РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 8 февруари 2012 година
относно държавна помощ SA.28809 (C 29/10) (ex NN 42/10 и ex CP 194/09), приведена в действие от Швеция в полза на Hammar Nordic Plugg AB
(нотифицирано под номер C(2012) 546)
(само текстът на шведски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2012/293/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз („Договорът“), и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочените по-горе разпоредби (1) и като взе предвид техните мнения,
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
С писмо от 26 май 2009 г., заведено на 16 юни 2009 г., Комисията получи жалба относно отпускане на предполагаема държавна помощ на Hammar Nordic Plugg AB чрез продажбата на имот, който е публична собственост, от община Vänersborg под пазарната цена.
(2)
На 27 октомври 2009 г. Комисията препрати неповерителна версия на жалбата до националните органи. Швеция отговори с писмо на 30 ноември 2009 г., заведено на същата дата.
(3)
На 9 март 2010 г. Комисията поиска допълнителна информация и Швеция отговори с писмо от 20 април 2010 г.
(4)
На 11 май 2010 г. Комисията получи информация, предоставена от Chips AB.
(5)
С писмо от 27 октомври 2010 г. Комисията уведоми Швеция, че е решила да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз (2) („ДФЕС“), по отношение на помощта. Решението на Комисията да открие процедура („решението за откриване на процедура“) беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (3). Комисията прикани заинтересованите страни да представят мненията си по отношение на помощта.
(6)
С писмо от 23 ноември 2010 г. Швеция поиска удължаване на крайния срок за представяне на мнения относно решението за откриване на процедура.
(7)
С писма от 15 и 17 декември 2010 г. шведските органи представиха своите мнения на Комисията. Hammar Nordic Plugg AB представи своето мнение на Комисията с писмо от 22 януари 2011 г.
(8)
На 1 февруари 2011 г. Комисията изпрати коментарите на Hammar Nordic Plugg AB на шведските органи за мнение.
(9)
На 1 юни 2011 г. Комисията изпрати допълнително искане за информация, на което Швеция отговори с писмо от 29 юни 2011 г. и изпрати допълнителни разяснения по електронна поща на 12 септември и на 30 септември 2011 г.
(10)
На 6 юни 2011 г. Комисията изпрати въпросник на Chips AB, на който дружеството не отговори пряко. Част от информацията обаче бе предоставена от Chips AB на шведските органи, които я включиха в посочените по-горе коментари от 12 септември 2011 г.
(11)
На 19 октомври 2011 г. се състоя среща между службите на Комисията и представители на Hammar Nordic Plugg AB.
(12)
С електронна поща от 3 ноември 2011 г. Hammar Nordic Plugg AB предостави допълнителна информация на Комисията. На 4 ноември 2011 г. Комисията препрати тази информация на шведските органи за коментар. На 28 ноември 2011 г. Швеция потвърди, че органите нямат коментари.
2. ОПИСАНИЕ
2.1. Получателите и заинтересованите страни
(13)
Получател на помощта е Hammar Nordic Plugg AB („Hammar“). Това е дружество с ограничена отговорност, чиято дейност се състои от отдаване под наем на помещения и управление на недвижими имоти. Седалището на дружеството е установено в Trollhättan, провинция Västra Götaland (Швеция). Hammar е изцяло притежавано от дружеството майка Hammar Nordic Fastigheter AB, което от своя страна е изцяло собственост на частно лице - Anders Hammar (4).
(14)
Община Vänersborg („общината“) се намира в провинция Västra Götalands (Швеция), в близост до Норвегия. Съгласно шведската карта на регионалната помощ за периода 2007-2013 г. общината не се намира в област, която получава подпомагане.
(15)
Fastighets AB Vänersborg („FABV“) е дружество за недвижими имоти, притежавано изцяло от общината.
(16)
Topp Livsmedel („Topp“) е принадлежало на Chips AB (5) - подразделение на международната бизнес група Orkla ASA („Orkla“).
(17)
Недвижимият имот, предмет на мярката („обектът“), включва два парцела земя, производствен обект, движимо имущество и права върху интелектуалната собственост (например търговски марки). Той се намира в Brålanda - малко населено място в рамките на община Vänersborg. До 2007 г. Topp е използвал обекта за производството на замразени зеленчуци, като за тази дейност са били ангажирани 30 служители.
2.2. Обобщение на мярката
(18)
С писмо от 26 май 2009 г. Комисията получи жалба във връзка с предполагаемо предоставяне на държавна помощ чрез продажбата на публична собственост (обекта) под пазарната ѝ цена.
(19)
Фактите по случая са следните. В края на 2007 г. Chips AB обявява, че ще закрие производствената дейност на Topp, и започва процеса с продажба на обекта.
(20)
На 13 февруари 2008 г. общината (чрез FABV) купува обекта от Chips AB за сумата от 17 милиона SEK (1,7 милиона евро) (6).
(21)
Също така на 13 февруари 2008 г. FABV сключва два договора с Hammar. Първият договор е договор за наем, с който FABV отдава под наем на Hammar целия обект (7). Вторият договор се отнася за опцията Hammar да закупи обекта от FABV по всяко време между 1 март 2008 г. и 28 февруари 2010 г. за определена сума в размер на 8 милиона SEK (0,8 милиона евро). На 11 август 2008 г. Hammar упражнява опцията по този договор и придобива обекта срещу определената цена.
(22)
С договор от 1 март 2008 г. Hammar, от своя страна, отдава под наем по-голяма част от обекта на местни предприемачи срещу наем (8), който е по-висок от договорения между него и FABV. Освен това, като условие за сключване на договора за наем, местните предприемачи поставят искането да се предвиди опция те да придобият обекта в бъдеще, ако Hammar стане негов собственик. Опционният договор е подписан на същата дата, като дава право на местните предприемачи да придобият обекта за сумата от 40 милиона SEK (4 милиона евро).
(23)
На 2 септември 2008 г. Hammar и местните предприемачи сключват договор, по силата на който обектът е продаден на последните за договорената цена от 40 милиона SEK.
3. РЕШЕНИЕ ЗА ЗАПОЧВАНЕ НА ПРОЦЕДУРА
(24)
Комисията има основания да смята, че продажбата на обекта от FABV на Hammar включва държавна помощ. Поради това на 27 октомври 2010 г. Комисията започна официална процедура по разследване на посочената транзакция (9).
(25)
Шведските органи и Hammar представиха своите мнения относно решението за откриване на официалната процедура по разследване.
(26)
Становището на шведките органи е, че продажбата на обекта от FABV на Hammar не представлява държавна помощ. Те твърдят, че при закупуването на обекта чрез FABV единствената цел на общината е била да се осигури продължаване на производствената дейност и запазване на работните места. Тъй като общината не е възнамерявала да развива дейността лично, тя е избрала предложеното от Hammar решение, а именно - обектът да бъде даден под наем с опция да бъде закупен. Швеция също така отбеляза, че във връзка с предоставената на Hammar опция се е наложило вливане на капитал от бюджета на общината в този на FABV в размер на 9 милиона SEK (0,9 милиона евро), за да се учреди гаранция за загубата, която FABV би понесло, ако Hammar се възползва от опцията.
(27)
Hammar твърди, че FABV е закупило обекта от Chips AB на изключително висока цена, което може да означава наличие на държавна помощ за Orkla. Освен това Hammar е на мнение, че покупко-продажбата на обекта между него и FABV е извършена при пазарни условия и че продажбата не е засегнала търговията между държавите членки, нито е нарушила конкуренцията.
(28)
В подкрепа на своите твърдения Hammar представи последваща оценка на стойността на обекта с дата 20 януари 2011 г., изготвена от PricewaterhouseCoopers („докладът на PwC“). В доклада се посочва, че поради изключително голямата степен на несигурност при изчисляване на пазарната цена на този вид недвижим имот може да се твърди, че при всяка продажба на обекта (т.е. първоначалната му продажба от Chips AB на FABV, последващата му продажба на Hammar и накрая продажбата от Hammar на местните предприемачи) неговата цена е била близка до пазарната. Във връзка с продажбата от FABV на Hammar и последващата продажба на местните предприемачи в доклада на PwC по-специално се посочва, че платените цени са съответствали на пазарните цени предвид финансовите условия на двата договора за наем (т.е. между FABV и Hammar, от една страна, и между Hammar и местните предприемачи, от друга страна).
(29)
По време на срещата със службите на Комисията, състояла се на 19 октомври 2011 г., и в допълнителната информация, изпратена на Комисията на 3 ноември 2011 г., Hammar заяви, че към момента, в който между него и общината е договорена опцията той да придобие обекта за 8 милиона SEK, не е имало други оферти за закупуване на обекта, поради което тази цена следва да се приеме за пазарната цена, независимо от всякакви други оценки, които при всички случаи са хипотетични.
(30)
На 3 ноември 2011 г. Hammar представи на Комисията доклад, изготвен от Copenhagen Economics A/S (10) („Copenhagen Economics“), относно евентуалното въздействие върху търговията между държавите членки както на покупко-продажбата на обекта между Chips AB и FABV, така и на последващата му продажба от FABV на Hammar. Заключението от доклада е, че при първата транзакция е възможно да е била засегната търговията в рамките на Съюза, тъй като продавачът Chips AB е международно дружество (финландското подразделение на норвежката група Orkla), което участва в конкуренцията на международния пазар. За сметка на това в доклада се посочва, че продажбата на обекта от FABV на Hammar не е имала никакво въздействие върху търговията в рамките на Съюза, или това въздействие е било незначително, тъй като Hammar работи само на местно равнище и на съответния пазар няма международни конкуренти.
4. ОЦЕНКА НА МЯРКАТА
4.1. Наличие на държавна помощ
(31)
За да се прецени дали продажбата на обекта от FABV на Hammar е свързана с държавна помощ, тя трябва да бъде разгледана в съответствие с член 107, параграф 1 от ДФЕС, който предвижда, че „всяка помощ, предоставена от държава членка или чрез ресурси на държава членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите членки, е несъвместима с вътрешния пазар“.
(32)
Комисията отбелязва, че получателят на помощта, т.е. Hammar, представлява предприятие, тъй като извършва стопанска дейност, като предлага на пазара недвижими имоти и свързани с тях услуги.
(33)
Общината е извършила транзакцията с посредничеството на FABV. FABV е собственост изцяло на общината, която покрива неговите загуби от своя обичаен бюджет. Членовете на управителния съвет на FABV са членове на общинския съвет на община Vänersborg. Следователно решенията на FABV са публични решения и доколкото те имат финансови последици, предполагат използването на публични ресурси. Освен това е ясно, че общината е имала участие в тази транзакция, тъй като във връзка с предоставената на Hammar опция се е наложило вливане на капитал в размер на 9 милиона SEK от общината в бюджета на FABV, за да се учреди гаранция за загубата, която би била реализирана, ако Hammar се възползва от възможността. С оглед на гореизложеното заключението на Комисията е, че в продажбата на обекта на Hammar е имало елемент на публични ресурси.
(34)
Тъй като продажбата е поставила в по-благоприятно положение конкретно предприятие (Hammar), тя трябва да бъде разглеждана като мярка със селективен характер.
(35)
Мярката нарушава или има потенциал да наруши конкуренцията и да засегне търговията в рамките на Съюза и на Европейското икономическо пространство („търговията в рамките на ЕИП“) по смисъла на практиката на Съда на Европейския съюз в областта на държавните помощи. За да се аргументира тезата, че селективното предимство, свързано с продажбата на обекта на Hammar, не е имало никакво въздействие върху търговията или това въздействие е било незначително, в доклада на Copenhagen Economics (вж. съображение 30) се посочва, че пазарът на недвижими имоти, на който работи Hammar, е само с местен обхват. Потенциалното въздействие върху търговията обаче не зависи от това дали даден получател на държавна помощ работи на международния пазар или само на националния, а от това дали стоките или услугите, с които той търгува, могат да бъдат предмет на търговия в рамките на Съюза (11). В този случай критерият е изпълнен, тъй като недвижимите имоти и свързаните с тях услуги са предмет на търговия и инвестиции в рамките на Съюза. В настоящия случай това се потвърждава от факта, че предишният собственик на обекта (Chips AB) е финландското подразделение на Orkla - група с международна дейност. Това е доказателство за трансграничен интерес към въпросния актив, т.е. обектът, който, освен това, не е празен парцел земя, а действащ производствен обект за замразени храни.
(36)
Поради това Комисията смята, че макар Hammar да развива своята дейност изключително на местно равнище, дружеството работи на пазар, на който не може да се изключи наличието на въздействие върху търговията и конкуренцията в рамките на Съюза и на ЕИП. Съответно според Комисията представените от Hammar аргументи не представляват основание за отклоняване от предварителните констатации по този критерий в решението за откриване на процедура.
(37)
Следователно единственият критерий за определяне на наличието на въпросната държавна помощ е дали с продажбата на обекта от FABV е предоставено предимство на Hammar. Въз основа на наличната информация Комисията смята, че FABV е продало на Hammar обекта на цена под пазарната му стойност - нещо, което е малко вероятно да бъде направено от някой частен пазарен инвеститор - с което е предоставило предимство на Hammar.
(38)
Настоящото дело се отнася до продажбата на определени активи, които са публична собственост, на частно предприятие. Някои от активите са недвижими имоти (земя и сгради) и за да се прецени дали има помощ в тези случаи, Комисията прилага установеното в „Съобщение на Комисията относно елементите на държавна помощ при продажба на земя и сгради от публични органи“ (12) („съобщението“). Когато продажбата се отнася за други видове активи, Комисията прилага теста за частен стопански субект в условията на пазарна икономика, т.е. тя преценява дали публичният продавач е действал като частен инвеститор, който развива дейност в условията на пазарна икономика. Тъй като съобщението се основава на същия тест за частния инвеститор обаче, за по-голяма яснота Комисията ще се позовава на посоченото съобщение при извършването на оценката на цялата транзакция (13).
(39)
По-специално, в съответствие с точка II, подточка 1 от съобщението, възможността за наличие на държавна помощ в полза на купувача автоматично се изключва, когато продажбата е в рамките на „достатъчно добре публично оповестена, открита и безусловна тръжна процедура, сравнима с публична продажба, като се приема най-добрата или единствената оферта“. От събраната от Комисията информация проличава, че FABV не е организирало тръжна процедура за продажбата на обекта, поради което възможността за наличие на държавна помощ не може да бъде изключена автоматично на това основание.
(40)
Hammar твърди, че цената от 8 милиона SEK отразява пазарната цена на обекта, тъй като в момента на договаряне на опцията не е имало други оферти. Комисията отбелязва обаче, че продажбата на обекта от страна на общината не е била прозрачна и открита за други кандидати. Следователно цената, на която той е бил продаден, не позволява на Комисията да направи заключение относно неговата действителна пазарна стойност (14). Освен това Комисията отбелязва, че FABV е закупило обекта на 13 февруари 2008 г. за сумата от 17 милиона SEK, като на същата дата се е договорило с Hammar да му предостави опция за закупуване за много по-ниската цена от 8 милиона SEK.
(41)
В точка II, подточка 2, буква а) от съобщението също така се предвижда, че ако продажбата се извършва без безусловна тръжна процедура, „би трябвало да се извърши независима оценка от един или повече независими оценители на активите преди започване на преговорите по продажбата, с цел определяне на пазарна цена, въз основа на общоприетите пазарни показатели и стандарти за оценка“. Комисията отбелязва, че FABV не е поискало независима оценка на обекта преди преговорите по продажбата.
(42)
Въпреки липсата на открита и безусловна тръжна процедура и на независима оценка преди преговорите по продажбата обаче пазарната стойност на обекта, продаден от FABV на Hammar, може да се предположи въз основа на друга налична информация.
(43)
Когато обектът е предложен за продажба през 2007 г., Chips AB е възложило на Colliers International (15) да изготви предварителния договор за продажба. Colliers International определя цена от 27 милиона SEK (2,7 милиона евро) само за недвижимия имот, без да се включват движимото имущество и правата върху интелектуалната собственост. Както бе отбелязано в решението за откриване на процедура, Комисията смята, че това е разумна оценка на пазарната цена, тъй като: i) оценката е направена преди преговорите по продажбата; ii) изготвянето на оценката е била възложено от Chips AB във връзка с продажбата на обекта, т.е. в условия, в които е логично Chips AB да не е имал други интереси, освен да получи точна оценка на пазарната стойност; iii) проучването е направено от трета страна, независима от продавача и от купувача; и iv) Colliers International има богат опит в сектора на недвижимите имоти. Hammar обаче оспори предварителното становище на Комисията, че тази оценка е независима, тъй като тя е била поръчана от продавача. Hammar също така смята, че допусканията на Colliers International са били нереалистични (inter alia, допуснато е, че делът на незаетите площи ще бъде само 10 %) предвид положението на обекта в момента на транзакцията.
(44)
Друг възможен показател за пазарната цена на обекта може да бъде намерен в оценката, извършена от Swedbank Kommersiella Fastigheter (16) („Swedbank“) през юни 2008 г. Тази оценка е направена от името на местните предприемачи, които впоследствие са купили обекта, с цел отпускане на заем за неговото придобиване. Swedbank е оценило обекта на 30 милиона SEK (3 милиона евро), въпреки че площта на оценените помещения е била по-малка от тази на целия обект (17). Swedbank е допуснало дял на незаетите площи в размер на 35 %, докато всички други допускания са съпоставими с използваните от Colliers International.
(45)
В доклада на PwC са представени редица оценки на пазарната стойност на обекта в зависимост от момента, в който той е продаден. Така например в доклада се констатира, че стойността на обекта в момента на продажбата му от Chips AB на FABV е била приблизително 9 милиона SEK, докато при неговото отдаване под наем от FABV на Hammar в същия ден (13 февруари 2008 г.) тя е била около 5,5 милиона SEK(0.55 милиона евро). В доклада на PwC е представена и трета оценка на пазарната стойност на обекта към момента, в който Hammar го е дал под наем на местните предприемачи (1 март 2008 г.), в размер на близо 21 милиона SEK (2,1 милиона евро).
(46)
На първо място, Комисията отбелязва, че в доклада на PwC са представени различни данни за пазарната стойност на обекта в рамките на кратък период от време. Тъй като при пазарната стойност на недвижимите имоти има тенденция тя да се запазва сравнително стабилна в краткосрочен план, освен в случай на извънредни обстоятелства, Комисията има сериозни съмнения по отношение на някои от оценките, предоставени в доклада на PwC, особено предвид обстоятелството, че всички операции са осъществени в много кратък период от време.
(47)
По отношение на първите две оценки на обекта, посочени в доклада на PwC (съответно 9 милиона SEK и 5,5 милиона SEK), Комисията стигна до извода, че те изглеждат нереалистични в сравнение с успоредните оценки на Colliers International и Swedbank. От една страна, във връзка с оценката от 5,5 милиона SEK Комисията отбелязва, че PricewaterhouseCoopers („PwC“) изготвя своята оценка на база паричните потоци, получени от наема за обекта, платен от Hammar на FABV. PwC признава, че този наем е много нисък в сравнение с нормалната възвръщаемост на подобен промишлен обект. Тази разлика е още по-очевидна при сравнението с наема, който Hammar е договорил с местните предприемачи само няколко дни по-късно и който е бил близо седем пъти по-висок (вж. бележки под линия 7 и 8). Поради това Комисията стига до заключението, че наемът, плащан от Hammar, е бил под пазарната цена. Съответно Комисията смята, че оценката в размер на 5,5 милиона SEK, изготвена въз основа на предполагаемо равнище на приходите от наем, който е под пазарното равнище, не отразява действителната пазарна стойност на обекта. От друга страна, оценката от 9 милиона SEK се основава на допускането за дял на незаетите площи в размер на 100 % за първите 2 години, който впоследствие намалява до 75 % за година 3 и 50 % за година 4 и се задържа на 60 % за останалата част от периода, обхванат от оценката. При допуснатия дял на незаетите площи обаче не е отчетен фактът, че в момента на продажбата се е знаело, че местните предприемачи са готови да наемат обекта, и че следователно стойността, подлежаща на оценка, е тази на обекта с наемател.
(48)
При третата оценка от доклада на PwC пазарната стойност на обекта в момента, в който Hammar го е продал на местните предприемачи, се определя на близо 21 милиона SEK, въпреки че площта на помещенията, обхваната от оценката, е по-малка от общата площ на обекта (вж. бележка под линия 17). По същество оценката се основава на същата методология като използваната от Colliers International и Swedbank и основното допускане за нейното изготвяне са условията на договора за наем между Hammar и местните предприемачи, т.е. условията на наема, прилагани към момента на продажбата. Трябва също така да се отбележи приемливостта на предположението, че условията на наема са отговаряли на пазарните условия, по-специално тъй като са били договорени между двама частни пазарни оператори, които вероятно имат само икономически обосновани мотиви. Поради това Комисията смята, че третата оценка на пазарната стойност на обекта, посочена в доклада на PwC, е достоверна.
(49)
Следователно е ясно, че независимо от това коя оценка на пазарната стойност на обекта бъде избрана (тази на Colliers International, на Swedbank или третата оценка от доклада на PwC), цената от 8 милиона SEK, за която FABV е продало обекта на Hammar, е била доста под пазарната цена и съответно е предоставено предимство на Hammar.
(50)
Тъй като са изпълнени всички необходими критерии по член 107, параграф 1 от ДФЕС, Комисията стига до заключението, че разглежданата мярка представлява държавна помощ, която освен това е неправомерна, тъй като е предоставена на получателя без предварителното съгласие на Комисията.
(51)
Предимството за получателя на помощта се изразява в разликата между цената, платена от Hammar, т.е. 8 милиона SEK, и пазарната цена на обекта.
(52)
За да определи пазарната цена на обекта, Комисията разглежда възможните алтернативи и наличните оценки, а именно: i) 17 милиона SEK, действително платени от FABV на Chips AB на 18 февруари 2008 г.; ii) 40 милиона SEK, действително платени от местните предприемачи на Hammar; iii) 27 милиона SEK според оценката на Colliers International преди продажбата; iv) 30 милиона SEK според оценката на Swedbank от юни 2008 г.; и v) 21 милиона SEK според една от оценките в доклада на PwC.
(53)
Комисията смята, че цената от 17 милиона SEK, платена от FABV на Chips AB в момента на закупуването на обекта, не представлява безспорно доказателство за пазарната му стойност. В решението за откриване на процедура Комисията вече обясни, че Chips AB е приело по-ниска от оценената пазарна цена, тъй като е искало да избегне накърняването на своята корпоративна репутация в резултат на закриването на дейността на обекта и съответната загуба на работни места. Освен това то е искало да се възползва от възможността за бърза продажба, за да приключи своите дейности с Topp. Един частен пазарен оператор, който не е притиснат от подобни обстоятелства (които се отнасят само за Chips AB), би поискал по-висока цена. Поради тези причини Комисията не смята, че е необходимо да отговаря на обобщения в съображение 27 от настоящото решение аргумент на Hammar, който освен това се отнася до въпрос, невключен в официалното разследване.
(54)
Въз основа на получената информация по време на официалната процедура по разследване Комисията също така установи, че сумата от 40 милиона SEK, договорена с местните предприемачи, не е подходящ ориентир за пазарната цена на обекта, тъй като предприемачите са финансирали една част от договорената сума с банков заем, а другата - със заем от самото дружество Hammar. Големият дял на финансирането, предоставено от купувача (който в същото време е и кредитор на транзакцията), и съответният кредитен риск, който той поема, не подкрепят наистина твърдението, че номиналната цена от 40 милиона SEK представлява действителната финансова стойност на обекта. Следователно номиналната цена, платена при тази транзакция, не е безспорно доказателство за цената, която би била платена за обекта в случай на продажба при пазарни условия, но със сигурност е допълнителна индикация за това, че цената от 8 милиона SEK не отразява пазарната стойност на обекта. Двете цени са били определени в рамките на по-малко от 3 седмици, а такава значителна разлика за толкова кратък срок потвърждава, че тази сума не е пазарната цена.
(55)
По отношение на оценките на Colliers International и Swedbank по принцип Комисията няма причини да се съмнява, че те са независими и изготвени по общоприетите стандарти. Комисията обаче признава, че въпросните оценки не могат да бъдат пряко сравнени, тъй като някои от заложените в тях допускания се различават. При наличната информация Комисията не може да бъде напълно сигурна дали посочените оценки представят най-вярното отражение на действителната пазарна стойност на обекта, тъй като в основата им стоят допускания и сравнения с други сделки на пазара, а не операциите, предмет на които е самият обект.
(56)
Предвид всичко посочено Комисията смята, че е целесъобразно да използва пазарната стойност от третата оценка в доклада на PwC. Както бе отбелязано в съображение 48, Комисията приема, че тази оценка, макар и изготвена след операциите, се основава на данните за паричните потоци от договор за наем, който действително е съществувал (договорът между Hammar и местните предприемачи), и следователно - на действителни наблюдения на пазара. В този смисъл оценката в размер на 21 милиона SEK представлява достоверна, макар и консервативна преценка за пазарната стойност на обекта в сравнение с тези на Colliers International и Swedbank. Освен това Комисията отбелязва, че Hammar е сключил договора с опцията за закупуване на обекта за 8 милиона SEK на 13 февруари 2008 г., а е упражнил правото си по този договор на 11 август 2008 г. На 1 март 2008 г. Hammar е сключил договора с опцията за закупуване на обекта с местните предприемачи за 40 милиона SEK, а договорът за продажба във връзка с упражняването на правото по този договор е сключен на 2 септември 2008 г. Датата, която се използва в доклада на PwC за база за оценката на стойността на обекта в размер на 21 милиона SEK, е 1 март 2008 г. Предвид кратките срокове между всички посочени операции липсват основания да се смята, че пазарната стойност на обекта може се е различавала съществено от 21 милиона SEK в момента, в който Hammar го е закупил или е сключил договора с опцията за закупуване.
(57)
Следователно предимството на Hammar възлиза на 13 милиона SEK (1,3 милиона евро). То е изчислено като разлика между пазарната стойност от 21 милиона SEK и действителната цена от 8 милиона SEK, платена от Hammar за обекта.
4.2. Съвместимост на помощта
(58)
Нито Швеция, нито Hammar представиха аргументи относно съвместимостта на помощта. Единствените цели, посочени от шведските органи във връзка с разглежданата мярка, бяха политическите цели на общината стопанският обект да остане действащо предприятие и същевременно да се запази заетостта в района на Vänersborg.
(59)
Тъй като общината не се намира в област, която получава подпомагане (вж. съображение 14), тя не отговаря на критериите за допустимост за отпускане на регионална помощ. Различните видове цели за мярката, посочени от шведските органи, могат да бъдат разгледани в съответствие с предвиденото в съобщение на Комисията „Насоки на общността за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение“ (18). Липсват признаци обаче, че в този случай установените в насоките условия биха били изпълнени. По-специално нищо не сочи, че Hammar е било предприятие в затруднение в момента на закупуване на обекта.
(60)
При всички случаи до момента не бяха приведени достатъчно доказателства за това, че мярката е необходима и пропорционална, за да се постигнат някакви цели от общ интерес. Поради това Комисията не намира никакви основания да обяви помощта съвместима с вътрешния пазар по смисъла на член 107, параграф 3 от ДФЕС.
(61)
Не се прилагат други основания за съвместимост. Поради това Комисията стига до заключението, че продажбата на обекта от общината на Hammar представлява държавна помощ, която е неправомерна и несъвместима с вътрешния пазар на основание член 107, параграф 1 от ДФЕС.
4.3. Договорът за наем и цената на опцията
(62)
В решението за откриване на процедура Комисията също така изрази съмнения относно съответствието на договора за наем, сключен между FABV и Hammar на 13 февруари 2008 г., и цената на предоставената на Hammar опция за закупуване на обекта с пазарните условия (вж. параграф 38 от решението за откриване на процедура).
(63)
По отношение на договора за наем Комисията смята, че в него има елемент на държавна помощ, тъй като необходимите изисквания на член 107, параграф 1 от ДФЕС са изпълнени поради същите основания, изложени в раздел 4.1 по-горе: i) получателят на помощта, т.е. Hammar, представлява предприятие; ii) решенията на FABV могат да се приемат за държавни решения и, доколкото те имат финансово отражение, са свързани с използването на държавни ресурси; iii) мярката е селективна, тъй като чрез нея е облагодетелствано конкретно предприятие; iv) както бе обяснено в съображение 47 и е признато в доклада на PwC, представен лично от Hammar, Комисията смята, че наемът, определен от FABV за Hammar, е под пазарната цена и поради това представлява предимство за Hammar; и v) независимо че Hammar работи изключително на местно равнище, то извършва дейност на пазар, на който не може да бъде изключена възможността за въздействие върху търговията и конкуренцията в рамките на Съюза и на ЕИП.
(64)
За да се определи предимството, с което се е ползвало Hammar, следва да се направи сравнение между наема, договорен между FABV и Hammar на 13 февруари 2008 г. (0,5 милиона SEK за първата година), и договорения на 1 март 2008 г. наем между Hammar и местните предприемачи (3,5 милиона SEK за първата година). Комисията смята, че условията на втория договор представляват пазарната стойност за отдаване под наем на обекта, предвид факта, че двете страни по него са частни субекти, водени от икономически обосновани мотиви. В тази връзка трябва също така да се отбележи, че в доклада на PwC втората сума е използвана за изчисляване на стойността на обекта. Hammar е плащало наем на общината само между 1 март 2008 г. и 11 август 2008 г. (датата, на която е упражнило правото си съгласно опцията), т.е. приблизително 6 месеца. Ако предимството от 3 милиона SEK, което представлява разликата между наема, договорен между FABV и Hammar, и договорения между Hammar и местните предприемачи наем, бъде изчислено пропорционално за съответния период, се получава сумата от 1,5 милиона SEK (0,15 милиона евро).
(65)
Поради неприложимостта на основанията за съвместимост, както и поради липсата на позоваване на тях (вж. раздел 4.2) Комисията стига до заключението, че договорът за наем, сключен между FABV и Hammar на 13 февруари 2008 г., включва държавна помощ, която е неправомерна и несъвместима с вътрешния пазар на основание член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(66)
Що се отнася до цената на опцията за закупуване на обекта, предоставена на Hammar, Комисията отбелязва, че възможността опцията да бъде упражнена не може да се приеме за гарантирана, тъй като съгласно шведското законодателство ангажиментите за купуване или продаване на недвижимия имот в бъдещето по принцип не са правно обвързващи (19). Следователно предимството, което Hammar е можел да получи от тази опция, е много неясно, дори е възможно такова да не съществува, и при всички случаи е било възможно да бъде компенсирано в достатъчна степен от платения наем или продажната цена. Поради това не може да се установи със сигурност, че Hammar е получил предимство от тази опция, което е отделно от предимството, получено чрез договора за наем и последващата продажба на обекта.
5. ВЪЗСТАНОВЯВАНЕ НА ПОМОЩТА
(67)
Член 14, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (20) гласи: „когато са взети отрицателни решения в случаи с неправомерна помощ, Комисията решава съответната държава членка да вземе всички необходими мерки за възстановяване на помощта от получателя“.
(68)
Тъй като разглежданата мярка представлява неправомерна и несъвместима помощ, сумата на помощта трябва да бъде възстановена, за да се върне положението, което е съществувало на пазара преди предоставянето на помощта. Затова възстановяването трябва да се приложи от момента, в който е възникнало предимство за получателя, т.е. когато помощта е предоставена на разположение на получателя, и следва да бъде наложена лихва по възстановяване до момента на ефективното възстановяване.
(69)
Елементът на несъвместима помощ на мерките следва да бъде изчислен на 14,5 милиона SEK, които представляват сбора на разликата между пазарната цена на обекта (21 милиона SEK) и цената, платена от Hammar (8 милиона SEK), възлизаща на 13 милиона SEK, и сумата, която следва да бъде възстановена във връзка с договора за наем (1,5 милиона SEK).
(70)
Върху сумата за възстановяване следва да бъде платена лихва по възстановяването. За елемента на несъвместима помощ в размер на 13 милиона SEK лихвата по възстановяването следва да бъде изчислена от датата, на която Hammar е упражнило правото си във връзка с опцията и е придобило обекта, а именно - 11 август 2008 г. За елемента на несъвместима помощ в размер на 1,5 милиона SEK лихвата по възстановяването следва да бъде изчислена от датата, на която наемът е бил дължим, а именно - 1 март 2008 г.,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Държавната помощ в размер на 14,5 милиона SEK, предоставена неправомерно от Швеция в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз в полза на Hammar Nordic Plugg AB под формата на продажба и отдаване под наем на имот, който е публична собственост, в Brålanda, община Vänersborg, под неговата пазарна стойност, е несъвместима с вътрешния пазар.
Член 2
1. Швеция възстановява от Hammar Nordic Plugg AB посочената в член 1 помощ.
2. Върху сумите за възстановяване се начисляват лихви от датата, на която са били предоставени на разположение на Hammar Nordic Plugg AB, до тяхното действително възстановяване.
3. Лихвата се начислява с натрупване в съответствие с глава V от Регламент (ЕО) № 794/2004 на Комисията (21).
Член 3
1. Възстановяването на помощта, посочена в член 1, се извършва незабавно и ефективно.
2. Швеция гарантира, че настоящото решение ще бъде изпълнено до четири месеца след датата на уведомяване за него.
Член 4
1. В срок два месеца след датата на уведомяване за настоящото решение Швеция предоставя на Комисията следната информация:
а)
общата сума (главница и лихви по възстановяването), която получателят трябва да възстанови;
б)
подробно описание на предприетите и на планираните мерки за спазване на настоящото решение;
в)
документи, които доказват, че на получателя е било наредено да върне помощта.
2. Швеция информира Комисията за развитието на националните мерки, предприети за изпълнение на настоящото решение, до пълното възстановяване на помощта, посочена в член 1. При поискване от Комисията тя предоставя незабавно информация относно предприетите и планираните мерки за спазване на решението. Швеция също така предоставя подробна информация за размера на помощта и лихвата по възстановяването, които вече са възстановени от получателя.
Член 5
Адресат на настоящото решение е Кралство Швеция.
Съставено в Брюксел на 8 февруари 2012 година.
KOMISJONI OTSUS,
8. veebruar 2012,
milles käsitletakse riigiabi SA.28809 (C 29/10) (ex NN 42/10 ja ex CP 194/09), mida Rootsi andis ettevõtjale Hammar Nordic Plugg AB
(teatavaks tehtud numbri C(2012) 546 all)
(Ainult rootsikeelne tekst on autentne)
(EMPs kohaldatav tekst)
(2012/293/EL)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 108 lõike 2 esimest lõiku;
võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 62 lõike 1 punkti a,
olles kutsunud huvitatud isikuid üles esitama oma märkusi (1) vastavalt eespool nimetatud sätetele ja võttes nende märkusi arvesse
ning arvestades järgmist:
1. MENETLUS
(1)
26. mai 2009. aasta kirjaga, mis registreeriti 16. juunil 2009, sai komisjon kaebuse, milles käsitletakse väidetava riigiabi andmist ettevõtjale Hammar Nordic Plugg AB, kellele Vänersborgi linnavalitsus müüs avaliku sektori vara turuhinnast madalama hinnaga.
(2)
27. oktoobril 2009 edastas komisjon kaebuse mittekonfidentsiaalse versiooni riigi ametiasutustele. Rootsi vastas 30. novembri 2009. aasta kirjaga, mis registreeriti samal päeval.
(3)
9. märtsil 2010 palus komisjon täiendavat teavet ja Rootsi vastas 20. aprilli 2010. aasta kirjaga.
(4)
11. mail 2010 sai komisjon ettevõtja Chips AB esitatud teabe.
(5)
27. oktoobri 2010. aasta kirjaga teatas komisjon Rootsile, et ta on otsustanud algatada abi andmise kohta Euroopa Liidu toimimise lepingu (2) artikli 108 lõikes 2 sätestatud menetluse. Komisjoni otsus menetluse algatamise kohta avaldati Euroopa Liidu Teatajas (3). Komisjon kutsus huvitatud isikuid üles esitama abi kohta märkusi.
(6)
23. novembri 2010. aasta kirjaga palusid Rootsi ametiasutused pikendada menetluse algatamise otsuse kohta märkuste esitamise tähtaega.
(7)
Rootsi ametiasutused esitasid komisjonile oma märkused 15. ja 17. detsembri 2010. aasta kirjaga. Ettevõtja Hammar Nordic Plugg AB esitas oma märkused komisjonile 22. jaanuari 2011. aasta kirjaga.
(8)
1. veebruaril 2011 saatis komisjon ettevõtja Hammar Nordic Plugg AB esitatud tähelepanekud Rootsi ametiasutustele märkuste esitamiseks.
(9)
1. juunil 2011 saatis komisjon veel ühe teabetaotluse. Rootsi ametiasutused vastasid sellele 29. juuni 2011. aasta kirjaga ning esitasid täiendavaid selgitusi 12. ja 30. septembri 2011. aasta e-kirjaga.
(10)
6. juunil 2011 saatis komisjon küsimustikud ettevõtjale Chips AB. Ettevõtja ei vastanud neile küsimustele vahetult, kuid esitas teavet Rootsi ametiasutustele, kes kasutasid seda 12. septembri 2011. aasta selgituste koostamisel.
(11)
19. oktoobril 2011 toimus komisjoni talituste ja ettevõtja Hammar Nordic Plugg AB esindajate kohtumine.
(12)
Ettevõtja Hammar Nordic Plugg AB esitas komisjonile lisateavet 3. novembri 2011. aasta e-kirjaga. Komisjon edastas selle teabe Rootsi ametiasutustele 4. novembril 2011. Rootsi ametiasutused teatasid 28. novembril 2011, et neil ei ole märkusi.
2. KIRJELDUS
2.1. Abisaajad ja menetlusosalised
(13)
Abisaaja on aktsiaselts Hammar Nordic Plugg AB (edaspidi „Hammar”), kelle äritegevus seisneb ruumide rendile andmises ja kinnisvara haldamises. Hammar asub Rootsi Västra Götalandi läänis Trollhättanis ja kuulub täielikult emaettevõtjale Hammar Nordic Fastigheter AB, mille ainuomanik on üksikisik Anders Hammar (4).
(14)
Vänersborgi vald (edaspidi „vald”) asub Västra Götalandi maakonnas Norra piiri lähedal. Vastavalt Rootsi 2007.-2013. aasta regionaalabi kaardile ei asu Vänersborg toetatavas piirkonnas.
(15)
Fastighets AB Vänersborg (edaspidi „FABV”) on vallale kuuluv kinnisvaraettevõtja.
(16)
Ettevõtja Topp Livsmedel (edaspidi „Topp”) omanik oli ettevõtja Chips AB, (5) kes omakorda kuulus rahvusvahelisse kontserni Orkla ASA (edaspidi „Orkla”).
(17)
Abi anti varale (edaspidi „rajatis”), mis koosneb kahest krundist, tootmisrajatisest, vallasvarast ja intellektuaalomandi õigustest (nt kaubamärgid). Rajatis asub Vänersborgi vallas väikeses Brålanda asulas. Topp tootis rajatises kuni 2007. aastani külmutatud köögivilju, andes tööd ligikaudu 30 töötajale.
2.2. Meetme kokkuvõte
(18)
26. mail 2009 sai komisjon kaebuse väidetava riigiabi andmise kohta, mis olevat seisnenud riigivara (rajatise) müügis turuhinnast odavamalt.
(19)
Faktid on järgmised. 2007. aasta lõpus teatas Chips AB, et ta kavatseb Toppis tootmise lõpetada ja teeb ettevalmistusi rajatise müügiks.
(20)
13. veebruaril 2008 ostis vald FABV kaudu ettevõtjalt Chips AB rajatise 17 miljoni Rootsi krooni (1,7 miljoni euro) eest (6).
(21)
Samal päeval, 13. veebruaril 2008, sõlmisid FABV ja Hammar kaks lepingut. Esimene leping on rendileping, millega FABV andis kogu rajatise Hammarile rendile (7). Teise lepinguga sai Hammar õiguse osta ajavahemikul 1. märts 2008 - 28. veebruar 2010 FABV-lt rajatis 8 miljoni Rootsi krooni (0,8 miljoni euro) eest. Hammar kasutas oma ostuõigust ja ostis FABV-lt rajatise kindlaksmääratud hinnaga 11. augustil 2008.
(22)
1. märtsi 2008. aasta lepinguga rentis Hammar suurema osa rajatisest kohalikele ettevõtjatele edasi hinnaga, (8) mis oli kõrgem kui FABV ja Hammari vahel kokkulepitud rendihind. Kohalikud ettevõtjad esitasid lepingu allakirjutamiseks tingimuse, et neile antaks võimalus osta rajatis ära, juhul kui Hammar saab selle omanikuks. Samal kuupäeval kirjutati alla optsioonilepingule, millega anti kohalikele ettevõtjatele õigus omandada rajatis 40 miljoni Rootsi krooni (4 miljoni euro) eest.
(23)
2. septembril 2008 sõlmisid Hammar ja kohalikud ettevõtjad lepingu, millega rajatis müüdi viimastele kokkulepitud hinna, 40 miljoni Rootsi krooniga.
3. MENETLUSE ALGATAMISE OTSUS
(24)
Komisjonil on põhjust arvata, et rajatise müük FABV-lt Hammarile sisaldas riigiabi. Seetõttu algatas komisjon 27. oktoobril 2010 tehingu kohta ametliku uurimismenetluse (9).
(25)
Rootsi ametiasutused ja Hammar esitasid ametliku uurimismenetluse algatamise kohta oma märkused.
(26)
Rootsi ametiasutused on seisukohal, et rajatise müük FABV-le ei ole riigiabi ning et ainus põhjus, miks vald rajatise FABV kaudu ostis, oli tootmise ja töökohtade säilitamine. Kuna vald ei kavatsenud rajatist ise käitada, valis ta Hammari esitatud lahenduse - ostuoptsiooniga rendilepingu. Rootsi ametiasutused märgivad, et Hammarile antud optsiooni tõttu tulnuks valla eelarvest teha FABV-le 9 miljoni Rootsi krooni (0,9 miljoni euro) suurune kapitalisüst, et katta kahju, mis tekkinuks, kui Hammar oleks talle antud optsiooni kasutanud.
(27)
Hammar väidab, et FABV ostis rajatise ettevõtjalt Chips AB ülemäära kallilt ning et seetõttu võidi Orklale anda riigiabi. Lisaks väidab Hammar, et ostis rajatise FABV-lt turutingimustel ning et müük ei mõjutanud liikmesriikidevahelist kaubandust ega moonutanud konkurentsi.
(28)
Oma väidete tõendamiseks esitas Hammar ettevõtja PricewaterhouseCoopers poolt rajatise väärtuse kohta tagantjärele koostatud hinnangu (edaspidi „PwC aruanne”), mis kandis 20. jaanuari 2011. aasta kuupäeva. Aruanne kinnitab, et seda tüüpi vara turuhinna määramine on liiga ligikaudne selleks et väita, et hind vastas enam-vähem turutingimustele iga kord, kui rajatis edasi müüdi (st müük Chips AB-lt FABV-le, seejärel Hammarile ja lõpuks kohalikele ettevõtjatele). PwC aruandes leiti, et kui rajatis müüdi FABV-lt Hammarile ning kui Hammar selle edasi müüs, vastas hind turuhinnale, kui võtta arvesse mõlema (FABV ja Hammari ning Hammari ja kohalike ettevõtjate vahelise) rendilepingu rahalisi tingimusi.
(29)
19. oktoobri 2011. aasta kohtumisel komisjoni talitustega ja 3. novembril 2011 komisjonile esitatud täiendavas teabes väitis Hammar, et ajal, mil vald leppis Hammariga kokku anda talle optsioon osta rajatis 8 miljoni Rootsi krooniga, ei olnud rajatise suhtes tehtud muid pakkumisi ja seega tuleks hinda käsitada turuhinnana sõltumata mis tahes hinnangutest, mida nagunii tuleb pidada hüpoteetiliseks.
(30)
3. novembril 2011 saatis Hammar komisjonile konsultatsioonifirma Copenhagen Economics A/S (10) (edaspidi „Copenhagen Economics”) koostatud aruande selle kohta, millist mõju võis liikmesriikidevahelisele kaubandusele avaldada rajatise müük Chips AB-lt FABV-le ning edasimüük Hammarile. Aruandes esitatakse järeldus, et esimene tehing võis mõjutada liidusisest kaubandust, kuna müüja Chips AB on Norra kontserni Orkla Soome tütarettevõtjana rahvusvaheline äriühing, kes osaleb konkurentsis rahvusvahelises ulatuses. Seevastu väideti aruandes, et rajatise müük FABV-lt Hammarile ei avaldanud üldse või olulist mõju liidusisesele kaubandusele, kuna Hammar on kohalik ettevõtja, kes ei konkureeri teiste riikide ettevõtjatega asjaomastel turgudel.
4. HINNANG MEETMELE
4.1. Riigiabi olemasolu
(31)
Selleks et hinnata, kas rajatise müügil FABV-lt Hammarile anti riigiabi, tuleb lähtuda ELi toimimise lepingu artikli 107 lõikest 1, mille kohaselt on „igasugune liikmesriigi poolt või riigi ressurssidest ükskõik missugusel kujul antav abi, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, soodustades teatavaid ettevõtjaid või teatavate kaupade tootmist, siseturuga kokkusobimatu niivõrd, kuivõrd see kahjustab liikmesriikidevahelist kaubandust.”
(32)
Komisjon märgib, et meetme raames abisaajat Hammarit tuleb käsitada ettevõtjana, kuna ta tegeleb majandustegevusega, pakkudes turul kinnisvara- ja kinnisvaraga seotud teenuseid.
(33)
Tehingu sõlmis vald FABV kaudu. FABV kuulub täielikult vallale, kes katab FABV võimaliku kahjumi oma eelarvest. FABV juhatus koosneb Vänersborgi vallavalitsuse liikmetest. Seega tuleb FABV otsuseid seostada riigiga ja nende puhul kasutatakse riigi vahendeid niivõrd, kuivõrd neil on finantsmõju. Lisaks on vald selgelt tehingu osaline, kuna Hammarile antud optsiooni tingimuste kohaselt tuli tal FABV-le teha 9 miljoni Rootsi krooni suurune kapitalisüst, et katta kahjum, mis tekib, kui Hammar kasutab oma optsiooni. Sellega seoses leiab komisjon, et rajatise müügil Hammarile kaasati riigi vahendeid.
(34)
Kuna tehingust sai kasu konkreetne ettevõtja (Hammar), tuleb seda käsitada valikulise meetmena.
(35)
Meede moonutab või võib moonutada konkurentsi ja mõjutada kaubandust liidus ja Euroopa Majanduspiirkonnas (edaspidi „EMP kaubandus”) vastavalt Euroopa Kohtu praktikale riigiabi küsimustes. Konsultatsioonifirma Copenhagen Economics koostatud aruandes (vt põhjendus 30) on väidetud, et Hammar tegutseb ainult kohalikul kinnisvaraturul ning seetõttu rajatise müügiga talle antud valikuline eelis ei avaldanud kaubandusele mingit mõju või oli selle mõju väike. Kuid võimalik mõju kaubandusele ei sõltu sellest, kas abisaaja tegutseb rahvusvahelises ulatuses või ainult riigisiseselt, vaid sellest, kas tema pakutavate kaupade või teenustega kaubeldakse või võidakse kaubelda liidusiseselt (11). Käesolev juhtum vastab sellele kriteeriumile, kuna kaubandus kinnisvarateenuste ja kinnisvaraga ning neisse investeerimine on üleliiduline, millest annab käesoleval juhul tunnistust ka see, et rajatise eelmine omanik Chips AB oli rahvusvaheliselt tegutseva kontserni Orkla tütarettevõtja Soomes. See tõestab, et käesoleva juhtumi raames käsitletav vara, st rajatis, mis ei ole tühi krunt, vaid tegutsev rajatis, kus toodetakse külmutatud toiduaineid, pakub piiriülest huvi.
(36)
Seetõttu on komisjon arvamusel, et kuigi Hammar tegutseb ainult kohalikul tasandil, osaleb ta siiski sellisel turul, kus ta võib mõjutada liidusisest ja EMP kaubandust. Seetõttu ei saa komisjon Hammari esitatud argumentide põhjal loobuda kõnealuse kriteeriumi alusel tehtud esialgsetest järeldustest, mis on esitatud menetluse algatamise otsuses.
(37)
Seega on ainuke kriteerium riigiabi olemasolu kindlakstegemiseks see, kas rajatise müügiga FABV-lt Hammarile loodi viimasele eeliseid. Olemasoleva teabe põhjal on komisjon seisukohal, et FABV müüs rajatise Hammarile turuhinnast odavamalt, mida turutingimustes tegutsev erainvestor arvatavasti ei teeks. Sellega loodi Hammarile eelis.
(38)
Käesoleva juhtumi raames käsitletakse avaliku sektori teatava vara müüki eraettevõtjale. Osa varast on kinnisvara (maa ja ehitised). Riigiabi olemasolu kindlakstegemiseks kohaldab komisjon oma teatist ametiasutuste korraldatavas maa ja hoonete müügis sisalduvate riigiabi elementide kohta (12) (edaspidi „teatis”). Müügiga hõlmatud muud liiki vara kohta teeb komisjon turumajanduse tingimustes tegutseva erainvestori testi, st hindab, kas avalikku sektorisse kuuluv müüja toimis nii, nagu toimiks erainvestor turumajanduse tingimustes. Kuna ka teatises lähtutakse samast testist, viitab komisjon tehingu hindamisel lihtsuse huvides kõnealusele teatisele (13).
(39)
Teatise punkti II.1 kohaselt ei saa ostja automaatselt riigiabi, kui müük toimub pärast piisavalt hästi avaldatud, avalikku ja tingimusteta pakkumismenetlust, mis on võrreldav enampakkumisega ning kus võetakse vastu parim või ainus pakkumine. Vastavalt komisjoni kogutud teabele ei korraldanud FABV rajatise müügiks pakkumismenetlust. Seetõttu ei saa riigiabi olemasolu sel põhjusel automaatselt välistada.
(40)
Hammar väidab, et hind (8 miljonit Rootsi krooni) vastab rajatise turuväärtusele, kuna optsiooni kokkuleppimise ajal puudusid muud pakkumused. Komisjon märgib, et vald ei müünud rajatist teiste pakkujate jaoks läbipaistva ja avatud menetlusega. Seega ei saa komisjon müügihinna alusel teha järeldusi tegeliku turuväärtuse kohta (14). Lisaks märgib komisjon, et FABV ostis rajatise 17 miljoni Rootsi krooniga 13. veebruaril 2008 ning leppis Hammariga veel samal päeval kokku märksa odavama hinnaga (8 miljonit Rootsi krooni) väljaostu võimaluse.
(41)
Teatise punktis II.2.a on sätestatud, et tingimusteta pakkumismenetluseta müügi puhul peaks enne müügiläbirääkimisi üks või mitu sõltumatut varade hindajat andma sõltumatu hinnangu, et leida turuhind üldtunnustatud turunäitajate ja hindamisstandardite alusel. Komisjon märgib, et FABV ei taotlenud rajatise sõltumatut hindamist enne müügiläbirääkimiste algust.
(42)
Kuid hoolimata sellest, et müük ei toimunud avatud ja tingimusteta pakkumismenetlusega ning enne müügiläbirääkimisi ei tehtud sõltumatut hindamist, saab rajatise FABV-lt Hammarile müümise aegse turuväärtuse üle otsustada muu teabe alusel.
(43)
2007. aasta lõpul, rajatise müükipaneku ajal, tellis Chips AB ettevõtjalt Colliers International (15) memo rajatise müügi kohta. Colliers Internationali hinnangul ulatus üksnes kinnisvara (ilma vallasvara ja intellektuaalomandi õigusteta) müügihind 27 miljoni Rootsi kroonini (2,7 miljonit eurot). Nagu menetluse algatamise otsuses märgitud, on komisjon seisukohal, et seda tuleks käsitada turuhinnana, kuna i) hinnang anti enne müügiläbirääkimiste algust, ii) selle tellis Chips AB rajatise müümiseks, st olukorras, kus tal ei saanud olla muud huvi kui saada täpne hinnang selle turuväärtuse kohta, iii) uuringu tegi nii müüjast kui ka ostjast sõltumatu kolmas osapool ning iv) ettevõtjal Colliers International on kinnisvarasektoris laialdased kogemused. Hammar vaidlustas komisjoni esialgse seisukoha, et kõnealune hinnang on sõltumatu, kuna selle tellis müüja. Hammar leiab ka, et Colliers Internationali kasutatud eeldused (muu hulgas eeldus, et välja üürimata jääb ainult 10 % rajatisest) ei olnud realistlikud, pidades silmas rajatise tegelikku olukorda selle müümise ajal.
(44)
Rajatise turuhinna kohta on võimalik järeldusi teha ka ettevõtja Swedbank Kommersiella Fastigheter (16) (edaspidi „Swedbank”) 2008. aasta juunis antud hinnangu alusel. Hinnangu tellisid kohalikud ettevõtjad, kes rajatise hiljem ära ostsid, eesmärgiga taotleda laenu rajatise ostuks. Swedbanki hinnangul oli rajatise turuväärtus 30 miljonit Rootsi krooni (3 miljonit eurot), kuigi hinnangus ei käsitletud kogu rajatist (17). Swedbanki hinnangus lähtuti eeldusest, et välja üürimata jääb 35 % rajatisest. Muud eeldused olid samad kui Colliers Internationali hinnangus.
(45)
PwC aruandes esitati rajatise turuväärtuse kohta mitu hinnangut sõltuvalt müügihetkest. Näiteks tõdeti aruandes, et rajatise väärtus Chips AB-lt FABV-le müügi ajal oli umbes 9 miljonit Rootsi krooni, kuid ajal, kui Hammar rajatise FABV-lt rendile võttis (st samal kuupäeval, 13. veebruaril 2008) oli selle väärtus 5,5 miljonit Rootsi krooni (umbes 0,55 miljonit eurot). PwC aruanne sisaldab ka kolmandat hinnangut rajatise turuväärtuse kohta: ajal, kui Hammar rentis rajatise kohalikele ettevõtjatele (1. märts 2008), oli selle väärtus ligikaudu 21 miljonit Rootsi krooni (2,1 miljonit eurot).
(46)
Komisjon märgib esiteks, et PwC aruandes on rajatise väärtuse kohta esitatud erinevaid näitajaid, mis hõlmavad lühikest ajavahemikku. Arvestades, et kinnisvara turuväärtus võib lühema ajavahemiku jooksul oluliselt muutuda ainult erakorraliste asjaolude tõttu, on komisjonil suuri kahtlusi mõnede PwC aruandes esitatud hinnangute kohta, pidades eriti silmas asjaolu, et tehingud toimusid väga lühikese aja jooksul.
(47)
Mis puudutab esimest kahte PwC aruandes esitatud hinnangut rajatise väärtuse kohta (9 miljonit ja 5,5 miljonit Rootsi krooni), siis on komisjon seisukohal, et need hinnangud tunduvad ebarealistlikena võrreldes samal ajal koostatud Colliers Internationali ja Swedbanki hinnanguga. PricewaterhouseCoopersi (edaspidi „PwC”) pakutud 5,5 miljoni Rootsi kroonise väärtuse kohta märgib komisjon, et hinnang põhineb Hammari poolt FABVle makstud rendist tulenevatel rahavoogudel, kuigi PwC ise tunnistab, et selline renditulu on teiste sarnaste tööstusrajatistega võrreldes väga väike. See torkab eriti teravalt silma, võrreldes umbes seitse korda kõrgema rendiga, mida Hammar nõudis kohalikelt ettevõtjatelt vaid mõni päev hiljem (vt joonealused märkused 7 ja 8). Seda silmas pidades järeldab komisjon, et Hammari makstud rent oli turupõhisest rendist väiksem. Seega on komisjon seisukohal, et hinnanguline väärtus 5,5 miljonit Rootsi krooni, mis põhineb turutingimustest odavamast rendist saadaval renditulul, ei kajasta rajatise tegelikku turuväärtust. Seevastu 9 miljoni Rootsi kroonine hinnanguline väärtus põhineb eeldusel, et kahe esimese aasta jooksul pärast rajatise ostmist on sellest välja rentimata 100 %, kolmandal aastal 75 %, neljandal aastal 50 % ja ülejäänud hinnanguga hõlmatud aja jooksul stabiilselt 60 %. Välja rentimata pinna määra arvutamisel ei ole aga arvesse võetud seda, et müügi ajal oli teada, et kohalikud ettevõtjad olid valmis rajatise rendile võtma. Järelikult oleks pidanud hindama rentnikuga rajatise väärtust.
(48)
PwC aruandes esitatud kolmanda hinnangu kohaselt oli ajal, mil Hammar müüs rajatise kohalikele ettevõtjatele, selle turuväärtus umbes 21 miljonit Rootsi krooni, kuigi hinnang ei käsitlenud kogu rajatist, vaid tervikust pisut väiksemat osa (vt joonealune märkus 17). Hindamismetoodika sarnaneb Colliers Internationali ja Swedbanki hinnangu aluseks olnud meetodile, kusjuures peamiselt lähtuti Hammari ja kohalike ettevõtjate vahelisest rendilepingust, st müügi ajal kehtinud rendilepingu tingimustest. Tuleb ka märkida, et lepingu tingimused eeldatavasti vastasid turutingimustele, kuna nendes olid kokku leppinud kaks turutingimustes tegutsevat eraettevõtjat, kes väidetavalt lähtuvad ainult majanduslikust mõttekusest. Seega leiab komisjon, et PwC aruandes esitatud kolmas hinnang rajatise turuväärtuse kohta on usutav.
(49)
Kokkuvõttes võib järeldada, et olenemata sellest, kas rajatise turuväärtusena käsitatakse Colliers Internationali või Swedbanki hinnangut või PwC kolmandat hinnangut, on selge, et 8 miljonit Rootsi krooni, mille eest FABV müüs rajatise Hammarile, oli tublisti alla turuhinna ning seetõttu on tegemist Hammarile eelise andmisega.
(50)
Seetõttu leiab komisjon, et kuna kõik asjakohased Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõikes 1 sätestatud kriteeriumid on täidetud, kujutab kõnealune meede endast riigiabi, ning et kuna kõnealust riigiabi anti abisaajale ilma komisjoni eelneva loata, on tegemist ebaseadusliku abiga.
(51)
Abisaaja kasu suurus võrdub rajatise turuhinna ja Hammari makstud hinna (8 miljonit Rootsi krooni) vahega.
(52)
Komisjon uurib mitut rajatise turuhinna hinnangut ja selle määratlemise võimalust, nimelt: i) 17 miljonit Rootsi krooni ehk hind, mille FABV maksis Chips AB-le 18. veebruaril 2008; ii) 40 miljonit Rootsi krooni ehk hind, mille kohalikud ettevõtjad maksid Hammarile; iii) 27 miljoni Rootsi krooni vastavalt Colliers Internationali müügieelsele hinnangule; iv) 30 miljoni Rootsi krooni vastavalt Swedbanki 2008. aasta juuni hinnangule ja v) 21 miljonit Rootsi krooni vastavalt PwC aruandele.
(53)
Komisjoni arvates ei kajasta 17 miljonit Rootsi krooni, mille eest FABV ostis rajatise Chips AB-lt, rajatise turuväärtust veenvalt Komisjon selgitas juba menetluse algatamise otsuses, et Chips AB nõustus turuhinnast madalama hinnaga, kuna soovis vältida ettevõtte maine kahjustamist rajatise sulgemise ja töökohtade kaotamise tagajärjel. Chips AB soovis ka kasutada võimalust rajatis kiiresti maha müüa ning Toppi tegevus lõpetada. Turutingimustes tegutsev eraettevõtja, kellel puudunuksid Chips AB piirangud, oleks nõudnud kõrgemat hinda. Nimetatud põhjustel ei pea komisjon vajalikuks vastata käesoleva otsuse põhjenduses 27 osutatud Hammari väitele, mis pealegi käsitleb asjaolusid, mida käesolev ametlik uurimine ei hõlma.
(54)
Komisjon jõudis ametliku uurimise käigus saadud teabe põhjal järeldusele, et rajatise turuhinda ei kajasta õigesti ka kohalike ettevõtjatega kokku lepitud 40 miljonit Rootsi krooni, kuna ettevõtjad rahastasid seda osaliselt pangalaenu ja osaliselt Hammarilt endalt võetud laenuga. Kuna suure osa rahalistest vahenditest andis müüja, kes on tehingus ühtlasi ka võlausaldaja ja kelle jaoks sellest tulenes krediidirisk, ei saa otseselt väita, et nominaalhind 40 miljonit Rootsi krooni vastab rajatise tegelikule majanduslikule väärtusele Kuigi tehingu raames makstud nominaalhinna alusel ei saa teha kindlaid järeldusi selle kohta, milline oleks olnud rajatise hind, kui müük oleks toimunud turutingimustel, on see veel üks tõend selle kohta, et 8 miljonit Rootsi krooni ei vasta rajatise turuväärtusele. Vähema kui kolme nädala kohta pakuti välja kaks hinda ja suur kõikumine nii lühikese aja jooksul kinnitab, et nimetatud summa ei olnud turuhind.
(55)
Komisjon ei näe põhimõtteliselt mingit põhjust kahelda selles, et Colliers Internationali ja Swedbanki hinnangud olid sõltumatud ja koostatud üldtunnustatud standardite kohaselt. Komisjon tõdeb siiski, et need hinnangud ei ole vahetult võrreldavad, kuna hindamise aluseks võeti osaliselt erinevad eeldused. Kättesaadava teabe põhjal ei saa komisjon olla täiesti kindel selles, kas need hinnangud kajastavad rajatise tegelikku turuväärtust usaldusväärselt, kuna nende puhul on lähtutud eeldustest ja võrdlustest teiste turul toimunud tehingutega, mitte aga sama rajatisega toimunud müügitehingute puhul kasutatud eeldustest ja võrdlustest.
(56)
Kokkuvõttes tuleks komisjoni arvates lähtuda PwC aruandes esitatud kolmandast hinnangust. Nagu märgitud põhjenduses 48, leiab komisjon, et kuigi hinnang on koostatud pärast tehingu toimumist, põhineb see Hammari ja kohalike ettevõtjate vahel tegelikult sõlmitud rendilepingust tulenevatel rahavoogudel ja seega tegelikel turuandmetel. Seda silmas pidades on 21 miljonit Rootsi krooni Colliers Internationali ja Swedbanki hinnanguga võrreldes usutav, kuigi konservatiivselt hinnatud turuväärtus. Lisaks märgib komisjon, et Hammar sõlmis 13. veebruaril 2008 optsioonilepingu, mis andis talle õiguse osta rajatis 8 miljoni Rootsi krooniga ning et ta kasutas seda võimalust 11. augustil 2008. 1. märtsil 2008 sõlmis Hammar kohalike ettevõtjatega optsioonilepingu, millega anti neile õigus osta rajatis 40 miljoni Rootsi krooniga. Kohalikud ettevõtjad kasutasid seda õigust ja müügileping sõlmiti 2. septembril 2008. PwC aruandes on rajatise hinnanguline väärtus (21 miljonit Rootsi krooni) esitatud 1. märtsi 2008. aasta seisuga. Kuna kõnealused tehingud toimusid lühikese ajavahemiku jooksul, ei ole põhjust arvata, et rajatise turuhind oleks ajal, kui Hammar sõlmis selle kohta optsioonilepingu ja ajal, kui ta selle ostis, olnud oluliselt erinev 21 miljonist Rootsi kroonist.
(57)
Seega oli Hammari saadud eelise suurus 13 miljonit Rootsi krooni (1,3 miljonit eurot). Eelise suurus on rajatise 21 miljoni Rootsi krooni suuruse turuhinna ja Hammari makstud 8 miljoni Rootsi krooni suuruse tegeliku hinna vahe.
4.2. Abi kokkusobivus siseturuga
(58)
Rootsi ametiasutused ega Hammar ei ole esitanud oma seisukohti abi siseturuga kokkusobivuse kohta. Ainuke vastuväide, mida Rootsi ametiasutused seoses kõnealuse meetmega on esitanud, käsitles valla poliitilist eesmärki hoida ettevõte töös ning tagada tööhõive Vänersborgi piirkonnas.
(59)
Kuna vald ei asu toetatavas piirkonnas (vt põhjendus 14), ei ole see ka regionaalabikõlblik. Rootsi osutatud eesmägi puhul tuleks lähtuda komisjoni teatisest „Ühenduse suunised raskustes olevate äriühingute päästmiseks ja ümberkorraldamiseks antava riigiabi kohta” (18). Selle kohta, et käesoleva juhtumi puhul on täidetud suunistes sätestatud tingimused, puuduvad tõendid. Eelkõige puuduvad tõendid selle kohta, et Hammar oli rajatise ostmise ajal raskustes olev äriühing.
(60)
Igal juhul on piisavalt tõendamata, et tegemist oli vajaliku ja proportsionaalse meetmega ühist huvi pakkuvate eesmärkide täitmiseks. Seetõttu ei ole komisjon leidnud ühtegi põhjust tunnistada abi siseturuga kokkusobivaks vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 107 lõikele 3.
(61)
Tundub, et muid siseturuga kokkusobivuse aluseid oleks võimalik kohaldada. Seetõttu järeldab komisjon, et rajatise müük vallalt Hammarile kujutab endast riigiabi, mis on vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 107 lõikele 1 ebaseaduslik ja siseturuga kokkusobimatu.
4.3. Rendileping ja optsiooni hind
(62)
Menetluse algatamise otsuses väljendas komisjon kahtlust, kas FABV ja Hammari vaheline 13. veebruari 2008. aasta üürileping ja Hammarile rajatise ostuks võimaldatud optsiooni hind (vt menetluse algatamise otsuse punkt 38) vastasid turutingimustele.
(63)
Komisjon leiab, et üürilepinguga kaasnes riigiabi andmine, kuna selle puhul on täidetud samad ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 kriteeriumid, millele on osutatud ka punktis 4.1, nimelt: i) abisaajat, st Hammarit, tuleb käsitada ettevõtjana; ii) FABV otsuseid saab seostada riigiga ja niivõrd, kuivõrd neil on majanduslikku mõju, kasutatakse riigi vahendeid; iii) meede on valikuline, kuna sellest sai kasu konkreetne ettevõtja; iv) kooskõlas põhjenduses 47 esitatud selgitusega ja Hammari enda esitatud PwC aruandega on komisjon seisukohal, et FABV nõudis Hammarilt turuhinnast madalamat renti ning seetõttu on tegemist Hammarile antud eelisega ning v) kuigi Hammar tegutseb ainult kohalikul tasandil, osaleb ta siiski sellisel turul, kus ta võib mõjutada ühendusesisest ja EMP kaubandust.
(64)
Selleks et teha kindlaks Hammarile antud eelise suurus, tuleks omavahel võrrelda FABV ja Hammari vahel 13. veebruaril 2008 kokku lepitud rendi suurust (esimesel aastal 0,5 miljonit Rootsi krooni) ning 1. märtsil 2008 Hammari ja kohalike ettevõtjate vahel kokku lepitud rendi suurust (esimesel aastal 3,5 miljonit Rootsi krooni). Komisjon on seisukohal, et viimati nimetatud lepinguga ettenähtud rajatise rent vastab turutingimustele, kuna selle olid kokku leppinud kaks eraettevõtjat lähtuvalt majanduslikust mõttekusest. Tuleb märkida, et PwC aruandes on rajatise väärtuse arvutamisel kasutatud viimati nimetatud summat. Võttes arvesse, et Hammar tasus vallale renti ainult umbes kuue kuu jooksul ehk ajavahemikul 1. märtsist 2008 kuni optsiooni kasutamiseni 11. augustil 2008, kujuneb eelise (3 miljonit Rootsi krooni, st FABV ja Hammari vahel kokku lepitud rendisumma ning Hammari ja kohalike ettevõtjate vahel kokku lepitud rendisumma vahe) pro rata summaks 1,5 miljonit Rootsi krooni (0,15 miljonit eurot).
(65)
Kuna siseturuga kokkusobivuse väljaselgitamise aluseid (vt punkt 4.2) ei saa kohaldada, leiab komisjon, et FABV ja Hammari vaheline 13. veebruari 2008. aasta rendileping sisaldab riigiabi, mis ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 alusel on ebaseaduslik ja siseturuga kokkusobimatu.
(66)
Seoses Hammarile antud optsiooniga rajatis osta märgib komisjon, et kõnealust õigust ilmselt ei kasutata, kuna kohustus kinnisvara tulevikus osta või müüa ei ole Rootsi õigusaktide kohaselt põhimõtteliselt siduv (19). Võimalus, et Hammar oleks kõneluse optsiooniga saanud mingi eelise, on väga ebakindel või lausa olematu, ning selle oleks tõenäoliselt kompenseerinud müügihind või makstud rent. Seega ei saa kindlalt väita, et Hammar sai optsiooniga mingi eelise lisaks sellele, mille ta sai üürilepingu ja seejärel rajatise müügiga.
5. SISSENÕUDMINE
(67)
Nõukogu 22. märtsi 1999. aasta määruse (EÜ) nr 659/1999 (millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad EÜ asutamislepingu artikli 93 kohaldamiseks) (20) artikli 14 lõikes 1 on sätestatud: „Kui ebaseadusliku abi korral tehakse negatiivne otsus, nõuab komisjon, et kõnealune liikmesriik peab võtma kõik vajalikud meetmed, et abisaajalt abi tagasi saada.”
(68)
Kuna kõnealune meede kujutab endast ebaseaduslikku ja kokkusobimatut abi, tuleb abi tagasi nõuda, et taastada enne abi andmist turul valitsenud olukord. Seetõttu nõutakse abi tagasi alates kuupäevast, mil abisaaja sai eelise, st alates ajast, mil abi anti abisaaja käsutusse. Tagasinõutava abi eest tuleb abisaajal maksta intressi seni, kuni kogu abi on tagasi makstud.
(69)
Võetud meetmete raames siseturuga kokkusobimatu abi osa suuruseks määratakse 14,5 miljonit Rootsi krooni, mis sisaldab rajatise turuhinna (21 miljonit Rootsi krooni) ja Hammari makstud hinna (8 miljonit Rootsi krooni) vahet (13 miljonit Rootsi krooni) ning rendilepingu alusel tagasinõutavat summat (1,5 miljonit Rootsi krooni).
(70)
Tagasinõutavalt summalt makstakse tagasinõudmisintressi. Abi siseturuga kokkusobimatu osa (13 miljonit Rootsi krooni) intress arvutatakse alates 11. augustist 2008, st kuupäevast, mil Hammar kasutas optsiooni ja omandas FABV-lt rajatise. Abi 1,5 miljoni Rootsi krooni suuruselt siseturuga kokkusobimatult osalt arvutatakse intress alates kuupäevast, kui oleks tulnud hakata maksma renti, st 1. märtsist 2008.
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
14,5 miljoni Rootsi krooni suurune riigiabi, mille Rootsi andis ebaseaduslikult ja Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 108 lõiget 3 rikkudes ettevõtjale Hammar Nordic Plugg AB Vänersborgi vallas Brålanda asulas asuva avaliku sektori vara turuväärtusest madalama hinnaga müügi ja rentimise teel, on siseturuga kokkusobimatu.
Artikkel 2
1. Rootsi nõuab artiklis 1 osutatud abi ettevõtjalt Hammar Nordic Plugg AB tagasi.
2. Tagasinõutavalt summalt arvutatakse intressi alates kuupäevast, mil summa anti Hammar Nordic Plugg AB käsutusse, ning seda makstakse seni, kuni kogu abi on tagasi makstud.
3. Intressid arvutatakse liitintressina vastavalt komisjoni määruse (EÜ) nr 794/2004 (21) V peatükile.
Artikkel 3
1. Artiklis 1 viidatud abi nõutakse tagasi viivitamata ja reaalselt.
2. Rootsi tagab käesoleva otsuse täitmise nelja kuu jooksul pärast selle teatavakstegemise kuupäeva.
Artikkel 4
1. Kahe kuu jooksul pärast käesoleva otsuse teatavakstegemise kuupäeva esitab Rootsi komisjonile järgmise teabe:
a)
kasusaajalt tagasinõutava summa (põhisumma ja intressid) suurus;
b)
käesoleva otsuse täitmiseks juba võetud ja kavandatud meetmete üksikasjalik kirjeldus;
c)
dokumendid selle kohta, et abi tagasimaksmise nõue on abisaajale esitatud.
2. Rootsi hoiab komisjoni kursis käesoleva otsuse täitmiseks võetud meetmetega seni, kuni kogu artiklis 1 osutatud abi on tagasi makstud. Rootsi esitab komisjoni taotlusel viivitamatult teavet käesoleva otsuse täitmiseks juba võetud ja kavandatud meetmete kohta. Samuti annab ta üksikasjalikku teavet abisaajalt juba tagasi saadud abisummade ja intressi kohta.
Artikkel 5
Käesolev otsus on adresseeritud Rootsi Kuningriigile.
Brüssel, 8. veebruar 2012