РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 19 октомври 2011 година
относно схемите за държавна помощ, приведени в действие от Гърция в департаментите Кастория, Евбея, Флорина, Килкис, Родопи, Еврос, Ксанти и Додеканезите и на островите Лесбос, Самос и Хиос (преструктуриране на дълг)
(№ C 23/04 (ex NN 153/03), C 20/05 (ex NN 70/04) и C 50/05 (ex NN 20/05)
(нотифицирано под номер C(2011) 7252)
(само текстът на гръцки език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2012/307/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, алинея първа от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с член 108, параграф 2, алинея първа от Договора (1) и като взе предвид техните мнения,
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
(1)
След като получи информация, че през 1993 г. и следващите години, в контекста на операция по предоговаряне на дълга, е отпусната помощ на предприятия в департаментите Кастория и Евбея, с писмо от 27 май 2003 г. Комисията поиска от гръцките органи да представят в рамките на четири седмици текста на правното основание за тази операция заедно с всякаква друга информация, необходима за проучването, предвидено в членове 87 и 88 от Договора за ЕО (3).
(2)
С писмо от 10 юли 2003 г. с входящ номер от 17 юли 2003 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз препрати на Комисията писмо от гръцките органи с искане за едномесечно удължаване на срока, посочен в съображение 1.
(3)
С писмо от 4 август 2003 г. с входящ номер от 6 август 2003 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз препрати на Комисията информацията, поискана с писмото от 27 май 2003 г.
(4)
След проучване на информацията бе установено, че помощта е отпусната без одобрение от страна на Комисията. Следователно Комисията взе решение да образува преписка за помощ, за която не е постъпило уведомление, под номер NN 153/03.
(5)
С писмо от 21 юни 2004 г. (4) Комисията уведоми Гърция, че е решила да открие процедурата, предвидена в член 88, параграф 2 от Договора за ЕО (С 23/2004) (наричана по-долу „откриване на първата процедура“).
(6)
Решението на Комисията да открие процедурата бе публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (5). Комисията покани заинтересованите страни да представят мненията си относно въпросната помощ.
(7)
Комисията не получи мнения от заинтересовани трети страни.
(8)
С писмо от 13 юли 2004 г. с входящ номер от 19 юли 2004 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз поиска едномесечно удължаване на срока, даден на гръцките органи за предоставяне на отговора им във връзка с откриването на първата процедура.
(9)
С факс от 6 август 2004 г. Комисията предостави поисканото удължаване.
(10)
С писмо от 9 август 2004 г. с входящ номер от 10 август 2004 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз препрати на Комисията отговора на гръцките органи по отношение на откриването на първата процедура.
(11)
По време на проучването на информацията, предоставена от гръцките органи в писмото им от 4 август 2003 г. бе установено, че освен департаментите Кастория и Евбея въпросната помощ засяга и департаментите Флорина и Килкис. Следователно с факс от 22 април 2004 г. Комисията поиска от гръцките органи допълнителна информация по посочените схеми за помощ.
(12)
С писмо от 26 май 2004 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз поиска едномесечно удължаване на срока, отпуснат на гръцките органи за предоставяне на посочената по-горе допълнителна информация.
(13)
С факс от 7 юни 2004 г. Комисията предостави поисканото удължаване.
(14)
С писмо от 1 юли 2004 г. с входящ номер от същия ден Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз препрати на Комисията информацията, поискана с факс от 22 април 2004 г.
(15)
След проучване на информацията бе установено, че помощта е отпусната без одобрение от страна на Комисията. Следователно Комисията взе решение да образува преписка за помощ, за която не е постъпило уведомление, под номер NN 70/04.
(16)
С писмо от 9 юни 2005 г. (7) Комисията уведоми Гърция, че е решила да открие процедурата, предвидена в член 88, параграф 2 от Договора за ЕО по отношение на мерките за помощ, предоставени в департаментите Флорина и Килкис (С 20/2005) (наричано по-долу „откриване на втората процедура“).
(17)
Решението на Комисията да открие процедурата бе публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (8). Комисията покани заинтересованите страни да представят мненията си относно въпросната помощ.
(18)
Комисията не получи мнения от заинтересовани трети страни.
(19)
С писмо от 24 юни 2005 г. с входящ номер от 28 юни 2005 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз поиска двумесечно удължаване на срока, даден на гръцките органи за предоставяне на отговора им във връзка с откриването на втората процедура.
(20)
С факс от 13 юли 2005 г. Комисията предостави поисканото удължаване.
(21)
С писмо от 18 август 2005 г. с входящ номер от 24 август 2005 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз препрати на Комисията отговора на гръцките органи по отношение на откриването на втората процедура.
(22)
По време на проучването на информацията, представена от гръцките органи с писмо от 1 юли 2004 г., бе установено, че помощта е отпусната и в департаменти, различни от засегнатите от откриването на първите две процедури. Следователно с факс от 12 ноември 2004 г. Комисията поиска от гръцките органи допълнителна информация по тези мерки за помощ.
(23)
С писмо от 13 декември 2004 г. с входящ номер от 15 декември 2004 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз поиска от Европейската комисия едномесечно удължаване на срока, даден на гръцките органи за предоставяне на посочената по-горе допълнителна информация.
(24)
С факс от 6 януари 2005 г. Комисията предостави поисканото удължаване.
(25)
С писмо от 27 януари 2005 г. с входящ номер от 1 февруари 2005 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз препрати на Комисията информацията, поискана с писмото от 12 ноември 2004 г.
(26)
След проучване на информацията бе установено, че помощта е отпусната без одобрение от страна на Комисията. Следователно Комисията взе решение да образува преписка за помощ, за която не е постъпило уведомление, под номер NN 20/05.
(27)
С писмо от 22 декември 2005 г. (10) Комисията уведоми Гърция, че е решила да открие процедурата, предвидена в член 88, параграф 2 от Договора за ЕО по отношение на помощта, отпусната в департаментите Родопи, Евбея, Ксанти и Додеканезите и островите Лесбос, Самос и Хиос (С 50/05) (наричано по-долу „откриване на третата процедура“).
(28)
Решението на Комисията да открие процедурата бе публикувано в Официален вестник на Европейския съюз. (11) Комисията покани заинтересованите страни да представят мненията си по отношение на въпросната помощ.
(29)
Комисията не получи мнения от заинтересовани трети страни.
(30)
С писмо от 23 януари 2006 г. с входящ номер от 25 януари 2006 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз поиска тримесечно удължаване на срока, даден на гръцките органи за предоставяне на отговора им по отношение на откриването на третата процедура.
(31)
С факс от 3 февруари 2006 г. Комисията предостави поисканото удължаване.
(32)
С писмо от 10 май 2006 г. с входящ номер от 11 май 2006 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз препрати на Комисията отговора на гръцките органи по отношение на откриването на третата процедура.
(33)
След повторно проучване на всички представени правни основания, с факс от 12 януари 2011 г. Комисията поиска от гръцките органи да представят в срок от един месец допълнителни разяснения относно въпросната помощ.
(34)
С електронни съобщения от 7 февруари 2011 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз поиска от Комисията да удължи посочения по-горе краен срок с още 40 работни дни.
(35)
С факс от 17 февруари 2011 г. Комисията предостави удължаване с 20 работни дни.
(36)
С електронни съобщения от 15 март 2011 г. и 29 март 2011 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз препрати посочените по-горе разяснения на Комисията.
II. ОПИСАНИЕ
(37)
Министерско решение № 69836/В1461 от 30 септември 1993 г. предвижда преобразуването на общия дълг, бил той изискуем или не, към 30 юни 1993 г., възникнал в резултат на заеми от всякакъв вид (за оборотен капитал и дълготрайни активи) в драхми или чуждестранна валута, отпуснати на промишлени и занаятчийски предприятия, установени и извършващи дейност, независимо от местонахождението на седалището им по регистрация, в департаментите Кастория и Евбея, както и в резултат на банкови гаранции в драхми или чуждестранна валута, издадени от името на въпросните предприятия, в нов заем със срок на погасяване десет години, платим на равни шестмесечни вноски (главница плюс лихви) или на равни шестмесечни вноски за главницата (проста амортизация) с лихва, изчислявана на шестмесечие при лихвения процент, приложим за преструктурирането към момента (лихвеният процент, приложим по отношение на новия заем, е процентът, приложим за 12-месечните съкровищни бонове от последната емисия, издадена преди началото на всеки период за изчисляване на лихвата по заема, увеличен с два процентни пункта, с лихвена субсидия в размер на десет процентни пункта по време на първите пет години, която се покрива от сметката, създадена съгласно Закон № 128/75. (12)
(38)
Като друга възможност споменатите по-горе предприятия могат да получават в продължение на пет години лихвена субсидия в размер на десет процентни пункта по неизплатените си към 30 юни 1993 г. дългове в драхми или чуждестранна валута, свързани с инвестиции в оборотен капитал или дълготрайни активи.
(39)
Предприятията трябва да бъдат жизнеспособни след преструктурирането (което означава, че в известна степен са били в затруднено положение); този критерий подлежи на проверка от страна на банките.
(40)
Министерски решения № 2035824/5887 от 1 юни 1994 г., 2045909/7431/0025 от 26 август 1994 г., 2071670/11297 от 9 ноември 1994 г. и 72742/B1723 от 8 декември 1994 г. изменят гратисните периоди и лихвените субсидии, свързани с новите заеми, и обезпечават последните посредством държавна гаранция.
(41)
Министерско решение № 66336/B1398 от 14 септември 1993 г. предвижда същите мерки за помощ и условия като описаните в съображение 37. Предвижда и предоставянето на държавна гаранция за главницата и лихвата на преструктурирания дълг на промишлени и занаятчийски предприятия в департаментите Флорина и Килкис, както и покриване от страна на държавата на лихвите за забавяне, платими към 31 декември 1992 г. по заеми, отпуснати за оборотен или инвестиционен капитал на тези фирми, в рамките на бюджетните ограничения съгласно Закон № 128/75.
(42)
Решение № 66336/B1398 от 14 септември 1993 г. бе изменено от Решение № 30755/B1199 от 21 юли 1994 г., Решение № 60029/B1541 от 23 септември 1994 г., Решение № 72742/B1723 от 8 декември 1994 г., Решение № 236/B22 от 4 януари 1995 г., Решение № 8014/B285 от 28 февруари 1995 г., Решение № 44678/B1145 от 3 юли 1995 г., Решение № 44446/B1613 от 24 декември 1996 г., Решение № 40410/B1678 от 9 декември 1997 г., Решение № 10995/B546 от 24 март 1999 г., Решение № 12169/B736 от 22 март 2000 г. и Решение № 35913/B2043 от 24 октомври 2000 г. Тези различни решения изменят срока на заемите, гратисните периоди и лихвените субсидии, свързани с новите заеми, като също удължават срока, след който неизплатените вноски стават платими.
(43)
Предприятията трябва да бъдат жизнеспособни след преструктурирането (което означава, че в известна степен са били в затруднено положение); този критерий подлежи на проверка от страна на банките.
(44)
Министерско решение № 1648/В.22/13.1.1994 г. предвижда, както следва:
а)
за нови заеми за оборотен капитал, отпуснати след 1 април 1993 г. на промишлени, занаятчийски и миннодобивни предприятия, промишлени животновъдни предприятия, хотели и корабни дружества, установени независимо от местонахождението на техните седалища по регистрация в департаментите Ксанти, Родопи и Еврос, лихвена субсидия в размер на 10 (десет) процентни пункта, която се покрива от сметката, създадена съгласно Закон № 128/75, и възлиза на не повече от 20 % от оборота на предприятието за предходната година или не повече от 50 % от поръчките за текущата година по отношение на лихвата, начислена от 1 април 1993 г. до 31 март 1996 г., с държавна гаранция до обща сума в размер на 100 000 000 GRD (293 470 EUR);
б)
общите задължения, било то изискуеми или не, към 31 декември 1993 г., възникнали в резултат на заеми за оборотен капитал и дългосрочни активи, отпуснати на промишлени, занаятчийски и миннодобивни предприятия, промишлени животновъдни предприятия, хотели и корабни дружества в Тракийския регион, ще бъдат преобразувани в нов заем със срок на погасяване десет години, платим на равни шестмесечни вноски (главница плюс лихва) от сметката, създадена съгласно Закон № 128/75, с държавна гаранция;
в)
включване в преструктурирания дълг на лихви за забавяне, изискуеми към 31 декември 1992 г. по заемите за дългосрочни активи или оборотен капитал.
(45)
Предприятията трябва да бъдат жизнеспособни след преструктурирането (което означава, че в известна степен са били в затруднено положение); този критерий подлежи на проверка от страна на банките.
(46)
В Министерско решение № 1648/B.22/13.1.1994 г. бяха внесени редица изменения посредством следните министерски решения: № 14237/B.664/6.4.1994, 235/B.21/4.1.1995, 44678/B.1145/3.7.1995, 14946/B.566/30.4.1996, 44446/B.1613/24.12.1996, 32576/B.1282/9.10.1997 (13), 11362/B.472/7.4.1997, 40412/B.1677/9.12.1997 (14), 42998/B.2026/15.12.1998, 19954/B.957/7.6.1999, 10123/B.507/17.3.1999, 6244/B.270/18.2.2000 и 35913/B.2043/24.10.2000 (15). Всички тези текстове изменят технически параметри, като например лихвени субсидии, гратисни периоди, срок на заемите и продължителност на периодите, след които неизплатените вноски стават дължими.
(47)
С Решение № 2003341/683/0025/17.2.94 се предоставя държавна гаранция за заеми за оборотен капитал, отпуснати след 1 април 1993 г. на промишлени, занаятчийски и миннодобивни предприятия, промишлени животновъдни предприятия, хотели и корабни дружества, установени, независимо от местонахождението на техните седалища по регистрация, в департаментите Ксанти, Родопи и Еврос, до обща сума в размер на 100 000 000 GRD (293 470 EUR) на предприятие, както и за дългове (капитал и лихви), възникнали от преструктурирането на неизплатени към 31 декември 1993 г. дългове в резултат на стари заеми, отпуснати съгласно разпоредбите на Съвместно решение № 1648/G.G.54/B.22/13.1.94.
(48)
В Решение № 2003341/683/0025/17.2.94 бяха внесени редица изменения посредством следните решения: № 2022973/3968/0025/18.5.94, 2043231/6673/0025/11.7.95, 2030175/4446/0025/10.6.1996, 2087184/49/0025/11.7.97, 2016123/2133/0025/6.3.1998, 2090373/11216/0025/1.6.98 (16), 2/21857/0025/7.10.1999, 2/14774/0025/31.5.2000, 2/82257/0025/18.12.2000, 2/7555/0025/25.5.2001, 2/61352/0025/31.1.2002 и 2/64046/0025/2003/28.1.2004. Всички тези текстове предоставят държавна гаранция в случай на прилагане на мерките, предвидени от различните решения, изменящи Министерско решение № 1648/B.22/13.1.1994 (вж. съображение 46).
(49)
От решенията в горепосочения списък, Министерско решение № 2/82257/0025/18.12.2000 предвижда, че за да бъдат приложими неговите разпоредби, предприятията трябва да бъдат жизнеспособни сами по себе си (а не след преструктуриране, какъвто е случаят по отношение на другите министерски решения, посочени в настоящото решение), което предполага липса на затруднено положение.
(50)
Министерско решение № 2041901/16.5.1989 предвижда лихвена субсидия в размер на три процентни пункта, която се покрива от общата сметка, създадена съгласно Закон № 128/75, върху неизплатените суми, дължими по заемите за оборотен капитал, отпуснати на или след 1 април 1989 г. на търговски и занаятчийски предприятия, чиито седалища по регистрация се намират в департаментите Еврос, Лесбос, Самос, Хиос и Додеканезите.
(51)
Министерско решение № 2078809/10.10.89 предвижда лихвена субсидия в размер на три процентни пункта, която се покрива от общата сметка, създадена съгласно Закон № 128/75, върху неизплатените суми, дължими по заемите за оборотен капитал, отпуснати на или след 1 април 1989 г. на търговски и занаятчийски предприятия, чиито седалища по регистрация се намират в департаментите Родопи, Ксанти и Самос.
(52)
Министерски решения № 9034/B.289/10.2.2003 и 37497/B.1232/2.6.2003 допълват разпоредбите на решенията, посочени в съображения 50 и 51, като уточняват обхвата и някои технически параметри, свързани с предвидените лихвени субсидии.
III. ОСНОВАНИЯ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ПРОЦЕДУРА ПО РАЗСЛЕДВАНЕ
(53)
По отношение на въпросните схеми за помощ Комисията изразява съмнения не само относно липсата на държавна помощ, а и относно съвместимостта с вътрешния пазар на помощта, която според Комисията действително е налице.
а) Обосновка на откриването на първата процедура
(54)
Първата процедура бе открита поради следните причини:
а)
при искане да предоставят обяснение във връзка с въпросната помощ гръцките органи заявиха, че не е представено уведомление за министерските решения, които представляват правно основание за мерките за помощ, тъй като са счели, че помощта, която привеждат в действие, не представлява държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО; те също заявиха, че макар и да не са запознати с точния брой на получателите, сумите на въпросните мерки за помощ вероятно попадат в обхвата на правилото „de minimis“;
б)
тъй като правилото „de minimis“ не се е прилагало в селскостопанския сектор към момента на прилагане на мерките за помощ и решенията, които представляват правно основание на въпросните мерки за помощ, са били насочени към предприятията, изправени пред проблеми с ликвидността, Комисията счете, че помощта следва да бъде анализирана с оглед на различните правила, приложими по отношение на оздравяването и преструктурирането на предприятия в затруднение от влизането в сила на първото от гореспоменатите решения; наличната информация обаче не позволи да се установи до каква степен са спазени тези правила;
в)
отново по отношение на селскостопанския сектор наличната информация не позволи да се определи дали държавната гаранция е предоставена в съответствие с различните правила, приложими по отношение на държавната помощ под формата на гаранции от влизането в сила на първото от горепосочените решения;
г)
в промишления и занаятчийския сектор правилото „de minimis“ безспорно е било приложимо, но тъй като гръцките органи не бяха запознати с броя на получателите в рамките на мерките, въведени чрез тези министерски решения, и тъй като праговете на помощта „de minimis“ се изчисляват за тригодишен период, а не за еднократна мярка, бе невъзможно да се прецени дали предвидената във въпросните решения помощ може действително да попада в обхвата на правилото „de minimis“; в този контекст мерките за помощ трябваше да бъдат анализирани също и въз основа на правилата за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение, приложими от влизането в сила на първото от упоменатите решения; наличната информация обаче не позволи да се установи до каква степен са спазени тези правила;
д)
и по отношение на тези сектори наличната информация не позволи да се определи дали държавната гаранция е предоставена в съответствие с различните правила, приложими по отношение на държавната помощ под формата на гаранции от влизането в сила на първото от горепосочените решения;
б) Обосновка на откриването на втората процедура
(55)
Втората процедура бе открита поради следните причини:
а)
при искане да предоставят обяснение във връзка с въпросната помощ гръцките органи заявиха, че макар и да не им е известен точният брой на получателите, сумите на въпросната помощ вероятно попадат в обхвата на правилото „de minimis“; въпреки това, съвсем отделно от факта, че до 1 януари 2005 г. правилото „de minimis“ не се е прилагало по отношение на селскостопанския сектор, Комисията не разполагаше с данни, които биха ѝ позволили да установи до каква степен сумите, получени от селскостопанските предприятия по силата на Министерско решение № 66336/B.1398 и измененията към него, са могли да попадат в приложното поле на Регламент (ЕО) № 1860/2004 на Комисията от 6 октомври 2004 г. относно прилагането на членове 87 и 88 от Договора за ЕО спрямо минималните помощи в секторите на земеделието и рибарството (17), който въвежда правилото „de minimis“ в земеделския сектор;
б)
като се има предвид, че тези решения са били насочени към предприятия в затруднение, помощта трябваше да бъде анализирана с оглед на различните правила, приложими по отношение на оздравяването и преструктурирането на предприятия в затруднение от влизането в сила на първото от горните решения, т.е. от 21 септември 1993 г.; наличната информация обаче не позволи да се определи до каква степен са спазени тези правила;
в)
отново по отношение на селскостопанския сектор наличната информация не позволи да се определи дали държавната гаранция е предоставена в съответствие с различните правила, приложими по отношение на държавната помощ под формата на гаранции от 21 септември 1993 г.;
г)
в промишления и занаятчийския сектор правилото „de minimis“ безспорно е било приложимо, но тъй като гръцките органи не бяха запознати с броя на получателите в рамките на мерките, въведени чрез тези министерски решения, и тъй като праговете на помощта „de minimis“ се изчисляват за тригодишен период, а не за еднократна мярка, бе невъзможно да се прецени дали предвидената във въпросните решения помощ може действително да попада в обхвата на правилото „de minimis“; в този контекст мерките за помощ трябваше да бъдат анализирани също и въз основа на правилата за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение, които са били приложими от 21 септември 1993 г.; наличната информация обаче не позволи да се установи до каква степен са спазени тези правила;
д)
по отношение на тези сектори наличната информация не позволи да се определи дали държавната гаранция е предоставена в съответствие с различните правила, приложими по отношение на държавната помощ под формата на гаранции от 21 септември 1993 г.;
в) Обосновка на откриването на третата процедура
(56)
Третата процедура бе открита поради следните причини:
а)
както при откриване на първата и втората процедура, гръцките органи посочиха в представената от тях информация, че въпросните суми вероятно попадат в обхвата на правилото „de minimis“; въпреки това, съвсем отделно от факта, че до 1 януари 2005 г. правилото „de minimis“ не се е прилагало по отношение на селскостопанския сектор, Комисията не разполагаше с данни, които биха ѝ позволили да установи до каква степен сумите, получени от селскостопанските предприятия по силата на решенията, представляващи правно основание на въпросната схема за помощ, са могли да попадат в приложното поле на Регламент (ЕО) № 1860/2004;
б)
като се има предвид, че тези министерски решения са били насочени към предприятия в затруднение, помощта трябваше да бъде анализирана с оглед на различните правила, приложими по отношение на оздравяването и преструктурирането на предприятия в затруднение от влизането в сила на първото от горните решения; наличната информация обаче не позволи да се определи до каква степен са спазени тези правила;
в)
в промишления, хотелиерския и занаятчийския сектор правилото „de minimis“ безспорно е било приложимо, но тъй като гръцките органи не посочиха броя на получателите на помощта и тъй като праговете на помощта „de minimis“ се изчисляват за тригодишен период, а не за еднократна мярка, бе невъзможно да се прецени дали предвидената във въпросните решения помощ може действително да попада в обхвата на правилото „de minimis“; в този контекст мерките за помощ трябваше да бъдат анализирани също и въз основа на правилата за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение, приложими от влизането в сила на първото от упоменатите решения; наличната информация обаче не позволи да се установи до каква степен са спазени тези правила;
г)
във въгледобивния и корабния сектор правилото „de minimis“ се е прилагало едва от влизането в сила на Регламент (ЕО) № 69/2001 на Комисията от 12 януари 2001 г. относно прилагането на членове 87 и 88 от Договора за ЕО към помощта de minimis (18); поради причините, представени в буква в) обаче, мерките за помощ трябваше да бъдат анализирани също и въз основа на различните правила, приложими по отношение на оздравяването и преструктурирането на предприятия в затруднение от влизането в сила на първото от горните решения; наличната информация обаче не позволи да се установи до каква степен са спазени тези правила;
д)
в сектора на морския транспорт правилото „de minimis“ не е било приложимо; следователно мерките за помощ трябваше да бъдат анализирани въз основа на правилата, прилагани от влизането в сила на първото от горните решения по отношение на оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение; наличната информация обаче не позволи да се установи до каква степен са спазени тези правила;
е)
в никой от горните сектори наличната информация не позволи да се определи дали държавната гаранция е предоставена в съответствие с различните правила, които са се прилагали от влизането в сила на първото от горните решения по отношение на държавната помощ под формата на гаранции;
ж)
Решение № 2041901/16.5.1989 и решенията, посочени в съображения 51 и 52 по-горе, предвиждат помощ в департаменти, различни от Родопи, Еврос и Ксанти, и не бе възможно да се установи дали системата на помощ, която са въвели, разширява системата, прилагана в горепосочените три департамента, или е отделна система; във всеки случай въз основа на наличната информация не бе възможно да се установи дали са спазени правилата за държавна помощ (правилата относно регионалната помощ или правилото „de minimis“);
з)
ако министерските решения, посочени в буква ж), са представлявали разширение на системата за помощ, приложима в департаментите Родопи, Ксанти и Еврос, не бе възможно да се определи дали планираните мерки за помощ могат да попадат в обхвата на правилото „de minimis“ или да бъдат счетени за съвместими с разпоредбите, уреждащи отпускането на помощ за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение;
и)
ако министерските решения, посочени в буква ж), са представлявали независима система за помощ, бе необходимо - тъй като в разпоредбите им липсваха подробности в това отношение - да се проучи съвместимостта на прилагането на системата по отношение на стабилни предприятия и по отношение на предприятия в затруднение; при анализа бяха изведени следните заключения:
-
за предприятията в затруднения не бе възможно да се определи дали планираните мерки за помощ могат да попадат в обхвата на правилото „de minimis“ или да бъдат счетени за съвместими с разпоредбите, уреждащи отпускането на помощ за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение,
-
за стабилните предприятия бе невъзможно да се определи дали оборотният капитал, осигурен чрез заем, заедно с предоставената лихвена субсидия, е послужил за финансиране на допустими инвестиции по смисъла на правилата на Съюза за регионална помощ.
IV. МНЕНИЕ НА ГРЪЦКИТЕ ОРГАНИ ОТНОСНО ОТКРИВАНЕТО НА ОФИЦИАЛНАТА ПРОЦЕДУРА
а) Мнение на гръцките органи относно откриването на първата процедура
(57)
С писмо от 9 август 2004 г. гръцките органи декларираха следното:
а)
консолидирането на заемите е административен инструмент, който не води до високи разходи за публичните органи;
б)
изчисляването на лихвата на шестмесечие вече е подкрепено от съдебната практика на националния Върховен съд, който се е произнесъл, че тримесечното изчисление е незаконно, представлява злоупотреба и допринася за налагане на извънредна тежест за длъжниците;
в)
предоставянето на държавната гаранция не може да се приеме за помощ, тъй като използването ѝ зависи от особено строги мерки за главния длъжник;
г)
по време на референтния период лихвените проценти в Гърция са били много по-високи от средните проценти в останалата част на Съюза и са останали такива въпреки лихвените субсидии; следователно не е налице нарушаване на конкуренцията, още повече, че е имало изискване предприятията получатели да бъдат жизнеспособни; освен това лихвените субсидии са били финансирани от нарочна сметка, отделна от държавния бюджет;
д)
като се има предвид запазването на дълга и на лихвата, предоставянето на гратисни периоди не може да бъде счетено за мярка за помощ - то представлява просто преструктуриране на погасяването във времето, което е обосновано въз основа на икономическата ситуация;
е)
Министерско решение № 72742/B1723 (вж. съображение 42 по-горе) не води до допълнителни разходи във връзка с тези, наложени от първоначалното решение, което представлява основание за въпросната схема;
ж)
освобождаването на обезпеченията посредством Министерско решение № 2071670/11297 не може да се приеме за мярка за помощ по отношение на предприятията, тъй като първите са съобразени с нивото на преструктурираните заеми; освен това гаранцията от гръцката държава не покрива всички видове разходи, наложени върху заемополучателите от банките;
з)
Министерско решение № 69836/B1451 и измененията му засягат най-общо преработващите предприятия и не посочват конкретно преработващите предприятия в селскостопанския сектор, които попадат в приложното поле на Регламент (ЕИО) № 866/90 на Съвета от 29 март 1990 г. относно подобряването на условията за преработка и за пускане в продажба на селскостопанските продукти (19), Регламент (ЕО) № 951/97 на Съвета от 20 май 1997 г. относно подобряването на условията за преработка и за пускане в продажба на селскостопанските продукти (20) и Регламент (ЕО) № 1257/99 на Съвета от 17 май 1999 г. относно подпомагане на развитието на селските райони от Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА) (21); тези регламенти са прилагани посредством реализирането на оперативни програми по втората и третата рамка за подпомагане от Общността; предприятията, които са направили инвестиции и са получили помощ за тази цел от Министерство на развитието на селските райони и храните, не са отговаряли на условията за преструктуриране на дълга, тъй като това не е било предвидено; правилото „de minimis“ също не се e прилагало, тъй като за получаване на субсидия операторите е трябвало да са извършили дейност и да са покрили разходите;
и)
позоваването на правилото „de minimis“ служи единствено, за да илюстрира факта, че повечето от предоставените мерки за помощ са били под прага за „de minimis“, без да се посочва конкретно селскостопанският сектор;
й)
критерият „жизнеспособност след преструктуриране“ не се е отразил върху цялостната оценка на жизнеспособността на предприятието, изготвена от кредитната институция, тъй като допустимостта за преструктуриране се определя непосредствено след проучването на жизнеспособността;
к)
преструктурирането засяга стари заеми и не представлява финансиране за нови инвестиции;
л)
по отношение на общия еквивалент на помощта за преструктуриране, по-голямата част от мерките за помощ представляват малки суми, областите, за които тези мерки са предназначени (Кастория и Евбея), са необлагодетелствани райони по смисъла на Директива 75/268/ЕИО на Съвета от 28 април 1975 г. относно земеделието в планински и полупланински райони, както и в някои необлагодетелствани райони (22), като държавата като цяло попада в обхвата на цел 1;
м)
лихвеният процент, приложен по отношение на новите заеми, е същият като този при последната емисия гръцки съкровищни бонове; лихвената субсидия не засяга целия срок на преструктурирания заем, а само първите критични години; разликата между процентите не е много голяма (1 до 2 пункта);
н)
схемата е съществувала между 30 юни 1993 г. и 30 юни 2003 г.
б) Мнение на гръцките органи относно откриването на втората процедура
(58)
С писмо от 18 август 2005 г. гръцките органи изложиха следните аргументи, повечето от които вече са били представени в техния отговор относно откриването на първата процедура (вж. предходното съображение):
а)
консолидирането на заемите е административен инструмент, който не води до високи разходи за публичните органи (тук органите добавят, че целта на този инструмент не е избирателно предоставяне на помощ);
б)
изчисляването на лихвата на шестмесечие вече е подкрепено от съдебната практика на националния Върховен съд, който се е произнесъл, че тримесечното изчисление е незаконно, представлява злоупотреба и допринася за налагане на извънредна тежест за длъжниците;
в)
по време на референтния период лихвените проценти в Гърция са били много по-високи, отколкото в останалата част на Съюза и са останали такива въпреки приложените лихвени субсидии;
г)
предоставянето на държавната гаранция не може да се счете за помощ, тъй като, дори ако бъде използвана, тя зависи от особено строги мерки за главния длъжник;
д)
лихвата за забавяне и лихвените субсидии са били финансирани от нарочна сметка (сметка, създадена съгласно Закон № 128/75), отделна от държавния бюджет;
е)
като се има предвид запазването на дълга и на лихвата, предоставянето на гратисни периоди не може да бъде счетено за мярка за помощ - то представлява просто преструктуриране на погасяването във времето, което е обосновано въз основа на икономическата ситуация;
ж)
разпоредбите на Министерско решение № 66336/B.1398/1993 и измененията му предвиждат възможността за помощ за предприятия, установени в департаментите Флорина и Килкис, без големи разходи за публичните органи и при условие че въпросните предприятия се считат за жизнеспособни; следователно те не нарушават конкуренцията по смисъла на член 87 от Договора за ЕО; освен това следва да се припомни, че департаментите Флорина и Килкис имат обща граница с бивша югославска република Македония и че по време на референтния период (90-те години на XX век) са били силно засегнати в резултат на войната и нестабилността в региона;
з)
последно, в горепосоченото решение се упоменават промишлени и занаятчийски предприятия; според гръцките органи селскостопански предприятия не са засегнати от тези разпоредби.
в) Мнение на гръцките органи относно откриването на третата процедура
(59)
С писмо от 10 май 2006 г. гръцките органи представиха следните аргументи:
а)
засегнатите от въпросните решения департаменти са били в затруднено икономическо положение, което се е характеризирало с ниски нива на стопанска дейност и по-високи нива на безработица в сравнение с останалата част от страната; тази ситуация е била утежнена от военното положение в съседни държави (например Косово); в този смисъл конкуренцията не е могла да бъде нарушена и следователно мерките за помощ, предоставени под формата на преструктуриране на дълга и лихвени субсидии, са могли да се възползват от дерогацията, предвидена в член 87, параграф 3, букви а) и в) от Договора за ЕО;
б)
мерките за помощ са били съсредоточени върху решаване на проблеми като липса на динамика на местния пазар, свиване на пазара на труда и спад в търсенето, както и върху дългосрочното икономическо развитие;
в)
по отношение на аргумента на Комисията, че условията на търговия в Общността може да са били нарушени предвид високото ниво на конкуренция в селскостопанския сектор, от всички проучени решения единствено Решение № 1648/B22/13.1.1994 засяга промишлени животновъдни предприятия; освен това през периода 1995-2004 г. производството на месо в департаментите Еврос, Родопи и Ксанти е заемало само малък дял от селскостопанското производство във въпросните департаменти и макар брутният вътрешен продукт (БВП) на тези департаменти да e отбелязал ръст през периода (както в абсолютни стойности, така и на глава на населението), той е останал далеч под средното за страната ниво;
г)
Министерски решения № 2041901/16.5.1989 и 2078809/1989, които предвиждат лихвени субсидии във връзка със заемите за оборотен капитал за предприятия в департаментите Лесбос, Самос, Хиос и Додеканезите, също предвиждат, че предприятията трябва да бъдат жизнеспособни преди и след преструктурирането на дълговете им;
д)
от компетентните органи в Гърция беше поискано да съберат данни относно получателите и действително отпуснатата помощ, но те заявиха, че не са в състояние;
е)
лихвените субсидии се финансират от сметка, създадена съгласно Закон № 128/75, която не представлява държавен ресурс, тъй като е сметка, предназначена основно за преразпределяне на средства.
г) Писма от гръцките органи от 15 и 29 март 2011 г.
(60)
С писма от 15 и 29 март 2011 г. гръцките органи първо обявяват датите на изтичане на действието на първоначалните министерски решения, уреждащи въпросните схеми. Датите са както следва:
а)
30 юни 2003 г. за Решение № 69836/B1461 (департаменти Кастория и Евбея);
б)
30 юни 2000 г. за Решение № 66336/B/398/14-9-1993 (департаменти Флорина и Килкис);
в)
31 декември 2005 г. за Решение № 1648/B.22/13.1.94 (департаменти Ксанти, Родопи и Еврос);
г)
31 декември 2004 г. за Решение № 2041901/16-5-1989 (департаменти Родопи, Еврос, Ксанти и Додеканезите; острови Лесбос, Самос и Хиос).
(61)
След това гръцките органи посочват, че критерият за жизнеспособност на предприятията след преструктурирането не е бил единственият разглеждан фактор; по-скоро е извършвана цялостна оценка на жизнеспособността на предприятията преди и след преструктурирането.
(62)
Писмата също съдържат таблици, в които се посочва еквивалентът на помощта на въпросните мерки, получени от всяко предприятие получател, с цел илюстриране на процента предприятия, за които мерките за помощ могат да попадат в обхвата на схема „de minimis“. Гръцките органи обаче сочат, че по отношение на мерките за помощ, предоставени съгласно Министерски решения № 2041901/16-5-1989 (департаменти Ксанти, Родопи и Еврос, Самос, Лесбос, Хиос и Додеканезите) и 1648/B.22/13.1.94 (Ксанти, Родопи и Еврос), наличните данни се отнасят единствено до периода 2004-2007 г. Данните, предоставени във връзка с мерките за помощ, осигурени съгласно Министерско решение № 69836/B1461 (департаменти Кастория и Евбея), са свързани с периода 1993-1998 г., а данните във връзка с мерките за помощ, предоставени съгласно Министерско решение № 66336/B/398/14-9-1993 (департаменти Флорина и Килкис) са свързани с периода 1993-2001 г. Тези данни са поискани от кредитните институции, някои от които не са дали отговор. Гръцките органи считат обаче, че събраните данни са близки до общия размер на предоставената помощ, тъй като банките, които са отговорили, са основните кредитодатели във въпросните департаменти. Според гръцките органи анализът на данните сочи, че въпросната помощ е под прага „de minimis“ в 73,55 % до 99,46 % от случаите в зависимост от разглеждания тригодишен период и от разглежданото решение.
(63)
Последно, гръцките органи заявяват, че предприятията за производство, преработка и търговия със селскостопански продукти не отговарят на условията за помощта и че с израза „миннодобивни предприятия“ в действителност се обозначават предприятията за добив на мрамор и каменодобив.
V. ОЦЕНКА
V.I. НАЛИЧИЕ НА ПОМОЩ
(64)
Съгласно член 107, параграф 1 от Договора всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар. В абсолютно изражение въпросните мерки за помощ отговарят на това определение в смисъл, че са предоставени от държавата или чрез държавни ресурси, предназначени са за определени предприятия (предприятия в селскостопанския, занаятчийския, промишления, хотелиерския, миннодобивния - вж. съображение 63 - и корабния сектор в гореспоменатите департаменти) и поставят в по-благоприятно положение тези предприятия посредством мерки като преструктуриране на заемите им, намаляване на размера на вноските чрез удължаване на срока за погасяване, лихвени субсидии и предоставяне на гаранции, което може да засегне търговията (23) и да наруши конкуренцията (24).
(65)
Гръцките органи се опитаха да покажат, че въпросните мерки за помощ могат да попадат в обхвата на схема „de minimis“ и следователно не представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС. Въпреки това, отделно от факта, че правилото „de minimis“ не е приложимо във всички засегнати сектори през периода на действие на министерските решения, които представляват правно основание на въпросните схеми (това беше и една от причините за откриване на въпросните процедури), данните са непълни, както бе признато от самите гръцки органи (вж. съображение 62). Освен това сумите на помощта „de minimis“ варират в различните сектори (не са еднакви в промишления и в селскостопанския сектор) и представените таблици сочат, че гръцките органи не са били запознати в достатъчна степен с тази разлика. Най-накрая, Комисията отбелязва, че въпреки твърденията на гръцките органи, че предприятията за селскостопанско производство, преработка и търговия не отговарят на условията за въпросните схеми за помощ, споменатите по-горе таблици ясно сочат, че някои предприятия от тези сектори действително са получили помощ, за която се счита, че попада в обхвата на схема „de minimis“, макар и ясно да надвишава допустимия праг.
(66)
Комисията припомня, че всяка индивидуална помощ, отпусната по схема за помощ, която към момента на отпускането е отговаряла на условията, заложени в приложимия регламент „de minimis“, се приема, че не представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора.
(67)
При първото предоставяне от гръцките органи на въпросните мерки за помощ в селскостопанския сектор, не са съществували разпоредби на Съюза относно помощта „de minimis“.
(68)
Първите разпоредби, приети в тази връзка, са заложените в Регламент (ЕО) № 1860/2004 (25).
(69)
В съответствие с Регламент (ЕО) № 1860/2004, който се отнася както за първичното селскостопанско производство, така и за преработката и търговията със селскостопански продукти, помощта, която не надвишава таван от 3 000 EUR за получател за произволен тригодишен период, не засяга търговията между държавите-членки, не нарушава и не заплашва да наруши конкуренцията и следователно не попада под разпоредбите на член 107, параграф 1 от Договора.
(70)
Съгласно член 5 от Регламент (ЕО) № 1860/2004 същият се прилага за помощи, предоставени преди влизането в сила на регламента, ако тези помощи отговарят на условията, предвидени в членове 1 и 3 от него.
(71)
На 1 януари 2008 г. Регламент (ЕО) № 1860/2004 бе заменен с Регламент (ЕО) № 1535/2007 на Комисията от 20 декември 2007 година за прилагане на членове 87 и 88 от Договора за ЕО към помощите de minimis в сектора на производството на селскостопански продукти (26), който повиши размера на помощта de minimis до 7 500 EUR на получател за период от три фискални години, независимо от формата и целта на помощите в рамките на максималния размер за държава-членка, който отговаря на 0,75 % от годишното производство.
(72)
Член 6, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1535/2007 гласи, че „настоящият регламент се прилага по отношение на помощите, предоставени преди 1 януари 2008 г. на предприятията от сектора на производство на селскостопански продукти, при условие че горепосочените помощи отговарят на всички условия, определени в членове 1-4, с изключение на изискването за изрично позоваване на настоящия регламент съгласно член 4, параграф 1, първа алинея“. Регламентът обаче се прилага единствено по отношение на първичното селскостопанско производство.
(73)
По отношение на преработката и търговията със селскостопански продукти, правилото „de minimis“, в сила от 1 януари 2007 г., е заложено в Регламент (ЕО) № 1998/2006 на Комисията от 15 декември 2006 г. за прилагане на членове 87 и 88 от Договора към минималната помощ (27).
(74)
Член 2, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1998/2006 определя на 200 000 EUR за получател за период от три данъчни години максималната сума, до която помощта не засяга търговията между държавите-членки, не нарушава, нито застрашава да наруши конкуренцията и следователно не попада в приложното поле на член 107, параграф 1 от Договора.
(75)
Член 5, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1998/2006 предвижда, че „настоящият регламент се прилага към помощите, предоставени преди влизането му в сила на предприятия, осъществяващи дейност в отрасъл „транспорт“ и на предприятия, осъществяващи дейност по преработка и търговия със селскостопански продукти, ако съответната помощ изпълнява всички условия, посочени в член 1 и член 2.“
(76)
Следователно Комисията няма да разглежда помощта, предоставена съгласно анализираните министерски решения, като държавна помощ, ако не надвишава следните нива за получател:
а)
при първично селскостопанско производство: 3 000 EUR за тригодишен период, ако към момента на отпускането помощта отговаря на разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1860/2004 или 7 500 EUR за период от три данъчни години, ако към момента на отпускането отговаря на разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1535/2007,
б)
при преработка и търговия със селскостопански продукти: 3 000 EUR за тригодишен период, ако към момента на отпускането помощта отговаря на разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1860/2004 или 200 000 EUR за период от три данъчни години, ако към момента на отпускането отговаря на разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1998/2006.
(77)
Комисията обаче припомня, че предприятията в затруднение не отговарят на условията на Регламенти (ЕО) № 1998/2006 и № 1535/2007.
(78)
В секторите, различни от селскостопанския сектор (т.е. в този случай различните сектори, упоменати в това решение, с изключение на корабния сектор, който ще бъде разгледан в съображения 80 и 81 по-долу (28)), правилото „de minimis“, заложено в Съобщение на Комисията от 20 май 1992 г. - Насоки на Общността относно държавните помощи за малки и средни предприятия (29) (наричани по-долу „Насоките от 1992 г.“), се е прилагало към момента на предоставяне на въпросните мерки за помощ. Съобщението предвижда „еднократните плащания на помощ до 50 000 ECU по отношение на даден вид разходи и схеми, по които размерът на помощта, която може да получи определено предприятие по отношение на даден вид разходи за период от три години, е ограничен до тази сума, вече не се счита за подлежащ на задължение за уведомление по член 93, параграф 3 [от Договора за ЕО] (30), при условие че решението за отпускане на помощ или схемата за помощ съдържат изрично условие, че всяка допълнителна помощ, която същото предприятие може да получи по отношение на същия вид разходи от други източници или по други схеми, не увеличава общата помощ, получена от предприятието, над ограничението от 50 000 ECU.“ Това правило бе впоследствие изменено с известие на Комисията от 1996 г. относно правилото „de minimis“ за държавна помощ (31) (наричано по-долу „Известие от 1996 г.“), в което размерът на помощта „de minimis“ за същия период се определя на 100 000 ECU, а впоследствие с Регламент (ЕО) № 69/2001, в който размерът на помощта за същия период се определя на 100 000 EUR.
(79)
Поради датите на изтичане на действието на анализираните схеми (последната от които е 31 декември 2005 г.) и неприложимостта със задна дата на регламентите по отношение на секторите, упоменати в съображение 78, Комисията няма да разглежда като държавна помощ помощта, предоставена съгласно анализираните решения, която не надвишава следните размери за получател:
а)
50 000 ECU за тригодишен период между 19 август 1992 г. и 5 март 1996 г., ако към момента на предоставяне помощта е отговаряла на разпоредбите на Насоките от 1992 г.;
б)
100 000 ECU/EUR за тригодишен период между 6 март 1996 г. и 1 февруари 2001 г., ако към момента на предоставяне помощта е отговаряла на приложимите разпоредби на Известието от 1996 г.;
в)
100 000 EUR за тригодишен период между 2 февруари 2001 г. и 31 декември 2005 г., ако към момента на предоставяне помощта е отговаряла на приложимите разпоредби на Регламент (ЕО) № 69/2001.
(80)
Най-накрая, в корабостроителния сектор правилото „de minimis“ се прилага едва от влизането в сила на Регламент (ЕО) № 69/2001.
(81)
Следователно Комисията няма да счита за държавна помощ помощта, отпусната съгласно анализираните министерски решения, която не надвишава 100 000 EUR за получател и за тригодишен срок за периода 2 февруари 2001-30 юни 2007 г., ако към момента на отпускането помощта е отговаряла на съответните разпоредби на Регламент (ЕО) № 69/2001.
(82)
Другите аргументи, представени от гръцките органи за обосновка на липсата на държавна помощ, не могат да бъдат приети от Комисията поради следните причини, валидни във всеки случай, в който се цитират споменатите аргументи:
а)
като твърдят, че консолидирането на заема не води до високи разходи за публичните органи (вж. по-конкретно съображение 57, буква а) и съображение 58, буква а), гръцките органи признават, че операцията налага разходи за държавата или с други думи се използват държавни ресурси;
б)
до влизането в сила на Известието за прилагане на членове 87 и 88 от Договора за създаване на Европейската общност по отношение на държавните помощи под формата на гаранции (32) (наричано по-долу „Известие от 2000 г.“), се приема, че всички гаранции включват елемент на държавна помощ (вж. съображение 105, буква а)); в Известието от 2000 г. се посочва, че може да се приеме, че дадена гаранция не представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора, когато получателите не са заемополучатели във финансово затруднение и по принцип биха могли да получат заем при пазарни условия от финансовите пазари без намеса от страна на държавата, гаранцията е свързана с конкретна финансова транзакция, отнася се за фиксирана максимална сума, не покрива повече от 80 % от неизплатения заем или друго финансово задължение (с изключение на облигации или подобни инструменти), не е с неограничен срок, условията на схемата са основани на реалистична оценка на риска, така че премиите, изплащани от предприятията получатели, я превръщат с голяма вероятност в самофинансираща се схема, схемата предвижда условията, при които да се предоставят бъдещите гаранции, и цялостното финансиране по схемата да подлежи на преглед поне веднъж годишно, а премиите да покриват както обичайните рискове, свързани с предоставянето на гаранция, така и административните разходи по схемата, включително когато държавата предоставя първоначален капитал за стартиране на схемата, обичайна възвращаемост на този капитал; гръцките органи обаче не представиха документация, която да доказва приложимостта на този сценарий в настоящия случай;
в)
по отношение на конкуренцията предоставянето на гратисни периоди (вж. съображение 57, буква д) и съображение 58, буква е) не представлява единствено преструктуриране на погасяването в течение на времето, тъй като намалява сумата, която подлежи на погасяване към определен момент, и следователно осигурява временно финансово облекчение за получателя;
г)
дори ако, както твърдят гръцките органи, сметката, създадена съгласно Закон № 128/75 и използвана за финансиране на лихвените субсидии (вж. съображение 57, буква г), съображение 58, буква д) и съображение 59, буква е), не е част от бюджета на гръцката държава, тя все пак представлява държавен ресурс (33);
д)
предоставянето на лихвени субсидии по заеми дава предимство на предприятията получатели, дори и ако във въпросната държава лихвените проценти са високи;
е)
освобождаването на предоставените с цел получаване на гаранцията обезпечения (вж. съображение 57, буква ж), макар че може да не включва преки разходи за гръцката държава съгласно Министерско решение № 2071670/11297, съдържа елемент на помощ, тъй като чрез осигуряване на тази възможност държавата не само предлага на предприятията получатели възможността да ползват капитал, а и ги освобождава от една от предпоставките за получаване на гаранция от нея;
ж)
фактът, че лихвените проценти са били високи в Гърция (вж. съображение 57, буква г) не означава липса на помощ в смисъл, че независимо от икономическия контекст, в който е извършено преструктурирането с лихвени субсидии, отпускането на помощта само по себе си оказва въздействие на облекчаване на получателите от тежест, която обичайно трябва да поемат при упражняване на дейността си.
(83)
С оглед на всички тези елементи Комисията може да заключи единствено, че мерките за помощ, които не попадат в приложното поле и не изпълняват предпоставките за отпускане на помощ „de minimis“ по съображения 68-81, действително попадат в приложното поле на член 107, параграф 1 от Договора.
V.II. СЪВМЕСТИМОСТ НА ПОМОЩТА
(84)
Въпреки това в ситуациите, предвидени в член 107, параграфи 2 и 3 от Договора, някои видове помощ могат да бъдат счетени за съвместими с вътрешния пазар чрез дерогация.
(85)
В разглеждания случай е необходимо да се проучи в контекста на всяка открита процедура, кое освобождаване може да е приложимо във всеки от засегнатите сектори (като се прави разграничение между селскостопанския сектор и другите сектори).
V.II.1 ПОМОЩ ЗА ДЕПАРТАМЕНТИТЕ КАСТОРИЯ И ЕВБЕЯ, РАЗГЛЕДАНА ПРИ ОТКРИВАНЕТО НА ПЪРВАТА ПРОЦЕДУРА
а) Селскостопански сектор
(86)
С оглед на естеството на отпуснатата помощ единственото освобождаване, на което може да се разчита, за да се докаже съвместимостта на помощта с вътрешния пазар, е предвиденото в член 107, параграф 3, буква в) от Договора, съгласно което помощите, които имат за цел да улеснят развитието на някои икономически дейности или на някои икономически региони, доколкото тези помощи не засягат по неблагоприятен начин условията на търговия до степен, която противоречи на общия интерес, могат да се приемат за съвместими с вътрешния пазар.
(87)
Тъй като за въпросната помощ не е постъпило уведомление, за да бъде приложимо това освобождаване е много важно тя да отговаря на правилата за държавна помощ, приложими към момента на отпускането на помощта. Според информацията, предоставена от гръцките органи, въпросната схема действа от 30 юни 1993 г. до 30 юни 2003 г. Съвместимостта на въпросната схема с вътрешния пазар следователно ще бъде проучена с оглед на правилата за държавна помощ, приложими през този период.
(88)
Една от причините, въз основа на които Комисията взе решение да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, е, че помощта изглежда е била предназначена за предприятия в затруднение. В тази връзка гръцките органи посочват в писмото си от 9 август 2004 г., че критерият „жизнеспособност след преструктуриране“ няма абсолютно никакво отражение върху цялостната оценка на жизнеспособността на предприятието, извършена от кредитната институция, тъй като решението относно допустимостта за преструктуриране е взето непосредствено след проучването на жизнеспособността. Този аргумент бе повторен в писмата от 15 и 29 март 2011 г. (вж. съображение 61).
(89)
Комисията счита, че това обяснение не позволява да се изключи възможността помощта да е била отпусната на предприятия в затруднение, тъй като дори решението относно допустимостта за преструктуриране да е взето непосредствено след проучването на жизнеспособността, както твърдят гръцките органи, самото проучване е било съсредоточено върху перспективите за жизнеспособност на получателите след преструктурирането. Това означава, че е възможно кандидатите да са били в затруднение към момента на проучването, но въпреки това да са били допуснати до схемата, тъй като институцията, извършваща проучването, е прогнозирала евентуално връщане към жизнеспособност след преструктурирането на дълга (Комисията подчерта това доказателство и в съображение 23 от решението си за откриване на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, тъй като в преамбюла на Министерско решение № 2045909/7931/0025 се посочва нуждата от подпомагане на предприятия, които изпитват затруднения, свързани с паричните потоци, в департаментите Кастория и Евбея).
и) Правила, приложими към помощта за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение по време на въпросния период
I. От 1 октомври 1993 г. до 31 декември 1997 г.
(90)
Помощта за фирми в затруднение се регулира с редица правила. Към момента на влизане в сила на Министерско решение № 69836/B1461 политиката на Комисията бе да приема, че този вид помощ в селскостопанския сектор е оперативна помощ, която може да бъде счетена за съвместима с вътрешния пазар единствено ако са изпълнени следните три условия:
а)
такава помощ трябваше да засяга финансовите разходи по заеми, сключени за финансиране на вече осъществени инвестиции;
б)
кумулираният еквивалент на помощта за всички помощи, предоставени при отпускането на заема, и въпросната помощ не можеше да надвишава процента, допускан по принцип от Комисията, т.е.:
i)
за инвестиции в първично селскостопанско производство: 35 % или 75 % за необлагодетелствани райони по смисъла на Директива 75/268/ЕИО
ii)
за инвестиции в преработка и търговия със селскостопански продукти: 55 % или 75 % в регионите по цел 1 за проекти, които отговарят на секторните програми или на една от целите на член 1 от Регламент (ЕИО) № 866/90 (34), и 35 % (или 50 % в регионите по цел 1) за други проекти, които не са изключени въз основа на критериите за подбор по точка 2 от приложението към Решение 90/342/ЕИО на Комисията от 7 юни 1990 г. относно установяването на критерии за подбор, приложими към инвестиции за подобряване на условията на преработка и продажба на земеделските и горските продукти (35) (или Решение 94/173/ЕО на Комисията (36), което го замени).
в)
въпросната помощ можеше да бъде платена единствено след промени на лихвените проценти за новите сключени заеми, така че да се вземат предвид вариациите в лихвените проценти (в такива случаи размерът на помощта е трябвало да бъде по-малък от или равен на разликата в лихвените проценти върху новите заеми) или е трябвало да засяга земеделски стопанства, които дават гаранция за жизнеспособност, особено когато финансовата тежест, произтичаща от съществуващи заеми, е заплашвала жизнеспособността на стопанствата или ги е излагала на риск от несъстоятелност.
(91)
С писмото си от 9 август 2004 г. гръцките органи заявяват, че Решение № 69836/B1451 и неговите последващи изменения засягат предприятията за преработка като цяло и не посочват конкретно предприятията за преработка в селското стопанство, които са обхванати от Регламенти (ЕИО) № 866/90, (ЕО) № 951/97 и (ЕО) № 1257/1999, че цяла Гърция е регион по цел 1 и че предприятията, които са инвестирали и следователно са получили помощ от Министерство на развитие на селските райони и храните, не са могли да се възползват от преструктуриране на дълга, тъй като това не е било предвидено. Освен това те добавят, че по отношение на общия еквивалент на помощта за преструктурирането, в повечето случаи са отпуснати единствено малки суми и че преструктурирането е свързано с предходни заеми и следователно с инвестиции, които вече са направени.
(92)
Преди всичко обясненията, представени от гръцките органи, не са достатъчни, за да позволят на Комисията да изключи възможността някои предприятия за преработка в селското стопанство да са получили помощ по Министерско решение № 69836/B1451 и последващите му изменения, защото фактът, че не се посочват конкретно гореспоменатите предприятия, не сочи непременно, че те не са принадлежали на общата категория от предприятия за преработка (промишлени предприятия), които попадат в приложното поле на решението.
(93)
По отношение на съответствието с условията, посочени в съображение 90, Комисията установява, че Решение № 69836/B1451 и неговите последващи изменения засяга преструктурирането на заеми за инвестиции или за оборотен капитал.
(94)
По отношение на преструктурирането на инвестиционни заеми въз основа на информацията, предоставена от гръцките органи, Комисията установява, че е изпълнено условието, посочено в съображение 90, буква а), тъй като тези заеми засягат вече осъществени инвестиции.
(95)
Комисията установи също, че е изпълнено и второто алтернативно условие, посочено в съображение 90, буква в), тъй като предприятията получатели трябва да бъдат считани за жизнеспособни след преструктуриране въз основа на оценка, извършена от финансовите институции.
(96)
Информацията на разположение на Комисията обаче не е достатъчна, за да премахне съмненията, че е изпълнено условието, посочено в съображение 90, буква б), тъй като гръцките органи обясняват в писмото си от 9 август 2004 г., че предприятията, ангажирани в преработката и търговията със селскостопански продукти, са обхванати inter alia от разпоредбите на Регламенти (ЕИО) № 866/90 и (ЕО) № 951/97 и че тези регламенти се прилагат съобразно съдържащите се в тях разпоредби, което означава, че помощта може вече да е отпусната с максималния интензитет, предвиден в гореспоменатите регламенти (75 % за региони по цел 1, което се отнася до цяла Гърция), и че е възможно в резултат на натрупване на помощта въпросната схема да е довела до надвишаване на предвидения интензитет.
(97)
По отношение на преструктурирането на заеми за оборотен капитал не е имало възможност за прилагане на схемата в съответствие с всички условия, предвидени в съображение 90, тъй като първото условие (буква а) ясно посочва, че заемите трябва да бъдат свързани с инвестиции.
II. От 1 януари 1998 г. до 30 юни 2000 г.
(98)
През 1997 г. условията, заложени в съображение 90, бяха заменени с условията от Съобщение на Комисията - Насоки на Общността за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение (наричани по-долу „Насоки от 1997 г.“) (37). Точка 4.4 от гореспоменатите Насоки гласи, че „По отношение на селскостопанския сектор тези Насоки ще влязат в сила на 1 януари 1998 г. по отношение на новите държавни помощи. За съществуващите помощи влизането в сила ще бъде на същата дата или, в случай че Комисията е открила процедура съгласно член 93, параграф 2 от Договора [за ЕО] срещу една или повече държави-членки в този контекст, след като Комисията приеме окончателно решение по отношение на засегнатата държава-членка (държави-членки) съгласно член 93, параграф 2 от Договора [за ЕО].“
(99)
Насоките от 1997 г., съвсем нови за селскостопанския сектор, предвиждат inter alia:
а)
помощ за оздравяване: мерки за ликвидност, оправдани от сериозни социални затруднения и състоящи се от гаранции за заеми или заеми с обичайни търговски лихвени проценти, ограничени до размера, необходим за поддържане на функционирането на предприятието (например за покриване на разходите за надници и заплати и текущи доставки), изплащани единствено за периода, необходим за изготвяне на необходимите и реалистични мерки за възстановяване, и без неблагоприятно отражение върху положението в промишления и селскостопанския сектор в други държави-членки;
б)
помощ за преструктуриране: отпускането на помощ, свързана с план за преструктуриране, предвиждащ намаляване на капацитета или окончателно затваряне на производствени мощности, при наличието на структурен свръхкапацитет в сектора (намаляването на капацитета трябва да бъде в допълнение към всяко друго намаление, приложимо при липсата на помощ за преструктуриране), като единственото освобождаване от това условие е в случаите, когато, взети в своята съвкупност, решенията, приети в полза на всички получатели през всеки последователен 12-месечен период, не включват количество на продукта, което надвишава определен процент от общото годишно производство на този продукт в държавата (3 % за целевите мерки за определена категория продукти или оператори и 1,5 % за нецелевите мерки).
(100)
На държавите-членки е позволено да искат прилагането на тези селскостопански разпоредби вместо разпоредбите от Насоките от 1997 г. за сектори, различни от селското стопанство (строги условия, приложими в тези сектори, и по-специално по отношение на плана за преструктуриране и приноса на получателя за преструктурирането - вж. съображения 109-121 от раздел б) по-долу, „Неселскостопански сектор“).
(101)
В писмото си от 9 август 2004 г. гръцките органи не предоставиха информация, която да позволи на Комисията да установи, че схемата за помощ е адаптирана, за да бъде приведена в съответствие с тези разпоредби, и че следователно помощта, отпусната през въпросния период, е отпусната в съответствие със съответните условия, заложени в Насоките от 1997 г., което означава или описаните в съображение 99, буква б) по-горе условия, или условията, заложени за секторите, различни от селското стопанство (представяне на план за преструктуриране за възстановяване на жизнеспособността въз основа на реалистични хипотези в разумни времеви рамки, смекчаване на въздействието върху конкурентите, спазване на принципа за еднократност на помощта („един път - последен път“), намаляване на капацитета при структурен свръхкапацитет в засегнатия сектор и помощ, пропорционална на разходите и ползите от преструктурирането, като се покриват и социалните разходи по преструктурирането).
III. От 1 юли 2000 г. до 30 юни 2003 г.
(102)
На 9 октомври 1999 г. Насоките от 1997 г. бяха заменени от Насоки на Общността за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение (наричани по-долу „Насоки от 1999 г.“) (38). Точка 6.3 от Насоките от 1999 г. гласи, че „държавите-членки трябва да адаптират своите съществуващи схеми за помощ за оздравяване и преструктуриране, които се очаква да останат в действие след 30 юни 2000 г., с цел да ги приведат в съответствие с Насоките […] след тази дата.“ Освен това „за да може да се осъществи мониторинг от страна на Комисията върху процеса на адаптиране, държавите-членки трябва да ѝ предадат списък с всички такива схеми преди 31 декември 1999 г. След това, и във всеки случай преди 30 юни 2000 г., те трябва да изпратят на Комисията достатъчно информация, за да ѝ дадат възможност да провери дали схемите действително са изменени в съответствие с Насоките.“
(103)
Насоките от 1999 г. също включват специфичен раздел за преструктуриране на предприятия в затруднение в селскостопанския сектор. В сравнение с Насоките от 1997 г. този раздел дава определение на структурен свръхкапацитет в сектора, ограничава освобождаването, посочено в съображение 99, буква б), до предприятията в първичния сектор (което води до автоматичното изискване за намаляване на капацитета в подсектора на преработката и търговията със селскостопански продукти) и въвежда условието за еднократност („един път - последен път“), което означава, че помощта за преструктуриране може да бъде отпусната само веднъж.
(104)
В писмото си от 9 август 2004 г. гръцките органи не представиха информация, която да позволи на Комисията да установи, че схемата за помощ е адаптирана, за да бъде приведена в съответствие с тези разпоредби, и че следователно помощта, отпусната по време на въпросния период, е отпусната в съответствие със съответните условия, заложени в Насоките от 1999 г., с други думи след представяне на план за преструктуриране, който води до затварянето на капацитет при структурен свръхкапацитет, като при необходимост се прилага ограниченото освобождаване, посочено в съображение 103, и въз основа на принципа за еднократност („един път - последен път“).
ii) Гаранции
(105)
Друг фактор за решението на Комисията за откриване на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, е въпросът за съвместимостта на евентуалната помощ, предоставена под формата на гаранции. Гръцките органи представиха редица коментари в писмото си от 9 август 2004 г. (вж. съображение 57, букви в) и ж)). Комисията обаче счита, че е необходимо да се отбележи следното във връзка с тези коментари:
а)
по отношение на буква в) фактът, че предоставянето на гаранция подлежи на строги условия сам по себе си не изключва съществуването на държавна помощ - напротив, правилата, които се прилагат по време на действието на въпросната схема, както е посочено в писмата до държавите-членки реф. № SG(89) D/4328 от 5 април 1989 г. и SG(89) D/12772 от 12 октомври 1989 г. и точка 38 от Съобщение на Комисията до държавите-членки относно прилагането на членове 92 и 93 от Договора за ЕИО и член 5 от Директива 80/723/ЕИО на Комисията по отношение на публичните предприятия в производствения сектор (39), ясно гласят, че „… всички гаранции, дадени от държавата пряко или, чрез делегиране, посредством финансови институции, [попадат] в приложното поле на член 92, параграф 1 от Договора за ЕИО“, и налагат прилагането на условия, които могат да включват обявяването на предприятието в несъстоятелност. Макар да е вярно, че гореспоменатите писма бяха заменени през 2000 г. от Известие на Комисията за прилагане на членове 87 и 88 от Договора за създаване на Европейската общност по отношение на държавните помощи под формата на гаранции, в което са заложени условията, позволяващи да бъде изключено съществуването на държавна помощ, никаква част от информацията, представена в писмото на гръцките органи от 9 август 2004 г., не сочи, че гаранциите са предоставени при тези условия;
б)
дори ако гръцките органи бяха предоставили информацията, имаща за цел да покаже, че предоставените гаранции изпълняват условията за изключване на наличието на държавна помощ, Комисията не би могла да приеме обосновката, тъй като, например, освобождаването се прилага единствено ако предприятията получатели не са във финансово затруднение;
в)
по отношение на буква ж) фактът, че гаранцията не покрива някои разходи, по никакъв начин не сочи, че са изпълнени всички условия, при които помощта, свързана с предоставянето на гаранция, може да се счита за съвместима с вътрешния пазар; още повече трябва да се признае, че никоя част от останалата информация, представена от гръцките органи с писмото им от 9 август 2004 г., не сочи, че са изпълнени условията.
(106)
След тези разяснения Комисията следователно счита, че по време на действието на въпросната схема гаранциите са представлявали част от пакет инструменти за отпускане на помощ за предприятия в затруднение и че в резултат на това тяхната съвместимост е свързана с процеса на преструктуриране като цяло, за който, както подробно бе посочено в анализа на съображения 94-104, гръцките органи не са предоставили достатъчно информация, за да премахнат съмненията, изразени от Комисията при откриването на процедурата, предвидена по член 108, параграф 2 от Договора (тези констатации по отношение на гаранциите са валидни както по отношение на трите процедури, посочени в настоящото решение, така и по отношение на всички упоменати сектори, с изключение на гаранциите, предвидени в Министерско решение № 2/82257/0025 от 18 декември 2000 г., които, с оглед на използвания критерий за жизнеспособност - жизнеспособност преди преструктурирането на дълга - ще бъдат проучени отделно).
(107)
Никой от другите аргументи, изложени от гръцките органи в писмото от 9 август 2004 г. (приложен лихвен процент, въпроса с евентуалното съществуване на допълнителни разходи, произтичащи от министерските решения, които представляват неразделна част от правното основание за схемата, честота на изчисляване на лихвата), не съдържат елемент, който да промени позицията на Комисията, както е представена по-горе.
(108)
Тъй като информацията, представена от гръцките органи, не премахва съмненията, изразени от Комисията при откриването на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, Комисията може единствено да стигне до заключението, че въпросната схема е несъвместима с общия пазар.
б) Неселскостопански сектор
(109)
Както и при селскостопанския сектор, Комисията трябваше да проучи въпросната помощ с оглед на правилата, приложими по отношение на помощта за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение.
(110)
Към момента на влизане в сила на Министерско постановление № 69836/B1461, т.е. 1 октомври 1993 г., въпросните правила са били заложени в Осмия доклад за политиката в областта на конкуренцията, и по-специално в точки 177, 227 и 228 от него.
(111)
В точка 177 от доклада се посочва, че макар и да има нужда от мерки за оздравяване с цел да бъде осигурена глътка въздух, като през това време бъдат разработени по-дългосрочни решения за затрудненията на дружеството, тези мерки не следва да възпрепятстват необходимото намаляване на капацитета и следователно следва да бъдат ограничени до случаите, при които са необходими за справяне с належащи социални проблеми.
(112)
В точка 227 от доклада се посочва, че помощта за оздравяване може да бъде обоснована съгласно Договора, когато е свързана с преструктуриране, имащо за цел да възстанови дългосрочната жизнеспособност на предприятието и/или засегнатите региони, и когато се прилага достатъчно целенасочено по отношение на даден регион или отрасъл, за да може да бъде оценено нейното въздействие.
(113)
В точка 228 от доклада се разяснява допълнително позицията на Комисията по отношение на помощта за оздравяване и се дефинира помощта за преструктуриране.
(114)
Помощта за оздравяване трябва:
а)
да се състои от мерки за ликвидност под формата на гаранции за заеми или заеми с обичайни търговски лихвени проценти;
б)
да бъде ограничена до размера, необходим, за поддържане на функционирането на предприятието и за покриване на разходите за надници и заплати и текущи доставки;
в)
да се изплаща единствено за периода, необходим (най-общо шест месеца) за изготвяне на необходимите и реалистични мерки за възстановяване;
г)
да бъде обоснована въз основа на сериозни социални затруднения, като поддържането на функционирането на предприятието не трябва да има неблагоприятно въздействие върху положението в промишления сектор в други държави-членки.
(115)
Помощта за преструктуриране трябва също да е обвързана строго с прилагането на добра програма за преструктуриране и/или преобразуване и надлежно и ефективно да служи за възстановяване на жизнеспособността на засегнатото производство, интензитетът и размерът на помощта трябва да бъдат ограничени до строгия минимум за поддържане на предприятието по време на неизбежния преходен период преди такава програма да започне да действа, което означава, че съответният период на помощта трябва да бъде ограничен и подкрепата да бъде постепенно намалявана.
(116)
Тези условия бяха заменени от Насоките на Общността от 1994 г. за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение (40), които влязоха в сила на 23 декември 1994 г. (наричани по-долу „Насоките от 1994 г.“), и впоследствие от Насоките от 1997 г., които влязоха в сила на 1 януари 1998 г., а на по-късен етап от Насоките от 1999 г., които се прилагат от 1 юли, като вземат предвид периода на адаптиране, даден на държавите-членки по отношение на схемите за помощ (вж. съображения 98 и 102).
(117)
Насоките от 1994 г. потвърждават политиката на Комисията по отношение на помощта за оздравяване (вж. съображение 114) и определят по-подробно съдържанието и отраженията на плановете за преструктуриране, които следва да бъдат представени (перспектива за възстановяване на жизнеспособността въз основа на реалистични хипотези в рамките на разумни срокове, смекчаване на въздействието върху конкурентите, спазване на принципа за еднократност, намаляване на капацитета в случай на структурен свръхкапацитет във въпросния сектор и помощ, пропорционална на разходите и ползите от преструктурирането, като се покриват и социалните разходи по преструктурирането).
(118)
В сферата на неселскостопанските сектори Насоките от 1997 г., които произтичат от редовния преглед на политиката на Комисията в областта на оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение, потвърждават съдържанието на Насоките от 1994 г.
(119)
В Насоките от 1999 г. се прилагат по-строги условия по отношение на отпускането на помощ за оздравяване чрез въвеждането на установена времева рамка за представяне на план за преструктуриране. По отношение на преструктурирането Насоките са далеч по-рестриктивни по отношение на малките и средните предприятия и предвиждат възможността за задължително намаляване на капацитета, дори и при липсата на структурен свръхкапацитет в сектора.
(120)
Тъй като обясненията, представени от гръцките органи в писмото им от 9 август 2004 г., са валидни както по отношение на селскостопанския, така и по отношение на неселскостопанския сектор, Комисията може само да стигне до заключението, както вече е направила по отношение на селскостопанския сектор, че информацията, представена от гръцките органи, не позволява на Комисията да установи, че са изпълнени различните условия, заложени в Насоките от 1994 г., 1997 г. и 1999 г. (например, нищо не показва, че предприятията получатели са представили план за преструктуриране, който включва необходимите компенсаторни мерки). Тази констатация е валидна и по отношение на съответствието с разпоредбите, заложени в Осмия доклад за политиката в областта на конкуренцията.
(121)
При липсата на доказателства за съответствието с горепосочените разпоредби, Комисията не може да установи, че помощта е отпусната след представяне на план за преструктуриране, който включва всички елементи, изисквани съгласно различните правила, посочени по-горе (и по-специално перспективата за възстановяване на жизнеспособността въз основа на реалистични хипотези в рамките на разумни срокове, смекчаване на въздействията върху конкурентите, спазване на принципа за еднократност, намаляване на капацитета и помощ, пропорционална на разходите и ползите от преструктурирането, като се покриват и социалните разходи по преструктурирането). Следователно съмненията, които Комисията е изразила при откриването на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, остават валидни и Комисията може единствено да стигне до заключението, че въпросната схема е несъвместима с общия пазар.
V.II.2 ПОМОЩ ЗА ПРЕДПРИЯТИЯТА В ДЕПАРТАМЕНТИТЕ ФЛОРИНА И КИЛКИС, РАЗГЛЕДАНА ПРИ ОТКРИВАНЕТО НА ВТОРАТА ПРОЦЕДУРА
а) Селскостопански сектор
(122)
В писмото си от 18 август 2005 г. гръцките органи твърдят, че основното решение, уреждащо предоставянето на помощта (Министерско решение № 66336/B.1398/1993), засяга промишлените и занаятчийските предприятия и че никоя разпоредба от него не засяга селскостопанските предприятия.
(123)
Комисията взема предвид тази информация и затова смята за ненужно да разглежда въпросната схема с оглед на правилата, приложими по отношение на държавната помощ за селскостопанския сектор към момента на отпускане на помощта.
б) Неселскостопански сектор
(124)
Комисията, която към момента на откриване на процедурата считаше, че схемата е предназначена за предприятия в затруднение, тъй като Министерско решение № 66336/B.1398/1993 гласи, че предприятията трябва да бъдат жизнеспособни след преструктуриране (което само по себе си не изключва възможността предприятията да бъдат в затруднение при приемането им по схемата), трябва да анализира съвместимостта на въпросната помощ с оглед на правилата за помощта за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение, приложими към момента на отпускане на помощта.
(125)
Правилата за помощ за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение, приложими към момента на отпускане на въпросната помощ, в хронологичен ред са разпоредбите, заложени в точки 177, 227 и 228 от Осмия доклад за политиката в областта на конкуренцията, Насоките от 1994 г. и Насоките от 1997 г.
(126)
По отношение на съответствието с разпоредбите от точки 177, 227 и 228 от Осмия доклад за политиката в областта на конкуренцията и Насоките от 1994 г., 1997 г. и 1999 г. обясненията, представени от гръцките органи в писмото им от 18 август 2005 г., са идентични с обясненията, изтъкнати като обосновка на отпускането на помощта в департаментите Кастория и Евбея (аргументите на гръцките органи, посочени подробно в съображение 57, букви а)-е), са същите като представените в съображение 56, букви а)-д). Следователно анализът на Комисията в съображения 110-121 е валиден и при въпросния случай, което значи, че съмненията, изразени от Комисията при откриване на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, не са премахнати и Комисията може единствено да стигне до заключението, че въпросната схема е несъвместима с общия пазар.
(127)
В писмото си от 18 август 2005 г. гръцките органи се опитаха да обосноват въпросната помощ и въз основа на факта, че департаментите Флорина и Килкис граничат с бивша югославска република Македония и че местните предприятия са били силно засегнати в резултат от нестабилността и войната в региона.
(128)
Това позоваване на извънредни обстоятелства можеше да позволи прилагането на член 107, параграф 2, буква б) от Договора, съгласно който помощта за отстраняване на щети, причинени от природни бедствия или други извънредни събития, е съвместима с вътрешния пазар. Гръцките органи обаче не представиха доказателства за затрудненията, които според твърденията им предприятията в двата департамента са изпитвали, или за причинно-следствената връзка между тези затруднения и нестабилността в региона, причинена от събитията в Югославия. Освен това Комисията не разполага с информация, която да показва, че обстоятелствата, посочени от гръцките органи, са могли да оказват описаните въздействия през целия жизнен цикъл на схемата. Най-накрая Комисията се пита защо схемата се е прилагала единствено по отношение на някои сектори от икономиката в двата департамента, макар да е логично посочените обстоятелства да са засегнали всички местни предприятия, независимо от сектора.
(129)
С оглед на тези фактори Комисията не може да разбере как член 107, параграф 2, буква б) от Договора може да е приложим по отношение на въпросната схема за помощи. Следователно Комисията може единствено да стигне до заключението, че и в този случай въпросната схема е несъвместима с общия пазар.
V.II.3 ПОМОЩ В ДЕПАРТАМЕНТИТЕ РОДОПИ, ЕВРОС, КСАНТИ, ЛЕСБОС, САМОС, ХИОС И ДОДЕКАНЕЗИТЕ, РАЗГЛЕДАНА ПРИ ОТКРИВАНЕТО НА ТРЕТАТА ПРОЦЕДУРА
(130)
С оглед на факта, че Комисията е посочила в решението си за откриване на процедурата, че въз основа на наличната информация не може да се определи дали двете министерски решения от 1989 г. и последващите ги решения (описани подробно в съображения 50-52 по-горе) представляват независима схема за помощ или са неразделна част от цялостната система, анализирана в различните открити процедури, и като се има предвид, че писмото от 10 май 2006 г. от гръцките органи не представя обяснение в тази връзка, съвместимостта с вътрешния пазар на помощта, предвидена в разглежданите министерски решения, ще бъде оценена отделно. Гаранциите, предвидени в Министерско решение № 2/82257/0025 от 18 декември 2000 г. (вж. съображение 49), също ще бъдат разгледани отделно, тъй като последното предвижда, че предприятията получатели трябва да бъдат жизнеспособни, а не жизнеспособни след преструктуриране, както е при посочените по-горе случаи.
(131)
Във връзка с министерските решения, посочени в съображения 44-52, анализът ще се състои от две основни части - селскостопанска и неселскостопанска - както при схемите, разгледани при първите две процедури, но неселскостопанската част ще бъде разделена на няколко подчасти - промишлен, хотелиерски и занаятчийски сектори, от една страна, и корабния сектор, от друга страна. Въгледобивният сектор, който също бе разгледан при откриването на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, няма да бъде разгледан тук, тъй като гръцките органи обясняват в писмата си от 15 и 29 март 2011 г., че съответните добивни дейности засягат мрамор и каменодобив, което означава, че засегнатите предприятия попадат в обхвата на анализа на промишления сектор.
а) Селскостопански сектор
(132)
Комисията трябва да проучи схемата с оглед на правилата, приложими по отношение на държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение към момента на отпускането на помощта.
(133)
По отношение на селскостопанския сектор въпросните правила са предвидени в съображения 90 и 98-103. Като се има предвид, че действието на въпросната схема изтича на 31 декември 2005 г., Насоките на Общността от 2004 г. относно държавната помощ за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение (41) (наричани по-долу: „Насоки от 2004 г.“) следва да бъдат добавени към списъка с приложими разпоредби; Насоките от 2004 г. влизат в сила на 10 октомври 2004 г., като въвеждат по-строги условия от установените в Насоките от 1999 г. (а именно като потвърждават, че приносът на получателя по отношение на преструктурирането трябва да бъде реален и да не включва помощ). Освен това с оглед на естеството на получателите (промишлени животновъдни предприятия и млекопроизводителни стопанства) са налице основания да се счита, че схемата вероятно е обхващала както първично производство (само животновъдство), така и преработка/търговия (като стопанства с линия за преработка на място).
(134)
По отношение на съответствието със самите условия Комисията установи, че Министерско решение № 1648/B22 от 13 януари 1994 г. и неговите последващи изменения предвиждат преструктуриране на заеми, които могат да се използват за инвестиции или оборотен капитал.
(135)
По отношение на преструктурирането на заеми, свързани с инвестиции, в писмото си от 10 май 2006 г. гръцките органи не представят информация, която да позволи на Комисията да потвърди, че преструктурираните заеми действително са свързани с вече осъществени инвестиции. Вследствие на това Комисията не може да установи, че е изпълнено условието, предвидено в съображение 90, буква а).
(136)
По подобен начин Комисията не може въз основа на наличната информация да стигне без всякакво съмнение до заключението, че е налице пълно съответствие с условието, предвидено в съображение 90, буква б), тъй като в писмото си от 10 май 2006 г. Гърция не е представила подробности в тази връзка.
(137)
По отношение на изискването, заложено в съображение 90, буква в), Комисията установи, че е налице втората алтернатива, тъй като предприятията получатели е трябвало да бъдат жизнеспособни след преструктурирането въз основа на оценка, извършена от банките.
(138)
По отношение на преструктурирането на заеми, използвани за оборотен капитал, не е имало възможност за прилагане на въпросната схема в съответствие с всички условия, предвидени в съображение 90, тъй като в първото условие (буква а) изрично се посочва, че заемите трябва да бъдат свързани с инвестиции.
(139)
Във връзка с помощта, отпусната от 1 януари 1998 г. до датата на приложимост на Насоките от 2004 г., извършеният в съображения 98-104 анализ също се прилага по същество в настоящия случай, тъй като в писмото си от 10 май 2006 г. Гърция не представи информация, която да позволи на Комисията да потвърди, че с оглед на получаването на въпросната помощ е бил представен план за преструктуриране, включващ и задължителния принос.
(140)
Най-накрая по отношение на помощта, отпусната от датата на прилагане на Насоките от 2004 г. Комисията може само да отбележи, че в писмото си от 10 май 2006 г. Гърция не представи факти, които да позволят на Комисията да потвърди, че с оглед на получаването на въпросната помощ е бил представен план за преструктуриране, включващ и задължителния принос. Следователно Комисията не е в състояние да премахне всички съмнения, изразени при откриването на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, и затова е принудена да стигне до заключението, че въпросната схема е несъвместима с общия пазар.
(141)
В писмото си от 10 май 2006 г. гръцките органи се стремят да обосноват въпросната помощ с войната в съседни региони. Гърция изрази становището, че поради ситуацията помощта отговаря на изискванията за освобождаване по член 107, параграф 3, букви а) и в) от Договора (вж. съображение 59, буква а).
(142)
Комисията не може да приеме този аргумент поради няколко причини:
а)
от регулаторна гледна точка наличието на конфликт се приема за извънредно събитие, което може да попадне само в приложното поле на член 107, параграф 2, буква б) от Договора, според който помощта, предназначена за отстраняване на щети, причинени от природни бедствия или други извънредни събития, е съвместима с вътрешния пазар;
б)
в селскостопанския сектор съвместимостта на мерките за помощ се оценява с оглед на изключението, предвидено в член 107, параграф 3, буква в) от Договора, в който е заложено, че помощите, които имат за цел да улеснят развитието на някои икономически дейности или на някои икономически региони, доколкото тези помощи не засягат по неблагоприятен начин условията на търговия до степен, която противоречи на общия интерес, могат да се считат за съвместими с вътрешния пазар, а не с оглед на изключението, предвидено в член 107, параграф 3, буква а) от Договора, което предвижда, че помощите за насърчаване на икономическото развитие на региони, където жизненото равнище е необичайно ниско или където има високо равнище на непълна заетост, както и на регионите, посочени в член 349 (42), като се вземе предвид структурната, икономическата и социалната ситуация в тях, могат да се приемат за съвместими с вътрешния пазар;
в)
за прилагането на тази дерогация е било необходимо помощта да бъде отпусната съобразно с правилата, уреждащи помощите за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение, а по-горе вече бе показано, че случаят не е такъв.
(143)
Комисията не е в състояние да потвърди приложимостта на член 107, параграф 2, буква б) от Договора поради следните основания:
а)
в писмото си от 10 май 2006 г. Гърция правилно посочи, че общият БВП и този на глава от населението в засегнатите департаменти е бил много нисък в сравнение с други региони в държавата през периода, обхванат от схемата, но заяви и това, че БВП е отбелязал известен растеж през същия период, което сочи, че войната в съседните региони не е оказала катастрофално въздействие върху икономиката на засегнатите територии;
б)
както показва описанието на правното основание на схемата, някои промени са въведени в схемата почти десет години след края на военните действия в съседните региони; следователно не може да се приеме, че Гърция е била принудена да сe намеси поради войната в граничните райони и че в резултат на това е налице причинно-следствена връзка между нея и затрудненията на предприятията (един пример е достатъчен, за да илюстрира тази забележка: Министерско решение № 2/64046/0025/2003 от 28 януари 2004 г., посочено в съображение 48, обхваща заемите, които са могли да теглят промишлени предприятия - с други думи евентуално промишлени животновъдни предприятия - до 31 декември 2004 г.).
(144)
По отношение на другите мнения, представени от гръцките органи в писмото им от 10 май 2006 г., Комисията подчертава следното (тези коментари, с изключение на буква б), се отнасят и до всички други сектори, посочени в откритата процедура):
а)
проблеми като липсата на динамика на местните пазари или спад в търсенето не могат да бъдат решени с отпускането на помощи на предприятия в затруднение без преструктуриране. Структурните мерки са по-подходящо средство за подкрепа;
б)
делът на производството на месо в засегнатите департаменти от общото производство в Гърция няма никаква връзка с риска от нарушаване на конкуренцията, който произтича от помощта, отпусната извън установената регулаторна рамка (в настоящия случай помощта, отпусната на предприятия в затруднение без план за преструктуриране); съгласно съдебната практика на Съда, когато финансовата помощ, отпусната от държава-членка, укрепва позицията на предприятие в сравнение с неговите конкуренти (което се наблюдава по същество в настоящия случай), тази помощ може да създаде конкурентно предимство пред другите предприятия, които не се възползват от такава подкрепа (43);
в)
въпросът с жизнеспособността на предприятията по смисъла на двете министерски решения, издадени през 1989 г., ще бъде разгледан по-нататък в настоящото решение;
г)
аргументът, според който сметката, създадена по Закон № 128/75, не представлява държавен ресурс, е разгледан в съображение 82, буква г).
(145)
С оглед на тези съображения Комисията е принудена да стигне до заключението, че въпросната схема е несъвместима с вътрешния пазар.
б) Промишлен, занаятчийски и хотелиерски сектор
(146)
Комисията трябва да проучи въпросната схема с оглед на правилата, уреждащи помощта за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение.
(147)
Както в случая на помощта, посочена в първите две процедури, правилата, приложими по отношение на оздравяването и преструктурирането на предприятия в затруднение към момента на отпускането на въпросната помощ, в хронологичен ред са точки 177, 227 и 228 от Осмия доклад за политиката в областта на конкуренцията и Насоките от 1994 г., 1997 г. и 1999 г. Тъй като в разглеждания случай режимът изтича на 31 декември 2005 г. в някои департаменти, към списъка трябва да се добавят Насоките от 2004 г.
(148)
Информацията, изпратена от гръцките органи в писмото им от 10 май 2006 г. и изложена в съображение 59, не включва подробности по отношение на съответствието с правилата, уреждащи оздравяването и преструктурирането на предприятия в затруднение. Следователно Комисията не е в състояние да потвърди дали е налице съответствие с точки 177, 227 и 228 от Осмия доклад за политиката в областта на конкуренцията и Насоките от 1994 г., 1997 г., 1999 г. и 2004 г.
(149)
Следователно Комисията не е в състояние да премахне всички съмнения, изразени при откриването на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, и затова е принудена да стигне до заключението, че въпросната схема е несъвместима с общия пазар.
в) Корабен сектор
(150)
Съвместимостта на въпросната схема с вътрешния пазар ще бъде оценена от две гледни точки, като се вземе предвид факта, че терминът „корабен сектор“ обхваща както корабостроене, така и транспорт с кораби.
(151)
Комисията трябва да проучи въпросната схема с оглед на правилата, уреждащи помощта за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение.
(152)
По отношение на корабостроенето правилата, приложими по отношение на оздравяването и преструктурирането на предприятия в затруднение след влизането в сила на Министерско решение № 1648/B.22 от 13 януари 1994 г., са следните:
а)
до 31 декември 1998 г.: Директива 90/684/ЕИО на Съвета от 21 декември 1990 г. относно помощите в областта на корабостроенето (44);
б)
от 1 януари 1999 г. до 31 декември 2003 г.: Регламент (ЕО) № 1540/98 на Съвета от 29 юни 1998 г. за установяване на нови правила за помощ за корабостроенето (45);
в)
от 1 януари 2004 г.: Рамка за държавната помощ за корабостроенето (46).
(153)
В писмото си от 10 май 2006 г. гръцките органи не представиха информация, която би позволила на Комисията да установи, че въпросната схема за помощи е била прилагана съгласно правилата, приложими при оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение в този сектор. Следователно Комисията не е в състояние да разсее съмненията, изразени при откриването на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, и затова е принудена да стигне до заключението, че въпросната схема е несъвместима с вътрешния пазар.
(154)
По подобен начин във връзка с морския транспорт Комисията трябва да проучи въпросната схема с оглед на правилата, уреждащи помощта за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение.
(155)
От влизането в сила на Министерско решение № 1648/B.22 от 13 януари 1994 г. правилата, уреждащи оздравяването и преструктурирането на предприятия в затруднение в корабната индустрия, са и продължават да бъдат следните:
а)
финансови и данъчни мерки, отнасящи се до използването на кораби, вписани в регистъра на Общността (47);
б)
Насоките на Общността относно държавните помощи за морския транспорт от 1997 г. (48)
в)
Насоките на Общността относно държавните помощи за морския транспорт от 2004 г. (49)
(156)
В писмото си от 10 май 2006 г. гръцките органи отново не представиха информация, която би позволила на Комисията да установи, че въпросната схема за помощи е била прилагана съгласно правилата, приложими при оздравяването и преструктурирането на предприятия в затруднение в този сектор. Следователно Комисията не е в състояние да разсее съмненията, изразени при откриването на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, и затова е принудена да стигне до заключението, че въпросната схема е несъвместима с вътрешния пазар.
г) Помощ, отпусната в департаментите Лесбос, Самос, Хиос и Додеканезите, която е посочена и в третата процедура
(157)
В рамката на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, Комисията разгледа две хипотези, тъй като не разполагаше с достатъчно информация:
а)
помощта, предвидена в Министерско решение № 2041901 от 16 май 1989 г. и Министерско решение № 2078809 от 10 октомври 1989 г. и техните изменения, попада в обхвата на същата рамка, както установената съгласно решенията, посочени в съображения 44-48.
б)
помощта е била част от система за финансиране, която не е установена върху същите основи.
(158)
В писмото си от 10 май 2006 г. Гърция заяви, че двете министерски решения, издадени през 1989 г., предвиждат предприятията да бъдат жизнеспособни преди и след преструктуриране на дълговете им. Комисията не може да подкрепи това твърдение, тъй като след повторно проучване изглежда, че никое от двете въпросни решения не предвижда изискването предприятията да са жизнеспособни преди и след преструктурирането на дълговете. Следователно Комисията ще оцени съвместимостта на помощта, която попада в приложното поле на двете решения и техните изменения, като се основава не само върху двете хипотези, заложени в съображение 157, а и без да изключва - при втората хипотеза - че помощта може да е била отпусната на предприятия в затруднение.
(159)
По отношение на първата хипотеза, заложена в съображение 157, Комисията е принудена да установи, че ако двете министерски решения, издадени през 1989 г., и техните изменения попадат в същата рамка, както установената от министерските решения, посочени в съображения 44-48, анализът, извършен в съображения 146-149, остава валиден, обясненията, представени от Гърция в писмото ѝ от 10 май 2006 г., не премахват съмненията, изразени при откриването на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, и Комисията е принудена да стигне до заключението, че въпросната схема е несъвместима с вътрешния пазар.
(160)
Във връзка с втората хипотеза са разгледани два сценария: помощта е отпусната на предприятия в затруднение или помощта е отпусната на жизнеспособни предприятия.
(161)
При първия сценарий извършеният по съображения 146-149 анализ остава валиден, а обясненията, представени от Гърция в писмото ѝ от 10 май 2006 г., не премахват съмненията, изразени от Комисията при откриване на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, и затова Комисията е принудена да стигне до заключението, че въпросният режим е несъвместим с вътрешния пазар.
(162)
При втория сценарий Комисията също отбелязва, че обясненията на Гърция в писмата ѝ от 10 май 2006 г., 15 март 2011 г. и 29 март 2011 г. не позволяват на Комисията да установи дали оборотният капитал, използващ субсидирани заеми, е финансирал допустими инвестиции по смисъла на правилата на Съюза относно регионалната помощ (след влизането в сила на Министерско решение № 2041901 от 16 май 1989 г. приложимите правила са Съобщение на Комисията относно начина на прилагане на член 92, параграф 3, букви а) и в) по отношение на регионалната помощ (50), следвано от Насоките от 1998 г. относно националната регионална помощ (51)). Затова Комисията е принудена да стигне до заключението, че въпросната схема е несъвместима с вътрешния пазар.
(163)
В случай, че този оборотен капитал не е финансирал допустими инвестиции по смисъла на правилата на Съюза относно националната регионална помощ, Комисията трябва да провери дали помощта, отпусната за този капитал, която в такъв случай се квалифицира като оперативна помощ, може да бъде обявена за съвместима съгласно приложимите разпоредби на правилата на Съюза относно националната регионална помощ. С оглед на това Комисията желае да подчертае, че от засегнатата държава-членка зависи да изпълни задължението за сътрудничество, което има към Комисията, като осигури всички необходими елементи, за да може Комисията да провери съвместимостта на въпросната помощ (52). Тъй като информацията в различните писма, представени от Гърция, не позволява на Комисията да провери съответствието с разпоредбите в правилата на Съюза относно националната регионална помощ, Комисията може единствено да стигне до заключението, че въпросната схема е несъвместима с вътрешния пазар.
(164)
Гаранцията, предоставена съгласно Решение № 2/82257/0025 от 18 декември 2000 г., не може да бъде считана за инструмент в помощ на преструктурирането на предприятие в затруднение, както гаранцията, предвидена в другите министерски решения, упоменати в настоящото решение, тъй като в Министерско решение № 2/82257/0025 се предвижда, че тя може да бъде предоставена единствено на жизнеспособни сами по себе си предприятия, а не на предприятия, които са жизнеспособни след преструктуриране на дълга. Следователно гаранцията следва да се проучи с оглед на приложимите правила за държавна помощ.
(165)
От влизането в сила на Министерско решение № 2/82257/0025 от 18 декември 2000 г. до 31 декември 2005 г. (датата на изтичане на срока на действие на схемата) гаранциите се уреждат от Съобщението от 2000 г.
(166)
В съобщението от 2000 г. се предвижда задължението на Комисията да оценява съвместимостта на помощта, свързана с предоставянето на гаранция, въз основа на правилата, приложими по отношение на други форми на помощ и заложени в различните рамки и насоки, приложими в засегнатите сектори. Освен това гаранцията може да се приеме единствено ако мобилизацията ѝ е договорно обвързана със специфични условия, които могат да стигнат дори до задължителното обявяване в несъстоятелност на предприятието получател или друга подобна процедура.
(167)
В настоящия случай гръцките органи не са представили никаква информация относно предоставените гаранции. В резултат на това Комисията не е в състояние да ги оцени с оглед на различните правила, приложими в засегнатите сектори, или да установи дали тази мярка за помощ може да е надвишавала максималните интензитети на помощта, приложими в съответните случаи по отношение на предприятия, които не са в затруднение (освен това в отговора си във връзка с третата процедура Гърция не е представила информация относно съответствието с тези различни правила).
(168)
При тези обстоятелства Комисията не е в състояние да стигне до заключението, че отпуснатата помощ под формата на гаранции съгласно Министерско решение № 2/82257/0025 от 18 декември 2000 г. е съвместима с вътрешния пазар.
VI. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(169)
Комисията отбелязва, че Гърция незаконно е приложила въпросните мерки за помощ в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора. Горният анализ сочи, че помощта не може да бъде обявена за съвместима с вътрешния пазар, тъй като Гърция не е представила информация, която да доказва съответствие с различните упоменати правила, и следователно Комисията не е в състояние да разсее съмненията, изразени при откриването на различните процедури. В тази връзка Комисията припомня, че засегнатата държава-членка носи отговорността за изпълнение на задължението за сътрудничество, което има към Комисията, като предоставя всички елементи, необходими за проверка на съвместимостта на въпросната помощ.
(170)
В съответствие с член 14, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (53) при вземането на отрицателни решения в случаи на неправомерна помощ, Комисията трябва да реши съответната държава-членка да вземе всички необходими мерки за възстановяване на помощта от получателя (в настоящия случай всички предприятия, които са се възползвали от разпоредбите на разглежданите министерски решения). Гърция трябва да вземе всички необходими мерки за възстановяването на несъвместимата помощ, отпусната на получателите. Съгласно разпоредбите на точка 42 от известието на Комисията „Към ефективно прилагане на решенията на Комисията, разпореждащи на държавите-членки да възстановят неправомерна и несъвместима държавна помощ“ (54) Гърция разполага с четиримесечен срок, считано от уведомяването за настоящото решение, за да го изпълни. Помощта, която подлежи на възстановяване, включва лихви, изчислени съгласно Регламент (ЕО) № 794/2004 на Комисията от 21 април 2004 г. за прилагането от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета относно определянето на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за създаване на Европейската общност (55).
(171)
Настоящото решение трябва да бъде приложено незабавно, по-специално по отношение на възстановяването на всички индивидуални помощи, отпуснати по схемата за помощ, като се изключат индивидуалните помощи, отпуснати за специфични проекти, които към момента на отпускането на помощта са отговаряли на всички условия, установени в разпоредбите „de minimis“ или за освобождаване, приложими съгласно членове 1 и 2 от Регламент (ЕО) № 994/98 на Съвета от 7 май 1998 г. по прилагането на членове 92 и 93 от Договора за създаване на Европейската общност към някои категории хоризонтална държавна помощ (56) или съгласно схема за помощ, одобрена от Комисията.
(172)
В член 15 от Регламент (ЕО) № 659/1999 е заложено, че правомощията на Комисията за възстановяване на помощ са предмет на давностен срок от десет години. Този давностен срок започва да тече в деня, в който неправомерната помощ е предоставена на получателя, било като индивидуална помощ или като помощ по схема за помощ. Всяко действие, предприето от Комисията или от дадена държава-членка, която действа по искане на Комисията, по отношение на неправомерната помощ, прекъсва давностния срок и от всяко прекъсване тече нов срок.
(173)
В настоящия случай датите, до които може да се върне Комисията за целите на възстановяването, са както следва:
а)
по отношение на помощта, посочена в първата процедура: 1 октомври 1993 г. с оглед на факта, че първото действие на Комисията датира от 27 май 2003 г., докато Министерско решение № 69836/B1461, прието на 14 септември 1993 г., е обнародвано в гръцкия държавен вестник на 1 октомври 1993 г. и е влязло в сила на същата дата;
б)
по отношение на помощта, посочена във втората процедура: 22 април 1994 г. с оглед на факта, че първото действие на Комисията датира от 22 април 2004 г.;
в)
по отношение на помощта, посочена в третата процедура: 12 ноември 1994 г. с оглед на факта, че първото действие на Комисията датира от 12 ноември 2004 г.,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Схемите за помощ под формата на преструктуриране на дълга, неправомерно приведени в действие от Гърция в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз в департаментите Кастория, Евбея, Флорина, Килкис, Родопи, Еврос, Ксанти и Додеканезите и на островите Лесбос, Самос и Хиос, са несъвместими с вътрешния пазар.
Член 2
Индивидуалната помощ, отпусната по някоя от схемите, посочени в член 1, не се квалифицира като помощ, ако към момента на отпускането ѝ отговаря на условията, установени с някой от регламентите, приети съгласно член 2 от Регламент (ЕО) № 994/98, приложими към момента на отпускането на помощта.
Член 3
1. Гърция възстановява от получателите несъвместимата помощ, отпусната съгласно схемите, посочени в член 1.
2. Върху сумите, които подлежат на възстановяване, се начислява лихва, считано от датата, на която са предоставени на разположение на получателите, до действителното им възстановяване.
3. Лихвите се изчисляват с натрупване в съответствие с глава V от Регламент (ЕО) № 794/2004.
4. Гърция анулира всички неизплатени плащания на помощ по схемата, посочена в член 1, считано от датата на уведомяване за настоящото решение.
Член 4
Възстановяването на помощта, отпусната по схемите, посочени в член 1, е незабавно и ефективно.
Гърция осигурява прилагането на настоящото решение в срок от четири месеца от датата, на която е уведомена за него.
Член 5
1. В срок от два месеца от уведомяването за настоящото решение Гърция изпраща на Комисията следната информация:
а)
списък на получателите, които са получили помощ по схемите, посочени в член 1, и общия размер, получен от всеки от тях по въпросната схема;
б)
общия размер (главница и лихви), който следва да бъде възстановен от всеки получател в случай на помощ, която не може да бъде включена в обхвата на правилото „de minimis“;
в)
подробно описание на вече предприетите мерки за изпълнение на настоящото решение и на планираните такива;
г)
документи, доказващи, че на получателите е наредено да възстановят помощта.
2. Гърция информира редовно Комисията за напредъка по националните мерки, предприети за прилагане на настоящото решение, до пълното възстановяване на помощта, предоставена съгласно схемата, посочена в член 1. При поискване от страна на Комисията Гърция незабавно предоставя информация за вече предприетите и планираните мерки за изпълнение на настоящото решение. Тя предоставя и подробна информация относно сумите на помощта и лихвите, които вече са възстановени от получателите.
Член 6
Адресат на настоящото решение е Република Гърция.
Съставено в Брюксел на 19 октомври 2011 година.
KOMISJONI OTSUS,
19. oktoober 2011,
seoses riigiabi kavadega, mida Kreeka on rakendanud Kastoria, Evia, Florina, Kilkise, Rodopi, Evrose, Xanthi ja Dodekaneeside noomides ning Lesbose, Samose ja Chiose saartel (võlgade restruktureerimine)
(nr C 23/04 (ex NN 153/03), C 20/05 (ex NN 70/04) ja C 50/05 (ex NN 20/05))
(teatavaks tehtud numbri C(2011) 7252 all)
(Ainult kreekakeelne tekst on autentne)
(EMPs kohaldatav tekst)
(2012/307/EL)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 108 lõike 2 esimest lõiku,
võttes arvesse Euroopa Majanduspiirkonna lepingut, eriti selle artikli 62 lõike 1 punkti a,
olles kutsunud huvitatud isikuid üles esitama märkusi vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu (1) artikli 108 lõikele 2 ja võttes arvesse nende märkusi
ning arvestades järgmist:
I. MENETLUS
(1)
Võttes arvesse teavet, mille kohaselt on Kastoria ja Evia noomide ettevõtjatele 1993. aastal ja järgnevatel aastatel antud abi laenutingimuste ümbervaatamise raames, palus komisjon oma 27. mai 2003. aasta kirjas Kreeka ametiasutustel esitada nelja nädala jooksul kõnealuse toimingu õiguslikuks aluseks olev tekst koos muu vajaliku teabega EÜ asutamislepingu artiklite 87 ja 88 kohaseks (3) uurimiseks.
(2)
Kreeka alaline esindus Euroopa Liidu juures edastas 10. juuli 2003. aasta kirjaga (registreeritud 17. juulil 2003) komisjonile Kreeka ametiasutuste kirja, milles paluti põhjenduses 1 osutatud tähtaja pikendamist ühe kuu võrra.
(3)
Kreeka alaline esindus Euroopa Liidu juures edastas komisjonile viimase 27. mai 2003. aasta kirjas nõutud teabe 4. augusti 2003. aasta kirjaga (registreeritud 6. augustil 2003).
(4)
Pärast teabega tutvumist leiti, et abi oli antud ilma komisjoni heakskiiduta. Seega otsustas komisjon avada teatamata abi kohta toimiku numbriga NN 153/03.
(5)
Komisjon teatas 21. juuni 2004. aasta kirjaga (4) Kreekale otsusest algatada EÜ asutamislepingu artikli 88 lõikest 2 tulenev menetlus (C 23/04) (edaspidi „esimese menetluse algatamine”).
(6)
Komisjoni otsus menetluse algatamise kohta avaldati Euroopa Liidu Teatajas (5). Komisjon kutsus huvitatud isikuid üles esitama märkusi kõnealuse abi kohta.
(7)
Komisjonile ei laekunud huvitatud kolmandatelt isikutelt ühtegi märkust.
(8)
Kreeka alaline esindus Euroopa Liidu juures taotles 13. juuli 2004. aasta kirjaga (registreeritud 19. juulil 2004) esimese menetluse algatamisele vastamiseks Kreeka ametiasutustele antud tähtaja pikendamist ühe kuu võrra.
(9)
Komisjon lubas tähtaega pikendada 6. augusti 2004. aasta faksiga.
(10)
Kreeka alaline esindus Euroopa Liidu juures edastas komisjonile Kreeka ametiasutuste vastuse esimese menetluse algatamisele 9. augusti 2004. aasta kirjaga (registreeritud 10. augustil 2004).
(11)
Kreeka ametiasutuste 4. augusti 2003. aasta kirjas esitatud teabe uurimise käigus leiti, et lisaks Kastoria ja Evia noomidele oli kõnealune abi seotud ka Florina ja Kilkise noomidega. Seega küsis komisjon 22. aprilli 2004. aasta faksiga Kreeka ametiasutuselt viimati nimetatud abikavade kohta täiendavat teavet.
(12)
Kreeka alaline esindus Euroopa Liidu juures taotles 26. mai 2004. aasta kirjaga ülal nimetatud täiendava teabe esitamiseks Kreeka ametiasutustele antud tähtaja pikendamist ühe kuu võrra.
(13)
Komisjon lubas tähtaega pikendada 7. juuni 2004. aasta faksiga.
(14)
Kreeka alaline esindus Euroopa Liidu juures edastas komisjonile viimase 22. aprilli 2004. aasta faksis küsitud teabe 1. juuli 2004. aasta kirjaga (registreeritud samal päeval).
(15)
Pärast teabega tutvumist leiti, et abi oli antud ilma komisjoni heakskiiduta. Seega otsustas komisjon avada teatamata abi kohta toimiku numbriga NN 70/04.
(16)
Komisjon teatas 9. juuni 2005. aasta kirjaga (7) Kreekale otsusest algatada EÜ asutamislepingu artikli 88 lõikest 2 tulenev menetlus seoses Florina ja Kilkise noomides võetud abimeetmetega (C 20/05) (edaspidi „teise menetluse algatamine”).
(17)
Komisjoni otsus menetluse algatamise kohta avaldati Euroopa Liidu Teatajas (8). Komisjon kutsus huvitatud isikuid üles esitama märkusi kõnealuse abi kohta.
(18)
Komisjonile ei laekunud huvitatud kolmandatelt isikutelt ühtegi märkust.
(19)
Kreeka alaline esindus Euroopa Liidu juures taotles 24. juuni 2005. aasta kirjaga (registreeritud 28. juunil 2005) teise menetluse algatamisele vastamiseks Kreeka ametiasutustele antud tähtaja pikendamist kahe kuu võrra.
(20)
Komisjon lubas tähtaega pikendada 13. juuli 2005. aasta faksiga.
(21)
Kreeka alaline esindus Euroopa Liidu juures edastas komisjonile Kreeka ametiasutuste vastuse teise menetluse algatamisele 18. augusti 2005. aasta kirjaga (registreeritud 24. augustil 2005).
(22)
Kreeka ametiasutuste 1. juuli 2004. aasta kirjas esitatud teabe uurimise käigus leiti, et lisaks kahe esimese menetlusega hõlmatud noomidele on abi antud ka teistes noomides. Seega küsis komisjon 12. novembri 2004. aasta faksiga Kreeka ametiasutuselt nende abimeetmete kohta täiendavat teavet.
(23)
Kreeka alaline esindus Euroopa Liidu juures taotles 13. detsembri 2004. aasta kirjaga (registreeritud 15. detsembril 2004) Euroopa Komisjonilt ülal viidatud täiendava teabe esitamiseks Kreeka ametiasutustele antud tähtaja pikendamist ühe kuu võrra.
(24)
Komisjon lubas tähtaega pikendada 6. jaanuari 2005. aasta faksiga.
(25)
Kreeka alaline esindus Euroopa Liidu juures edastas komisjonile viimase 12. novembri 2004. aasta kirjas nõutud teabe 27. jaanuari 2005. aasta kirjaga (registreeritud 1. veebruaril 2005).
(26)
Pärast teabega tutvumist leiti, et abi oli antud ilma komisjoni heakskiiduta. Seega otsustas komisjon avada teatamata abi kohta toimiku numbriga NN 20/05.
(27)
Komisjon teatas 22. detsembri 2005. aasta kirjaga (10) Kreekale otsusest algatada EÜ asutamislepingu artikli 88 lõikest 2 tulenev menetlus seoses Rodopi, Evia, Xanthi ja Dodekaneeside noomides ning Lesbose, Samose ja Chiose saartel antud abiga (C 50/05) (edaspidi „kolmanda menetluse algatamine”).
(28)
Komisjoni otsus menetluse algatamise kohta avaldati Euroopa Liidu Teatajas (11). Komisjon kutsus huvitatud isikuid üles esitama märkusi kõnealuse abi kohta.
(29)
Komisjonile ei laekunud huvitatud kolmandatelt isikutelt ühtegi märkust.
(30)
Kreeka alaline esindus Euroopa Liidu juures taotles 23. jaanuari 2006. aasta kirjaga (registreeritud 25. jaanuaril 2006) kolmanda menetluse algatamisele vastamiseks Kreeka ametiasutustele antud tähtaja pikendamist kolme kuu võrra.
(31)
Komisjon lubas tähtaega pikendada 3. veebruari 2006. aasta faksiga.
(32)
Kreeka alaline esindus Euroopa Liidu juures edastas komisjonile Kreeka ametiasutuste vastuse kolmanda menetluse algatamisele 10. mai 2006. aasta kirjaga (registreeritud 11. mail 2006).
(33)
Pärast kõigi esitatud õiguslike aluste uut läbivaatamist palus komisjon 12. jaanuari 2011. aasta faksiga Kreeka ametiasutustel esitada ühe kuu jooksul kõnealuse abi kohta täiendavaid selgitusi.
(34)
Kreeka alaline esindus Euroopa Liidu juures taotles 7. veebruari 2011. aasta e-kirjaga komisjonilt ülal nimetatud tähtaja pikendamist 40 tööpäeva võrra.
(35)
Komisjon lubas 17. veebruari 2011. aasta faksiga tähtaega pikendada 20 tööpäeva võrra.
(36)
Kreeka alaline esindus Euroopa Liidu juures edastas komisjonile ülal nimetatud selgitused 15. märtsi 2011. aasta ja 29. märtsi 2011. aasta e-kirjadega.
II. KIRJELDUS
(37)
Ministri 30. septembri 1993. aasta otsuses nr 69836/B1461 on sätestatud, et kõik 30. juuniks 1993 saabunud või saabumata maksetähtpäevaga võlgnevused, mis tulenevad registreeritud asukohast olenemata Kastoria ja Evia noomides tegutsevatele tööstus- ja käsitööettevõtjatele drahmides või välisvaluutas (käibekapitali ja põhivara soetamiseks) antud mis tahes laenudest ning nimetatud ettevõtjate nimel drahmides või välisvaluutas antud pangatagatistest, muudetakse uueks laenuks, mis kuulub tasumisele kümne aasta jooksul iga kuue kuu järel tasutavate võrdsete osamaksetega (põhisumma koos intressiga) või iga kuue kuu järel tasutavate võrdsete põhisumma maksetega (lihtamortisatsioon), mille intress arvutatakse iga kuue kuu järel igakordselt restruktureerimise suhtes kohaldatava määra alusel (uue laenu suhtes kohaldatav intressimäär on enne laenu igakordse intressiarvutusperioodi algust välja antud riigi võlakirjade viimase 12 kuu intressimäär, millele liidetakse kaks protsendipunkti, ning mida esimese viie aasta jooksul vähendatakse kümne protsendi võrra, kasutades selleks seaduse nr 128/75 (12) kohaselt avatava konto vahendeid).
(38)
Teise võimalusena võidakse ülal nimetatud ettevõtjate drahmides või välisvaluutas arvestatud ning põhivarasse või käibekapitali tehtud investeeringutega seotud võla jäägilt 30. juuni 1993. aasta seisuga tasumisele kuuluvat intressi viie aasta jooksul vähendada kümne protsendi võrra.
(39)
Ettevõtjad peavad olema pärast restruktureerimist elujõulised (mis eeldab, et nende olukord oli teataval määral raskendatud); selle tingimuse täitmist kontrollisid pangad.
(40)
Ministri 1. juuni 1994. aasta otsusega nr 2035824/5887, 26. augusti 1994. aasta otsusega nr 2045909/7431/0025, 9. novembri 1994. aasta otsusega nr 2071670/11297 ja 8. detsembri 1994. aasta otsusega nr 72742/B1723 muudeti uute laenudega seotud ajapikendusi ja intressivähendusi ning nähti viimaste jaoks ette riigigarantii.
(41)
Ministri 14. septembri 1993. aasta otsusega nr 66336/B1398 on sätestatud samasugused abimeetmed ja tingimused, mida on kirjeldatud põhjenduses 37. Samuti on sellega sätestatud riigigarantii Florina ja Kilkise noomides tegutsevate tööstus- ja käsitööettevõtjate restruktureeritud võla põhisummale ja intressidele ning nähakse ette võimalus, et osutatud ettevõtjate käibe- või põhikapitali jaoks antud laenudelt 31. detsembri 1992. aasta seisuga arvestatud viiviseid võib tasuda riik seadusega nr 128/75 kehtestatud eelarve piirmäärade ulatuses.
(42)
14. septembri 1993. aasta otsust nr 66336/B1398 muudeti 21. juuli 1994. aasta otsusega nr 30755/B1199, 23. septembri 1994. aasta otsusega nr 60029/B1541, 8. detsembri 1994. aasta otsusega nr 72742/B1723, 4. jaanuari 1995. aasta otsusega nr 236/B22, 28. veebruari 1995. aasta otsusega nr 8014/B285, 3. juuli 1995. aasta otsusega nr 44678/B1145, 24. detsembri 1996. aasta otsusega nr 44446/B1613, 9. detsembri 1997. aasta otsusega nr 40410/B1678, 24. märtsi 1999. aasta otsusega nr 10995/B546, 22. märtsi 2000. aasta otsusega nr 12169/B736 ja 24. oktoobri 2000. aasta otsusega nr 35913/B2043. Loetletud otsustega muudetakse laenude tähtaegu, uute laenudega seotud ajapikenduste ja intressivähenduste kestust ning perioodi, mille järel tasumata osamaksed muutuvad sissenõutavaks.
(43)
Ettevõtjad peavad olema pärast restruktureerimist elujõulised (mis eeldab, et nende olukord oli teataval määral raskendatud); selle tingimuse täitmist kontrollisid pangad.
(44)
Ministri 13. jaanuari 1994. aasta otsuses nr 1648/B.22 on sätestatud järgmine:
a)
registreeritud asukohast olenemata Xanthi, Rodopi ja Evrose noomides tegutsevatele tööstus-, käsitöö- ja kaevandusettevõtjatele, suurtele loomakasvatusettevõtjatele, majutus- ja laevandusettevõtjatele käibekapitali soetamiseks alates 1. aprillist 1993 antud laenude intresse, mida arvestatakse ajavahemikul 1. aprillist 1993 kuni 31. märtsini 1996, vähendatakse 10 (kümne) protsendi võrra, kasutades selleks seaduse nr 128/75 kohaselt avatava konto vahendeid, ning intressivähenduse ülempiiriks on 20 % ettevõtja eelmise aasta käibest või 50 % käimasoleva aasta tellimuste maksumusest; riigigarantii ülempiir on 100 000 000 Kreeka drahmi (293 470 eurot);
b)
kõik 31. detsembriks 1993 saabunud või saabumata maksetähtpäevaga võlgnevused, mis tulenevad Traakia piirkonna tööstus-, käsitöö- ja kaevandusettevõtjatele, suurtele loomakasvatusettevõtjatele, majutus- ja laevandusettevõtjatele käibekapitali ja põhivara soetamiseks antud laenudest, muudetakse uueks riiklikult tagatud laenuks, mis kuulub tasumisele kümne aasta jooksul iga kuue kuu järel tasutavate võrdsete osamaksetega (põhisumma koos intressiga), kasutades selleks seaduse nr 128/75 kohaselt avatava konto vahendeid;
c)
restruktureeritud võla sisse arvestatakse 31. detsembri 1992. aasta seisuga tasumisele kuulunud viivised põhivara või käibekapitali soetamiseks antud laenudelt.
(45)
Ettevõtjad peavad olema pärast restruktureerimist elujõulised (mis eeldab, et nende olukord oli teataval määral raskendatud); selle tingimuse täitmist kontrollisid pangad.
(46)
Ministri 13. jaanuari 1994. aasta otsust nr 1648/B.22 muudeti mitmel korral järgmiste ministri otsustega: 6. aprilli 1994. aasta otsus nr 14237/B.664, 4. jaanuari 1995. aasta otsus nr 235/B.21, 3. juuli 1995. aasta otsus nr 44678/B.1145, 30. aprilli 1996. aasta otsus nr 14946/B.566, 24. detsembri 1996. aasta otsus nr 44446/B.1613, 9. oktoobri 1997. aasta otsus nr 32576/B.1282, (13)7. aprilli 1997. aasta otsus nr 11362/B.472, 9. detsembri 1997. aasta otsus nr 40412/B.1677, (14)15. detsembri 1998. aasta nr 42998/B.2026, 7. juuni 1999. aasta otsus nr 19954/B.957, 17. märtsi 1999. aasta otsus nr 10123/B.507, 18. veebruari 2000. aasta otsus nr 6244/B.270 ja 24. oktoobri 2000. aasta otsus nr 35913/B.2043 (15). Kõigi loetletud tekstidega muudetakse tehnilisi parameetreid, näiteks intressivähenduste määra, ajapikendusi, laenude kestust ning perioode, mille järel tasumata osamaksed muutuvad sissenõutavaks.
(47)
17. veebruari 1994. aasta otsusega nr 2003341/683/0025 nähakse ette registreeritud asukohast olenemata Xanthi, Rodopi ja Evrose noomides tegutsevatele tööstus-, käsitöö- ja kaevandusettevõtjatele, suurtele loomakasvatusettevõtjatele, majutus- ja laevandusettevõtjatele käibekapitali soetamiseks alates 1. aprillist 1993 antud laenude riigigarantii kuni 100 000 000 Kreeka drahmi (293 470 eurot) ettevõtja kohta, samuti antakse 13. jaanuari 1994. aasta ühisotsuse nr 1648/G.G.54/B.22 kohaselt garantii võlgnevustele (põhisumma ja intress), mis tulenevad 31. detsembri 1993. aasta seisuga tasumata vanade laenude restruktureerimisest.
(48)
17. veebruari 1994. aasta otsust nr 2003341/683/0025 muudeti mitmel korral järgmiste otsustega: 18. mai 1994. aasta otsus nr 2022973/3968/0025, 11. juuli 1995. aasta otsus nr 2043231/6673/0025, 10. juuni 1996. aasta otsus nr 2030175/4446/0025, 11. juuli 1997. aasta otsus nr 2087184/49/0025, 6. märtsi 1998. aasta otsus nr 2016123/2133/0025, 1. juuni 1998. aasta otsus nr 2090373/11216/0025, (16)7. oktoobri 1999. aasta otsus nr 2/21857/0025, 31. mai 2000. aasta otsus nr 2/14774/0025, 18. detsembri 2000. aasta otsus nr 2/82257/0025, 25. mai 2001. aasta otsus nr 2/7555/0025, 31. jaanuari 2002. aasta otsus nr 2/61352/0025 ja 28. jaanuari 2004. aasta otsus nr 2/64046/0025/2003. Kõigi loetletud tekstidega nähakse ette riigigarantii juhuks, kui kohaldatakse ministri 13. jaanuari 1994. aasta otsust muutvates otsustes (vt põhjendus 46) sätestatud meetmeid.
(49)
Eelnevas loetelus sisalduva ministri 18. detsembri 2000. aasta otsusega nr 2/82257/0025 on sätestatud, et otsuse sätete kohaldamiseks peab ettevõtja olema tingimusteta elujõuline (mitte üksnes pärast restruktureerimist, nagu on ette nähtud ülejäänud ministri otsustes, millele kõnealuses otsuses viidatakse). See eeldab, et ettevõtja ei ole raskes olukorras.
(50)
Ministri 16. mai 1989. aasta otsusega nr 2041901 nähakse ette Evrose, Lesbose, Samose, Chiose ja Dodekaneeside noomides registreeritud kaubandus- ja käsitööettevõtjatele käibekapitali soetamiseks alates 1. aprillist 1989 antud laenude intressi vähendamine kolme protsendi võrra, kasutades selleks seaduse nr 128/75 kohaselt avatava ühiskonto vahendeid.
(51)
10. oktoobri 1989. aasta otsusega nr 2078809 nähakse ette Rodopi, Xanthi ja Samose noomides registreeritud kaubandus- ja käsitööettevõtjatele käibekapitali soetamiseks alates 1. aprillist 1989 antud laenude intressi vähendamine kolme protsendi võrra, kasutades selleks seaduse nr 128/75 kohaselt avatava ühiskonto vahendeid.
(52)
Ministri 10. veebruari 2003. aasta otsusega nr 9034/B.289 ja 2. juuni 2003. aasta otsusega nr 37497/B.1232 laiendatakse põhjendustes 50 ja 51 viidatud otsuste sätteid, täpsustades kõnealuste intressivähenduste ulatust ja teatud tehnilisi parameetreid.
III. UURIMISMENETLUSE ALGATAMISE PÕHJUSED
(53)
Seoses kõnealuste abikavadega oli komisjonil kahtlusi väidete suhtes, nagu poleks riigiabi antud, ning lisaks ka selle suhtes, kas selline abi, mida komisjoni arvates tegelikult on antud, sobib siseturuga.
a) Esimese menetluse algatamise põhjendus
(54)
Esimene menetlus algatati järgmistel põhjustel:
a)
kui Kreeka ametiasutustel paluti esitada kõnealuse abi kohta selgitusi, väitsid nad, et abimeetmete õiguslikuks aluseks olevatest ministri otsustest jäeti teatamata, kuna nende hinnangul ei olnud otsustes ette nähtud abi riigiabi EÜ asutamislepingu artikli 87 lõike 1 tähenduses; lisaks väitsid nad, et ei teadnud küll abisaajate täpset arvu, kuid kõnealuste abimeetmete summad jäid arvatavasti vähese tähtsusega abi piiridesse;
b)
kuna vähese tähtsusega abi reegel ei olnud abimeetmete kehtestamise ajal kohaldatav põllumajandussektoris ning kõnealuste abimeetmete õiguslikuks aluseks olevate otsustega taheti aidata likviidsusprobleemidega ettevõtjaid, leidis komisjon, et abi analüüsimise aluseks peaksid olema teised reeglid, mis olid kohaldatavad raskustes olevate ettevõtjate päästmise ja ümberkorraldamise suhtes alates ülal nimetatud esimese otsuse jõustumise hetkest; olemasoleva teabe põhjal aga ei olnud võimalik kindlaks teha, millisel määral selliseid reegleid järgiti;
c)
jällegi seoses põllumajandussektoriga ei olnud olemasoleva teabe põhjal võimalik kindlaks teha, kas antud riigigarantii oli kooskõlas esimese ülal nimetatud otsuse jõustumisest alates garantii vormis antava riigiabi suhtes kehtinud erinevate reeglitega;
d)
tööstus- ja käsitöösektoris oli vähese tähtsusega abi reegel mõistagi kohaldatav, kuid kuna Kreeka ametiasutused ei teadnud kõnealuste ministri otsustega kehtestatud meetmete alusel abi saanud isikute arvu ning vähese tähtsusega abi ülemmäärad arvutatakse kolmeaastase perioodi, mitte ühekordse meetme jaoks, oli võimatu aru saada, kas kõnealustes otsustes sätestatud abi võis tegelikult jääda vähese tähtsusega abi piiridesse; selles seoses oli vaja abimeetmeid analüüsida ka nende reeglite alusel, mis olid kohaldatavad raskustes olevate ettevõtjate päästmise ja ümberkorraldamise suhtes alates ülal nimetatud esimese otsuse jõustumise hetkest; olemasoleva teabe põhjal aga ei olnud võimalik kindlaks teha, millisel määral selliseid reegleid järgiti;
e)
seoses nimetatud sektoritega ei olnud olemasoleva teabe põhjal võimalik kindlaks teha, kas antud riigigarantii oli kooskõlas esimese ülal nimetatud otsuse jõustumisest alates garantii vormis antava riigiabi suhtes kehtinud erinevate reeglitega.
b) Teise menetluse algatamise põhjendus
(55)
Teine menetlus algatati järgmistel põhjustel:
a)
kui Kreeka ametiasutustel paluti esitada kõnealuse abi kohta selgitusi, väitsid nad, et ei teadnud küll abisaajate täpset arvu, kuid kõnealuste abimeetmete summad jäid arvatavasti vähese tähtsusega abi piiridesse; ent isegi arvestamata asjaolu, et vähese tähtsusega abi reeglit ei kohaldatud põllumajandussektori suhtes enne 1. jaanuari 2005, puudusid komisjonil andmed, mille põhjal oleks saanud kindlaks teha, kas ministri otsuse nr 66336/B.1398 alusel põllumajandusettevõtjatele laekunud summad võisid mingis ulatuses jääda komisjoni 6. oktoobri 2004. aasta määruse (EÜ) nr 1860/2004 (mis käsitleb EÜ asutamislepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamist vähese tähtsusega abi suhtes põllumajandus- ja kalandussektoris) (17) kohaldamisalasse; nimetatud määrusega kehtestati vähese tähtsusega abi reegel põllumajandussektoris;
b)
kuna vaatlusaluste otsustega taheti abistada raskustes olevaid ettevõtjaid, oleks tulnud abi analüüsida erinevate reeglite alusel, mis olid kohaldatavad raskustes olevate ettevõtjate päästmise ja ümberkorraldamise suhtes alates ülal nimetatud esimese otsuse jõustumise hetkest ehk 21. septembrist 1993; olemasoleva teabe põhjal aga ei olnud võimalik kindlaks teha, millisel määral selliseid reegleid järgiti;
c)
jällegi seoses põllumajandussektoriga ei olnud olemasoleva teabe põhjal võimalik kindlaks teha, kas antud riigigarantii oli kooskõlas 21. septembrist 1993 alates garantii vormis antava riigiabi suhtes kehtinud erinevate reeglitega;
d)
tööstus- ja käsitöösektoris oli vähese tähtsusega abi reegel mõistagi kohaldatav, kuid kuna Kreeka ametiasutused ei teadnud kõnealuste ministri otsustega kehtestatud meetmete alusel abi saanud isikute arvu ning vähese tähtsusega abi ülemmäärad arvutatakse kolmeaastase perioodi, mitte ühekordse meetme jaoks, oli võimatu aru saada, kas kõnealustes otsustes sätestatud abi võis tegelikult jääda vähese tähtsusega abi piiridesse; selles seoses oli vaja abimeetmeid analüüsida ka nende reeglite alusel, mis olid kohaldatavad raskustes olevate ettevõtjate päästmise ja ümberkorraldamise suhtes alates 21. septembrist 1993; olemasoleva teabe põhjal aga ei olnud võimalik kindlaks teha, millisel määral selliseid reegleid järgiti;
e)
nimetatud sektorite kohta ei olnud olemasoleva teabe põhjal võimalik kindlaks teha, kas antud riigigarantii oli kooskõlas 21. septembrist 1993 alates garantii vormis antava riigiabi suhtes kehtinud erinevate reeglitega.
c) Kolmanda menetluse algatamise põhjendus
(56)
Kolmas menetlus algatati järgmistel põhjustel:
a)
nii nagu vastustes esimese ja teise menetluse algatamisele, märkisid Kreeka ametiasutused esitatud teabes, et kõnealused summad jäid arvatavasti vähese tähtsusega abi piiridesse; ent isegi arvestamata asjaolu, et vähese tähtsusega abi reeglit ei kohaldatud põllumajandussektori suhtes enne 1. jaanuari 2005, puudusid komisjonil andmed, mille põhjal oleks saanud kindlaks teha, kas vaatlusaluse abikava õiguslikuks aluseks olevate otsuste alusel põllumajandusettevõtjatele laekunud summad võisid mingis ulatuses jääda määruse (EÜ) nr 1860/2004 kohaldamisalasse;
b)
kuna käsitletavate ministri otsustega taheti abistada raskustes olevaid ettevõtjaid, oleks tulnud abi analüüsida erinevate reeglite alusel, mis olid kohaldatavad raskustes olevate ettevõtjate päästmise ja ümberkorraldamise suhtes alates ülal nimetatud esimese otsuse jõustumise hetkest; olemasoleva teabe põhjal aga ei olnud võimalik kindlaks teha, millisel määral selliseid reegleid järgiti;
c)
tööstus-, majutus- ja käsitöösektoris oli vähese tähtsusega abi reegel mõistagi kohaldatav, kuid kuna Kreeka ametiasutused ei teatanud kõnealuste ministri otsustega kehtestatud meetmete alusel abi saanud isikute arvu ning vähese tähtsusega abi ülemmäärad arvutatakse kolmeaastase perioodi, mitte ühekordse meetme jaoks, oli võimatu aru saada, kas kõnealustes otsustes sätestatud abi võis tegelikult jääda vähese tähtsusega abi piiridesse; selles seoses oli vaja abimeetmeid analüüsida ka nende reeglite alusel, mis olid kohaldatavad raskustes olevate ettevõtjate päästmise ja ümberkorraldamise suhtes alates viidatud esimese otsuse jõustumise hetkest; olemasoleva teabe põhjal aga ei olnud võimalik kindlaks teha, millisel määral selliseid reegleid järgiti;
d)
söe- ja laevandussektoris muutus vähese tähtsusega abi reegel kohaldatavaks alles alates komisjoni 12. jaanuari 2001. aasta määruse (EÜ) nr 69/2001 (mis käsitleb EÜ asutamislepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamist vähese tähtsusega abi suhtes) (18) jõustumisest; punktis c nimetatud põhjustel aga oli vaja abimeetmeid analüüsida ka nende reeglite alusel, mis olid kohaldatavad raskustes olevate ettevõtjate päästmise ja ümberkorraldamise suhtes alates ülal nimetatud esimese otsuse jõustumise hetkest; olemasoleva teabe põhjal aga ei olnud võimalik kindlaks teha, millisel määral selliseid reegleid järgiti;
e)
meretranspordisektoris vähese tähtsusega abi reeglit ei kohaldatud; seega oli vaja abimeetmeid analüüsida nende reeglite alusel, mida kohaldati raskustes olevate ettevõtjate päästmise ja ümberkorraldamise suhtes alates ülal nimetatud esimese otsuse jõustumise hetkest; olemasoleva teabe põhjal aga ei olnud võimalik kindlaks teha, millisel määral selliseid reegleid järgiti;
f)
mitte ühegi ülal nimetatud sektori kohta ei olnud olemasoleva teabe põhjal võimalik kindlaks teha, kas antud riigigarantii oli kooskõlas esimese ülal nimetatud otsuse jõustumisest alates garantii vormis antava riigiabi suhtes kehtinud erinevate reeglitega;
g)
16. mai 1989. aasta otsusega nr 2041901 ning ülal põhjendustes 51 ja 52 loetletud otsustega sätestati riigiabi andmine teistes noomides peale Rodopi, Evrose ja Xanthi ning ei olnud võimalik kindlaks teha, kas rakendatud abisüsteem oli kolmes nimetatud noomis kasutatud süsteemi laiendus või eraldiseisev süsteem; sellest olenemata ei olnud olemasoleva teabe põhjal võimalik kindlaks teha, kas riigiabi suhtes kohaldatavaid reegleid (regionaalabi ja vähese tähtsusega abi reeglid) järgiti;
h)
kui punktis g nimetatud ministri otsustega laiendati Rodopi, Xanthi ja Evrose noomides rakendatud abisüsteemi, ei olnud võimalik kindlaks teha, kas kavandatud abimeetmed võisid jääda vähese tähtsusega abi piiresse või kas nad olid kooskõlas raskustes olevate ettevõtjate päästmiseks ja ümberkorraldamiseks antavat abi reguleerivate sätetega;
i)
kui punktis g nimetatud ministri otsustega loodi eraldiseisev abisüsteem, oli nende sätete vähese üksikasjalikkuse tõttu vaja uurida nende kohaldamist heas majanduslikus olukorras ja raskustes olevate ettevõtjate suhtes; vastava analüüsiga jõuti järgmiste järeldusteni:
i)
raskustes olevate ettevõtjate kohta ei olnud võimalik kindlaks teha, kas kavandatud abimeetmed võisid jääda vähese tähtsusega abi piiresse või kas nad olid kooskõlas raskustes olevate ettevõtjate päästmiseks ja ümberkorraldamiseks antavat abi reguleerivate sätetega;
ii)
heas majanduslikus olukorras olevate ettevõtjate kohta ei olnud võimalik kindlaks teha, kas laenu ja saadud intressivähenduse arvel soetatud käibekapitali kasutati ELi regionaalabi mõistes abikõlblike investeeringute tegemiseks.
IV. KREEKA AMETIASUTUSTE MÄRKUSED AMETLIKU MENETLUSE ALGATAMISE KOHTA
a) Kreeka ametiasutuste märkused esimese menetluse algatamise kohta
(57)
9. augusti 2004. aasta kirjas esitasid Kreeka ametiasutused järgmised väited:
a)
laenude konsolideerimine on haldusakt, mis ei too avaliku sektori asutuste jaoks kaasa suuri kulusid;
b)
intressi arvutamine kuue kuu kohta on riigi ülemkohtu kohtupraktikas juba õigeks tunnistatud, kuna kohtu hinnangul on liitintressi kvartalipõhine arvutamine ebaseaduslik, kuritarvituslik ning koormab liigselt võlgnikke;
c)
riigigarantii andmist ei saa käsitada abina, sest selle kasutamise korral rakendatakse põhivõlgniku suhtes väga rangeid meetmeid;
d)
vaadeldud perioodil olid intressimäärad Kreekas oluliselt kõrgemad kui keskmised intressimäärad ülejäänud ELis ning need jäid kõrgemaks ka pärast intressivähendusi; seega konkurentsi ei moonutatud, muu hulgas ka seetõttu, et abi saavad ettevõtjad pidid olema elujõulised; lisaks rahastati intressivähendusi riigieelarveväliselt erikontolt;
e)
ajapikenduste lubamist ei saa käsitada abimeetmena, kuna võlga ja intressi ei kustutata: tegemist on üksnes tagasimaksete ajalise restruktureerimisega majandusliku olukorra tõttu;
f)
ministri otsus nr 72742/B1723 (vt ülal põhjendust 42) ei toonud kaasa täiendavaid kulusid võrreldes kõnealuse kava aluseks olevas algses otsuses sätestatud kuludega;
g)
tagatiste vabastamist ministri otsusega nr 2071670/11297 ei saa käsitada abimeetmena ettevõtjate suhtes, kuna nad on kohandatud restruktureeritud laenude tasemele; lisaks ei kata Kreeka riigigarantii laenuvõtjate kõiki kohustusi pankade ees;
h)
ministri otsuses nr 69836/B1451 ja selle parandustes käsitleti töötlejaid üldiselt ning ei nimetatud konkreetselt põllumajandussektoris tegutsevaid töötlejaid, keda on käsitletud nõukogu 29. märtsi 1990. aasta määruses (EMÜ) nr 866/90 (põllumajandustoodete töötlemis- ja turustamistingimuste parandamise kohta), (19) nõukogu 20. mai 1997. aasta määruses (EÜ) nr 951/97 (põllumajandussaaduste töötlemis- ja turustamistingimuste parandamise kohta) (20) ja nõukogu 17. mai 1999. aasta määruses (EÜ) nr 1257/1999 (Euroopa Põllumajanduse Arendus- ja Tagatisfondi (EAGGF) toetuse kohta maaelu arendamiseks); (21) nimetatud määrused rakendati ühenduse teise ja kolmanda toetusraamistiku rakenduskavadega; võlgade restruktureerimise õigust ei olnud ette nähtud ettevõtjatele, kes olid teinud investeeringuid ja saanud selleks abi maaelu arendamise ja toiduainete ministeeriumilt; ka vähese tähtsusega abi reeglit ei kohaldatud, sest toetuse saamiseks pidid ettevõtjad olema töö teinud ja kulud kandnud;
i)
vähese tähtsusega abi reeglitele viitamisega taheti üksnes selgitada, et suurem osa abimeetmetest jäi allapoole vähese tähtsusega abi ülemmäära, ning juttu ei olnud konkreetselt põllumajandussektorist;
j)
restruktureerimisjärgse elujõulisuse tingimus ei mõjuta kuidagi krediidiasutuse koostatud üldist hinnangut ettevõtja elujõulisusele, sest õigus restruktureerimisele määratakse kindlaks vahetult pärast elujõulisuse hindamist;
k)
restruktureerimine oli seotud vanade laenudega ning sellega ei rahastatud uusi investeeringuid;
l)
restruktureerimise üldise toetusekvivalendi kohta võib öelda, et valdav enamus abimeetmetest sisaldas väikesi summasid, meetmete kõik sihtalad (Kastoria ja Evia) olid nõukogu 28. aprilli 1975. aasta direktiivi 75/268/EMÜ (mägipiirkondade ja teatavate ebasoodsamata alade põllumajanduse kohta) (22) mõistes vähem soodsad piirkonnad ning riigile tervikuna laieneb 1. eesmärk;
m)
uutele laenudele kohaldatav intressimäär võrdus Kreeka riigi võlakirjade viimase emissiooni intressimääraga; intressivähendus ei hõlma restruktureeritud laenu kogu perioodi, vaid ainult esimesi otsustavaid aastaid; intressimäärade vahe ei olnud väga suur (1-2 protsenti);
n)
kava eksisteeris 30. juunist 1993 kuni 30. juunini 2003.
b) Kreeka ametiasutuste märkused teise menetluse algatamise kohta
(58)
18. augusti 2005. aasta kirjaga esitasid Kreeka ametiasutused järgmised argumendid, millest enamik sisaldus juba nende vastuses esimese menetluse algatamisele (vt eelmine põhjendus):
a)
laenude konsolideerimine on haldusakt, mis ei too avaliku sektori asutuste jaoks kaasa suuri kulusid (ametiasutused lisavad, et akti eesmärk ei ole anda abi selektiivselt);
b)
intressi arvutamine kuue kuu kohta on riigi ülemkohtu kohtupraktikas juba õigeks tunnistatud, kuna kohtu hinnangul on liitintressi kvartalipõhine arvutamine ebaseaduslik, kuritarvituslik ning koormab liigselt võlgnikke;
c)
vaadeldud perioodil olid intressimäärad Kreekas oluliselt kõrgemad kui keskmised intressimäärad ülejäänud ELis ning need jäid kõrgemaks ka pärast intressivähendusi;
d)
riigigarantii andmist ei saa käsitada abina, sest isegi selle kasutamise korral rakendatakse põhivõlgniku suhtes väga rangeid meetmeid;
e)
viiviste tasumist ja intressimäära vähendamist rahastati riigieelarveväliselt erikontolt (seaduse nr 128/75 kohaselt avatud konto);
f)
ajapikenduste lubamist ei saa käsitada abimeetmena, kuna võlga ja intressi ei kustutata: tegemist on üksnes tagasimaksete ajalise restruktureerimisega majandusliku olukorra tõttu;
g)
ministri 1993. aasta otsusega 66336/B.1398 ja selle muudatustega anti võimalus abistada Florina ja Kilkise noomide ettevõtjaid, ilma et see tekitaks avaliku sektori asutustele suuri kulusid, ning tingimusel, et kõnealuseid ettevõtjaid peetakse elujõuliseks; seega ei moonutatud nendega konkurentsi EÜ asutamislepingu artikli 87 tähenduses; lisaks tuleb meenutada, et Florina ja Kilkise noomidel on ühine piir endise Jugoslaavia Makedoonia vabariigiga ning vaadeldud perioodil (1990. aastad) kandsid nad suuri kahjusid seoses sõja ja piirkonna ebastabiilsusega;
h)
lisaks käsitletakse nimetatud otsuses tööstus- ja käsitööettevõtjaid; Kreeka ametiasutuste väitel ei puuduta need sätted põllumajandusettevõtjaid.
c) Kreeka ametiasutuste märkused kolmanda menetluse algatamise kohta
(59)
10. mai 2006. aasta kirjas esitasid Kreeka ametiasutused järgmised väited:
a)
kõnealuses otsuses käsitletud noomides valitses raske majanduslik olukord, mida iseloomustas vähene majandustegevus ning ülejäänud riigist kõrgem töötuse tase; olukorda halvendas naaberriikides (näiteks Kosovos) valitsenud sõjaseisukord; seega ei olnud võimalik konkurentsi moonutada ning võlgade restruktureerimise ja intressivähenduste kujul antud abi kuulus EÜ asutamislepingu artikli 87 lõike 3 punktides a ja c sätestatud erandite alla;
b)
abimeetmed olid suunatud kohalike turgude vähese dünaamilisuse, tööturu kokkutõmbumise ja väheneva nõudluse probleemide lahendamisele ning pikaajalise majandusarengu saavutamisele;
c)
komisjoni väite kohta ühendusesisese kaubavahetuse tingimuste võimalikust moonutusest põllumajandussektoris valitsevat suurt konkurentsi arvestades võib öelda, et suuri loomakasvatusettevõtjaid käsitletakse kõigist uuritud otsustest ainult 13. jaanuari 1994. aasta otsuses 1648/B22; lisaks moodustas Evrose, Rodopi ja Xanthi noomide lihatoodang aastatel 1995-2004 ainult väikese osa nende noomide põllumajandustoodangust ning kuigi vaadeldud noomide sisemajanduse koguprodukt (SKP) sel perioodil küll kasvas (nii absoluutvääruses kui ka elaniku kohta), jäi see riigi keskmisest veel oluliselt madalamaks;
d)
ministri 16. mai 1989. aasta otsuses nr 2041901 ja 1989. aasta otsuses nr 2078809, millega nähakse ette Lesbose, Samose, Chiose ja Dodekaneeside noomides asuvate ettevõtjate käibekapitali hankimiseks antud laenude intressi vähendamise võimalus, sisaldub ka nõue, et ettevõtjad peavad olema enne ja pärast võlgade restruktureerimist elujõulised;
e)
Kreeka pädevatel asutustel paluti koguda andmeid abisaajate ja tegelikult antud abi kohta, kuid nende väitel ei suutnud nad seda teha;
f)
intressimäära vähendamist rahastatakse seaduse nr 128/75 kohaselt avatud kontolt, mis ei kuulu riigi ressursside hulka, kuna selle konto põhieesmärk on vahendite ümberjagamine.
d) Kreeka ametiasutuste 15. ja 29. märtsi 2011. aasta kirjad
(60)
15. ja 29. märtsi 2011. aasta kirjades esitasid Kreeka ametiasutused kõigepealt kõnealuseid kavasid reguleerivate ministri algsete otsuste kehtivuse lõppemise kuupäevad. Need kuupäevad on järgmised:
a)
otsusel nr 69836/B1461 (Kastoria ja Evia noomid) 30. juuni 2003;
b)
14. septembri 1993. aasta otsusel nr 66336/B/398 (Florina ja Kilkise noomid) 30. juuni 2000;
c)
13. jaanuari 1994. aasta otsusel nr 1648/B.22 (Xanthi, Rodopi ja Evrose noomid) 31. detsember 2005;
d)
16. mai 1989. aasta otsusel nr 2041901 (Rodopi, Evrose, Xanthi ja Dodekaneeside noomid, Lesbose, Samose ja Chiose saared) 31. detsember 2004.
(61)
Seejärel märkisid Kreeka ametiasutused, et ettevõtjate restruktureerimisjärgse elujõulisuse tingimus ei olnud ainus kaalutud asjaolu; ettevõtjate elujõulisust hinnati pigem üldiselt nii enne kui ka pärast restruktureerimist.
(62)
Kirjades sisalduvad ka tabelid, milles tuuakse välja iga abi saanud ettevõtja abimeetme toetusekvivalent, et näidata selliste ettevõtjate osakaalu, kelle abimeetmed jääksid vähese tähtsusega abi piiridesse. Kreeka ametiasutused märgivad siiski, et ministri 16. mai 1989. aasta otsuses 2041901 (Xanthi, Rodopi ja Evros, Samos, Lesbos, Chios ja Dodekaneesid) ja 13. jaanuari 1994. aasta otsuses 1648/B.22 (Xanthi, Rodopi ja Evros) sätestatud abimeetmeid käsitlevad andmed käivad ainult ajavahemiku 2004-2007 kohta. Ministri otsuses nr 69836/B1416 (Kastoria ja Evia noomid) sätestatud abimeetmeid käsitlevad andmed käivad ajavahemiku 1993-1998 kohta ning ministri 14. septembri 1993. aasta otsuses nr 66336/B/398 (Florina ja Kilkise noomid) sätestatud abimeetmeid käsitlevad andmed käivad ajavahemiku 1993-2001 kohta. Neid andmeid küsiti krediidiasutustelt, kellest mõned ei vastanud. Kreeka ametiasutused leiavad siiski, et saadud andmed kajastavad ligilähedaselt antud abi kogusummat, sest vastanud pangad on kõnealustes prefektuurides põhilised laenuandjad. Kreeka ametiasutuste väitel näitab andmete analüüs, et kõnealune abi jääb sõltuvalt konkreetsest kolmeaastasest perioodist ja otsusest 73,55-99,46 % juhtudest alla vähese tähtsusega abi ülemmäära.
(63)
Lõpuks väidavad Kreeka ametiasutused, et põllumajandustooteid tootvatel, töötlevatel ja turustavatel ettevõtjatel ei olnud õigust abi saada ning väljendiga „kaevandusettevõtjad” peeti tegelikult silmas marmorit ja kive kaevandavaid ettevõtjaid.
V. HINDAMINE
V.I. ABI OLEMASOLU
(64)
ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 kohaselt on igasugune liikmesriigi poolt või riigi ressurssidest ükskõik missugusel kujul antav abi, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, soodustades teatud ettevõtjaid või teatud kaupade tootmist, siseturuga kokkusobimatu niivõrd, kuivõrd see kahjustab liikmesriikidevahelist kaubandust. Iseenesest vastavad kõnealused abimeetmed sellele määratlusele, sest neid antakse riigi poolt või riigi ressurssidest, need on mõeldud teatud ettevõtjatele (nimetatud noomides tegutsevatele põllumajandus-, käsitöö-, tööstus-, majutus-, kaevandussektori - vt põhjendust 63 - ja laevandussektori ettevõtjatele), sellistele ettevõtjatele tehakse soodustusi, näiteks laenude restruktureerimine, osamaksete vähendamine tagasimakseperioodi pikendamise abil, intressimäära vähendamine ja garantii andmine, ning see võib mõjutada kaubandust (23) ja moonutada konkurentsi (24).
(65)
Kreeka ametiasutused püüdsid näidata, et kõnealused abimeetmed võisid jääda vähese tähtsusega abi piiridesse ning ei olnud seega riigiabi ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses. Ent isegi arvestamata seda, et vähese tähtsusega abi reegel ei olnud kõnealuste kavade õiguslikuks aluseks olevate ministri otsuste kehtivusaja jooksul kohaldatav kõigi asjaomaste sektorite suhtes (see oli käsitletavate menetluste algatamise üks põhjus), on andmed ka Kreeka ametiasutuste endi kinnituse kohaselt (vt põhjendust 62) puudulikud. Lisaks on vähese tähtsusega abi summad erinevates sektorites erinevad (need ei ole tööstus- ja põllumajandussektoris ühesugused) ning esitatud tabelite põhjal võib järeldada, et Kreeka ametiasutused ei olnud sellest erinevusest piisavalt teadlikud. Lõpuks märgib komisjon, et kuigi Kreeka ametiasutuste väitel ei olnud põllumajandustooteid tootvatel, töötlevatel ja turustavatel ettevõtjatel õigust kõnealuseid abikavasid kasutada, ilmneb ülal nimetatud tabelitest selgelt, et mõned selle sektori ettevõtjad said abi, mida on loetud vähese tähtsusega abi piiridesse jäävaks, ehkki sellise abi ülemmäär on selgelt ületatud.
(66)
Komisjon meenutab, et ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses riigiabina ei käsitata selliseid abikava alusel antud üksiktoetusi, mis vastasid nende andmise ajal kehtinud vähese tähtsusega abi tingimustele.
(67)
Sel ajal, kui Kreeka ametiasutused rakendasid põllumajandussektoris esimesi kõnealuseid abimeetmeid, ei olnud ELi õiguses veel vähese tähtsusega abi käsitlevaid sätteid.
(68)
Esimesed sellekohased sätted võeti vastu määrusega (EÜ) nr 1860/2004 (25).
(69)
Vastavalt määrusele (EÜ) nr 1860/2004, milles käsitletakse nii põllumajanduslikku esmatootmist kui ka põllumajandustoodete töötlemist ja turustamist, ei kohaldata ELi toimimise lepingu artikli 107 lõiget 1 sellise abi suhtes, mis ei ületa abisaaja kohta kolmeaastase ajavahemiku jooksul 3 000-eurost ülemmäära, ei mõjuta liikmesriikidevahelist kaubavahetust ning ei moonuta ega ähvarda moonutada konkurentsi.
(70)
Määruse (EÜ) nr 1860/2004 artikli 5 kohaselt kohaldatakse samu tingimusi ka enne määruse jõustumist antud abi suhtes, kui see vastab määruse artiklites 1 ja 3 sätestatud tingimustele.
(71)
1. jaanuaril 2008 asendati määrus (EÜ) nr 1860/2004 komisjoni 20. detsembri 2007. aasta määrusega (EÜ) nr 1535/2007 (milles käsitletakse EÜ asutamislepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamist vähese tähtsusega abi suhtes põllumajandustoodete tootmise sektoris), (26) millega tõsteti vähese tähtsusega abi ülemmäära 7 500 euroni abisaaja kohta kolme eelarveaasta jooksul abi vormist või eesmärgist olenemata ning sätestati, et abi kogusumma liikmesriigi kohta ei tohi ületada 0,75 % põllumajandussektori aastasest kogutoodangust.
(72)
Määruse (EÜ) nr 1535/2007 artikli 6 lõikes 1 on sätestatud, et „Käesolevat määrust kohaldatakse abile, mida enne 1. jaanuari 2008 anti põllumajandustoodete tootmise sektori ettevõtjatele, tingimusel et see vastas kõikidele artiklites 1-4 sätestatud tingimustele, välja arvatud nõue viidata selgelt käesolevale direktiivile, mis on esitatud artikli 4 lõike 1 esimeses lõigus”. Seda määrust kohaldatakse siiski ainult põllumajandusliku esmatootmise suhtes.
(73)
Põllumajandustoodete töötlemise ja turustamise suhtes jõustus vähese tähtsusega abi reegel alates 1. jaanuarist 2007 ning see on sätestatud komisjoni 15. detsembri 2006. aasta määruses (EÜ) nr 1998/2006 (milles käsitletakse asutamislepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamist vähese tähtsusega abi suhtes) (27).
(74)
Määruse (EÜ) nr 1998/2006 artikli 2 lõike 2 alusel ei kohaldata ELi toimimise lepingu artikli 107 lõiget 1 abi suhtes, mille kogusumma ei ületa kolme eelarveaasta jooksul 200 000 eurot, mis ei mõjuta liikmesriikidevahelist kaubandust ning ei moonuta ega ähvarda moonutada konkurentsi.
(75)
Määruse (EÜ) nr 1998/2006 artikli 5 lõikes 1 on sätestatud, et „Kui antud abi vastab kõigile käesoleva määruse artiklites 1 ja 2 sätestatud tingimustele, kohaldatakse käesolevat määrust ka abi suhtes, mis on enne selle jõustumist antud transpordivaldkonnas tegutsevatele ettevõtjatele ning põllumajandustoodete töötlemise ja turustamise alal tegutsevatele ettevõtjatele”.
(76)
Seega ei käsita komisjon analüüsitud ministri otsuste alusel antud abi riigiabina juhul, kui see ei ületa abisaaja kohta järgimisi tasemeid:
a)
põllumajandusliku esmatootmise korral: 3 000 eurot kolmeaastase ajavahemiku jooksul, kui abi vastas selle andmise ajal määrusele (EÜ) nr 1860/2004, või 7 500 eurot kolme eelarveaasta jooksul, kui abi vastas selle andmise ajal määrusele (EÜ) nr 1535/2007;
b)
põllumajandustoodete töötlemise ja turustamise korral: 3 000 eurot kolmeaastase ajavahemiku jooksul, kui abi vastas selle andmise ajal määrusele (EÜ) nr 1860/2004, või 200 000 eurot kolme eelarveaasta jooksul, kui abi vastas selle andmise ajal määrusele (EÜ) nr 1998/2006.
(77)
Komisjon meenutab siiski, et määruste (EÜ) nr 1998/2006 ja (EÜ) nr 1535/2007 sätteid ei või kohaldada raskustes olevate ettevõtjate suhtes.
(78)
Põllumajandussektorist erinevate sektorite (antud juhul käesolevas otsuses nimetatud mitmesugused sektorid, välja arvatud laevandussektor, mida käsitletakse allpool põhjendustes 80 ja 81) (28) suhtes oli vähese tähtsusega abi reegel sätestatud komisjoni 20. mai 1992. aasta teatises (väikestele ja keskmise suurusega ettevõtetele antavat riigiabi käsitlevad ühenduse suunised) (29) (edaspidi „1992. aasta suunised”) ning see oli vaatlusaluse abi andmise ajal kohaldatav. Teatises sätestati, et „edaspidi kindlaks otstarbeks makstavast abist, mille suurus ei ületa 50 000 eküüd ühte liiki kulutusteks, ning korrast, mille raames ühe ettevõtja ühte liiki kulutusteks kolme aasta jooksul saadud abi ei tohi ületada eespool mainitud summat, ei pea enam teavitama [EÜ asutamislepingu] artikli 93 lõike 3 (30) alusel, tingimusel et abi andmise või korra üksikasjalikud sätted sisaldavad sõnaselget tingimust, mis näeb ette, et täiendav abi samale ettevõtjale ja samade kulutuste jaoks teistest rahastamisallikatest või muude kordade raames ei tohi kokku ületada 50 000 eküüd”. Viidatud reeglit muudeti hiljem komisjoni 1996. aasta teatisega vähese tähtsusega riigiabi kohta (31) (edaspidi „1996. aasta teatis”), milles määrati vähese tähtsusega abi ülemmääraks 100 000 eküüd sama ajavahemiku jooksul, ning seejärel määrusega (EÜ) nr 69/2001, milles määrati summaks 100 000 eurot sama ajavahemiku jooksul.
(79)
Võttes arvesse analüüsitud kavade kehtivuse lõppemise kuupäevi (millest viimane oli 31. detsember 2005) ning määruste mittetagasiulatuvat kohaldatavust põhjenduses 78 nimetatud sektorite suhtes, ei käsita komisjon analüüsitud otsuste alusel antud abi riigiabina juhul, kui selle summa abisaaja kohta ei ületa järgmisi piirväärtusi:
a)
50 000 eküüd 19. augusti 1992 ja 5. märtsi 1996 vahele langeva kolmeaastase ajavahemiku jooksul, kui abi vastas selle andmise ajal 1992. aasta suuniste nõuetele;
b)
100 000 eküüd/eurot 6. märtsi 1996 ja 1. veebruari 2001 vahele langeva kolmeaastase ajavahemiku jooksul, kui abi vastas selle andmise ajal 1996. aasta teatise nõuetele;
c)
100 000 eurot 2. veebruari 2001 ja 31. detsembri 2005 vahele langeva kolmeaastase ajavahemiku jooksul, kui abi vastas selle andmise ajal määruse (EÜ) nr 69/2001 asjaomastele nõuetele.
(80)
Laevaehitussektoris on vähese tähtsusega abi reeglit kohaldatud alles pärast määruse (EÜ) nr 69/2001 jõustumist.
(81)
Seega ei käsita komisjon analüüsitud ministri otsuste alusel antud abi riigiabina juhul, kui selle summa ei ületanud 2. veebruari 2001 ja 30. juuni 2007 vahele langeva kolmeaastase ajavahemiku jooksul 100 000 eurot ning abi vastas selle andmise ajal määruse (EÜ) nr 69/2001 asjaomastele nõuetele.
(82)
Kreeka ametiasutuste esitatud ülejäänud argumente riigiabi puudumise põhjendamiseks ei saa komisjon vastuvõetavaks lugeda järgmistel põhjustel, mis kehtivad kõigil juhtudel, kui vastavale argumendile viidatakse:
a)
väites, et laenude konsolideerimine ei too avaliku sektori asutuste jaoks kaasa suuri kulusid (vt eriti põhjenduse 57 punkti a ja põhjenduse 58 punkti a), tunnistavad Kreeka ametiasutused, et see tegevus tekitab riigile kulusid ehk teiste sõnadega selleks kasutatakse riigi ressursse;
b)
enne seda, kui jõustus teatis EÜ asutamislepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamise kohta garantiidena antava riigiabi suhtes (32) (edaspidi „2000. aasta teatis”), eeldati riigiabi elemendi sisaldumist kõigis garantiides (vt põhjenduse 105 punkti a); 2000. aasta teatises on sätestatud, et garantii ei pruugi olla riigiabi ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses juhul, kui abi saaval laenuvõtjal ei ole majanduslikke raskusi ning ta saaks põhimõtteliselt laenu turutingimustel kapitaliturgudelt ilma riigi sekkumiseta, garantii on seotud konkreetse finantstehinguga, piiratud kindlaksmääratud maksimumsummaga, ei kata rohkem kui 80 % tasumata laenust või muust rahalisest kohustusest (välja arvatud võlakirjad ja muud samalaadsed dokumendid) ega ole tähtajatu; abikava tingimused rajanevad realistlikul riskihinnangul, nii et tõenäoliselt muudavad soodustatud ettevõtjate makstud garantiitasud kava isefinantseerivaks; kava näeb ette, et tulevaste garantiide andmise tingimused ning kava üldine rahastamine vaadatakse läbi vähemalt kord aastas; garantiitasud katavad nii garantii andmisega seotud tavalised riskid kui ka süsteemi halduskulud ning juhul, kui riik annab algkapitali kava käivitamiseks, siis ka normaaltulu kõnealuselt kapitalilt; Kreeka ametiasutused ei ole esitanud mingeid dokumente, mis tõendaksid kirjeldatud stsenaariumi kohaldatavust antud juhul;
c)
seoses konkurentsiga ei ole ajapikenduste andmine (vt põhjenduse 57 punkti e ja põhjenduse 58 punkti f) lihtsalt tagasimaksete ajaline restruktureerimine, sest see vähendab tagasimaksmisega seotud koormust teatud kindlal ajal ning võimaldab abisaajale ajutist rahalist kergendust;
d)
isegi kui seaduse nr 128/75 kohaselt avatud konto, mida kasutatakse intressimäära vähendamise rahastamiseks (vt põhjenduse 57 punkti d, põhjenduse 58 punkti e ja põhjenduse 59 punkti f), ei ole Kreeka ametiasutuste väitel osa Kreeka riigieelarvest, kuulub see siiski riigi ressursside (33) hulka;
e)
laenude intressimäära vähendamine soodustab abi saanud ettevõtjaid ka juhul, kui vaatlusaluses riigis on intressimäärad kõrged;
f)
garantii saamiseks antud tagatiste vabastamine (vt põhjenduse 57 punkti g) vastavalt ministri otsusele nr 2071670/11297 ei pruugi tekitada Kreeka riigile küll otseseid kulutusi, kuid see sisaldab abi elementi, sest seda võimaldades annab riik abi saavatele ettevõtjatele võimaluse kapitali hankimiseks ning lisaks tühistab ühe garantii saamiseks vajaliku eeltingimuse;
g)
Kreeka kõrged intressimäärad (vt põhjenduse 57 punkti d) ei tähenda automaatselt abi puudumist, sest laenude restruktureerimise ja intressimäärade vähendamise majanduslikust kontekstist olenemata aitas juba abi andmine ise vähendada abisaajate rahalisi kohustusi, mida nad tavaliselt peaksid oma tegevuse käigus ise täitma.
(83)
Kõigi loetletud elementide valguses saab komisjon üksnes järeldada, et põhjendustes 68-81 määratletud vähese tähtsusega abi mõistele ja tingimustele mittevastavad abimeetmed kuuluvad ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 kohaldamisalasse.
V.II. ABI KOKKUSOBIVUS SISETURUGA
(84)
ELi toimimise lepingu artikli 107 lõigetes 2 ja 3 sätestatud olukordades võidakse teatud liiki abi erandkorras siiski pidada siseturuga kokkusobivaks.
(85)
Käesoleval juhul tuleb iga algatatud menetluse kontekstis uurida, milline erand võib olla kohaldatav igale asjaomasele sektorile (tehes sealjuures vahet põllumajandusel ja teistel sektoritel).
V.II.1. KASTORIA JA EVIA NOOMIDELE ANTUD ABI, KÄSITLETUD ESIMESE MENETLUSE ALGATAMISE AJAL
a) Põllumajandussektor
(86)
Arvestades antud abi iseloomu, võib selle erandkorras siseturuga kokkusobivaks pidamise alus leiduda ainult ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punktis c, mille kohaselt võib siseturuga kokkusobivaks pidada abi teatud majandustegevuse või teatud majanduspiirkondade arengu soodustamiseks, kui niisugune abi ei mõjuta ebasoovitavalt kaubandustingimusi määral, mis oleks vastuolus ühiste huvidega.
(87)
Kuna kõnealune abi on teatamata abi, saab nimetatud erandit kohaldada üksnes juhul, kui abi vastas selle andmise ajal kehtinud riigiabi eeskirjadele. Kreeka ametiasutuste esitatud teabe kohaselt kasutati vaatlusalust abikava 30. juunist 1993 kuni 30. juunini 2003. Seega uuritakse kava kokkusobivust siseturuga sellel ajavahemikul riigiabi suhtes kehtinud eeskirjade valguses.
(88)
Üks põhjus, miks komisjon otsustas algatada ELi toimimise lepingu artikli 108 lõike 2 kohase menetluse, oli asjaolu, et abi näis olevat mõeldud raskustes olevatele ettevõtjatele. Selle kohta märkisid Kreeka ametiasutused oma 9. augusti 2004. aasta kirjas, et restruktureerimisjärgse elujõulisuse tingimus ei mõjutanud kuidagi krediidiasutuse koostatud üldist hinnangut ettevõtja elujõulisusele, sest restruktureerimise tingimustele vastavuse otsus tehti vahetult pärast elujõulisuse hindamist. Seda argumenti korrati 15. ja 29. märtsi 2011. aasta kirjades (vt põhjendust 61).
(89)
Komisjoni arvates ei võimalda see selgitus välistada võimalust, et abi anti raskustes olevatele ettevõtjatele, sest isegi kui otsus restruktureerimise tingimustele vastavuse kohta tehti vahetult pärast elujõulisuse hindamist, nagu Kreeka ametiasutused väidavad, keskenduti hindamisel eelkõige abisaajate võimalikule elujõulisusele pärast restruktureerimist. See jätab võimaluse, et abi taotleja võis olla hindamise ajal raskustes, kuid liideti sellegipoolest kavaga, sest hindamise teinud asutuse prognoosi kohaselt oleks taotleja elujõulisus pidanud pärast võla restruktureerimist taastuma (komisjon osutas sellele asjaolule ka ELi toimimise lepingu artikli 108 lõike 2 kohase menetluse algatamise otsuse punktis 23, sest ministri otsuse nr 2045909/7931/0025 preambulis viidati vajadusele toetada Kastoria ja Evia noomide ettevõtjaid, kellel esineb probleeme rahavoogudega).
i) Raskustes olevate ettevõtjate päästmiseks ja ümberkorraldamiseks antava abi suhtes kõnealusel perioodil kehtinud nõuded
I. 1. oktoober 1993 kuni 31. detsember 1997
(90)
Raskustes olevatele ettevõtjatele antavat abi reguleeritakse mitmete eeskirjadega. Ministri otsuse nr 69836/B1461 jõustumise ajal juhindus komisjon põhimõttest, et põllumajandussektoris käsitatakse seda liiki abi tegevusabina, mis võib siseturuga kokku sobida ainult juhul, kui on täidetud järgmised kolm tingimust:
a)
abi peab olema seotud juba tehtud investeeringute rahastamiseks võetud laenudest tulenevate rahaliste kohustustega;
b)
laenu võtmise ajal antud abi üldine toetusekvivalent ja vaadeldav abi ei tohi ületada komisjoni poolt üldiselt kehtestatud protsendimäära, st:
i)
investeeringud põllumajanduslikku esmatootmisse: üldjuhul 35 % ja direktiivi 75/268/EMÜ kohastes vähem soodsates piirkondades 75 % ;
ii)
investeeringud põllumajandustoodete töötlemisse ja turustamisse: üldjuhul 55 % ja 1. eesmärgi piirkondades 75 % projektide korral, mis vastavad valdkondlikule programmile või määruse (EMÜ) nr 866/90 (34) artikli 1 mõnele eesmärgile, või üldjuhul 35 % (ja 1. eesmärgi piirkondades 50 %) muude projektide korral, mida ei ole tagasi lükatud komisjoni 7. juuni 1990. aasta otsuse 90/342/EMÜ (millega kehtestatakse põllu- ja metsasaaduste töötlemis- ja turustamistingimuste parandamiseks tehtavate investeeringute valiku kriteeriumid) (35) (või seda asendanud komisjoni otsuse 94/173/EMÜ (36)) lisa punkti 2 valikukriteeriumide alusel;
c)
abi võib välja maksta ainult pärast võetud uute laenude intressimäära muutumist, et võtta arvesse intressimäärade erinevusi (sellisel juhul ei tohi abi summa ületada uute laenude intressimäärade vahet) või see peab olema seotud põllumajandusettevõttega ning tagama selle elujõulisuse, eriti kui olemasolevatest laenudest tulenevad rahalised kohustused ohustavad ettevõtte elujõulisust või tekitavad sellele pankrotiohu.
(91)
9. augusti 2004. aasta kirjas väitsid Kreeka ametiasutused, et otsuses nr 69836/B1451 ja selle hilisemates muudatustes käsitleti töötlejaid üldiselt ning ei viidatud konkreetselt määrustes (EMÜ) nr 866/90, (EÜ) nr 951/97 ja (EÜ) nr 1257/1999 käsitletavatele põllumajandustoodete töötlejatele, Kreeka on 1. eesmärgi piirkond ning võlgade restruktureerimise võimalust ei olnud ette nähtud ettevõtjatele, kes olid teinud investeeringuid ja saanud selleks abi maaelu arendamise ja toiduainete ministeeriumilt. Nad lisasid seoses restruktureerimise üldise toetusekvivalendiga, et antud abisummad olid enamasti väikesed ning restruktureerimine oli seotud varasemate laenude ja seega ka juba tehtud investeeringutega.
(92)
Ennekõike ei ole Kreeka ametiasutuste esitatud selgitused piisavad, et komisjon saaks välistada võimaluse, et ministri otsuse nr 69836/B1451 ja selle hilisemate muudatuste alusel anti abi ka mõnedele põllumajandustoodete töötlejatele, sest kuigi selliseid ettevõtjaid ei ole otsesõnu nimetatud, võisid nad siiski kuuluda otsuse kohaldamisalasse kuuluvate töötlemisettevõtjate (tööstusettevõtjate) üldkategooriasse.
(93)
Põhjenduses 90 viidatud tingimustele vastavuse kohta leiab komisjon, et otsuses nr 69836/B1451 ja selle hilisemates muudatustes käsitleti investeerimis- või käibekapitali hankimiseks võetud laenude restruktureerimist.
(94)
Investeerimislaenude restruktureerimise kohta leiab komisjon Kreeka ametiasutuste esitatud teabe põhjal, et põhjenduse 90 punktis a nimetatud tingimus on täidetud, sest laenud olid seotud juba tehtud investeeringutega.
(95)
Lisaks leiab komisjon, et täidetud on ka põhjenduse 90 punktis c nimetatud teine võimalik tingimus, sest abi saanud ettevõtjad tuleb tunnistada pärast restruktureerimist elujõuliseks finantsasutuste hinnangu põhjal.
(96)
Samas ei ole komisjoni käsutuses piisavalt teavet, mis võimaldaks kahtlusteta kindlaks teha, kas põhjenduse 90 punktis b nimetatud tingimus on täidetud, sest Kreeka ametiasutused selgitasid 9. augusti 2004. aasta kirjas, et põllumajandustoodete töötlemise ja turustamisega tegelevaid ettevõtteid käsitletakse muu hulgas määrustes (EMÜ) nr 866/90 ja (EÜ) nr 951/97 ning nimetatud määruste kohaldamisel lähtuti nende sätetest, mis jätab võimaluse, et abi võidi anda juba nimetatud määrustega lubatud ülemmäära ulatuses (75 % 1. eesmärgi piirkondades, milleks on kogu Kreeka) ning siin vaadeldava kava kasutamise tagajärjel võis abi kogusumma seda määra ületada.
(97)
Kava kasutamine käibekapitali hankimiseks võetud laenude restruktureerimiseks ei saanud vastata kõigile põhjenduses 90 nimetatud tingimustele, sest esimeses tingimuses (punkt a) on selgelt öeldud, et laenud peavad olema seotud investeeringutega.
II. 1. jaanuar 1998 kuni 30. juuni 2000
(98)
1997. aastal asendati põhjenduses 90 nimetatud tingimused komisjoni teatise (ühenduse suunised raskustes olevate äriühingute päästmiseks ja ümberkorraldamiseks antava riigiabi kohta) (37) sätetega (edaspidi „1997. aasta suunised”). Nimetatud suuniste punktis 4.4 on sätestatud: „Põllumajandussektori uue riigiabi suhtes jõustuvad käesolevad suunised 1. jaanuaril 1998. Varasema riigiabi suhtes jõustuvad suunised samal kuupäeval või, juhul kui komisjon on algatanud sellega seoses ühe või mitme liikmesriigi vastu [EÜ] asutamislepingu artikli 93 lõike 2 kohase menetluse, pärast [EÜ] asutamislepingu artikli 93 lõike 2 kohase lõpliku otsuse vastuvõtmist komisjoni poolt liikmesriigi või -riikide suhtes.”
(99)
Põllumajandussektori jaoks täiesti uutes 1997. aasta suunistes nähti muu hulgas ette
a)
päästmisabi - likviidsustoetus, mis on põhjendatud tõsiste sotsiaalsete raskustega ning mida antakse laenugarantiide või turuintressimääraga laenudena; see on piiratud summaga, mis on vajalik äriühingu tegevuse jätkamiseks (näiteks palga ja tavapäraste varude kulude katmiseks); seda makstakse ainult vajalike ja realistlike taastumismeetmete väljatöötamise ajaks ning see ei tohi avaldada kahjulikku kõrvalmõju teiste liikmesriikide tööstuse ja põllumajanduse olukorrale;
b)
ümberkorraldamisabi - abi andmine ümberkorraldamiskava alusel, milles nähakse ette tootmisvõimsuse vähendamine või pöördumatu sulgemine juhul, kui sektoris esineb struktuurset ülevõimsust (tootmisvõimsuse selline vähendamine peab täiendama mis tahes vähendamist, mis leiab aset ilma ümberkorraldamisabita); kõrvalekalded sellest nõudest on lubatud üksnes juhul, kui järjestikuse 12 kuu jooksul kõigi abisaajate kasuks tehtud otsuste koondtulemusena hõlmatava toodangu kogus ei ületa teatud protsenti vastava toote aastasest kogutoodangust selles riigis (3 % konkreetsetele toodetele või ettevõtjatele suunatud meetmete korral ja 1,5 % kindla suunitluseta meetmete korral).
(100)
Liikmesriikidel oli lubatud taotleda põllumajandussektorile mõeldud sätete kohaldamist ka teistes sektorites, milles muidu oleks kohaldatud 1997. aasta suuniste üldisi sätteid (nende sektorite suhtes kohaldati rangeid tingimusi, eriti seoses ümberkorraldamiskava ja abisaaja enda panusega - vt allpool alajaotise b „Mittepõllumajandussektor” all põhjendused 109-121).
(101)
9. augusti 2004. aasta kirjas ei esitanud Kreeka ametiasutused mingit teavet, mis võimaldaks komisjonil kindlaks teha, et abikava on kohandatud uutele sätetele vastavaks ning vaadeldaval ajavahemikul antud abi vastas seega 1997. aasta suuniste asjaomastele tingimustele, milleks on eespool põhjenduse 99 punktis b kirjeldatud tingimused või mittepõllumajandussektorite suhtes kehtestatud tingimused (elujõulisuse taastamiseks realistlikel eeldustel põhineva ja mõistliku aja jooksul ellu viidava ümberkorraldamiskava esitamine, konkurentidele avaldatava mõju leevendamine, ühekordse abi tingimusega arvestamine, vastava sektori struktuurse ülevõimsuse korral tootmisvõimsuse vähendamine, abi suuruse proportsionaalsus ümberkorraldamise kuludega ning sellest tekkiva kasuga, arvestades ka ümberkorraldamise sotsiaalkulusid).
III. 1. juuli 2000 kuni 30. juuni 2003
(102)
1997. aasta suunised asendati 9. oktoobril 1999 ühenduse suunistega raskustes olevate äriühingute päästmiseks ja ümberkorraldamiseks antava riigiabi kohta (38) (edaspidi „1999. aasta suunised”). 1999. aasta suuniste punktis 6.3 öeldakse, et „Liikmesriigid peavad oma olemasolevaid pärast 30. juunit 2000 kehtivaid päästmis- ja ümberkorraldamisabikavasid kohandama, et need pärast nimetatud kuupäeva vastaksid käesolevatele suunistele”. Lisaks: „Et võimaldada komisjonil kohandamisprotsessi jälgida, peavad liikmesriigid talle esitama kõikide selliste kavade loetelu enne 31. detsembrit 1999. Seejärel ja igal juhul enne 30. juunit 2000 peavad liikmesriigid esitama komisjonile piisavad andmed, võimaldamaks tal kontrollida, kas kavasid on tõepoolest muudetud vastavalt suunistele.”
(103)
1999. aasta suunised sisaldasid ka eraldi osa raskustes olevate äriühingute ümberkorraldamise kohta põllumajandussektoris. Võrreldes 1997. aasta suunistega lisati sellele osale struktuurse ülevõimsuse mõiste selgitus, piirati põhjenduse 99 punktis b nimetatud erandi võimalikkus primaarsektori äriühingutega (selle tagajärjel tekkis põllumajandustooteid töötlevale ja turustavale alamsektorile automaatselt võimsuse vähendamise nõue) ning toodi sisse ühekordse abi tingimus, mis tähendas, et restruktureerimisabi antakse ainult ühel korral.
(104)
9. augusti 2004. aasta kirjas ei esitanud Kreeka ametiasutused mingit teavet, mis võimaldaks komisjonil kindlaks teha, et abikava on kohandatud uutele sätetele vastavaks ning vaadeldaval ajavahemikul antud abi vastas seega 1999. aasta suuniste asjaomastele tingimustele, milleks teiste sõnadega oli struktuurse ülevõimsuse korral tootmisvõimsuse sulgemist sisaldava ümberkorraldamiskava esitamine, vajaduse korral põhjenduses 103 viidatud piiratud erandi kasutamine ning ühekordse abi tingimusega arvestamine.
ii) Garantiid
(105)
Teine asjaolu komisjoni otsuses ELi toimimise lepingu artikli 108 lõike 2 kohase menetluse algatamise kohta oli küsimus garantii kujul antud abi kokkusobivusest siseturuga. 9. augusti 2004. aasta kirjas esitasid Kreeka ametiasutused mitmeid märkusi (vt põhjenduse 57 punkte c ja g). Komisjon peab vajalikuks teha nende märkuste kohta järgmised kommentaarid:
a)
seoses punktiga c ei välista garantiide andmine rangetel tingimustel veel riigiabi olemasolu võimalust - vastupidi, kõnealuse kava kasutamise ajal kehtinud reeglites, mida on kirjeldatud liikmesriikidele saadetud 5. aprilli 1989. aasta kirjas SG(89) D/4328 ja 12. oktoobri 1989. aasta kirjas SG(89) D/12772 ning komisjoni teatise (EMÜ asutamislepingu artiklite 92 ja 93 ning komisjoni direktiivi 80/723/EMÜ artikli 5 kohaldamise kohta riigi osalusega äriühingute suhtes tootmissektoris) (39) punktis 38, öeldakse selgelt, et „[…] EMÜ asutamislepingu artikli 92 lõike 1 kohaldamisalasse kuuluvad kõik riigi poolt otseselt või finantsasutuste vahendusel antavad garantiid”, ning nähakse ette kohaldatavad tingimused, milleks võib olla ka ettevõtja pankroti väljakuulutamine. Kuigi on tõsi, et ülal nimetatud kirju asendas 2000. aastal komisjoni teatis (EÜ asutamislepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamise kohta garantiidena antava riigiabi suhtes), milles sätestati riigiabi olemasolu välistamise tingimused, ei ilmne Kreeka ametiasutuste 9. augusti 2004. aasta kirjas esitatud teabest, et antud garantiid vastasid mõnele neist tingimustest;
b)
isegi kui Kreeka ametiasutused oleksid esitanud teabe selle kohta, et antud garantiid vastasid riigiabi olemasolu välistamise tingimustele, ei oleks komisjon saanud selle põhjendusega nõustuda näiteks kas või seetõttu, et kõnealune erand on kohaldatav üksnes juhul, kui abi saavad ettevõtjad ei ole majanduslikes raskustes;
c)
punktis g osutatud asjaolu, et teatud kohustused ei ole garantiiga kaetud, ei tõenda kuidagi seda, et täidetud on kõik tingimused, mis võimaldaksid pidada garantii andmisest tulenevat abi siseturuga kokkusobivaks; lisaks tuleb tunnistada, et Kreeka ametiasutuste 9. aprilli 2004. aasta kirjas esitatud muu teave ei kinnita kõnealuste tingimuste täitmist.
(106)
Eelnevate selgituste põhjal leiab komisjon seega, et garantiid olid kõnealuse kava kehtivusajal raskustes olevate ettevõtjate abistamise paketi osaks ning sellest tulenevalt on nende kokkusobivus siseturuga seotud kogu ümberkorraldamisprotsessiga, mille kohta Kreeka ametiasutuste esitatud teave ei ole põhjendustes 94 ja 104 sisalduva analüüsi kohaselt piisav komisjoni poolt ELi toimimise lepingu artikli 108 lõike 2 kohase menetluse algatamisel väljendatud kahtluste kõrvaldamiseks (käesolevad järeldused garantiide kohta kehtivad võrdselt käesolevas otsuses nimetatud kõigi kolme menetluse ning kõigi nimetatud sektorite suhtes, välja arvatud ministri 18. detsembri 2000. aasta otsusega nr 2/82257/0025 antud garantiid, mida uuritakse eraldi, lähtudes kasutatud elujõulisuse kriteeriumist - elujõulisus enne võlgade restruktureerimist).
(107)
Kreeka ametiasutuste 9. augusti 2004. aasta kirjas esitatud ülejäänud argumendid (kohaldatud intressimäär, kava õiguslikuks aluseks olevatest ministri otsustest tulenevate täiendavate kulude küsimus, intressi arvutamise sagedus) ei sisalda komisjoni ülal kirjeldatud seisukohta muutvaid sisulisi väiteid.
(108)
Kuna Kreeka ametiasutuste esitatud teave ei kõrvalda komisjoni poolt ELi toimimise lepingu artikli 108 lõike 2 kohase menetluse algatamisel väljendatud kahtlusi, saab komisjon üksnes järeldada, et kõnealune kava ei sobi siseturuga kokku.
b) Mittepõllumajandussektor
(109)
Nii nagu põllumajandussektori puhul, peab komisjon uurima kõnealust abi raskustes olevate ettevõtjate päästmiseks ja ümberkorraldamiseks antava abi suhtes kehtivate nõuete valguses.
(110)
Ministri 1. oktoobri 1993. aasta otsuse nr 69836/B1461 jõustumise ajal olid kõnealused nõuded sätestatud konkurentsipoliitika kaheksandas aruandes, eriti selle punktides 177, 227 ja 228.
(111)
Aruande punktis 177 öeldakse, et päästmismeetmetega võidakse küll tagada äriühingu raskuste ületamise pikaajaliste lahenduste väljatöötamiseks vajalik leevendusaeg, kuid need ei tohiks takistada tootmisvõimsuse vähendamist, kui see on vajalik, ning neid tuleks seetõttu kasutada üksnes juhul, kui nad võimaldavad leevendada teravaid sotsiaalprobleeme.
(112)
Aruande punktis 227 öeldakse, et päästmisabi võib olla asutamislepingu kohaselt põhjendatud juhul, kui see on seotud ümberkorraldustega äriühingu ja/või asjaomaste piirkondade pikaajalise elujõulisuse taastamiseks ning kui selle andmine teatud piirkonnale või tegevusalale on selle mõju hindamiseks piisavalt täpselt suunitletud.
(113)
Punktis 228 selgitatakse täiendavalt komisjoni seisukohta päästmisabi küsimuses ning määratletakse ümberkorraldamisabi mõiste.
(114)
Päästmisabi peab
a)
seisnema likviidsustoetuses laenugarantiide või turuintressimääraga laenudena;
b)
olema piiratud summaga, mis on vajalik äriühingu tegevuse jätkamiseks, palga ja tavapäraste varude kulude katmiseks;
c)
olema välja makstav ainult vajalike ja realistlike taastumismeetmete väljatöötamise ajal (üldjuhul kuus kuud);
d)
olema põhjendatud tõsiste sotsiaalsete raskustega ning äriühingu tegevuse jätkumine ei tohi avaldada kahjulikku kõrvalmõju teiste liikmesriikide tööstuse olukorrale.
(115)
Ümberkorraldamisabi andmise rangeks tingimuseks on ka usaldusväärse ümberkorraldamis- ja/või üleminekukava rakendamine ning selle abil peab olema võimalik asjaomase tootmise elujõulisus nõuetekohaselt ja tõhusalt taastada; abi intensiivsus ja suurus peavad rangelt piirduma miinimumiga, mis on vajalik äriühingu säilitamiseks enne viidatud kava rakendumist paratamatult tekkival üleminekuperioodil; seega peab abi andmise aeg olema piiratud ning toetust tuleb järk-järgult vähendada.
(116)
Nimetatud tingimused asendati 23. detsembril 1994. aastal jõustunud ühenduse suunistega raskustes olevate äriühingute päästmiseks ja ümberkorraldamiseks antava riigiabi kohta (40) (edaspidi „1994. aasta suunised”), seejärel 1. jaanuaril 1998 jõustunud 1997. aasta suunistega ning siis 1999. aasta suunistega, mis hakkasid liikmesriikide abikavadega seotud kohanemisaja tõttu kehtima alates 1. juulist 2000 (vt põhjendusi 98 ja 102).
(117)
1994. aasta suunistega kinnitati ühenduse poliitikat päästmisabi suhtes (vt põhjendust 114) ning täpsustati esitatavate ümberkorraldamiskavade sisu ja mõju kirjeldust (realistlikel eeldustel põhinev võimalus elujõulisuse taastamiseks mõistliku aja jooksul, konkurentidele avaldatava mõju leevendamine, ühekordse abi tingimusega arvestamine, vastava sektori struktuurse ülevõimsuse korral tootmisvõimsuse vähendamine ning abi suuruse proportsionaalsus ümberkorraldamise kuludega ja sellest tekkiva kasuga, arvestades ka ümberkorraldamise sotsiaalkulusid).
(118)
Raskustes olevate äriühingute päästmist ja ümberkorraldamist käsitleva komisjoni poliitika regulaarse läbivaatamise tulemusena valminud 1997. aasta suuniste mittepõllumajandussektorite osas korratakse 1994. aasta suuniste sisu.
(119)
1999. suunistega muudeti päästmisabi andmise tingimusi rangemaks, kehtestades ümberkorraldamiskava esitamiseks kindla tähtaja. Ümberkorraldamist käsitlevas osas on suunised oluliselt rangemad väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate suhtes ning neis nähakse ette tootmisvõimsuse kohustusliku vähendamise võimalus ka juhul, kui sektoris ei ole struktuurset ülevõimsust.
(120)
Kuna Kreeka ametiasutuste 9. augusti 2004. aasta kirjas esitatud selgitused kehtivad võrdselt nii põllumajandussektori kui ka mittepõllumajandussektorite kohta, peab komisjon tegema siinkohal samasuguse järelduse, nagu ta tegi põllumajandussektori kohta: Kreeka ametiasutuste esitatud teave ei võimalda komisjonil kindlaks teha, et 1994., 1997. ja 1999. aasta suunistes sätestatud erinevad tingimused olid täidetud (vaid ühe näitena võib mainida, et puuduvad igasugused andmed selle kohta, nagu oleks abi saanud ettevõtjad esitanud vajalikke kompensatsioonimeetmeid sisaldava ümberkorraldamiskava). See järeldus kehtib samavõrd ka konkurentsipoliitika kaheksandas aruandes sisalduvate nõuete täitmise suhtes.
(121)
Kuna puuduvad tõendid ülal nimetatud nõuete täitmise kohta, ei saa komisjon järeldada, et abi anti pärast kõiki viidatud eeskirjade kohaselt nõutavaid elemente (eelkõige realistlikel eeldustel põhinev võimalus elujõulisuse taastamiseks mõistliku aja jooksul, konkurentidele avaldatava mõju leevendamine, ühekordse abi tingimusega arvestamine, tootmisvõimsuse vähendamine ning abi suuruse proportsionaalsus ümberkorraldamise kuludega ja sellest tekkiva kasuga, arvestades ka ümberkorraldamise sotsiaalkulusid) sisaldanud ümberkorraldamiskavade esitamist. Seega jäävad komisjoni poolt ELi toimimise lepingu artikli 108 lõike 2 kohase menetluse algatamisel väljendatud kahtlused püsima ning komisjon saab üksnes järeldada, et kõnealune kava ei sobi siseturuga kokku.
V.II.2. FLORINA JA KILKISE NOOMIDES ETTEVÕTJATELE ANTUD ABI, KÄSITLETUD TEISE MENETLUSE ALGATAMISE AJAL
a) Põllumajandussektor
(122)
18. augusti 2005. aasta kirjas väitsid Kreeka ametiasutused, et abi andmise aluseks olevas otsuses (ministri 1993. aasta otsus nr 66336/B.1398) käsitleti tööstus- ja käsitööettevõtjaid ning selle ükski säte ei käinud põllumajandusettevõtjate kohta.
(123)
Komisjon võtab selle teadmiseks ning ei pea seega vajalikuks uurida kõnealust kava abi andmise ajal põllumajandussektorile antava riigiabi suhtes kohaldatud nõuete valguses.
b) Mittepõllumajandussektor
(124)
Menetluse algatamise ajal arvas komisjon, et abikava oli mõeldud raskustes olevatele ettevõtjatele, kuna ministri 1993. aasta otsuse nr 66336/B.1398 kohaselt peavad ettevõtjad olema pärast restruktureerimist elujõulised (millega iseenesest ei välistatud võimalust, et ettevõtjad võisid olla abikavaga liitmise ajal raskustes), ning komisjon peab kõnealuse abi kokkusobivust siseturuga analüüsima nõuete valguses, mis kehtisid raskustes olevatele ettevõtjatele antava päästmis- ja ümberkorraldamisabi suhtes vaadeldava abi andmise ajal.
(125)
Kõnealuse abi andmise ajal kehtisid raskustes olevatele ettevõtjatele antava päästmis- ja ümberkorraldamisabi suhtes kronoloogilises järjekorras järgmised nõuded: konkurentsipoliitika kaheksanda aruande punktid 177, 227 ja 228, 1994. aasta suunised ja 1997. aasta suunised.
(126)
Konkurentsipoliitika kaheksanda aruande punktide 177, 227 ja 228 ning 1994., 1997., ja 1999. aasta suuniste nõuetele vastavuse kohta esitasid Kreeka ametiasutused oma 18. augusti 2005. aasta kirjas samasuguseid abi andmist põhjendavaid selgitusi nagu Kastoria ja Evia noomides antud abi kohta (põhjenduse 57 punktides a-f kirjeldatud Kreeka ametiasutuste argumendid kattuvad põhjenduse 56 punktides a-e esitatud argumentidega). Põhjendustes 110-121 esitatud komisjoni analüüs kehtib seega ka kõnealuse asja suhtes, mis tähendab, et komisjoni poolt ELi toimimise lepingu artikli 108 lõike 2 kohase menetluse algatamisel väljendatud kahtlused ei ole kõrvaldatud, ning komisjon saab üksnes järeldada, et kõnealune kava ei sobi ühisturuga kokku.
(127)
18. augusti 2005. aasta kirjas püüdsid Kreeka ametiasutused kõnealust abi põhjendada ka sellega, et Florina ja Kilkise noomid asuvad endise Jugoslaavia Makedoonia vabariigi piiril ning kohalikud ettevõtjad kandsid suuri kahjusid seoses piirkonna ebastabiilsuse ja sõjaseisukorraga.
(128)
Selline viide erakorralistele sündmustele oleks võinud anda võimaluse ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 2 punkti b kohaldamiseks, mille kohaselt siseturuga sobib kokku loodusõnnetuste ja erakorraliste sündmuste tekitatud kahju korvamiseks antav abi. Kreeka ametiasutused ei ole paraku esitanud mingeid tõendeid eelnimetatud kahe noomi ettevõtjate poolt väidetavalt kogetud raskuste kohta ning ei ole näidanud põhjuslikku seost selliste raskuste ning Jugoslaavia sündmustest tingitud piirkonna ebastabiilsuse vahel. Lisaks ei ole komisjoni käsutuses teavet, mille põhjal võiks järeldada, et Kreeka ametiasutuste nimetatud sündmused võisid kava kehtivusajal avaldada kirjeldatud mõju. Lisaks tekib komisjonil küsimus, miks kava kohaldati neis kahes noomis ainult teatavate majandussektorite suhtes, kui nimetatud sündmused oleksid eeldatavasti pidanud mõjutama kõiki kohalikke ettevõtjaid sektorist olenemata.
(129)
Loetletud asjaolude valguses ei näe komisjon võimalust ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 2 punkti b kohaldamiseks kõnealuse abikava suhtes. Seega saab komisjon taas üksnes järeldada, et kõnealune kava ei sobi ühisturuga kokku.
V.II.3. RODOPI, EVROSE, XANTHI, LESBOSE, SAMOSE, CHIOSE JA DODEKANEESIDE NOOMIDES ANTUD ABI, KÄSITLETUD KOLMANDA MENETLUSE ALGATAMISE AJAL
(130)
Kuna komisjon märkis otsuses menetluse algatamise kohta, et saadaoleva teabe põhjal ei ole võimalik kindlaks teha, kas ministri 1989. aasta kahe otsusega ning neile järgnenud otsustega (loetletud eespool põhjendustes 50-52) loodi eraldiseisev abikava või kas nad olid erinevates algatatud menetlustes analüüsitud üldise abisüsteemi osaks, ning Kreeka ametiasutuste 10. mai 2006. aasta kirjas ei anta selle kohta mingit selgitust, tuleb uuritavate ministri otsustega sätestatud abi kokkusobivust siseturuga hinnata eraldi. Samuti uuritakse eraldi ministri 18. detsembri 2000. aasta otsusega nr 2/82257/0025 sätestatud garantiisid (vt põhjendust 49), sest otsuse sõnastuse kohaselt peavad abi saavad firmad olema elujõulised, mitte elujõulised pärast restruktureerimist nagu siin viidatud ülejäänud juhtudel.
(131)
Põhjendustes 44-52 viidatud ministri otsuste analüüs koosneb kahest põhiosast, milles käsitletakse põllumajanduslikku ja mittepõllumajanduslikku abi, nagu ka kahe esimese menetluse raames uuritud kavade korral, kuid mittepõllumajanduslik osa jagatakse mitmeks alaosaks - ühelt poolt tööstus-, majutus- ja käsitöösektorid ning teiselt poolt laevandussektor. ELi toimimise lepingu artikli 108 lõike 2 kohase menetluse algatamise käigus käsitletud söesektorit siinkohal ei uurita, sest Kreeka ametiasutuste 15. ja 29. märtsi 2011. aasta kirjades esitatud selgituste kohaselt peeti silmas marmori ja kivide kaevandamist, mis tähendab, et vastavatele ettevõtjatele laieneb tööstussektori kohta tehtav analüüs.
a) Põllumajandussektor
(132)
Komisjon peab abikava uurima raskustes olevate ettevõtjate päästmiseks ja ümberkorraldamiseks antava abi suhtes abi andmise ajal kehtinud nõuete valguses.
(133)
Põllumajandussektori suhtes kehtinud nõudeid on kirjeldatud põhjendustes 90 ja 98-103. Kuna kõnealuse kava kehtivus lõppes 31. detsembril 2005. aastal, tuleks kohaldatavate eeskirjade nimekirja lisada 2004. aasta ühenduse suunised raskustes olevate äriühingute päästmiseks ja ümberkorraldamiseks antava riigiabi kohta (41) (edaspidi „2004. aasta suunised”); 2004. aasta suunised jõustusid 10. oktoobril 2004 ning nendega muudeti rangemaks 1999. aasta suuniste tingimusi (eriti rõhutades, et abisaaja panus ümberkorraldamisse peab olema reaalne ega tohi hõlmata abi). Arvestades abi saanud ettevõtjate tegevusala (suured loomakasvatusettevõtjad ja piimakarjakasvatajad), on põhjust arvata, et kava võis hõlmata nii esmatootmist (loomakasvatus) kui ka töötlemist/turustamist (nt kohapealse töötlemisliiniga põllumajandusettevõtted).
(134)
Tingimustele vastavuse küsimuses leiab komisjon, et ministri 13. jaanuari 1994. aasta otsusega nr 1648/B22 ja selle hilisemate muudatustega lubati restruktureerida investeerimis- või käibekapitali hankimiseks võetud laene.
(135)
10. mai 2006. aasta kirjas ei esitanud Kreeka ametiasutused investeeringutega seotud laenude restruktureerimise kohta mingit teavet, mis oleks võimaldanud komisjonil veenduda, et restruktureeritud laenud olid ka tegelikult seotud juba tehtud investeeringutega. Seega ei saa komisjon järeldada, et põhjenduse 90 punktis a nimetatud tingimus on täidetud.
(136)
Samuti ei saa komisjon kättesaadava teabe põhjal kahtlusi välistavalt järeldada, et põhjenduse 90 punktis b nimetatud tingimus on täies ulatuses täidetud, sest 10. mai 2006. aasta kirjas ei esitanud Kreeka selle kohta mingeid täpsustusi.
(137)
Põhjenduse 90 punktis c nimetatud tingimuse teine variant on komisjoni arvates täidetud, sest abi saanud ettevõtjad pidid olema pärast restruktureerimist elujõulised pankade antud hinnangu alusel.
(138)
Ka käibekapitali hankimiseks võetud laenude restruktureerimine kõnealuse kava abil ei saanud vastata kõigile põhjenduses 90 nimetatud tingimustele, sest esimeses tingimuses (põhjenduse 90 punkt a) on otseselt öeldud, et laenud peavad olema seotud investeeringutega.
(139)
Põhjendustes 98-104 esitatud analüüs kehtib ka käesolevas menetluses käsitletava ning 1. jaanuari 1998 ja 2004. aasta suuniste jõustumise vahelisel ajal antud abi suhtes, sest 10. mai 2006. aasta kirjas ei esitanud Kreeka mingit teavet, mis võimaldaks komisjonil veenduda, et kõnealuse abi saamiseks esitasid taotlejad ümberkorraldamiskava koos enda kohustusliku panusega.
(140)
Pärast 2004. aasta suuniste jõustumist antud abi kohta võib komisjon lõpuks üksnes märkida, et 10. mai 2006. aasta kirjas ei esitanud Kreeka mingeid asjaolusid, mille alusel komisjon saaks veenduda, et kõnealuse abi saamiseks esitasid taotlejad ümberkorraldamiskava koos enda kohustusliku panusega. Seega ei ole komisjonil võimalik kõrvaldada kõiki ELi toimimise lepingu artikli 108 lõike 2 kohase menetluse algatamisel väljendatud kahtlusi ning ta on sunnitud järeldama, et kõnealune kava ei sobi ühisturuga kokku.
(141)
10. mai 2006. aasta kirjas püüdsid Kreeka ametiasutused põhjendada kõnealuse abi andmist naaberpiirkondades toimuva sõjaga. Kreeka asus seisukohale, et konteksti tõttu võib abi suhtes kohaldada ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punktide a ja c kohast erandit (vt põhjenduse 59 punkti a).
(142)
Komisjon ei saa selle argumendiga nõustuda mitmel põhjusel:
a)
õiguslikust aspektist loetakse konflikti olemasolu erakorraliseks sündmuseks ja selle suhtes saab kehtida ainult ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 2 punkt b, mille kohaselt siseturuga sobib kokku loodusõnnetuste ja erakorraliste sündmuste tekitatud kahju korvamiseks antav abi;
b)
põllumajandussektoris on abimeetmete sobivuse hindamise aluseks ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punktis c sätestatud erand, mille kohaselt siseturuga kokkusobivaks võib pidada abi teatud majandustegevuse või teatud majanduspiirkondade arengu soodustamiseks, kui niisugune abi ei mõjuta ebasoovitavalt kaubandustingimusi määral, mis oleks vastuolus ühiste huvidega, mitte artikli 107 lõike 3 punktis a sätestatud erand, mille kohaselt siseturuga kokkusobivaks võib pidada abi majandusarengu edendamiseks niisugustes piirkondades, kus elatustase on erakordselt madal või kus valitseb tõsine tööpuudus, ja artiklis 349 (42) osutatud piirkondades, arvestades nende struktuurilist, majanduslikku ja sotsiaalset olukorda;
c)
nimetatud erandi kohaldamiseks oleks abi andmine pidanud vastama raskustes olevate äriühingute päästmise ja ümberkorraldamise abi suhtes kehtivatele nõuetele, kuid eespool on näidatud, et see ei olnud nii.
(143)
Komisjonil ei ole võimalik kindlaks teha ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 2 punkti b kohaldatavust järgmistel põhjustel:
a)
10. mai 2006. aasta kirjas tõi Kreeka õigustatult välja, et kava kehtivusajal oli vaatlusaluste noomide üldine ja elaniku kohta arvestatud SKP riigi teiste piirkondadega võrreldes väga madal, kuid ta märkis ka seda, et samal perioodil toimus teatav SKP kasv, millest nähtub, et naaberpiirkondades peetav sõda ei avaldanud mõjutatud vööndite majandusele katastroofilist mõju;
b)
kava õigusliku aluse kirjeldusest ilmneb, et kavas tehti mõningaid muudatusi peaaegu kümme aastat pärast vaenutegevuse lõppemist naaberpiirkondades; järelikult ei saa arvata, nagu oleks Kreeka olnud sunnitud sekkuma piiriäärsetel aladel valitseva sõjaseisukorra tõttu ning et valitses põhjuslik seos selle ning ettevõtjate raskuste vahel (selle märkuse kinnituseks piisab ühest näitest: põhjenduses 48 osutatud ministri 28. jaanuari 2004. aasta otsuses nr 2/64046/0025/2003 käsitletakse laene, mida tööstusettevõtjad - seega võimalik, et ka suured loomakasvatusettevõtjad - võisid võtta kuni 31. detsembrini 2004).
(144)
Vastuseks Kreeka ametiasutuste 10. mai 2006. aasta kirjas esitatud ülejäänud märkustele rõhutab komisjon järgmist (peale selgituse b kehtivad kõik siin esitatud selgitused ka teiste algatatud menetluses käsitletavate sektorite suhtes):
a)
selliseid probleeme, nagu kohalike turgude vähene dünaamilisus või nõudluse vähenemine, ei saa lahendada raskustes olevatele ettevõtjatele abi andmisega ilma neid ümber korraldamata. Abi andmise vahendiks sobivad paremini struktuurimeetmed;
b)
asjaomaste noomide lihatoodangu osakaal Kreeka üldises toodangus ei oma mingit tähtsust konkurentsi moonutamise ohu jaoks, mis tuleneb kehtiva õigusraamistiku nõuetele mittevastava abi andmisest (antud juhul raskustes olevatele ettevõtjatele abi andmine ilma ümberkorraldamiskavata); Euroopa Kohtu kohtupraktikas on jõutud järeldusele, et kui liikmesriigi poolt antud rahaline abi tugevdab ettevõtja seisundit tema konkurentidega võrreldes (mis on käesoleva asja sisuks), võib selline abi tekitada konkurentsieelise abi mitte saanud ettevõtjate ees (43);
c)
ettevõtjate elujõulisuse küsimust ministri 1989. aasta kahe otsuse tähenduses käsitletakse käesolevas otsuses tagapool;
d)
argumendile, mille kohaselt seaduse nr 128/75 alusel avatud konto ei olnud riigi ressurss, on vastatud põhjenduse 82 punktis d.
(145)
Eelnevaid kaalutlusi arvestades on komisjon sunnitud järeldama, et kõnealune kava ei sobi siseturuga kokku.
b) Tööstus-, käsitöö- ja majutussektorid
(146)
Komisjon peab uurima kõnealust kava raskustes olevate ettevõtjate päästmise ja ümberkorraldamise abi suhtes kehtivate nõuete valguses.
(147)
Nii nagu kahes esimeses menetluses käsitletud abi puhul, kehtisid raskustes olevate ettevõtjate päästmise ja ümberkorraldamise suhtes kõnealuse abi andmise ajal kronoloogilises järjekorras järgmised nõuded: konkurentsipoliitika kaheksanda aruande punktid 177, 227 ja 228 ning 1994., 1997. ja 1999. aasta suunised. Kuna vaadeldaval juhul kehtis abi andmise kord teatud noomides kuni 31. detsembrini 2005, tuleks sellesse nimekirja lisada 2004. aasta suunised.
(148)
Kreeka ametiasutuste 10. mai 2006. aasta kirjas saadetud ja põhjenduses 59 kirjeldatud teave ei sisalda mingeid täpsustusi raskustes olevate äriühingute päästmise ja ümberkorraldamise suhtes kehtinud nõuete täitmise kohta. Järelikult ei saa komisjon kontrollida, kas konkurentsipoliitika kaheksanda aruande punktide 177, 227 ja 228 ning 1994., 1997. ja 1999. ja 2004. aasta suuniste nõudeid täideti.
(149)
Seega ei ole komisjonil võimalik kõrvaldada kõiki ELi toimimise lepingu artikli 108 lõike 2 kohase menetluse algatamisel väljendatud kahtlusi ning ta on sunnitud järeldama, et kõnealune kava ei sobi ühisturuga kokku.
c) Laevandussektor
(150)
Kõnealuse kava kokkusobivust siseturuga hinnatakse kahest aspektist, arvestades asjaolu, et laevandussektori mõiste hõlmab nii laevaehitust kui ka meretransporti.
(151)
Komisjon peab uurima kõnealust kava raskustes olevate ettevõtjate päästmise ja ümberkorraldamise abi suhtes kehtivate nõuete valguses.
(152)
Laevaehituse valdkonnas on pärast ministri 13. jaanuari 1994. aasta otsuse nr 1648/B.22 jõustumist raskustes olevate ettevõtjate päästmise ja ümberkorraldamise suhtes kohaldatud järgmisi nõudeid:
a)
kuni 31. detsembrini 1998: nõukogu 21. detsembri 1990. aasta direktiiv 90/684/EMÜ (laevaehitusele antava abi kohta) (44);
b)
1. jaanuarist 1999 kuni 31. detsembrini 2003: nõukogu 29. juuni 1998. aasta määrus (EÜ) nr 1540/98 (millega kehtestatakse laevaehitusele antavale abile uued eeskirjad) (45);
c)
alates 1. jaanuarist 2004: laevaehituse riigiabi raamistik (46).
(153)
10. mai 2006. aasta kirjas ei esitanud Kreeka ametiasutused mingit teavet, mis võimaldaks komisjonil kindlaks teha, kas kõnealust abikava kohaldati kooskõlas selle sektori äriühingute päästmise ja ümberkorraldamise suhtes kehtivate nõuetega. Seega ei ole komisjonil võimalik hajutada kõiki ELi toimimise lepingu artikli 108 lõike 2 kohase menetluse algatamisel väljendatud kahtlusi ning ta on sunnitud järeldama, et kõnealune kava ei sobi siseturuga kokku.
(154)
Samuti uurib komisjon kõnealuse kava merevedude aspekti raskustes olevate ettevõtjate päästmise ja ümberkorraldamise abi suhtes kehtivate nõuete valguses.
(155)
Merevedude valdkonnas on pärast ministri 13. jaanuari 1994. aasta otsuse nr 1648/B.22 jõustumist raskustes olevate ettevõtjate päästmise ja ümberkorraldamise suhtes kohaldatud järgmisi nõudeid:
a)
„Ühenduses registreeritud laevade laevandustegevust käsitlevad finants- ja fiskaalmeetmed” (47);
b)
1997. aasta ühenduse suunised meretranspordile antava riigiabi kohta (48);
c)
2004. aasta ühenduse suunised meretranspordile antava riigiabi kohta (49).
(156)
10. mai 2006. aasta kirjas ei esitanud Kreeka ametiasutused jällegi mingit teavet, mis võimaldaks komisjonil kindlaks teha, kas kõnealust abikava kohaldati kooskõlas selle sektori äriühingute päästmise ja ümberkorraldamise suhtes kehtivate nõuetega. Seega ei ole komisjonil võimalik kõrvaldada kõiki ELi toimimise lepingu artikli 108 lõike 2 kohase menetluse algatamisel väljendatud kahtlusi ning ta on sunnitud järeldama, et kõnealune kava ei sobi siseturuga kokku.
d) Lesbose, Samose, Chiose ja Dodekaneeside noomides antud abi, käsitletud samuti kolmandas menetluses
(157)
Kuna komisjonil ei olnud piisavalt teavet, kaalus ta ELi toimimise lepingu artikli 108 lõike 2 kohase menetluse raames kahte hüpoteesi:
a)
ministri 16. mai 1989. aasta otsusega nr 2041901 ja 10. oktoobri 1989. aasta otsusega nr 2078809 ning nende muudatustega ette nähtud abi kuulus põhjendustes 44-48 nimetatud otsuste alusel antud abiga samasse raamistikku;
b)
abi oli osa rahastamissüsteemist, mis ei tuginenud samadele alustele.
(158)
10. mai 2006. aasta kirjas väitis Kreeka, et ministri 1989. aasta kahe otsuse kohaselt pidid ettevõtjad olema elujõulised nii enne kui ka pärast oma võlgade restruktureerimist. Komisjon ei saa selle väitega nõustuda, sest pärast teistkordset uurimist näib, et kummagi kõnealuse otsusega ei kehtestata nõuet, et ettevõtjad peavad olema elujõulised nii enne kui ka pärast võlgade restruktureerimist. Seetõttu hindab komisjon kahe kõnealuse otsuse ja nende muudatuste alusel antud abi kokkusobivust põhjenduses 157 esitatud kahe hüpoteesi alusel, kuid ei välista lisaks teises hüpoteesis võimalust, et abi anti raskustes olevatele ettevõtjatele.
(159)
Seoses põhjenduse 157 esimese hüpoteesiga leiab komisjon, et juhul, kui 1989. aastal välja antud kaks ministri otsust ja nende muudatused kuuluvad põhjendustes 44-48 osutatud ministri otsustega samasse raamistikku, jäävad põhjendustes 146-149 esitatud analüüsi järeldused kehtima, Kreeka 10. mai 2006. aasta kirjas esitatud selgitused ei hajuta ELi toimimise lepingu artikli 108 lõike 2 kohase menetluse algatamisel väljendatud kahtlusi ning komisjon on sunnitud järeldama, et kõnealune kava ei sobi siseturuga kokku.
(160)
Seoses teise hüpoteesiga tuleb kujutleda kahte stsenaariumi: abi anti raskustes olevatele ettevõtjatele või abi anti elujõulistele ettevõtjatele.
(161)
Esimese stsenaariumi korral jäävad põhjendustes 146-149 esitatud analüüsi järeldused kehtima, Kreeka 10. mai 2006. aasta kirjas esitatud selgitused ei hajuta ELi toimimise lepingu artikli 108 lõike 2 kohase menetluse algatamisel väljendatud kahtlusi ning seega on komisjon sunnitud järeldama, et kõnealune kava ei sobi siseturuga kokku.
(162)
Teise stsenaariumi korral märgib komisjon samuti, et Kreeka 10. mai 2006. aasta, 15. märtsi 2011. aasta ja 29. märtsi 2011. aasta kirjades esitatud selgitused ei võimalda kindlaks teha, kas toetatud laenude abil hangitud käibekapitali kasutati liidu regionaalabi eeskirjade mõistes abikõlblike investeeringute rahastamiseks (pärast ministri 16. mai 1989. aasta otsuse nr 2041901 jõustumist on kohaldatavaks eeskirjaks olnud komisjoni teatis artikli 92 lõike 3 punktide a ja c regionaalabi suhtes kohaldamise kohta (50) ning sellele järgnenud 1998. aasta regionaalabi suunised (51)). Seega peab komisjon järeldama, et kõnealune kava ei sobi siseturuga kokku.
(163)
Kui vaatlusaluse käibekapitaliga ei rahastatud liidu regionaalabi eeskirjade mõistes abikõlblikke investeeringuid, peab komisjon kontrollima, kas sellise kapitali hankimiseks antud abi, mis sel juhul oleks tegevusabi, oleks võimalik lugeda kokkusobivaks liidu regionaalabi eeskirjade asjaomaste sätete alusel. Seda arvestades tahab komisjon rõhutada, et liikmesriigi ülesanne on täita oma koostöökohustust komisjoni ees ning esitada komisjonile kõik kõnealuse abi kokkusobivuse kontrollimiseks vajalikud asjaolud (52). Kuna Kreeka saadetud erinevates kirjades sisalduv teave ei võimalda komisjonil kontrollida abi vastavust liidu regionaalabi eeskirjade sätetele, jääb komisjonil üle vaid järeldada, et kõnealune kava ei sobi siseturuga kokku.
(164)
18. detsembri 2000. aasta otsuse nr 2/82257/0025 alusel antavat garantiid ei saa pidada käesolevas otsuses nimetatud ülejäänud otsustega sarnaseks raskustes olevate ettevõtjate ümberkorraldamise vahendiks, sest ministri otsuse nr 2/82257/0025 kohaselt saab garantiid anda ainult elujõulistele ettevõtjatele, mitte pärast võlgade restruktureerimist elujõuliseks muutuvatele ettevõtjatele. Seetõttu tuleb seda uurida kohaldatavate riigiabi eeskirjade valguses.
(165)
Alates ministri 18. detsembri 2000. aasta otsuse nr 2/82257/0025 jõustumisest kuni 31. detsembrini 2005 (kava kehtivuse lõppkuupäev) kehtis garantiide suhtes 2000. aasta teatis.
(166)
2000. aasta teatises on sätestatud, et komisjon peab võtma garantii andmisega seotud abi kokkusobivuse hindamise aluseks muude abivormide suhtes kohaldatud ning asjaomaseid sektoreid reguleerivates raamistikes ja suunistes sätestatud nõuded. Lisaks võib garantiid lubada üksnes juhul, kui selle kasutamine seotakse lepinguliselt kindlate tingimustega, mis võivad ulatuda abi saanud ettevõtja pankroti kohustusliku väljakuulutamise või muude samalaadsete menetlusteni.
(167)
Käesoleval juhul ei esitanud Kreeka ametiasutused antud garantiide kohta mingit teavet. Seetõttu ei ole komisjonil võimalik hinnata garantiisid asjaomastes sektorites kohaldatavate erinevate nõuete valguses ega teha kindlaks, kas see abimeede võis ületada raskustes mitteolevatele ettevõtjatele ette nähtud abi intensiivsuse ülemmäära (lisaks ei esitanud Kreeka oma vastuses kolmandale menetlusele mingit teavet erinevate nõuete täitmise kohta).
(168)
Sellistel asjaoludel ei ole komisjonil võimalik järeldada, et ministri 18. detsembri 2000. aasta otsuse nr 2/82257/0025 alusel garantiide vormis antud abi sobib siseturuga kokku.
VI. JÄRELDUS
(169)
Komisjon märgib, et Kreeka rakendas kõnealuseid abimeetmeid ebaseaduslikult, rikkudes ELi toimimise lepingu artikli 108 lõiget 3. Eelnevast analüüsist ilmneb, et abi ei saa pidada siseturuga kokkusobivaks, sest Kreeka ei ole esitanud mingit teavet, mis kinnitaks abi vastavust mainitud erinevatele nõuetele, ning seega ei ole komisjonil võimalik hajutada menetluste algatamise ajal väljendatud kahtlusi. Seoses sellega meenutab komisjon, et liikmesriigi ülesanne on täita oma koostöökohustust komisjoni ees ning esitada komisjonile kõik kõnealuse abi kokkusobivuse kontrollimiseks vajalikud asjaolud.
(170)
Nõukogu 22. märtsi 1999. aasta määruse (EÜ) nr 659/1999 (millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad EÜ asutamislepingu artikli 93 kohaldamiseks) (53) artikli 14 lõike 1 kohaselt nõuab komisjon juhul, kui ebaseadusliku abi korral tehakse negatiivne otsus, et kõnealune liikmesriik peab võtma kõik vajalikud meetmed, et abisaajalt (käesoleval juhul on selleks kõik ettevõtjad, kes said ministri uurimisalustest otsustest kasu) abi tagasi saada. Kreeka peab võtma kõik vajalikud meetmed, et kokkusobimatu abi abisaajatelt tagasi nõuda. Vastavalt komisjoni teatise „Ebaseaduslik ja ühisturuga kokkusobimatu riigiabi: abi tagasinõudmist käsitlevate komisjoni otsuste tõhus rakendamine liikmesriikides” (54) punktile 42 antakse Kreekale otsuse täitmiseks nelja kuu pikkune tähtaeg alates käesoleva otsuse teatavakstegemisest. Tagasi nõutav abi arvestatakse koos intressidega, mis arvutatakse vastavalt komisjoni 21. aprilli 2004. aasta määrusele (EÜ) nr 794/2004 (millega rakendatakse nõukogu määrust (EÜ) nr 659/1999, millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad EÜ asutamislepingu artikli 93 kohaldamiseks) (55).
(171)
Käesolev otsus kuulub kohesele täitmisele, seda eriti abikava alusel antud üksikabi tagasinõudmise osas, välja arvatud konkreetsetele projektidele antud üksikabi, mis selle andmise ajal vastas nõukogu 7. mai 1998. aasta määruse (EÜ) nr 994/98 (milles käsitletakse Euroopa Ühenduse asutamislepingu artiklite 92 ja 93 kohaldamist teatavate horisontaalse riigiabi liikide suhtes) (56) artiklite 1 ja 2 alusel kehtestatud vähese tähtsusega abi või erandite tingimustele, või mida anti komisjoni poolt heaks kiidetud abikava alusel.
(172)
Määruse (EÜ) nr 659/1999 artiklis 15 on sätestatud, et komisjoni õigus abi tagasi nõuda kehtib teatud tähtaja jooksul. Tähtaja kulg algab päevast, mil abisaajale antakse ebaseaduslikku abi kas üksikabina või abikava raames. Igasugune komisjonipoolne või komisjoni nõudmise peale liikmesriigipoolne ebaseadusliku abiga seotud tegevus katkestab nimetatud tähtaja kulgemise ning katkenud tähtaja kulg algab iga kord algusest.
(173)
Käesoleval juhul võib komisjon tagasinõudmisel aluseks võtta järgmised kuupäevad:
a)
esimeses menetluses käsitletud abi: 1. oktoober 1993, võttes arvesse, et komisjoni esimene tegevus toimus 27. mail 2003, samal ajal kui 14. septembril 1993. aastal vastu võetud ministri otsus nr 69836/B1461 avaldati Kreeka valitsuse teatajas 1. oktoobril 1993 ning jõustus samal kuupäeval;
b)
teises menetluses käsitletud abi: 22. aprill 1994, võttes arvesse, et komisjoni esimene tegevus toimus 22. aprillil 2004;
c)
kolmandas menetluses käsitletud abi: 12. november 1994, võttes arvesse, et komisjoni esimene tegevus toimus 12. novembril 2004,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 108 lõiget 3 rikkudes Kreeka poolt Kastoria, Evia, Florina, Kilkise, Rodopi, Evrose, Xanthi ja Dodekaneeside noomides ning Lesbose, Samose ja Chiose saartel võlgade restruktureerimise vormis ebaseaduslikult rakendatud abikavad ei sobi siseturuga kokku.
Artikkel 2
Artiklis 1 osutatud abikavade alusel antud üksikabi ei loeta abiks juhul, kui see vastas andmise ajal määruse (EÜ) nr 994/98 artikli 2 kohaselt vastu võetud ning abi andmise ajal kehtinud eeskirjaga kehtestatud tingimustele.
Artikkel 3
1. Kreeka nõuab abisaajatelt tagasi artiklis 1 osutatud abikavade alusel antud kokkusobimatu abi.
2. Tagastatavalt abilt arvutatakse intressi alates kuupäevast, mil abisummad kasutajatele anti, kuni nende tegeliku tagasimaksmiseni.
3. Intressi arvutatakse liitintressi põhimõttel määruse (EÜ) nr 794/2004 V peatüki kohaselt.
4. Alates käesoleva otsuse teatavakstegemise kuupäevast tühistab Kreeka kõik artiklis 1 osutatud kava alusel tasumata maksed.
Artikkel 4
Artiklis 1 osutatud kavade alusel antud abi nõutakse tagasi viivitamata ja tõhusalt.
Kreeka tagab käesoleva otsuse täitmise nelja kuu jooksul pärast selle teatavakstegemist.
Artikkel 5
1. Kahe kuu jooksul pärast käesoleva otsuse teatavakstegemist esitab Kreeka komisjonile järgmise teabe:
a)
nimekiri artiklis 1 osutatud kavade alusel abi saanud abisaajatest koos igaühe poolt vastava kava alusel saadud abi kogusummaga;
b)
kogusumma (põhisumma ja intressid), mis nõutakse igalt abisaajalt tagasi juhul, kui abi suhtes ei kohaldata vähese tähtsusega abi reeglit;
c)
käesoleva otsuse täitmiseks juba võetud ja kavandatud meetmete üksikasjalik kirjeldus;
d)
dokumendid, mis tõendavad, et abisaajatele on antud korraldus abi tagasi maksta.
2. Kreeka teavitab komisjoni käesoleva otsuse täitmiseks võetud riiklike meetmete rakendamisest, kuni artiklis 1 osutatud kava alusel antud abi on lõplikult tagastatud. Kreeka esitab komisjoni palvel viivitamata andmed käesoleva otsuse täitmiseks juba võetud ja kavandatud meetmete kohta. Ta esitab ka üksikasjalikud andmed abisaajatelt juba tagasi saadud abisummade ja intresside kohta.
Artikkel 6
Käesolev otsus on adresseeritud Kreeka Vabariigile.
Brüssel, 19. oktoober 2011