3. detsembril 2009. aastal jõustunud määrust (EÜ) nr 1370/2007 arvesse võttes muudeti kõnealust uut rahastamissüsteemi viimati 10. septembril 2009.
(23)
28. juuni 2005. aasta reformiga taheti VRRi rahastamissüsteem viia kooskõlla ettevõtja Altmark Trans GmbH kohtuasjas langetatud otsusega (13). Rahastamise suunise jaotise 5.4 punktides 3-5 selgitatakse ettevõtja Altmark Trans GmbH kohtuasjas langetatud otsuse, eelkõige selle neljanda kriteeriumi, rakendamist. Jaotise 5.4 punktis 3 määratletakse samaaegselt antava toetuse suurus, võttes aluseks keskmise suurusega hästi korraldatud juhtimisega ettevõtja kulude analüüsi, kusjuures ettevõtja peab olema asjakohaselt transpordivahenditega varustatud, et täita kehtestatud avaliku teenindamise kohustusi. Jaotise 5.4 punktis 4 selgitatakse, et selle analüüsi alusel määratleb VRR igal aastal hüvitiste arvutamise parameetrid kõigis alljärgnevalt kirjeldatud neljas kategoorias; nende parameetrite ajakohastamise (vajaduse korral indekseerimise) meetod on sätestatud rahastamise suunise 9. lisas. Jaotise 5.4 punkti 5 kohaselt piiratakse igale ettevõtjale makstavaid hüvitisi sellele ettevõtjale avaliku teenindamise kohustuste täitmisel tõendatavalt tekkivate kuludega ning hüvitiste arvutamise parameetreid tuleb rotatsiooni korras asjatundlikult hinnata.
(24)
Rahastamise suunises ja selle lisades esitatakse uue rahastamissüsteemi üksikasjalik kirjeldus.
(25)
Rahastamise suunise jaotise 2 punkti 1 kohaselt on VRR oma piirkonna avaliku teenindamise kohustuste täitmise rahastaja. Jaotise 2 punktides 1-4 määratletakse neli kulukategooriat, mida võib VRRi kaudu rahastada. Nende kategooriate kohta antakse selgitusi rahastamise suunise 1. lisas. Nimetatud neli kategooriat on järgmised (kasutatud lühendid vastavad rahastamise suunise kulukategooriate numbrilisele järjestusele):
(26)
a)
infrastruktuuri korrashoid (edaspidi „1. kulukategooria”): see kategooria hõlmab kulutusi paiksete rajatiste ehitusele ja korrashoiule ning sellega seotud ohutus- ja juhtimissüsteemidele. „Infrastruktuuri” all mõistetakse trammiteid, eraldi sõiduradasid bussidele, parklaid, bussipeatusi, jaamahooneid, garaaže, töökodasid ning ohutus- ja juhtimissüsteeme. Sellesse kategooriasse kuulub ka nende ülesannete täitmiseks vajaliku personalikulu;
(27)
b)
transpordiühenduse antud või halduskohustuste täitmisega seotud korraldus- ja turustuskohustused (edaspidi „2. kulukategooria”): see kategooria hõlmab kõiki veoettevõtjatele VRRi liikmesusest tulenevaid lisakulusid. Need lisakulud tekivad seoses tsentraliseeritud planeerimise ja koordineerimise, turunduse ja finantsjuhtimisega, samuti seoses osutatavate teenuste turustamise ja kontrolliga;
(28)
c)
transpordiühenduse nõutud või halduskohustuste täitmiseks mõeldud sõidukite kvaliteedistandardid (edaspidi „3. kulukategooria”): see kategooria hõlmab kõiki sõidukite kvaliteedistandardite täitmisest tulenevaid lisakulusid. Veoettevõtjad võivad taotleda kulude hüvitamist seoses kliimaseadmetega varustatud sõidukite, videovalve, madalapõhjalise tehnika, gaasiajamite, puuetega inimeste lifti või keskkonnahoidlike mootorite hankimisega;
(29)
d)
transpordiühenduse nõutud või halduskohustuste täitmisega seotud liiklusalased lisa- või muudetud hindadega teenused oma tööpiirkonnas. See kategooria jaotatakse kolmeks alamkategooriaks:
I.
lisakulud seoses vahetult ülesande täitmise eest vastutaja või VRRi seatud kohustusega osutada mittetulusaid teenuseid vähese liiklusega ajal (edaspidi „4a. kulukategooria”),
II.
sotsiaalpoliitilised kohustused seoses omaniku juhistega selles tööpiirkonnas (14) (edaspidi „4b. kulukategooria”) ning
III.
tööpiirkonnas kehtivad või süsteemipõhised juhised - haldaja või transpordiühenduse üksikdokumendi alusel antud majanduslikku kahju põhjustavad juhised (edaspidi „4c. kulukategooria”).
(30)
Avalike sõitjateveo teenuste osutajad võivad rahastamise suunise kohasel taotleda hüvitist avalike veoteenuste osutamise eest. Taotlus peab sisaldama rahastamise suunise jaotistes 5, 7 ja 8 sätestatud dokumente, nt avaliku teenindamise kohustuste täitmise kuluarvutus ja avaldust võimalike muudelt ametiasutustelt saadavate rahaliste vahendite kohta. Veoettevõtjad peavad hüvitiste saamise taotluse esitama hiljemalt 31. oktoobriks sellel aastal, mis eelneb avaliku teenindamise kohustuste täitmise algusele.
(31)
Veoettevõtjad edastavad rahastamise suunise jaotise 5.4 lõike 2 ja 2. lisa kohaselt teabe, mille alusel VRR arvutab hüvitiste suuruse, mis peab vastama keskmise, hästi korraldatud juhtimisega ettevõtja kuludele, mis oleksid sel ettevõtjal tekkinud nimetatud kohustuste täitmisel. Seejärel väljastab VRR rahastamisteatise. Selle korraldusega kinnitatakse ülesanded ja määratletakse hüvitised eraldi kõigis neljas kulukategoorias. Iga aasta lõpul peab avalike reisijateveo teenuste osutaja esitama kirjaliku tõendi oma tulude ja kulude kohta avaliku teenindamise kohustuste täitmisel. Seda kontrollib VRR. Seejärel antakse teine halduskorraldus, milles määratakse kindlaks ettevõtjale makstava hüvitise täpne suurus.
4.2.2. RBG JA BSM RAHASTAMINE RISTSUBSIDEERIMISEGA
(32)
Sihtasutuse ZV VRR põhikirjas nähakse ette võimalust, et veoettevõtja omanikuks olevad linnad ja ringkonnad maksavad hüvitist vahetult ettevõtjale ning arvavad vastava summa maha sihtasutusele ZV VRR tehtavast sissemaksest.
(33)
ZV VRRi põhikirja §-s 19 sätestatakse selliste otsemaksete 5 erinevat liiki:
-
linna või maakonna otsesed ja kaudsed tasud vabatahtliku algatuse korras, kaasa arvatud tulud väärtpaberitelt, mis linn või maakond veoettevõtjasse panustas;
-
kolmandate isikute vabatahtlikud maksed;
-
ristsubsideerimine tulude jaotamise lepingute kujul, kui veoettevõtja on valdusühingu üks osa ja tema kahjud kaetakse teiste ettevõtjate (nt avalike teenuste osutamisest tuleneva) kasumi arvelt;
-
kasumijaotus nende ettevõtjate osas, milles veoettevõtjal on osalused või aktsiad;
-
veoettevõtja maksuosa ja kogupuudujäägi vahe.
(34)
ZV VRRi põhikirja § 19 kohaselt makstud summad võetakse arvesse selle hüvitise arvutamisel, mis VRR veoettevõtjale maksab. Rahastamise suunise jaotise 8 kohaselt tuleb tagasi lükata ettevõtja taotlus VRRilt finantseeringu saamiseks, kui see (kohaliku omavalitsuse) aktsionär on kasutanud üht või mitut ZV VRRi põhikirja §-s 19 nimetatud optsioonidest. See summa arvestatakse maha neist maksetest, millele veoettevõtjal on õigus rahastamise suunise järgi.
(35)
Nii Düsseldorfi kui ka Monheimi linn on kasutanud ZV VRRi põhikirja §-s 19 esitatud võimalusi ning sõlminud lepinguid vastavalt RBGga või BSMiga. Neid kirjeldatakse alljärgnevalt.
(36)
RBG väidetav ristsubsideerimine ettevõtja Düsseldorfer Stadtwerke Gesellschaft für Beteiligungen mbH poolt: esialgses kaebuses edastatud teabe kohaselt teeb ettevõtja Düsseldorfer Stadtwerke Gesellschaft für Beteiligungen mbH ilmselt juhtimise ja kasumi ülekandmise leppe alusel järgmise ülekande: kasumlike valdusühingute (kelleks on ettevõtjad Stadtwerke Düsseldorf AG ja Umschlagsgesellschaft für Kraftwerkbrennstoffe mbH) kasumid kantakse üle kahjumlikele tütarettevõtjatele RBG ja Bädergesellschaft Düsseldorf.
(37)
RBG väidetav ristsubsideerimine Düsseldorfi linna poolt: esialgses kaebuses osutatud andmetele tuginedes viitas komisjon lisaks sellele otsetoetustele, mida RBG on saanud Düsseldorfi linnalt. Need toetused saadi nähtavasti dividendidest, mida Düsseldorfi linn saab aktsiaseltsilt RWE AG oma 1,1 % aktsiate eest selles aktsiaseltsis.
(38)
Düsseldorfi aastamaksed RBG-le: oma vastuses algatamisotsusele selgitas Saksamaa, et ettevõtjad Stadtwerke Düsseldorf AG ja Düsseldorfer Stadtwerke Gesellschaft für Beteiligungen mbH (alates 18. juunist 2007: Holding der Landeshauptstadt Düsseldorf GmbH (edaspidi „valdusühing”) ei ole kunagi sõlminud juhtimise ja kasumi ülekandmise lepet. Avaliku teenindamise kohustuste täitmise eesmärgil tegi valdusühing siiski igal aastal RBG-le makseid, mida VRR võtab arvesse avaliku teenindamise kohustuste hüvitiste arvutamisel. Lisaks selgitab Saksamaa, et dividendid RWE aktsiatelt makstakse linnale ja mitte RBG-le.
(39)
BSMi ristsubsideerimine: esialgses kaebuses edastati teave, et ettevõtjate Monheimer Versorgungs- und Verkehrs-GmbH ja Elektrizitätswerken der Stadt Monheim GmbH vahel sõlmitud lepingu alusel tasandatakse RBG kasumiga BSMi iga-aastasi kahjusid. BSM on ettevõtja Monheimer Versorgungs- und Verkehrs-GmbH sajaprotsendiline tütarettevõtja (15).
(40)
Oma vastuses algatamisotsusele selgitas Saksamaa, et 27. oktoobril 1987. aastal sõlmisid BSM ning Monheimer Versorgungs- und Verkehrs-GmbH juhtimise ja kasumi ülekandmise leppe, mis jõustus 1. jaanuaril 1988. Selle lepingu § 4 lõike 1 kohaselt makstakse BSMi kogukasum välja ettevõtjale Monheimer Versorgungs- und Verkehrs-GmbH, kes vastupidiselt hüvitab BSMi kogu kahjumi.
4.3. KOMISJONI KAHTLUSED SEOSES „UUE RAHASTAMISSÜSTEEMI” ALUSEL RBG-LE JA BSM-LE MAKSTUD HÜVITISTEGA
4.3.1. RIIGIABI OLEMASOLU
(41)
Riigiabi olemasolu küsimuses jõudis komisjon ametliku uurimismenetluse algatamisel otsusele, et mõlema kõnealuse meetme puhul on tegemist riiklike vahenditega ja neid võib riigiga seostada.
(42)
Ametliku uurimismenetluse algatamise otsuses selgitas komisjon, et Saksamaa arvates ei taga asjaomased rahastamismeetmed mingisugust valikulist majanduslikku eelist, kuna kõik neli Altmarki kriteeriumi on täidetud ning rahastamismeetmed ei moonuta konkurentsi ega mõjuta liikmesriikidevahelist kaubandust. Siiski tekkisid komisjonil esialgse uurimise käigus Saksamaalt saadud teabe põhjal seoses sellega allpool esitatud kahtlused.
(43)
Seoses esimese Altmarki kriteeriumiga jõudis komisjon esialgsele otsusele, et VRRi kuuluvatele ettevõtjatele on pandud avaliku teenindamise kohustus bussi- ja trammiliinide teenindamise litsentsi alusel, mille neile väljastasid pädevad piirkondlikud ametiasutused.
(44)
Seoses teise Altmarki kriteeriumiga väljendas komisjon kahtlust, kas kõigi nelja kulukategooria puhul on tegemist avaliku teenindamise kohustusega ning kas avaliku teenindamise kohustus on täpselt määratletud. Ebaselge oli ka, kas ettevõtjad kannavad vähemalt osa kõnealuste meetmete kulutusteks peetavatest kulutustest oma äritegevuse huvides ja kas seda pidi seetõttu katma ainult piletimüügist saadavatest laekumistest. Komisjon märkis ka, et Saksamaa ei ole esitanud üksikasjalikke andmeid hüvitiste arvutamise parameetrite ja meetodi kohta.
(45)
Algatamisotsuses ei saanud komisjon ka välistada, et hüvitise suurus ületab avaliku teenindamise kohustuse täitmise käigus tehtud kulutuste täielikuks või osaliseks katmiseks vajalikku summat (kolmas Altmarki kriteerium).
(46)
Kuna VVRi veoettevõtjate litsentsid väljastati vahetult, ilma et avalikku hankemenetlust oleks välja kuulutatud, siis oli komisjonil kahtlusi, kas neljas Altmarki kriteerium on täidetud. Komisjonil ei olnud piisavat teavet, et otsustada, kas kõigi VRRi rahastatud ettevõtjate keskmiste kulude alusel arvutatud hüvitis vastab nendele kuludele, mis tekivad hästi korraldatud juhtimisega asjakohaste transpordivahenditega varustatud ettevõtjal.
(47)
Algatamisotsuses väljendas komisjon arvamust, et kõnealuste meetmete rahastamine võib mõjutada riikidevahelist kaubandust ning moonutada siseturul toimivat konkurentsi või seda ähvardada.
4.3.2. ABI KOKKUSOBIVUS SISETURUGA
(48)
Kuna komisjon ei saanud välistada võimalust, et tegemist on riigiabiga, siis kontrolliti selle võimalikku kokkusobivust siseturuga Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 93 alusel.
(49)
Altmarki otsuse kohaselt ei saaks Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklit 93 kohaldada vahetult, vaid üksnes nõukogu kolme määruse abil, mis selle artikli alusel vastu võeti (16). Seetõttu eeldati, et nõukogu 26. juuni 1969. aasta määrus (EMÜ) nr 1191/69 raudtee-, maantee- ja siseveetranspordis osutatavate avalike teenuste kontseptsioonist tulenevaid kohustusi puudutavate liikmesriikidepoolsete meetmete kohta (17) ja nõukogu 4. juuni 1970. aasta määrus (EMÜ) nr 1107/70 toetuste andmise kohta raudtee-, maantee- ja siseveetranspordile (18) moodustavad õigusliku raamistiku, mille alusel hinnatakse, kas avaliku teenindamise kohustus sobib siseturu põhimõtetega kokku.
(50)
Komisjon lähtus algatamisotsuses sellest, et Saksamaa jättis kõnealused transporditeenused välja määruse (EMÜ) nr 1191/69 haldusalast ning seega on kohaldatavaks õiguslikuks raamistikuks ainult määrus (EMÜ) nr 1107/70.
(51)
Abi vastavuse suhtes määruse (EMÜ) nr 1107/70 artikli 3 lõikega 2 on komisjonil kahtlusi, kas kohustused, mille eest BSM ja RBG hüvitist saavad, on avaliku teenindamise kohustused ning kas makstud summad vastavad kohustustest tulenevatele kulutustele.
5. SAKSAMAA MÄRKUSED (19)
5.1. MENETLUSE ULATUS
(52)
Esmalt edastas Saksamaa teabe uue rahastamissüsteemi rakendamise põhjuste kohta. Selles selgitati eelkõige, et vana rahastamissüsteem kehtis 2005. aasta lõpuni (31. detsembrini 2005). 28. juunil 2005. aastal vastu võetud uus rahastamissüsteem jõustus 1. jaanuaril 2006.
(53)
Saksamaa rõhutab, et käesoleva menetluse alguseks Langenfeldi linnalt laekunud kaebusest teatati 27. jaanuari 1999. aasta kirjaga ning kaebuse tähtpäeva pikendati 21. jaanuaril 2004. Seetõttu peaks Saksamaa arvates komisjoni menetlus hõlmama ainult vana rahastamissüsteemi, mis kehtis 2005. aasta lõpuni. Saksamaa seab kahtluse alla komisjoni otsuse algatada ametlik uurimismenetlus seoses uue rahastamissüsteemiga. Saksamaa selgitab, et kuna aastast 2006 kehtiva uue rahastamissüsteemi kohta erikaebusi ei olnud, siis ei olnud komisjoni esialgne hinnang piisavalt üksikasjalik ning Saksamaal ei olnud seega võimalust veel lahtisi küsimusi selgitada.
5.2. AASTAST 2006 KEHTIV UUS RAHASTAMISSÜSTEEM
(54)
Saksamaa kinnitusel tagatakse uue rahastamissüsteemiga nelja Altmarki kriteeriumi täitmine. Sellest tulenevalt võetakse nende hüvitiste arvutamisel, mida VRR veoettevõtjatele avaliku teenindamise kohustuste täitmise eest maksab, arvesse kõiki rahavooge (nii otsemakseid kui ka ristsubsideerimist).
5.3. AVALIKU TEENINDAMISE KOHUSTUSTE MÄÄRATLUS (ESIMENE ALTMARKI KRITEERIUM)
(55)
Saksamaa esitas oma kommentaari komisjoni kahtlustele seoses avaliku teenindamise kohustuste määratluse ja volitusdokumendiga (algatamisotsuse põhjendus 61) ning 1., 2., 3. ja 4. kulukategooriaga (algatamisotsuse põhjendused 62-71).
5.3.1. VOLITUSDOKUMENT
(56)
Saksamaa täpsustab küsimuse kohta, kas VRRi veoettevõtjad peavad tegelikult täpselt määratletud avaliku teenindamise kohustusi täitma, et sõitjate maismaaveo seaduse (PBefG) alusel väljastatavad bussi- ja trammiliinide teenindamise tegevusload (20) ei ole siin ainsaks õiguslikuks aluseks. Nimetatud avaliku teenindamise kohustusi täpsustatakse lisaks ka linnaliikluse kava (21) alusel või vastavalt „uue rahastamissüsteemi” jõustumise järgsel üleminekuperioodil (22) asjaomaste linna- ja ringkonnanõukogude otsuste ja VRRi rahastamise suunise alusel välja antud VRRi vastavates rahastamisteatistes. Volitus täita avaliku teenindamise kohustust antakse seega kolme volitusdokumendiga (st tegevuslubade, lähiliikluse kavade ja VRRi rahastamise suunise alusel välja antud VRRi vastava rahastamisteatise alusel).
(57)
RBG osas kiitis Düsseldorfi linnanõukogu VRRi uue rahastamissüsteemi oma 15. detsembri 2005. aasta otsusega heaks. Selle otsuse kohaselt põhineb Düsseldorfi linna lähiliikluse kava edaspidi rahastamise suunisel, mis on uue rahastamissüsteemi osa. 20. märtsil 2003. aastal võttis Düsseldorfi linnanõukogu vastu lähiliikluse kava aastateks 2002-2007. Külgnevate linnade ja ringkondade (Rhein-Kreis in Neuss, Stadt Neuss, Kreis Mettmann) lähiliikluse kavad hõlmavad edaspidi ka RGBd. Kõik need lähiliikluse kavad sisaldavad RGB hooldatavat liiklusvõrku käsitlevaid eeskirju (teenused ja infrastruktuur). RBG-l on PBefG raames olemas teenindavate bussi- ning trammiliinide (maapealsete ja maa-aluste) haldamise tegevusload.
(58)
BSMi osas anti VRRi uuele rahastamissüsteemile heakskiit otsustes, mille Monheimi linnanõukogu ja Mettmanni ringkonnanõukogu võtsid vastu vastavalt 10. novembril 2005 ja 19. detsembril 2005. Viimati nimetatud otsuses mainitakse ka, et Mettmanni ringkonna lähiliikluse kava (23) tuleb ühtlustada uue rahastamissüsteemiga. Mettmanni ringkonna 2004. aasta lähiliikluse kava sisaldab BSMi hooldatavat liiklusvõrku käsitlevaid eeskirju (teenused ja infrastruktuur). BSM-l on PBefG raames olemas tegevusluba teenindavate bussiliinide haldamiseks.
5.3.2. 1. KULUKATEGOORIA: INFRASTRUKTUURI KORRASHOID
(59)
Saksamaa täpsustab, et avalike veoteenuste osutamiseks peavad ettevõtjal olema sõidukid. Üldjuhul tagab Saksamaal ja kõigis muudes liikmesriikides riik avalike veoteenuste osutamiseks kasutatava infrastruktuuri. Seetõttu ei tekita Saksamaa arvates asjaomastele kasutajatele infrastruktuuri eraldamine neile majanduslikke eeliseid. Lisaks rõhutab Saksamaa, et VRR rahastab ainult infrastruktuuri toimimist, mitte aga selle ehitamist. Pealegi ei rahasta VRR toimimiskulusid mitte täies mahus, vaid kantakse üksnes püsikulud (infrastruktuuri kasutamise muutuvkulusid ei hüvitata). Saksamaa esitab avaliku teenindamise kohustuse täitmisest tekkivate lisakulude analüüsi, milles arvestatakse mitmeid kriteeriume, eelkõige kogu infrastruktuuri mahu kasutamist. Infrastruktuuri kasutamisest saadavad sissetulekud (nt reklaam) arvati lisakuludest maha.
(60)
PBefG ja selle rakendussätete (24) kohaselt on RBG ja BSM kohustatud hoidma korras nõutavat infrastruktuuri (eelkõige puudutab see peatusi), mida on vaja veoteenuste osutamiseks (milleks neil on tegevusluba), järgides seejuures ettenähtud kvaliteedistandardeid. Mõlema ettevõtja kohta kehtivad täiendavad kõnealustes õigusaktides sätestamata nõuded, mis sisalduvad „VRRi peatustesüsteemi suunises 08/1991” ja vastavalt kehtivates lähiliikluse kavades. RBG puhul tähendab see näiteks dünaamilist sõitjainfoga varustamise süsteemi 192 peatuses ja arvutipõhist käitamise seiresüsteemi. BSM-le esitatavad lisanõud käsitlevad turvalisust, peatuste kohta antavat infot ning mugavust ja puhtust.
5.3.3. 2. KULUKATEGOORIA: TRANSPORDIÜHENDUSE VÕI ÜLESANNETE TÄITMISEGA SEOTUD KORRALDUSE JA TURUSTUSE LISAKULUD
(61)
Saksamaa annab täiendavaid selgitusi selle kulukategooria kohta, mis hõlmab eelkõige korralduse ja turunduse valdkonna ülesannetega seotud kulutusi (nt transpordikaartide dotatsioon, parkimiskohad pendelreisijatele ja seonduv reklaam, tugi suurürituste korraldajatele, telefoniinfo keskus), aga ka tulude jagamist ja teisi koordineerimisega seotud kohustusi. Selles kulukategoorias arvatakse seostatavad tulud maha, et oleks võimalik välja arvutada ametkondlikult fikseeritud lisakoormusest tingitud lisakulusid.
(62)
Sellele kategooriale õiguslikke nõudeid ei kohaldata. RBG ja BSM peavad neid kohustusi täitma koostöökokkuleppe ja müügitulu jaotamise kokkuleppe raames, mille nad sõlmisid VRRga ja mis on VRRi rahastamissüsteemis osalemise tingimus. Nende ülesannete üksikasjad esitatakse koostöökokkuleppe suunistes. Mettmanni ringkonna lähiliikluse kava kohaselt peab nii RBG kui ka BSM täitma ka muid selle kategooria ülesandeid. Vastav VRRi rahastamisteatis on selles küsimuses kõrgeima tasandi volitusdokumendiks.
5.3.4. 3. KULUKATEGOORIA: TRANSPORDIÜHENDUSE VÕI KOHUSTUSTE TÄITMISEGA SEOTUD SÕIDUKITE KVALITEEDISTANDARDID
(63)
Saksamaa täpsustuste kohaselt tulenevad sõidukite kvaliteedistandarditega seotud lisakulud VRRi ja/või ülesande täitmise eest vastutavate isikute seatud nõuetest. Sel puhul on tegemist näiteks seaduses ettenähtust keskkonnahoidlikemate sõidukitega ning sellega, kui kasutusele võetakse kliimaseadmega varustatud või madalapõhjalised sõidukid. Neid nõudeid võidakse esitada kas kogu VRRi piirkonnas või kohalikul tasandil asjaomaste linnade või ringkondade poolt. Avaliku linnaliikluse ettevõtjate lisakoormuse arvutamisel kohaldatakse eespool nimetatud kategooriatega sarnased põhimõtted.
(64)
Düsseldorfi lähiliikluse kava kohaselt on RBG-l kohustus investeerida madalapõhjalistesse ja eriliselt keskkonnahoidlikesse sõidukitesse. Lisaks kohustas Düsseldorfi linnanõukogu RBGd paigaldama filtrid diiselmootoritega sõidukitesse. BSM peab Mettmanni ringkonna lähiliikluse kava kohaselt tegema investeeringuid madalapõhjalistesse sõidukitesse.
5.3.5. 4. KULUKATEGOORIA: TRANSPORDIÜHENDUSE VÕI ÜLESANNETE TÄITMISEGA SEOTUD TRANSPORDIALASED LISATEENUSED VÕI ERINEVATE TOOTMISKULUDE JA TURUHINDADE HINDADEGA TEENUSED OMA TÖÖPIIRKONNAS
(65)
Saksamaa selgitab, et see kategooria koosneb kolmest selgelt määratletud alamkategooriast:
(66)
i)
kulukategooria 4a: täiendavad kulud seoses mittetulusate sõitudega hõreda liiklusega ajal haldaja või transpordiühenduse nõudel: Saksamaa selgituse kohaselt on kahjumlikud haldaja ettenähtud teenused, mida osutatakse hõreda liiklusega ajal (25). Sellest hoolimata on nende teenuste osutamine ametkondliku otsusega (VRR või asjaomased linnad ja ringkonnad) transporditeenuste kättesaadavuse eesmärgil kohustuslik. Düsseldorfi linna, Rhein-Kreis in Neussi ja Mettmanni ringkonna lähiliikluse kavas on määratletud RBG kohustused transporditeenuste osutamisel. Väljastatud tegevuslubade ja Mettmanni ringkonna lähiliikluse kava raames on BSMile pandud kohustus osutada transporditeenuseid hõreda liiklusega ajal. Vastav VRRi rahastamisteatis on selles küsimuses kõrgeima tasandi volitusdokumendiks;
(67)
ii)
kulukategooria 4b: sotsiaalpoliitilised kohustused tööpiirkonnas - aktsiaosaniku juhised: selle kategooria osas täpsustab Saksamaa, et RBG-l ja BSM-il on kohustus rakendada Nordrhein-Westfaleni liidumaal tööandjana tegutsevate kohaliku omavalitsuse asutuste liiduga kooskõlastatud tariifilepingut, mille tõttu on keskmised tabelihinnad kõrgemad. Lisaks on linnaettevõtjad kohustatud tariifilepingute alusel, mida selle valdkonna eraettevõtjatega tavaliselt ei sõlmita, pakkuma tööandjapensioni hüvitisi või seda toetama. (Riikliku) lisapensionikassa liikmesusest tulenevalt peab RBG tegema sellele kassale makseid oma töötajate eest. Ka BSM on eraldi tariifilepingu alusel kohustatud pakkuma tööandjapensioni hüvitisi. Neid kulusid arvestatakse soovitusliku palgamäära (tariifilepingus sisalduv, tavaliselt eraettevõtjate rakendatav palgamäär TV-N, V rühm, 2. aste) ja tegeliku töötasu vahena, kaasa arvatud tegelikud lisakulud tööandjapensioni hüvitistele;
(68)
iii)
kulukategooria 4c: muud tööpiirkonnas kehtivad või süsteemist tulenevad - haldaja või transpordiühenduse üksikdokumendiga ettenähtud juhised, mis toovad majanduslikku kahju: Saksamaa selgitab, et siin on tegemist avatud kategooriaga, mille puhul võib üksikdokumentide alusel maksta hüvitist majandusliku kahju eest, mis tuleneb käituslike nõuete või ühistranspordile kehtestatud juhiste täitmisest (nt keskkonnakaitselised nõuded ja lisateenuste pakkumine avalike suurürituste ajal). Saksamaa selgitab, et RBG-le ja BSM-le selliseid juhiseid ei kohaldata.
5.4. HÜVITISE ARVUTAMISEL ALUSEKS OLEVAD PARAMEETRID (TEINE ALTMARKI KRITEERIUM)
(69)
Esmalt selgitas Saksamaa, kuidas määratakse hüvitise arvutamise parameetrid ja esitas vastavad andmed.
(70)
Hüvitise arvutamise parameetrite puhul eristab Saksamaa erinevaid kulukategooriaid.
(71)
Seoses infrastruktuuri toimimise ja haldamisega (1. kulukategooria) täpsustab Saksamaa, et hüvitise arvutamisel on VRRil parameetriks summa, mis oleneb iga kord raudtee- või maanteekilomeetri teatud teeninduspiirkonnast ja tegevusharust.
(72)
Seonduvalt transpordiühenduse antud või halduskohustuste täitmisega seotud korralduse ja turustuse lisakuludega (2. kulukategooria) on VRRil Saksamaa andmete kohaselt hüvitiste arvutamise aluseks kindel tulusumma kassasissetulekutest, mis oleneb teeninduspiirkonnast ja tegevusharust.
(73)
Transpordiühenduse antud või halduskohustuste täitmisega seotud sõidukite kvaliteedistandardite kohta (3. kulukategooria) täpsustab Saksamaa, et hüvitiste arvutamise parameetriks on teatav teeninduspiirkonnast ja tegevusharust olenev summa, mille aluseks on standardsõiduki miinimumkvaliteet.
(74)
Transpordiühenduse või halduskohustuste täitmisega seotud liiklusalaste lisa- või muudetud hinnaga teenuste puhul oma tööpiirkonnas (4. kulukategooria) eristab Saksamaa kolme alamkategooriat.
(75)
Esimeses alamkategoorias „Täiendavad kulud seoses mittetulusate sõitudega hõreda liiklusega ajal - haldaja või transpordiühenduse juhised” (kulukategooria 4a) võtab VRR hüvituse arvutamisel aluseks parameetri, mis põhineb piirtulude ja piirkulude erinevusel kilomeetri kohta. See oleneb teeninduspiirkonnast ja tegevusharust.
(76)
Teise alamkategooria juures on parameetriks summa, mis saadakse kõrgemate palkade võrdlusest teatud kindla kollektiivlepingu sätetega („TV-N, V rühm, 2. aste”) (kulukategooria 4b), milles on peaaegu samasugused palgamäärad. Selle parameetri alusel määratakse summa ühe sõidukijuhi kohta olenevalt teeninduspiirkonnast ja tegevusharust.
(77)
Lisaks sellele arvestatakse Saksamaa andmete kohaselt pidevalt eraldi juurde ka muid töörežiimiga või pädeva ametkonna või VRRi kehtestatud süsteemiga seotud ja majanduslikku kahju põhjustavaid nõudeid (kulukategooria 4c), kui need on põhjendatud ja korrakohaselt dokumenteeritud.
5.5. ÜLEMÄÄRASE HÜVITAMISE PUUDUMINE (KOLMAS ALTMARKI KRITEERIUM)
(78)
Saksamaa selgitab, et kõik VRRi kuuluvad veoettevõtjad peavad igal aastal esitama sihtotstarbelist kasutust tõendavad kuludokumendid selle kinnituseks, et seoses avaliku teenindamise kohustustega ei toimu ülemäärast hüvitamist.
(79)
Neist sihtotstarbelist kasutust tõendavaist kuludokumentidest peavad selguma avaliku teenindamise kohustuste täitmisel tekkinud tegelikud kulud (väljaminekud miinus sissetulekud), mille õigsust ja täpsust kontrollivad audiitor ja VRR. Kui VRR märkab nende kuludokumentide põhjal, et hüvitist on makstud liiga palju, siis nõutakse Saksamaa sõnul liigselt makstud vahendid tagasi.
(80)
Tagastamist silmas pidades tuleb eristada haldusakti alusel makstavaid VRRi hüvitisi ja ZV VRRi põhikirja § 19 alusel veoettevõtjale makstavaid otsehüvitisi.
(81)
Esimesel juhul loetakse haldusakt rahastamise suunise kohaselt positiivseks rahastamisteatiseks. Rahastamise suunise jaotise 7.4 punkti 1 kohaselt annab VRR ise korralduse enammakstud vahendid tagastada.
(82)
Teisel juhul väljastab VRR esmalt rahastamise suunise jaotise 7.4 kohase rahastamisest keeldumise teatise või siduva teatise hüvitiste lubatud suuruse kohta. Selleks puhuks nähakse rahastamise suunise jaotises 8.3 ette, et VRR teavitab veoettevõtja aktsionäri, st vastavat linna või ringkonda sellest, et neil on kohustus enammakstud vahendid tagasi nõuda.
5.6. KESKMISE SUURUSEGA, HÄSTI KORRALDATUD JUHTIMISEGA NING TRANSPORDIVAHENDITEGA ASJAKOHASELT VARUSTATUD ETTEVÕTJA (NELJAS ALTMARKI KRITEERIUM)
(83)
Saksamaa selgitab, et vastupidiselt komisjoni ametliku uurimismenetluse algatamisel avaldatud seisukohale arvestatakse avalike transporditeenuste osutamise hüvitiste arvutamise parameetrite määramisel kogu kättesaadava teabega, mida saadakse riiklikelt ja eraveoettevõtjailt VRRi piirkonnas ja sellest väljaspool. VRR selgitas oma eksperdi/audiitori, kelleks on ettevõtja Industrie- und Verkehrstreuhand GmbH (edaspidi „IVT”) toetusel välja kolme esimese kategooria kulud (st normandmed), mida on keskmise suurusega, hästi korraldatud juhtimisega ettevõtjal vaja avaliku teenindamise kohustuste täitmisel. IVT-l on võrdleva analüüsi andmed paljude Saksamaal ja Austrias asutatud veoettevõtjate kohta. VRR kohandas neid normandmeid oma tingimustega, võttes seejuures arvesse teatavaid (nt piirkondlikke) erisusi. Neljanda kategooria normandmete leidmisel võetakse arvesse piirkonna turuandmeid.
(84)
Lõpuks määrab VRR eraldi kindlaks iga kulukategooria keskmiste turuhindade kasumimäära. Esitati 2003. aasta normandmed, mida ajakohastati indeksi järgi kooskõlas rahastamise suunise 9. lisaga („Kulude indekseerimise määrused”) ning vastavalt mahtude suurenemisele/vähenemisele ja struktuurimuutustele.
(85)
Saksamaa rõhutab eelkõige seda, et tema hinnangul ei saa järeldada asjaolust, et ettevõtja täidab avaliku teenindamise kohustust (näiteks maksab sotsiaalpoliitiliste otsuste põhjal oma töötajatele suuremat palka), et ettevõte ei ole hästi juhitud.
5.7. KONKURENTSIMOONUTUSED JA MÕJU LIIKMESRIIKIDEVAHELISELE KAUBANDUSELE
(86)
Saksamaa hinnangul ei mõjuta infrastruktuuri riiklikest vahenditest ülalpidamine liikmesriikidevahelist kaubandust, sest seda infrastruktuuri kasutavad üksnes nende rahaliste vahendite saajad. Lisaks ei mõjuta korrashoiukulude rahastamine eraldi olevat konkurentsile avatud turgu, st kohaliku tasandi piirkondlikku transporditurgu, kuna VRRi rahastamissüsteemis välditakse seda, et veoettevõtjad kasutavad infrastruktuuri korrashoiukulude sihtotstarbelisi vahendeid (konkurentsile suletud turgude korral) konkurentsile avatud turul. Lisaks on riiklikud veoettevõtjad kohustatud pidama iga kulukategooriat eraldi raamatupidamisena.
5.8. ABI KOKKUSOBIVUS SISETURUGA
(87)
Kuna Saksamaa hinnangul ei ole RBG -le ega BSM-le riigiabi antud, siis avaldab Saksamaa oma seisukoha väidetava riigiabiga kokkusobivusest üksnes neljanda kategooria teise alamkategooria (st sotsiaalpoliitilised kohustused tööpiirkonnas osaniku juhiste alusel) (26) kohta. Saksamaa toob esile, et hüvitis tööjõu kallinemise eest sobib igal juhul Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punkti c alusel siseturuga kokku.
5.9. RIIGIABI KOKKUSOBIVUS SISETURUGA MÄÄRUSE (EÜ) NR 1370/2007 ALUSEL
(88)
Kuna määrus (EÜ) nr 1370/2007 jõustus 3. detsembril 2009, siis kutsus komisjon Saksamaad üles esitama oma märkusi selle kohta, kas „uus rahastamissüsteem” sobib määruse (EÜ) nr 1370/2007 järgi siseturuga kokku.
(89)
Saksamaa on põhimõtteliselt seisukohal, et komisjon peaks kontrollima „uue rahastamissüsteemi” siseturuga kokkusobivust alles alates 3. detsembrist 2009, mil jõustus määrus (EÜ) nr 1370/2007.
(90)
Lisaks sellele toob Saksamaa esile, et „uus rahastamissüsteem”, kuivõrd see peaks kujutama riigiabi, vastab ka määruse (EÜ) nr 1370/2007 sätetele.
(91)
Saksamaa teavitas komisjoni lisaks „uue rahastamissüsteemi” sellele järgnenud kohandustest, misjärel see oleks vastavuses määruse nr 1370/2007 nõuetega:
(92)
a)
avaliku teenindamise kohustuste andmine: avaliku teenindamise kohustused, mis anti RBG-le (pädeva asutuse 25. juuni 2009 otsusega) ja BSM-ile (pädeva asutuse 26. novembri 2009 otsusega), koondati ühtsesse 10aastase kehtivusajaga avaliku teenindamise lepingusse;
(93)
b)
määruse (EÜ) nr 1370/2007 lisa kohaldamine: netofinantsmõju arvutatakse kooskõlas määruse (EÜ) nr 1370/2007 lisa sätetega.
6. HUVITATUD ISIKUTE MÄRKUSED
(94)
Komisjon sai märkusi ainult ühelt huvitatud isikult, kes taotles oma märkuste käsitlemist konfidentsiaalsena. Langenfeldi linn, kes oli esialgse kaebuse esitaja, ei ole kommentaare saatnud.
(95)
Huvitatud isik avaldab kahtlust komisjoni kinnituse üle, et „vana rahastamissüsteem” kujutab endast olemasolevat abi.
(96)
Huvitatud isik selgitab ristsubsideerimise kohta, et tegemist on üldjuhul „kohaliku omavalitsuse veksliühinguna” tuntud praktikaga, mis olevat levinud paljude Saksamaa linnade valdusühingutes, kuid huvitatud isiku käsutuses olevate andmete kohaselt peab Saksamaa kõrgem maksukohus (Bundesfinanzhof) ühingut oma kohtuotsuses selles osas küsitavaks (27). Kui selline ristsubsideerimine toimub juhtimise ja kasumi ülekandmise leppe kaudu ja arvestades, et ülekanne toimub automaatselt, siis huvitatud isiku arvates ei saa välistada ülemäärast hüvitamist. Huvitatud isik ei usu, et VRR oma rahastamissüsteemi praktilisel rakendamisel tegelikult ristsubsideerimist arvestab ja sellega seoses summasid vastavalt kohandab.
(97)
VRRi rahastamispõhimõtteid silmas pidades toob huvitatud isik esile, et VRRi uut rahastamissüsteemi ei rakendata praktikas rahastamise suunise kohaselt alljärgnevalt nimetatud põhjustel.
(98)
Huvitatud isiku andmete kohaselt ei ole avaliku teenindamise kohustuste kokkulepped veoettevõtjatega läbipaistvad. Kolmekordne volitusdokument peab olema sama selgelt koostatud nagu iga üksik volitusdokument. Huvitatud isiku arvates ei saa üldjuhul PBefG alusel antud tegevuslubasid käsitleda avaliku teenindamise kohustuse andmisena, kuna see toimus asjaomaste veoettevõtjate initsiatiivil, kes seega saavad ise ka oma teenuste osutamise tingimused määrata. Lisaks saab veoettevõtja hiljem ise taotleda tegevusloa kohandamist. Huvitatud isik on ka arvamusel, et lähiliikluse kavad volitusdokumendiks ei sobi, kuna nendega on määratletud ainult väga üldised poliitilised eesmärgid ja mitte avaliku teenindamise kohustused.
(99)
Seoses infrastruktuuri korrashoiuga nimetab huvitatud isik, et kohustused olevat täpselt määratlemata ja esitatud on ainult väga üldiselt finantseeritavate meetmete raamistik. Huvitatud isik selgitab ka, et suure osa selle kategooria investeeringutest teeksid veoettevõtjad tavatingimustes omaenda majanduslikest huvidest lähtudes.
(100)
Transpordiühenduse või halduskohustuste täitmisega seotud korralduse ja turustuse kohustuste osas väidab huvitatud isik, et sellises transpordiühenduses nagu VRR osalemisega kaasnevad korralduse ja turustuse kohustused on üheks selle sektori üldise majanduskeskkonna aspektiks. Praktiliselt hõlmab see transpordiühendus kõiki veoettevõtjaid. Seetõttu on huvitatud isiku arvates ühendusega seotud korralduse ja turustuse kohustuste täitmine vajalikuks eelduseks tegevuslubade andmisel, millest pädevad ametkonnad vastasel korral keelduksid. Lõpuks toovat transpordiühenduses osalemine kaasa ka teatud majanduslikke eeliseid, nt ühenduse suurusest tuleneva kokkuhoiu.
(101)
Transpordiühenduse antud või halduskohustuste täitmisega seotud sõidukite kvaliteedistandardite osas toob huvitatud isik esile, et VRRi uues rahastamissüsteemis ei ole täpselt määratletud, millist tüüpi sõidukeid veoettevõtjad oma majanduslikest huvidest lähtudes ostaksid.
(102)
Seoses täiendavate kuludega mittetulusatest sõitudest hõreda liiklusega ajal - haldaja või transpordiühenduse juhised kinnitab huvitatud isik, et hea planeerimise korral on võimalik selliseid teenuseid osutada piirkulude ulatuses, kuna huvitatud isiku arvates tuleb veoettevõtjal oma sõiduki- ja personalivajadus kalkuleerida tipptunni vajaduste põhjal.
(103)
Seoses sotsiaalpoliitiliste kohustustega tööpiirkonnas osaniku juhiste kohaselt rõhutab huvitatud isik, et tööjõu kallinemist ei saa vaadelda kui üldiste majandushuvide kohustust või teenust, kuna see ei ole seotud veoteenuste osutamisega.
(104)
Muude tööpiirkonnas kehtivate või süsteemist tulenevate juhiste - haldaja või transpordiühenduse üksikdokumendi alusel ettenähtud ning majanduslikku kahju põhjustavate juhiste kohta väidab huvitatud isik, et neid ei saa vaadelda kui avaliku teenindamise kohustust ning et nende puhul ei ole tegemist veoettevõtjale esitatavate juhistega.
(105)
Teise Altmarki kriteeriumi osas rõhutab huvitatud isik, et avaliku teenindamise kohustuste neljanda kategooria teise ja kolmanda alamkategooria kohta ei leidu VRRi uues rahastamissüsteemis ühtset parameetrite määramise süsteemi. Huvitatud isiku andmete kohaselt ei saa konkurendid üheski kategoorias kontrollida parameetrite määramise korrektsust, kuna neid ei avalikustata. Kõigele lisaks kooskõlastati VRRi 2006. aasta eelarve alles sama aasta veebruaris/märtsis. See näitab, et 2006. aasta parameetrid ei olnud eelnevalt kindlaks määratud.
(106)
Kolmanda Altmarki kriteeriumi suhtes nimetab huvitatud isik, et avaliku teenindamise kohustusi ei saa vaadelda veoettevõtja majandustegevusest täielikult lahus olevana. Lisaks tuleb ülemäärase hüvitamise olemasolu kontrollida igas kategoorias eraldi. Huvitatud isiku arvamuse kohaselt ei ole uues rahastamissüsteemis tagatud igasuguste sissetulekute või muude avaliku teenindamise kohustusega seotud majanduslike eelistega arvestamine erinevates kategooriates. Kuna ristsubsideerimine toimub automaatselt, ei ole võimalik VRRi rahastamissüsteemis ülemäärast hüvitamist ära hoida.
(107)
Neljanda Altmarki kriteeriumi suhtes väidab huvitatud isik, et tema käsutuses oleva teabe põhjal ei saa ta hinnata VRRi rakendatava võrdlusuuringute meetodi (ingl k benchmarking) sobivust. Nende ettevõtjate koguarv, kelle andmeid kasutatakse, ei ole määrav otsustamaks, kas need võrdlusandmed peegeldavad keskmise suurusega, hästi korraldatud juhtimisega ettevõtja kulusid. Pigem oleneb see korrektsest ettevõtjate valikust ja iga liiki ettevõtjate andmete korrakohasest kaalumisest.
(108)
Punktis, mis puudutab mõju avaldamist liikmesriikidevahelisele kaubandusele ja konkurentsile, jagab huvitatud isik komisjoni esialgset hinnangut, mille kohaselt võib võetud meetmeid käsitleda kui riigiabi Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses.
(109)
Huvitatud isiku hinnangul on käesoleval juhul võimalik rakendada määrust (EMÜ) nr 1191/69. Saksamaa ei ole kasutanud võimalust eraldada asjakohased teenused määruse kohaldamisalast. Saksamaa kõrgema halduskohtu (BVerwG) väited vastupidise otsuse tegemisel olevat ekslikud. Huvitatud isiku hinnangul ei vasta kõnealused meetmed määruse (EMÜ) nr 1191/69 sätetele ja ei ole seetõttu siseturuga kooskõlas.
(110)
Üldiselt rõhutab huvitatud isik, et VRRil ei ole uue rahastamissüsteemi sätete järgimise kontrollimiseks nõutavaid vahendeid. Sellest tulenevalt ei saa VRR tagada neljanda Altmarki kriteeriumi täitmist.
(111)
Lõpuks käsitleb huvitatud isik oma hilisemates märkustes põhjalikult meetodit, mille alusel VRR end oma liikmeslinnade ja -piirkondade maksude kaudu rahastab.
7. SAKSAMAA MÄRKUSED HUVITATUD ISIKU MÄRKUSTE KOHTA
(112)
Esialgu rõhutas Saksamaa seda, et kõik komisjoni teabenõuded täideti ning seetõttu ei olevat Saksamaal kohustust huvitatud isiku väiteid kommenteerida. Hiljem Saksamaa siiski avaldas oma arvamust huvitatud isiku teatud väite kohta.
(113)
Saksamaa selgitab, et VRRi eelarve ei seondu kuidagi avaliku teenindamise kohustusega antud tegeliku volitusdokumendiga ega parameetrite kindlaksmääramisega. Praegu ei olevat kohustust avalikustada andmeid, mis on vajalikud hüvitise arvutamise parameetrite kindlaksmääramiseks.
(114)
Saksamaa ei ole nõus huvitatud isiku seisukohaga, et hõreda liiklusega ajal on võimalik teenuseid osutada piirkulude ulatuses. Samuti ei nõustu Saksamaa sellega, et transpordiühenduses osalemine on avalike veoteenuste osutamise üldiseks eelduseks.
(115)
Saksamaa rõhutab, et erinevate kategooriate tulud, mis laekuvad avaliku teenindamise kohustuste täitmisel, kantakse tõepoolest korrektselt üle eraldi kategooriatesse ja ebamõistlikult suured kasumid kontrolliks VVR kindlasti üle.
(116)
Saksamaa selgitab, et kohustus järgida sõidukite kõrgemat kvaliteedistandardit avalike reisijateveo kavade puhul tuleneb pädevate linna- või ringkonnanõukogude otsustest ja VRRi rahastamise suunisest.
(117)
Ristsubsideerimise suhtes toonitab Saksamaa, et kasumi ja kahjumi ülekanne toimub automaatselt ainult raamatupidamises, kuid see ei kehti kuidagi makse enda kohta.
8. MENETLUSE JA LÕPLIKU OTSUSE KOHALDAMISALA
(118)
Käesoleval juhtumil väitis Saksamaa, et komisjonil ei olevat volitust teha nõukogu 22. märtsi 1999. aasta määruse (EÜ) nr 659/1999 artikli 6 lõike 1 kohast otsust EÜ lepingu artikli 93 rakendamise erieeskirjade kohta (28) [praegune ELi toimimise lepingu artikkel 108], kuna algselt käsitles Langenfeldi linna kaebus vana rahastamissüsteemi, mida kõnealune ametlik uurimismenetlus ei hõlma.
(119)
Komisjon osutab, et ta on toiminud kooskõlas määruse (EÜ) nr 659/1999 artikli 10 lõikega 1, mille kohaselt peab komisjon kontrollima ükskõik millisest allikast saadud teavet ebaseadusliku riigiabi kohta. Lisaks sellele koostas komisjon esialgse hinnangu, mis on kooskõlas määruse (EÜ) nr 659/1999 artikli 6 lõikest 1 tulenevate komisjonile pandud kohustustega.
(120)
Seetõttu ei saa komisjonile käesoleval juhul keelata õigust langetada otsust, mis tehakse ametliku uurimismenetluse lõppedes uue rahastamissüsteemi kohta. Lisaks viitab komisjon sellele, et praeguse uurimine ei käsitle vana rahastamissüsteemi.
(121)
Oma algatamisotsuses lähtus komisjon avaliku teenindamise kohustuse täitmise rahastamisega seoses sellest, et „uus rahastamissüsteem” jõustus 28. juunil 2005. aastal, st süsteemi rakendamise otsuse tegemise päeval.
(122)
Kuid nagu Saksamaa ametliku uurimismenetluse ajal selgitas, jõustus uus rahastamissüsteem mitte otsuse vastuvõtmise päeval 28. juunil 2005. aastal, vaid alles 1. jaanuaril 2006.
(123)
Seega võib komisjon järeldada, et vana rahastamissüsteem kehtis 31. detsembrini 2005. Nagu komisjon juba oma 20. detsembri 2006. aasta otsuses üksikasjalikult selgitas, on vana rahastamissüsteemi puhul tegemist olemasoleva riigiabiga. Komisjon piirdub seetõttu oma hinnangu andmisel ajavahemikuga alates 1. jaanuarist 2006.
(124)
Saksamaa teatas komisjonile, et uut rahastamissüsteemi muudeti 2009. aasta septembris, võttes seejuures arvesse määruse (EÜ) nr 1370/2007 jõustumist. Rahastamise suunises muudeti eelkõige volitusdokumente ja hüvitise maksmise eeskirju.
(125)
Komisjon arvab, et tal ei ole võimalik esitada lõplikku arvamust riigiabi olemasolu ja muudetud uue rahastamissüsteemi võimaliku vastavuse kohta määrusele (EÜ) nr 1370/2007, ilma et oleks eelnevalt andnud Saksamaale võimaluse esitada märkusi seoses komisjoni võimalike kahtlustega, mis käsitlevad muudatusi.
(126)
Seetõttu piirdub komisjon oma lõppotsuses hüvitistega, mida maksti RBG-le ja BSMile aastatel 2006-2009 uue rahastamissüsteemi ja sissetulekute jaotamise lepingu alusel, ning komisjon ei avalda arvamust 2009. aastaks muudetud rahastamise suunise (mille juures võeti arvesse määrust (EÜ) nr 1370/2007) ning 2009. aastaks muudetud volitusdokumendi kohta (mille juures võeti arvesse määrust (EÜ) nr 1370/2007). Komisjon jätab endale õiguse kontrollida 2009. aastal muudetud rahastamise suunist (mille juures võeti arvesse määrust (EÜ) nr 1370/2007) ning 2009. aastal muudetud volitusdokumenti (mille juures võeti arvesse määrust (EÜ) nr 1370/2007); seda tehakse juhul, kui tekivad kahtlused, kas nimetatud dokumendid sobivad ELi riigiabi eeskirjadega kokku.
9. RIIGIABI OLEMASOLU
(127)
Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 kohaselt „on igasugune liikmesriigi poolt või riigi ressurssidest ükskõik missugusel kujul antav abi, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, soodustades teatud ettevõtjaid, siseturuga kokkusobimatu niivõrd, kuivõrd see kahjustab liikmesriikidevahelist kaubandust”.
9.1. RIIGI RESSURSID JA RIIGIGA SEOSTATAVUS
(128)
Selleks et kontrollida riigi ressursside kasutamist ja nende riigiga seostatavust, tuleb ühelt poolt eristada VRRi poolt rahastamise suunise alusel veoettevõtjatele makstud hüvitisi ning teiselt poolt otsemakseid veoettevõtjatele ZV VRRi põhikirja § 19 alusel.
(129)
Komisjon tuvastas seonduvalt VRRi poolt rahastamise suunise alusel makstud hüvitistega, et VRR on avalik-õiguslik asutus, mida rahastatakse VRRi kuuluvate linnade ja ringkondade liikmetasudest. Seetõttu järeldab komisjon, et need summad makstakse riiklikest vahenditest. VRR on piirkondliku halduse osa. Tema rahastamisteatised on seega samuti riigiga seostatavad.
(130)
Veoettevõtjatele ZV VRRi põhikirja § 19 alusel sissetulekute jaotamise lepingutega tehtud otsemaksete puhul leiab komisjon, et kõik viis selle sätte järgi ettenähtud võimalust on seostatavad riigiosalusega äriühingutega või ametiasutustega.
(131)
Komisjon leiab, et ka riigiosalusega äriühingud tegid makseid RBG-le ja BSMile sissetulekute jaotamise lepingute või osanike kokkulepete alusel. Düsseldorfi linnal on sajaprotsendiline osalus ettevõtjas Holding der Landeshauptstadt Düsseldorf GmbH ning Monheimi linnal on sajaprotsendiline osalus ettevõtjas Monheimer Versorgungs- und Verkehrs-GmbH. Sellest tulenevalt ja sõltumatult oma juriidilise isiku või muust õiguslikust staatusest on mõlemad ettevõtjad riigi osalusega äriühingud selles tähenduses, nagu see on määratletud komisjoni 16. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/111/EÜ (liikmesriikide ja riigi osalusega äriühingute vaheliste finantssuhete läbipaistvuse ning teatavate ettevõtjate finantsläbipaistvuse kohta) artikli 2 lõikes b (29).
(132)
Seetõttu teeb komisjon järelduse, et ettevõtja Holding der Landeshauptstadt Düsseldorf GmbH maksed RBG-le ning ettevõtja Monheimer Versorgungs- und Verkehrs-GmbH makseid BSM-ile finantseeritakse riiklikest vahenditest.
(133)
Euroopa Kohus on samuti otsustanud, et isegi kui riik saab riigi osalusega äriühingut kontrollida ja tal on valitsev mõju kõnealuse ettevõtja toimingute üle, ei saa siiski automaatselt eeldada, et konkreetsel juhul seda kontrolli ka tegelikult tehakse. Riigi osalusega äriühing saab tegutseda rohkem või vähem iseseisvalt sõltuvalt talle riigi poolt jäetud tegevusulatusest. Seega ainuüksi asjaolu, et riigi osalusega äriühingut kontrollib riik, ei ole piisav, et selle ettevõtja võetud meetmeid (nt kõnealuseid rahalisi toetusmeetmeid) saaks käsitleda riigi meetmetena. Lisaks tuleb uurida, kas ametiasutused olid ühel või teisel viisil seotud nende meetmete vastuvõtmisega. Sellega seoses rõhutas Euroopa Kohus, et seda, kas riigi osalusega äriühingu võetud abimeetmeid saab käsitleda riigi võetud meetmetena, saab järeldada juhtumi asjaoludega seotud faktorite kogumist ja kontekstist, mille raames kõnealune meede võeti (30).
(134)
Selliseks faktoriks võib olla näiteks selle riigi osalusega äriühingu integreeritus riigiasutuste süsteemi, tema tegevuse laad ja asjaolu, kas ettevõtja tegutseb turul tavapärastes konkurentsitingimustes kõrvuti eraõiguslike ettevõtjatega, ettevõtja õiguslik seisund, st kas see kuulub avaliku õiguse või tavapärase äriühinguõiguse reguleerimisalasse, riigiasutuste poolt ettevõtja juhtimise üle tehtava kontrolli intensiivsus ning kõik muud faktorid, mis konkreetse juhtumi puhul osutavad riigi ametiasutuste osalusele meetme vastuvõtmisel või sellele, et nende osalus ei ole ebatõenäoline, arvestades ka meetme rakendusala, sisu ja selles toodud tingimusi (31).
(135)
Seoses avalike veoteenuste osutamisega leiab komisjon esiteks, et need tegevused on määrava tähtsusega sellistes poliitika valdkondades nagu ühine transpordipoliitika, piirkondlik majanduslik areng või linna ja ruumiline planeerimine. Üldjuhul on ametiasutused kaasatud, kui võetakse vastu avaliku teenindamise kohustuse täitmise hüvitisi käsitlevaid otsuseid.
(136)
Teiseks teeb komisjon seoses ettevõtjate Holding der Landeshauptstadt Düsseldorf GmbH ja Monheimer Versorgungs- und Verkehrs-GmbH tegevuse riigipoolse kontrolliga kindlaks, et kõige värskemate kättesaadavate andmete alusel on kümnest Holding der Landeshauptstadt Düsseldorf GmbH järelevalvenõukogu liikmest seitse ka Düsseldorfi linnanõukogu liikmed (32) ja et kõik seitse Monheimer Versorgungs- und Verkehrs-GmbH järelevalvenõukogu liiget on Monheimi linnanõukogu (33) liikmed. Mõlemal juhul kuulub järelevalvenõukogu liikmete hulka ka linnapea.
(137)
Kolmandaks teeb komisjon kindlaks, et juhtimise ja kasumi ülekandmise leppe kaudu tehtud maksetel peab olema Monheimer Versorgungs- und Verkehrs-GmbH järelvalvenõukogu heakskiit. Ettevõtja Holding der Landeshauptstadt Düsseldorf GmbH kapitaliülekanneteks on samuti nõutav valdusühingu järelvalvenõukogu heakskiit.
(138)
Seetõttu teeb komisjon järelduse, et Düsseldorfi linna ja Monheimi linna valdusühingute otsused maksta hüvitist vastavalt RBG-le ja BSMile on ka riigiga seostatavad.
(139)
Seetõttu järeldab komisjon, et kõnealuseid meetmed rahastatakse riiklikest vahenditest ja need on Saksamaaga seostatavad.
9.2. VALIKULINE MAJANDUSLIK EELIS
(140)
Tuleb kindlaks teha, kas RBG-le ja BSM-le võimaldatakse nende meetmetega valikulist majanduslikku eelist.
(141)
Altmarki otsusest tuleneb, „et riigi sekkumine ei kuulu EÜ asutamislepingu artikli 92 lõike 1 [praegune ELi toimimise lepingu artikli 107 lõige 1] kohaldamisalasse, kui see on käsitletav hüvitisena, mis on tasu abi saanud ettevõtjate poolt avaliku teenindamise kohustuse täitmisel osutatud teenuste eest, mistõttu ei saa need ettevõtjad tegelikult rahalist soodustust ja see sekkumise ei anna nendele ettevõtjatele paremat konkurentsipositsiooni võrreldes nendega konkureerivate ettevõtjatega. Samas peab selleks, et niisugust hüvitist ei saaks konkreetsel juhul kvalifitseerida riigiabiks, olema täidetud teatud tingimused” (34).
(142)
Selle kohta märgib Saksamaa, et RBG ja BSM rahastamine kõnealuste sekkumiste kaudu (nii rahastamine ristsubsideerimise teel või vastavalt otserahastamine ettevõtjate avalik-õiguslike aktsionäride poolt ja samuti ka otserahastamine VRR poolt) vastab Altmarki kohtuotsuse neljale kriteeriumile ning seda ei saa pidada riigiabiks ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses.
9.2.1. ABI SAAV ETTEVÕTJA ON REAALSELT VASTUTAV TÄPSELT KINDLAKSMÄÄRATUD AVALIKU TEENINDAMISE KOHUSTUSE TÄITMISE EEST
(143)
Esiteks tuleb eespool nimetatud kohtuotsuse kohaselt kindlaks teha, kas „abi saav ettevõtja on reaalselt vastutav avaliku teenindamise kohustuse täitmise eest” ja kas see kohustus on „täpselt määratletud”.
(144)
Käesoleval juhul vastutavad RBG ja BSM avaliku teenindamise kohustuste täitmine eest, milleks neid volitatakse nn kolmekordse volitusdokumendiga, mis hõlmab järgmist:
-
Düsseldorfi haldusvalitsuse antud tegevusload,
-
Düsseldorfi linna, Neussi linna, Rheinkreis Neussi ringkonna ja Mettmanni ringkonna sõitjateveo kavad,
-
vastavad heaks kiidetud ja keeldumist sisaldavad rahastamisteatised lubatavate hüvitissummade suuruse kohta, mida VRR rahastamise suunise jaotise 7.2 alusel väljastab.
(145)
Saksmaa esitas komisjonile nende dokumentide koopiad.
(146)
Vastuseks huvitatud isiku märkusele nendib komisjon, et esimese Altmarki kriteeriumi täitmiseks ei ole tingimata nõutav avaliku teenindamise kohustuse andmine ühes dokumendis, isegi kui see läbipaistvust suurendaks.
(147)
Algatamisotsuses oli komisjon arvamusel, et avaliku teenindamise kohustus hõlmab käesoleval juhul avaliku sõitjateveo teenuse osutamist bussi, trammi ja rongiga PBefG § 8 ja § 13 kohaselt, mida tehakse RBG-le ja BSMile väljastatud tegevuslubade alusel (vt algatamisotsuse põhjendus 61).
(148)
Hiljem teeb komisjon kindlaks, et RBG ja BSMile antud avaliku teenindamise kohustus sõitjateveo valdkonnas tuleneb nii väljastatud lubadest kui ka kohustusest järgida linna sõitjateveo kavasid, arvestades sagedust, marsruute ja muid nõudeid; nende rahastamise suunise alusel VRRi väljastatud rahastamistaotlus vastab nendele tingimustele.
(149)
Seetõttu jõuab komisjon järeldusele, et avaliku teenindamise kohustus hõlmab käesoleval juhul kogu avaliku sõitjateveo teenuse osutamist bussi, trammi ja rongiga PBefG § 8 ja § 13 kohaselt väljastatud tegevuslubade alusel, mis on RBG-l ja BSMil olemas.
(150)
See tähendab, et avaliku teenindamise kohustus ei ole piiratud nelja kulukategooriaga, mille eest veoettevõtjad võivad hüvitist nõuda, vaid see laieneb ka veoteenuste tagamisele tipptundide ajal. Nelja kulukategooria määratlust, mille eest veoettevõtjad võivad hüvitist nõuda, tuleb arvestada ainult kokkusobivuse kindlakstegemisel teise Altmarki kriteeriumiga.
(151)
Seetõttu jõuab komisjon järeldusele, et avaliku teenindamise kohustus, mida RBG ja BSM peavad täitma (st kõik tegevuslubades ja sõitjateveo kavades ette nähtud veoteenused) on kolmekordses volitusdokumendis täpselt ja ühetähenduslikult määratletud.
9.2.2. PARAMEETRID, MILLE ALUSEL HÜVITIS ARVUTATAKSE, OLID EELNEVALT OBJEKTIIVSELT JA LÄBIPAISTVALT KINDLAKS MÄÄRATUD
(152)
Teiseks tuleb komisjonil kindlaks teha, kas „parameetrid, mille alusel hüvitis arvutatakse, olid eelnevalt objektiivselt ja läbipaistvalt kindlaks määratud”.
(153)
Komisjon viitab, et teise Altmarki kriteeriumi täitmiseks ei ole tingimata vaja hüvitise täpne suurus eelnevalt kindlaks määrata, kui selle summa varasem arvutamismetoodika ja asjakohased parameetrid määratakse kindlaks viisil, mida hilisematest hinnangutest tulenevad muudatused ei saa enam mõjutada
(154)
Algatamisotsuses kahtles komisjon, kas kõik neli kulukategooriat, mis on rahastamise suunise kohaselt hüvitisekõlblikud, on tegelikult seotud avaliku teenindamise kohustuse täitmisega, ning kas need on täpselt määratletud ning kas vähemalt ühe osa nende kulukategooriatega hõlmatud kuludest peaksid ettevõtjad oma majandushuvist lähtudes ise katma (vt algatamisotsuse põhjendused 61-75). Saksamaa ja huvitatud isik esitasid selle kohta täiendavat teavet.
(155)
Komisjon märgib eelkõige, et neli kulukategooriat ei kujuta endast vastupidiselt rahastamise suunise sõnastusele avaliku teenindamise kohustust (vt ka eelnevat lõiget esimese Altmarki kriteeriumi täitmise kohta), (35) vaid määratlevad need kulukategooriad, mille eest veoettevõtjad võivad hüvitist taotleda. Nad ei kata veoettevõtja kõiki kulukategooriaid. Eelkõige jääb nendest välja nii sõidukipargi korrashoid (hõlmatud on üksnes täiendavaid kvaliteedinõuded) kui ka konkurentsivõimeline töötasu, mida makstakse liikluse tipptundidel tulusatel liinidel. Seda punkti täpsustatakse ka kolmanda ja neljanda Altmarki kriteeriumi kontrolli käsitlevas lõigus.
(156)
Lisaks sellele on komisjon kohustatud uurima iga kahtluse alla seatud punkti ja kontrollima seda seoses esitatud märkustega. Komisjonil oli kahtlusi järgmiste punktide kohta:
-
kas kulukategooriad vastavad avaliku teenindamise kohustuste täitmisel tekkivatele kuludele?
-
kas on lubatud juurde arvata avatud kulukategooria, nagu seda rahastamise suunises tehakse?
-
kas parameetrid, mille alusel hüvitis arvutatakse, olid eelnevalt objektiivselt ja läbipaistvalt kindlaks määratud?
(157)
1. kulukategooria: infrastruktuuri korrashoid.
(158)
Komisjon saab Saksamaa esitatud täiendava teabe alusel järeldada, et selle kulukategooria eest makstud hüvitis piirdub infrastruktuuriga, mis on vajalik avalike sõitjateveo teenuste osutamiseks bussi, trammi ja rongiga PBefG § 8 ja § 13 kohaselt, mida tehakse RBG-le ja BSMile väljastatud tegevuslubade alusel. Täpseks infrastruktuuri määratlemiseks selgitab komisjon välja, et kolmekordses volitusdokumendis piiritletakse täpselt see infrastruktuur, mille veoettevõtja tagab.
(159)
Komisjonil ei olnud kahtlusi 2. kulukategooria suhtes.
(160)
3. kulukategooria: transpordiühenduse antud või kohustuste täitmisest tulenevad sõidukite kvaliteedistandardid
(161)
Selle punkti kohta kinnitab komisjon, et Saksamaa tõestuse kohaselt ei ostaks veoettevõtjad nõutavale kvaliteedistandardile vastavaid sõidukeid, kuna võimalikest lisatuludest, mida võiks saavutada parema teeninduskvaliteedi abil, ei piisa lisakulude katmiseks.
(162)
4. kulukategooria: transpordiühenduse või kohustuste täitmisest tulenevad veoalased lisateenused või tootmiskuludest erinevate turuhindadega teenused oma tööpiirkonnas
(163)
Selle punkti juures leiab komisjon, et hõreda liiklusega ajal osutatud teenuste suhtes on Saksamaa tõestanud, et veoettevõtjad ei osutaks neid teenuseid enese majandushuve silmas pidades.
(164)
Teine kahtlus selles punktis käsitles asjaolu, et 4. kulukategooria kolmas alamkategooria oli avatud kategooria, mille kaudu võivad veoettevõtjad taotleda hüvitist nende ülesannete täitmise eest, mis on ette nähtud muude tööpiirkonnas kehtivate või süsteemist tuleneva (haldaja ja/või transpordiühenduse) üksikdokumendi alusel ning mis põhjustavad majanduslikku kahju.
(165)
Komisjon selgitab, et Saksamaa esitatud teabe kohaselt ei ole RBG ja BSM selle alamkategooria raames hüvitisi saanud.
(166)
Rahastamise suunise lisades 2 ja 8 määratletakse meetod, mille alusel arvutatakse hüvitis, mida üksikud veoettevõtjad võivad saada.
(167)
Lisas 2 on nelja kulukategooria üksikasjalik kirjeldus ning küsitluslehed VRR-le teabe edastamiseks, mille alusel VRR arvutab hüvitise eraldi igas kulukategoorias ning igas teenindatavas tegevusharus (buss, tramm, rong). See hõlmab vajalikku teavet kulude arvutamisel infrastruktuuri korrashoiuks (1. kulukategooria), korralduse ja turustuse kohustuste täitmiseks (2. kulukategooria), sõidukite täiendavateks kvaliteedistandarditeks (3. kulukategooria), hõreda liiklusega sõitudeks (kulukategooria 4a) ja tariifilepingute raames sotsiaalpoliitiliste kohustuste täitmiseks (kulukategooria 4b).
(168)
Kulud, mis veoettevõtjatel tekivad iga võimaliku meetme puhul neis neljas kulukategoorias, tuleb näidata eraldi. 2. lisa sisaldab kohaldatavate kulukategooriate määratlust vastavalt raamatupidamistavale ning ettevõtjatele mõeldud küsimustikke, mida nad peavad kasutama oma jooksvate kulude näitamisel. Nimetatud 2. lisas ei ole antud täpseid parameetreid eurodes. Rõhutatakse veel sedagi, et iga teeninduspiirkonna ja tegevusharu parameetrid tuleb eraldi kindlaks määrata.
(169)
1., 2. ja 3. kulukategooriasse jäävate kulude arvutamine peab toimuma raamatupidamisarvestuse kulukategooriate alusel ning nii, et arvesse võetakse materjali- ja energiakulu, üüri- või liisingukulu, üldkulu ning kulumeid ja intresse. 4. kulukategooria esimese alamkategooria puhul kasutab VRR hüvitise arvutamiseks parameetrit, mis põhineb tarbesõiduki sõidukilomeetri piirtulude ja piirkulude erinevusel ning sõltub teeninduspiirkonnast ja tegevusharust. 4. kulukategooria esimese alamkategooria puhul, milleks on sotsiaalpoliitilised kohustused selles tööpiirkonnas (seoses osaniku juhistega), on parameetriks kulumäär, mis leitakse kõrgemate palkade võrdlemisel teatud kindla tariifilepingu sätetega („TV-N, V rühm, 2. aste”). See summa leitakse iga sõidukijuhi kohta eraldi (korrigeerituna võõrettevõtjate ning juhtide võrra, kes võeti tööle alates 1. jaanuarist 2006 või alates TV-N esmakordsest kohaldamisest) ning mis varieerub teeninduspiirkonnast ja tegevusharust olenevalt, kuna erinevatel veoettevõtjatel on kokku lepitud erinevad tariifilepingud ja lisasotsiaalmaksed.
(170)
Need normandmed on pärit aastast 2003 ja neid ajakohastati kooskõlas rahastamise suunise 9. lisas esitatud indeksiga („kulude indekseerimise” sätted). 9. lisa sisaldab mitut faktorit, mis on jaotatud kindlate kululiikide järgi ja valitud nii, et need kajastaksid võimalikult täpselt teatud kindla kululiigi keskmist hindade arengut.
(171)
Saksamaa edastas komisjonile teatised rahastamisest keeldumise kohta, mida VRR saatis RBG-le ja BSM-le rahastamise suunise jaotise 7.4 lõike 2 alusel. Rahastamisteatised sisaldavad järgmist teavet iga kulukategooria kohta: parameeter eurodes tulemusühiku kohta, tulemusühikute hulk, hüvitise summa, mis tuleneb parameetrist tulemusühiku kohta ja tulemusühikute hulgast.
(172)
Näitlikustamiseks on alljärgnevalt esitatud RGB parameetrid linnaraudtee töö kohta 2007. aastal (36):
Bedienungsgebiet
Baustein
Parameter in EUR je Leistungseinheit
Leistungseinheit
Ausgleichsbetrag in EUR
Rheinbahn
BS 1
[…]
[…]
[…]
BS 2
[…]
[…]
[…]
BS 3
[…]
[…]
[…]
BS 4a
[…]
[…]
[…]
BS 4b
[…]
[…]
[…]
BS 4c
[…]
[…]
[…]
Summe
[…]
[…]
[…]
Bedienungsgebiet = Teeninduspiirkond Baustein = Kulukategooria Parameter in EUR je Leistungseinheit = Parameeter eurodes iga tulemusühiku kohta Leistungseinheit = Tulemusühik Ausgleichsbetrag in EUR = Hüvitise suurus eurodes Summe = Summa
(173)
Lühendid BS 1-4c tähistavad eraldi kulukategooriaid. Neljast kulukategooriast igaühes leitakse iga BSM-i ja RBG poolt teenindatava tegevusharu kohta (selles näites linnalähirong) parameeter eurodes. See parameeter korrutatakse eeldatava tulemusühikute hulgaga. Nii leitud summa kinnitatakse hüvitise esialgse summana.
(174)
Seetõttu otsustab komisjon, et meetod, mida VRR kohaldab RBG-le ja BSMile edastatud rahastamisteatistes hüvitiste arvutamisel, põhineb eelkõige eelnevalt objektiivselt ja läbipaistvalt kindlaks määratud parameetritel.
(175)
Komisjon teeb järelduse, et teine Altmarki kriteerium on täidetud.
9.2.3. ÜLEMÄÄRASE HÜVITAMISE PUUDUMINE
(176)
Kolmas Altmarki kohtuotsuses nimetatud tingimus on, et hüvitis ei tohi olla suurem „kui oli vajalik avaliku teenindamise kohustuse täitmisest tulenevate kulude täielikuks või osaliseks katmiseks, arvestades selle kohustuse täitmisega seotud tulu ja mõistlikku kasumit”.
(177)
Komisjon on arvamusel, et nimetatud kriteeriumi täitmise hindamiseks tuleb esmalt kontrollida, kas ainuüksi rahastamisest keeldumise teatiste alusel, mida VRR saatis RBG-le ja BSMile, saab välistada ülemäärase hüvitise olemasolu. Vastasel korral kontrollib komisjon järgmise etapina, kas Saksamaa on tõestanud, et nende konkreetne kohandamine aastateks 2006-2009 olemasolevate lepingutega ettevõtjate ja neid haldavate omavalitsuste vahel on piisav, et välistada RBG-le ja BSMile antud ülemäärased hüvitised.
(178)
Komisjon märgib, et rahastamise suunise jaotistes 5, 7 ja 8 selgitatakse üksikasjalikult hüvitise maksmise menetlust. Veoettevõtjad peavad esitama taotluse hüvitiste saamiseks hiljemalt avaliku teenindamise kohustuste täitmise algusele eelneva aasta 31. oktoobriks. Rahastamise suunise jaotises 5.4 määratletakse hüvitiste maksimaalne suurus, mida ettevõtjal on õigus taotleda. Selleks on kolm erinevat ülempiiri: hüvitise summa, rahastamise summa ja olemasolev rahaline vara.
(179)
Hüvitise summa arvutatakse rahastamise suunise 2. lisas määratletud andmete põhjal iga nelja kulukategooria jaoks eraldi. Veoettevõtjad edastavad 2. lisa kohaselt teabe, mille alusel VRR arvutab parameetrid, mis peavad vastama keskmise suurusega, hästi korraldatud juhtimisega ettevõtja kuludele, mis oleksid sel ettevõtjal avaliku teenindamise kohustuse täitmisel tekkinud ja mis on kajastatud rahastamisteatistes.
(180)
Rahastamise summa all mõeldakse omavalitsuse käsutusse antud rahalist vara. Need suurenevad võimaluse korral kõikide kasumite võrra, mida veoettevõtja saab nelja kulukategooriaga hõlmamata tegevustest.
(181)
Käsutuses olevat rahalist vara määratletakse hüvitise ja rahastamise summa vahena.
(182)
VRR teeb esialgse otsuse veoettevõtjatele makstava hüvitise kohta ning maksab selle välja nelja osamaksena 15. veebruaril, 15. mail, 15. augustil ja 15. novembril. 15. veebruari väljamakse toimub eelneva aasta aruande alusel, muudatusi arvestatakse 15. mai osamakses (vt rahastamise suunise jaotis 7.3).
(183)
RBG ja BSM sarnastele ettevõtjatele, kes saavad hüvitise vastavalt juhtimise ja kasumi ülekandmise leppele või oma valdusühinguga sõlmitud lepingu kaudu, kehtib erikord. Neil juhtudel väljastab VRR teatise rahastamisest keeldumise kohta. Selles teatises on fikseeritud hüvitise suurus, millele ettevõtjal on õigus. Teise võimalusena sätestatakse rahastamise suunises, et sellised ettevõtjad võivad esitada taotluse kohustava teate saamiseks lubatavate hüvitiste suuruse kohta (vt rahastamise suunise jaotis 7.2).
(184)
Viimati nimetatud juhul sätestab rahastamise suunis, et abi asjakohasuse korral peab abi saav ettevõtja koos omavalitsusega, kelle alluvuses ta on, kehtestama ennetava korra ülemäärase hüvitamise vältimiseks. Kuna Saksamaa on arvamusel, et kõnealune meede ei kuulu riigiabi alla, siis seni vastavaid meetmeid ei ole võetud.
(185)
Veoettevõtjad peavad igal aastal näitama tegeliku kulu, mis on neile avaliku teenindamise kohustuste täitmisel tekkinud. VRR hindab neid andmeid ja juhul, kui eelnevalt arvutatud hüvitis ületab tegelikku kulu, nõuab VRR enammakstud raha tagasi.
(186)
Komisjon on arvamusel, et rahastamise suunise praegune sõnastus ei ole RBG ja BSM ülemäärase hüvitamise välistamiseks piisav järgmistel põhjustel:
a)
välja on jäetud kasum, mida saadakse veoteenuste osutamise eest tipptundidel tulusatel liinidel: rahastamise suunise praeguse sõnastuse kohaselt loetakse avaliku teenindamise kohustusteks üksnes neid ettevõtjatele seatud kohustusi, mis kuuluvad nelja hüvitatava kulukategooria alla. Hüvitise arvutamisel peetakse silmas nelja kulukategooria alla kuuluvate teenuste tulusid, st eelkõige teenuseid hõreda liiklusega ja kõrvalistes piirkondades; tulusatest veoteenustest tipptundidel saadav tulu on siiski välja jäetud:
b)
puudub juhtimise ja kasumi ülekandmise leppe alusel saadud ülemäärase raha tagasinõude mehhanism: praegusel kujul käsitatakse rahastamise suunises erinevalt VRRilt hüvitisi saavaid ettevõtjaid ning neid ettevõtjaid, kellele makstakse hüvitist juhtimise ja kasumi ülekandmise leppe alusel. Kui esimeste käsutuses on ainult rahastamise suunise alusel arvutatav hüvitise summa, siis teiste kulud kaetakse täies ulatuses. Neil on õigus endale jätta vahesumma (rahastamise suunise alusel saada oleva summa ja oma tegelike kulude vahe), kuna ei leidu ühtegi õiguslikult siduvat menetlust, mis annaks VRRile õiguse seda vahesummat tagasi nõuda.
(187)
Avaliku teenindamise kohustuse täitmise hüvitamine võib käesoleval juhul toimuda otse vastavate ettevõtjate avalike osanike panuste, juhtimise ja kasumi ülekandmise leppe ja/või VRRi kaudu. Komisjon kinnitab, et kolmanda Altmarki kriteeriumiga ei ole tehtud kohustuseks, et makseid peab tegema korraldav asutus (kelleks antud juhul on VRR). Siiski peab olema tagatud, et iga-aastane hüvitis ei ületa summat, mis on nõutav avaliku teenindamise kohustustega tekkivate kulude katmiseks.
(188)
Rahastamisteatistes on määratud, et neis sisalduv summa on tegelike kulude järelkontrolli reservatsiooniga suurim makstav summa. Rahastamise summa all mõeldakse omavalitsuse käsutusse antud rahalist vara.
(189)
Veoettevõtjad peavad igal aastal näitama tegeliku kulu, mis on neile avaliku teenindamise kohustuste täitmisel tekkinud. Hilisemal kontrollimisel kajastub tegelik kulu, mis on tekkinud igas tegevusharus ja igas kategoorias eraldi. Seejärel võrreldakse tagantjärele väljaselgitatud kulusid eelnevalt antud kuludega. Võrdlemise hõlbustamiseks vastab tagantjärele arvutuskäiku kajastav rahastamisteatise struktuur eelnevat arvutuskäiku sisaldava rahastamisteatise struktuurile. Saksamaa andmete kohaselt koostatakse sellised eelnevad ja võrdlevad rahastamisteatised RBG ja BSMi kohta iga kontrollitava aasta eest. VRR hindab neid andmeid ja juhul, kui eelnevalt arvutatud hüvitis ületab tegelikku kulu, nõuab VRR enammakstud raha tagasi. Rahastamise suunises puudub siiski täpsem kord ülemäärase rahastamise või ülemakstud raha tagastamise meetodi kohta.
(190)
Seetõttu peab komisjon kontrollima, kas BSM ja RBG on ajavahemikul 1. jaanuarist 2006 kuni 31. detsembrini 2009 saanud ülemäärast hüvitust. Saksamaa edastas komisjonile teabe BSMile ja RBG-le tehtud tegelike maksete kohta. Selleks saatis Saksamaa komisjonile RBG ja BSMi iga-aastased kasumiaruanded. Igal aastal kontrollib iga ettevõtja tulusid ja kulusid majanduskontroll, kes oli eelnevalt ka vastavad aastaaruanded kinnitanud.
(191)
2006. aastal tekkis RBG-l 65 miljoni euro suurune kahjum (37). 64,1 miljoni euro suuruse kahjumi katsid Nordrhein-Westfaleni liidumaa ja VVR. Nimetatud summa on 7 miljoni euro võrra väiksem summast, millele RBG-l oleks olnud õigus VRR-i rahastamisteatise järgi. 2007. aastal andsid Nordrhein-Westfaleni liidumaa ja VVR ettevõtjale RGB hüvitist kogusummas 52,2 miljonit eurot. Nimetatud summa on 17,5 miljoni euro võrra väiksem summast, millele RBG-l oleks olnud õigus VRR-i rahastamisteatise järgi. 2007. aastal olid RBG aruandeaasta tulud ja kulud nullis. 2008. aastal oli RBG avaliku teenindamise kohustuste täitmise eest saadud hüvitise suuruseks 41,9 miljonit eurot, mis kattis tema kahjumi, millest tulenevalt oli RBG aruandeaasta puhaskasum nullis. Nimetatud summa on 14,1 miljoni euro võrra väiksem summast, millele RBG-l oleks olnud õigus VRR-i rahastamisteatise järgi. 2009. aastal oli RBG avaliku teenindamise kohustuste täitmise eest saadud hüvitise suuruseks 45,3 miljonit eurot, mis kattis tema kahjumi, millest tulenevalt oli RBG aruandeaasta puhaskasum nullis. Nimetatud summa on 11,4 miljoni euro võrra väiksem summast, millele RBG-l oleks olnud õigus VRRi rahastamisteatise järgi.
(192)
Aastatel 2006-2009 ulatus BSMi kahjum avaliku sõitjateveo sektoris järgmiste summadeni[…] eurot (2006), […] eurot (2007), […] eurot (38) (2008) ja[…] eurot (2009). Võrreldes neid kahjumeid rahastamisteatiste summadega, märgib komisjon, et BSMi kahjum avaliku sõitjateveo sektoris ületab rahastamisteatistes fikseeritud summad. Kogukahjum (st rahastamisteatistes lubatud maksete summa ja lisakahjum) kaeti ettevõtjaga Monheimer Versorgungs- und Verkehrs-GmbH sõlmitud juhtimise ja kasumi ülekandmise leppe alusel, nii et BSMi majandusaasta netokasum/-kahjum olid nullis.
(193)
Komisjon tuvastab, et lisakahjumi katmine ei põhine mitte uuel rahastamissüsteemil, vaid eranditult juhtimise ja kasumi ülekandmise leppel. Nimetatud juhtimise ja kasumi ülekandmise lepe sõlmiti enne turu avamist bussiliikluse teenustele 1995. aastal mõnedes liikmesriikides. Kuna turu avamine oli liikmesriikide otsus, siis on juhtimise ja kasumi ülekandmise leppe puhul (niivõrd kui see pidi endast kujutama abi) (39) menetlusmääruse artikli 1 punkti b alapunkti v kohaselt tegemist olemasoleva abiga.
(194)
Komisjon leiab, et sõitjateveo teenuste turg avati määruse (EÜ) nr 1370/2007 jõustumisega ELi õigusnormide alusel 3. detsembril 2009. Määruse (EÜ) nr 659/1999 artikli 1 punkti b alapunkti v kohaselt muutusid kõik sõitjateveo teenused abiks pärast tegevuse liberaliseerimist liidu õiguses ning pärast liberaliseerimise kuupäeva ei käsitleta seda enam olemasoleva abina. Põhjendustes 114-124 nimetatud põhjustel hõlmab see otsus ainult ajavahemikku määruse (EÜ) nr 1370/2007 jõustumiseni.
(195)
Sellest tulenevalt võib komisjon aastate 2006-2009 kohta kinnitada, et BSMi ja RBGd ei ole uue rahastamissüsteemi alusel ülemääraselt rahastatud ning seega on uue rahastamissüsteemi alusel tehtud makseid arvestades kolmas Altmarki kriteerium täidetud.
9.2.4. KESKMISE SUURUSEGA, HÄSTI KORRALDATUD JUHTIMISEGA NING TRANSPORDIVAHENDITEGA ASJAKOHASELT VARUSTATUD ETTEVÕTJA
(196)
Lõpuks sätestab Altmarki kohtuotsus järgmist: „kui avaliku teenindamise kohustust täitvat ettevõtjat ei valitud avalikus hankemenetluses, oli sobiva hüvitise tase kindlaks määratud selliste kulude analüüsi alusel, mida keskmise suurusega, hästi korraldatud juhtimise ja asjassepuutuva avaliku teenindamise nõudluse rahuldamiseks vajalike sobivate transpordivahenditega varustatud ettevõtja oleks nende kohustuste täitmiseks kandnud, arvestades kohustuste täitmisega seotud tulusid ja mõistlikku kasumit”.
(197)
RBGd ega ka BSMi ei valitud kõnealuse avaliku teenindamise kohustuse täitmiseks välja avatud, läbipaistva ja mittediskrimineeriva pakkumismenetluse raames. Seega peab komisjon Altmarki neljanda tingimusega seoses uurima teist ettenähtud alternatiivi, mille kohaselt hüvitise suuruse määramisel tuleb aluseks võtta keskmise suurusega, hästi korraldatud juhtimise ja asjakohaselt transpordivahenditega varustatud ettevõtja kulude analüüs.
(198)
Saksamaa toob esile, et hüvitise arvutamisel kasutatud parameetrid leiti kõigi VRRi rahastamissüsteemi kuuluvate ettevõtjate keskmiste kulude alusel.
(199)
Ametliku uurimismenetluse jooksul teatas Saksamaa, et VRR leidis keskmise suurusega, hästi korraldatud juhtimise ja asjakohaselt transpordivahenditega varustatud ettevõtja nelja kulukategooria alla kuuluva avaliku teenindamise kohustuste täitmisel tekkivad kulud oma eksperdi statistiliste andmete alusel. VRR kohandas neid andmeid oma tingimustega, võttes seejuures arvesse teatavaid (nt piirkondlikke) erisusi. Analüüsi põhjal määrab VRR eraldi kindlaks iga kulukategooria keskmiste turuhindade kasumimäära.
(200)
Antud kontekstis märkis komisjon esiteks, et statistiliste andmete kasutamise eesmärk on tagada, et hind kehtestataks keskmise suurusega ettevõtja kulude põhjal.
(201)
Teiseks, võttes arvesse, et kõigil avalikke veoteenuseid osutavatel ettevõtjatel on tegevusluba või avaliku teenindamise leping ning nad pidid täitma neile tegevuslubades või lepingutes kehtestatud nõudeid (nt pidid nad olema varustatud asjakohaste transpordivahenditega, et täita vajalikke kvaliteedinõudeid).
(202)
Menetluse algatamise otsuses osutati, et statistiliste veokulude kasutamisel ei saa per se jõuda järeldusele, et ettevõtjaid, kes nõustusid osutama teenuseid nende parameetrite alusel, tuleks pidada hästi korraldatud juhtimisega ettevõtjateks. Kõnealuse summa kehtestamisel aluseks olnud statistilised andmed käsitlesid üksnes veoteenuste osutamise tegelikke kulusid erinevates piirkondades (Saksamaal ja Austrias) 2003. aastal. Seega puuduvad tõendid, et kõnealused keskmised kulud kujutavad endast tõhusa ettevõtja kulusid. Komisjon tuli ka kohtuasjas C 3/08 - Southern Moravia Bus Companies (40) ja kohtuasjas C 16/07 - Postbus AG (41) nimetatud lõppotsusele. Viimati nimetatud otsuse põhjendustes 85 ja 86 nimetatud põhjused kehtivad ka käesoleva otsuse kohta.
(203)
Komisjon märgib täiendavalt, et 2003. aasta statistilised andmed esitati ja neid ajakohastati kooskõlas rahastamise suunise 9. lisas toodud indeksiga ning vastavalt mahtude suurenemisele/vähenemisele ja struktuurimuutustele. Statistilise kulude hinnaindeksi indekseerimiseks kasutatakse meetodeid, mida rakendatakse ka Saksamaa veoettevõtjate liidu avaliku linnatranspordi (ÖPNV vom Verband Deutscher Verkehrsunternehmen) teenuste puhul, samuti kasutati Saksamaa statistikaameti andmeid. Selline ajakohastamine ei kajasta siiski piisavalt vahepeal selles tööstusharus saavutatud tõhususe kasvu.
(204)
Lõpuks märgib komisjon, et asjaolust, et rahastamise suunisega kehtestati kulukategooria 4b hüvitis (hüvitis täiendavate kulude eest, mis tekivad poliitiliselt põhjendatud, turu tavalistest hüvitusmudelitest suuremate eritariifide kasutamisest), võib järeldada, et veoettevõtjad maksavad VRRis makse, mis on turu tavapärasest tasemest kõrgemad. Saksamaa kinnitas, et RBG ja BSM maksavad selliseid makse ja saavad hüvitisi kulukategooria 4b raames.
(205)
Kokkuvõtteks ei nähtu komisjoni kasutuses olevatest tõenditest, et hüvitiste suurust arvutati nii, et RBG ja BSMi kulusid võrreldi mõne hästi korraldatud juhtimisega ettevõtja kuludega. Seega ei arvutatud hüvitise suurust hästi korraldatud juhtimisega ettevõtjale viidates.
(206)
Komisjon otsustab seetõttu, et neljas Altmarki kriteerium ei ole täidetud maksete osas, mida RGB ja BSM saavad hüvitisena avaliku teenindamise kohustuse täitmise eest.
9.2.5. JÄRELDUS
(207)
Kuna neljas Altmarki kriteerium ei ole täidetud, siis kujutab rahastamissüsteem komisjoni arvates käesoleval juhul RBG ja BSM puhul majanduslikku eelist.
9.3. KONKURENTSI MOONUTAMINE
(208)
Rahastamissüsteem võib põhjustada konkurentsi moonutamist, kuna riiklik rahastamine tugevdab avaliku teenindamise kohustust täivaid ettevõtjaid ning võimaldab neil kasutada neid eeliseid volituse pikendamiseks, samal ajal kui konkurentidel need eelised volituse saamise huvi korral puuduvad. Asjaolu, et ettevõtjaid jaotatakse võib-olla alltööettevõtjateks, ei takista võimalikku konkurentsi mõjutamist, kuna need ettevõtjad tegutsevad koos teiste avalike ja eraettevõtjatega samal turul.
(209)
Lisaks võivad rahalisi vahendeid saavad ettevõtjad kasutada neid eeliseid teiste ettevõtjatega teistel turgudel konkureerides.
9.4. MÕJU LIIKMESRIIKIDEVAHELISELE KAUBANDUSELE
(210)
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt eeldatakse, et kui mõni eelise andmisega seotud meede tugevdab ühe ettevõtja seisundit äritehingutes võrreldes tema konkurentidega liidu siseselt, kahjustab see liikmesriikidevahelisi ärisuhteid (42). Selline soodustatud ettevõtja seisundi tugevnemine konkurentsis teiste äriettevõtjatega liidu piires moonutab (või ähvardab moonutada konkurentsi) ning kahjustab liikmesriikidevahelist kaubandust (43).
(211)
Seetõttu tuleb kindlaks teha, kas VRRi poolt veoettevõtjatele RBG ja BSM antud raha on majanduslikuks eeliseks, mis tugevdab nende positsiooni liidusiseses kaubanduses võrreldes teiste konkurentidega.
(212)
Komisjon juhib esmalt tähelepanu sellele, et avalike sõitjateveo teenuste turg Saksamaal, kus need ettevõtjad tegutsevad, on konkurentsiks avatud ka teiste liikmesriikide ettevõtjatele (44).
(213)
Samuti märkis kohus oma Altmarki otsuses järgmist:
„77.
Selle kohta tuleb kõigepealt märkida, et ei ole välistatud, et liikmesriikidevahelist kaubandust võib siiski kahjustada ka avalik-õiguslik toetus, mis on antud ainult kohalikke või piirkondlikke veoteenuseid osutavale ettevõtjale, kes ei osuta neid teenuseid väljaspool oma päritoluriiki.
78.
Kui liikmesriik annab ettevõtjale avalik-õigusliku toetuse, aitab see ettevõtjal veoteenuse pakkumist jätkata või teenuse mahtu suurendada, mille tagajärjel väheneb muudes liikmesriikides asuvate ettevõtjate võimalus pakkuda veoteenust selle liikmesriigi turu…” (45).
(214)
Lisaks teeb komisjon kindlaks, et veoettevõtjate RBG ja BSM majandusliku eelisega seotud riiklik rahastamine VRRi kaudu parandab nende majanduslikku olukorda. Tänu toetatud majanduslikule olukorrale saavad nad edaspidi veoteenuseid osutada. Lisaks vähendab see Saksamaal ja teistes liikmesriikides asuvate ettevõtjate võimalust osutada oma veoteenuseid mõlema veoettevõtja teenindataval transporditurul (Düsseldorfi piirkonnas) ka siis, kui see on õiguslikult võimalik.
(215)
Komisjon otsustab seetõttu, et RBG ja BSMi rahastamine avaliku teenindamise kohustuste täitmise eest makstava hüvitise näol tugevdab nende positsiooni liidusiseses kaubanduses võrreldes teiste konkurentidega ja mõjutab sellega liikmesriikidevahelist kaubandust.
9.5. JÄRELDUS
(216)
Seetõttu jõuab komisjon otsusele, et RBG-le ja BSMile avaliku teenindamise kohustuse täitmise eest tagatud raha on riigiabi Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõike1 tähenduses.
10. ABI KOKKUSOBIVUS SISETURUGA
(217)
Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklis 93 on ette nähtud abi kokkusobivuse tingimused, mida kohaldatakse transpordi valdkonnas transpordi koordineerimise ja avaliku teenindamise kohustuse täitmisel.
(218)
Komisjon märgib, et käesoleval juhul ei saa kohaldada artikli 106 lõiget 2 avalike vedude ettevõtjatele, kuna artikkel 93 on lex specialis selle artikli 106 lõike 2 suhtes (46).
(219)
Altmarki otsuse kohaselt (47) ei saaks Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklit 93 vahetult kohaldada, vaid üksnes nõukogu määruste alusel, eelkõige määruse (EMÜ) nr 1191/69 või määruse (EMÜ) nr 1107/70 alusel.
(220)
3. detsembril 2009. aastal jõustus määrus (EÜ) nr 1370/2007. Nimetatud määrusega tühistati samaaegselt määrused (EMÜ) nr 1191/69 ja (EMÜ) nr 1107/70.
(221)
Määrust (EÜ) nr 1370/2007 kohaldatakse avaliku teenindamise kohustuse täitmise eest makstava hüvitistele ja see käsitleb avaliku reisijateveoteenuse osutamist raudteel ja muud liiki rööbasteedel ning maanteel. Seetõttu peab komisjon hindama kõnealuste meetmete kokkusobivust siseturu põhimõtetega, võttes aluseks määruse (EÜ) nr 1370/2007, mis oli komisjoni otsuse ajal kohaldatav õigusakt.
(222)
Määruses (EÜ) nr 1370/2007 sätestatakse tingimused, mille alusel pädev asutus võib maksta hüvitist avaliku teenuse osutamise kohustuse täitmise eest reisijateveoteenuse kujul, mida osutatakse avaliku teenindamise lepingu alusel. Käesoleval juhul anti volitus täita avaliku teenindamise kohustust nn kolme volitusdokumendiga (st tegevuslubade, lähiliikluse kavade ja VRRi rahastamissuunise põhjal välja antud vastava rahastamisteatise alusel).
(223)
Komisjon teeb ka kindlaks, et huvitatud isik ei vaidlustanud kõnealusel juhul määruse (EÜ) nr 1370/2007 kohaldamist. Lisaks leiab komisjon, et Saksamaa arvates peaks määrust (EÜ) nr 1370/2007 kohaldatama üksnes hüvitiste maksmisel, mida on antud alates 3. detsembrist 2009.
(224)
Pärast Saksamaa väidete hindamist jõudis komisjon otsusele, et need ei tekita kahtlusi riigiabi eeskirjade ratione temporis kohaldamise suhtes, mille kohaselt komisjon peab oma põhjendustes tuginema otsuse tegemise ajal kehtivatele õigusaktidele. Komisjon on seisukohal, et avaliku teenindamise lepinguid tuleb kontrollida määruse (EÜ) nr 1370/2007 alusel järgmistel põhjustel.
(225)
Komisjon nendib esmalt, et määrus (EÜ) nr 1370/2007 sätestab ise selle jõustumise põhimõtted ja selles nähakse ette määruse kohaldamise ratione temporis. Määruse (EÜ) nr 1370/2007 artikli 12 kohaselt jõustus määrus 3. detsembril 2009. Artikli 10 lõike 1 kohaselt tühistatakse määrus (EMÜ) nr 1191/69 sellest kuupäevast alates. Seega ei saa komisjon enam oma hinnangus tugineda määrusele (EMÜ) nr 1191/69, mis otsuse tegemise ajal enam ei kehtinud, vaid selle asemel tuleks tugineda määrusele (EÜ) nr 1370/2007.
(226)
Teiseks teeb komisjon kindlaks, et määrus (EÜ) nr 1370/2007 ei sisalda viiteid sellele, et see ei ole kohaldatav enne selle määruse jõustumist välja antud avaliku teenindamise lepingutele. Nii sisaldab määruse (EÜ) nr 1370/2007 artikli 8 lõige 3 enne määruse jõustumist välja antud lepingute üleminekusätteid. See säte kujutab endast erandit määruse artikli 8 lõike 2 kohaldamisest, mis käsitleb artiklis 5 määratletud eeskirju lepingu väljaandmise kohta. Seetõttu tuleb märkida, et erandid lepingute väljaandmise kohta üleminekuperioodil ei oleks olnud nõutavad, kui enne määruse jõustumist välja antud avaliku teenindamise lepingud ei oleks jäänud nende kohaldamisalasse. Nii kinnitab artikkel 8 vastupidi, et määruse ülejäänud sätted nende lepingute kohta kehtivad.
(227)
Kolmandaks viitab komisjon, et komisjoni teatist ebaseadusliku riigiabi hindamisel kohaldatavate sätete kohta (48) ei saa käesoleval juhul rakendada. Nii on selles teatises üksikasjalikult selgitatud, et nõukogu ja komisjoni määruste tõlgendamise riigiabi valdkonda puudutavas osas on jäetud tähelepanuta. Määrus (EÜ) nr 1370/2007 sätestab siiski korra selle ajaliseks piiranguks.
(228)
Neljandaks rõhutab komisjon, et Euroopa kohus on samuti kinnitanud põhimõtet, mille kohaselt uut eeskirja tuleb kohaldada kohe õigusnormi varasema normi kehtivusajal tekkinud olukorra oodatavatele tagajärgedele. Komisjon otsustas ka, et õiguspärase ootuse kaitse põhimõttega ei tohi nii kaua viivitada, et uue eeskirja kohaldamine õigusnormi oodatavatele tagajärgedele vana regulatsiooni kehtivuse ajal on välistatud (49).
(229)
Viiendaks otsustas Euroopa Kohus, et ühenduse materiaalõigusnorme tuleb tõlgendada nii, et need on enne nende jõustumist tekkinud olukordade suhtes kohaldatavad üksnes siis, kui selline võimalus tuleneb selgelt nende sõnastusest, eesmärgist või ülesehitusest (50). Nimetatud viimane tingimus on, nagu põhjenduses 228 esitatud, määruse (EÜ) nr 1370/2007 puhul selgesti täidetud.
(230)
Kuuendaks leiab komisjon täiendavalt, et Euroopa Kohus on samas otsuses jõudnud järeldusele, et kui õigusnorme, mille alusel liikmesriik teatab kavandatavast abist, muudetakse enne komisjoni otsuse tegemist, on komisjon otsuse tegemisel kohustatud uute eeskirjade alusel otsuse tegema (51). Lisaks selgitas Euroopa Kohus, et liikmesriigi kavandatavast abist teatamine ei loo lõplikult määratletud õiguslikku olukorda ega õiguspärase ootuse kaitset, mis nõuaks, et komisjon kohaldaks selle abi ühisturu kokkusobivuse hindamisel teatise kuupäeval kehtinud eeskirju. Järelikult oleks vastuoluline võimaldada liikmesriigil, kes seevastu ei ole teatamiskohustust järginud, luua ebaseaduslikult antava riigiabi kaudu lõplikult määratletud õiguslik olukord.
(231)
Seega leiab käesoleval juhul rakendamist määrus (EÜ) nr 1370/2007 (52).
10.1. RIIGIABI KOKKUSOBIVUS SISETURUGA MÄÄRUSE (EÜ) NR 1370/2007 ALUSEL
(232)
Määruse (EÜ) nr 1370/2007 artikli 9 lõike 1 kohaselt peavad „ühisturuga kokku sobima need avaliku teenindamise hüvitised, mida käesoleva määruse kohaselt makstakse avaliku reisijateveoteenuse osutamiseks […]”. Peale selle hindab komisjon, kas rahastamise suunis ja selle alusel RBG-le ning BSM-ile makstud hüvitised vastavad määruse (EÜ) nr 1370/2007 sätetele.
(233)
Määruse (EÜ) nr 1370/2007 artikli 3 lõike 1 kohaselt kehtib järgmine: „Kui pädev asutus otsustab valitud teenusepakkujale anda avaliku teenindamise kohustuste täitmise eest ainuõiguse ja/või määrata ükskõik millise hüvitise, peab ta seda tegema avaliku teenindamise lepingu raames”.
(234)
Käesoleval juhul anti volitus täita avaliku teenindamise kohustust nn kolme volitusdokumendiga (st tegevuslubade, linnatranspordi kavade ja VRRi rahastamissuunise põhjal välja antud vastava rahastamisteatise alusel). Seetõttu otsustab komisjon, et määruse (EÜ) nr 1370/2007 artikli 3 säte on täidetud.
(235)
Määruse (EÜ) nr 1370/2007 artiklis 4 määratletakse avaliku teenindamise lepingute järgmine kohustuslik sisu:
(236)
Artikli 4 lõike 1 punkt a - määratlevad selgesõnaliselt avaliku teenindamise kohustused: nagu selgitatud lõikes 8.2.1, volitati RBG-d ja BSMi selgesõnaliselt täitma avaliku teenindamise kohustust.
(237)
Artikli 4 lõike 1 punkt b - hüvitise arvutamise parameetrid peavad olema eelnevalt objektiivsel ja läbipaistval viisil kehtestatud, et oleks välistatud ülemääraste hüvitiste maksmine: nagu näidatud lõikes 9.2.2, määratakse hüvitiste parameetrid rahastamisest keeldumise teatises objektiivsel ja läbipaistval viisil, kus enne avaliku teenindamise kohustuse täitmist on näidatud suurim makstav summa igas kulukategoorias iga tegevusharu jaoks.
(238)
Artikli 4 lõike 1 punkt c ja artikli 4 lõige 2 - teenuse osutamisega seotud kulude jaotuskord: eespool nimetatud parameetrite alusel on olemas selge kulude jaotuskord nelja kulukategooria kohta, mille eest hüvitist makstakse. Neljas avaliku teenindamise kohustuse kulukategoorias on eraldi kulujaotus, kusjuures neid kohaldatakse Saksa õiguse kohaselt kehtivatele raamatupidamistavadele ja erapooletu audiitor ja VRR kontrollivad seda igal aastal.
(239)
Artikli 4 lõige 3 - avaliku teenindamise lepingute kestus on piiratud ja ei ületa kümmet aastat bussiteenuste ja 15 aastat reisijateveoteenuste puhul raudteel või muudel rööbasteedel: esialgselt anti volitus täita avaliku teenindamise kohustust nn kolme volitusdokumendiga (st tegevuslubade, lähiliikluse kavade ja VRRi rahastamissuunise põhjal välja antud vastava rahastamisteatise alusel). Pärast määruse (EÜ) nr 1370/2007 jõustumist koondati veoettevõtjatele pandud avaliku teenindamise kohustused ainsasse 10aastase kehtivusajaga dokumenti. Avaliku teenindamise lepingute kohta, mis olid olemas juba enne määruse (EÜ) nr 1370/2007 jõustumist, kehtivad üleminekusätted. Määruse (EÜ) nr 1370/2007 artikli 8 lõike 3 punkti d alusel võivad avaliku teenindamise lepingud, mis sõlmiti alates 2000. aasta 26. juulist ja enne 3. detsembrit 2009 muu menetluse kui võistleva pakkumismenetluse alusel, jääda kehtima oma tähtaja lõpuni, kui nad on piiratud kestusega, mis on võrreldav artiklis 4 osutatud kestustega. Käesoleval juhul anti ülesanne artikli 8 lõike 3 punktis d nimetatud ajavahemikus ilma pakkumismenetlust korraldamata. Seetõttu kehtib tähtajaline kehtivusaeg artikli 4 kohaselt. Lepingu kehtivusaeg on nüüd piiratud 10 aastaga; seega on ta kooskõlas artikli 4 lõike 3 sätetega.
(240)
Artikli 4 lõige 5 - teatud sotsiaalsete standardite järgimise nõue: kohaldatavad tariifilepingud sisalduvad vastavates dokumentides, kuna RBG ja BSM on kohustatud rakendama Nordrhein-Westfaleni tööandjana tegutsevate kohaliku omavalitsuse asutuste liiduga kooskõlastatud tariifilepinguid.
(241)
Artikli 4 lõige 6 - teatud kvaliteedistandardite järgimise nõue: kvaliteedistandardite sätted sisalduvad vastavates volitusdokumentides.
(242)
Komisjon on põhjendustes 54 jj sisalduvate selgituste põhjal arvamusel, et kolmekordne volitusdokument sisaldab kõiki kohustuslikke sätteid määruse (EÜ) nr 1370/2007 artikli 4 kohaselt.
(243)
Määruse (EÜ) nr 1370/2007 artiklis 5 määratletakse avaliku teenindamise lepingute sõlmimise tingimused. Määruse (EÜ) nr 1370/2007 artikli 8 lõikes 2 esitatud üleminekusätete kohaselt peab avaliku teenindamise lepingute sõlmimine transpordi kohta raudteel ja maanteel olema määruse artikliga 5 vastavuses siiski alles alates 3. detsembrist 2019. Seega ei ole määruse (EÜ) nr 1370/2007 artikli 5 sätted kõnealusel juhul kohaldatavad.
(244)
Komisjon juhib Saksamaa tähelepanu uuesti sellele, et liikmesriigid peavad selle üleminekuperioodi jooksul võtma meetmeid vastavuse järkjärguliseks saavutamiseks määruse (EÜ) nr 1370/2007 artikliga 5.
(245)
Määruse (EÜ) nr 1370/2007 artikli 6 lõike 1 kohaselt peavad kõik hüvitised olema kooskõlas artikli 4 sätetega ja määruse lisaga.
(246)
Komisjon juhib esmalt tähelepanu sellele, et - nagu eelnevalt selgitatud - on kõnealusel juhul kõik artikli 4 sätted täidetud.
(247)
Määruse (EÜ) nr 1370/2007 lisas on kehtestatud, et hüvitis ei tohi ületada summat, mis saadakse järgnevatest teguritest: kulud, mis tekivad seoses avaliku teenindamise kohustusega, miinus tariifidelt saadud sissetulek, miinus mis tahes positiivne finantsmõju, mis on saadud kõnealus(t)e avaliku teenindamise kohustus(t)ega seonduvas võrgus, pluss mõistlik kasum. Lisas on kindlaks määratud, et kulude ja tulude arvestust peab pidama vastavalt kehtivatele raamatupidamis- ja maksustamispõhimõtetele. Raamatupidamine peab läbipaistvuse otstarbel toimuma eraldi.
(248)
Kõnealusel juhul teeb komisjon kindlaks, et avaliku teenindamise kohustuste hüvitis, nagu esitatud lõikes 9.2.3, on kooskõlas lisas olevate sätetega ja hüvitised ei too kaasa ülemäärast hüvitamist. Pärast kasutustasude, laekumiste, muude positiivsete finantsmõjude ning avaliku teenindamise kohustustega seotud kulude arvestamist selgus, et BSM ja RBG olid avaliku teenindamise kohustuste täitmise tõttu igal aastal kahjumis. Need kahjumid kaeti aastail 2006-2009 vastavate hüvitistega, mille tõttu aruandeaasta kasum oli nullis.
(249)
Lisaks teeb komisjon kindlaks, et ettevõtjad ei saa kõnealusel juhul mingisugust mõõdukat kasumit. Avaliku teenindamise kohustustega seotud kulusid ja laekumisi kontrolliti veel veendumaks, kas nad on kehtivate raamatupidamis- ja maksustamispõhimõtetega kooskõlas. Läbipaistvuse suurendamiseks toimub asjaomaste ettevõtjate raamatupidamine eraldi avaliku teenindamise kohustusega seotud ja sellega mitte seotud teenuste ja tegevuste osas.
(250)
Eespool esitatud selgituste alusel otsustab komisjon, et avaliku teenindamise kohustuste hüvitis ei põhjusta ülemäärast rahastamist ning on kooskõlas määruse (EÜ) nr 1370/2007 artiklitega 4 ja 6 ja selle lisaga.
(251)
Seetõttu on komisjon arvamusel, et kõnealusel juhul on järgitud abi siseturuga kokkusobivuse õigusliku hindamise üldpõhimõtteid. Lisaks märgib komisjon, et avaliku teenindamise kohustuste hüvitise kontrollimine RBG ja BSM huvides määruse (EÜ) nr 1107/70 alusel oleks viinud samasugustele lõpptulemustele.
(252)
Komisjon jõuab seega järeldusele, et RBG-le ja BSMile osutatud abi sobib Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 93 ja määruse (EÜ) nr 1370/07 artikli 9 lõike 1 kohaselt siseturu põhimõtetega kokku.
11. JÄRELDUS
(253)
Seega jõuab komisjon järeldusele, et RBG-le ja BSMile osutatud abi sobib määruse (EÜ) nr 1370/07 artikli 9 lõike 1 ja Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 93 kohaselt siseturu põhimõtetega kokku. Komisjon juhib tähelepanu sellele, et käesolev otsus puudutab võetud meetmete kui riigiabi kokkusobivust siseturuga ning et see hinnang ei enneta komisjoni kontrolli silmas pidades liidu õigusnormide kohaldamist avalikule hankele ja kontsessioonidele.
(254)
Komisjon juhib tähelepanu sellele, et ta võib kontrollida Euroopa Kohtu väljakujunenud kohtupraktika kohaselt riigiabi kokkusobivust siseturuga sõltumatult võimalikust vastuolust Euroopa Liidu muu õigusaktiga, sel määral kui viimane ei ole lahutamatult seotud abi esemega niivõrd, et eraldatud kontrollimine ei ole võimalik.
(255)
Kõnealusel juhul tuvastab komisjon, et võimalikul vastuolul avalike hangete ja kontsessioonide eeskirjadega, näiteks kui väljastatakse tegevuslubasid BSMile ja RBG-le, ei oleks konkurentsi kahjustav mõju vältimatu, mis abi tõttu tekkivat konkurentsi moonutamist veelgi suurendaks. Käesolev otsuses piirdutakse seega riigiabi hindamisega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Riigiabi, mida Saksamaa andis aastatel 2006-2009 ÖSPV rahastamise suunise alusel ettevõtjate Rheinbahn AG ja Bahnen der Stadt Monheim rahastamiseks transpordiühenduse Verkehrsverbund Rhein-Ruhri kaudu, sobib määruse (EÜ) nr 1370/2007 artikli 9 lõike 1 ja Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 93 kohaselt siseturu põhimõtetega kokku.
Artikkel 2
Käesolev otsus on adresseeritud Saksamaa Liitvabariigile.
Brüssel, 23. veebruar 2011