РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 12 декември 2011 година
относно присъединяването на Европейския съюз към Протокола от 2002 г. към Атинската конвенция относно превоза на пътници и личния им багаж по море от 1974 г., с изключение на членове 10 и 11 от него
(2012/22/ЕС)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 100, параграф 2 във връзка с член 218, параграф 6, буква а) и член 218, параграф 8, първа алинея от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като взе предвид одобрението на Европейския парламент,
като има предвид, че:
(1)
Протоколът от 2002 г. към Атинската конвенция относно превоза на пътници и личния им багаж по море от 1974 г. („Атинският протокол“) представлява значително подобряване на режима по отношение на отговорността на превозвачите и обезщетението на пътници, превозвани по море. По-специално той предвижда обективна отговорност за превозвача, включително задължителна застраховка с право на пряк иск спрямо застрахователите в определени граници, както и правила относно компетентността на съдилищата и относно признаването и изпълнението на съдебни решения. Следователно Атинският протокол съответства на целта на Съюза за подобряване на правния режим по отношение на отговорността на превозвачите.
(2)
Атинският протокол изменя Атинската конвенция относно превоза на пътници и личния им багаж по море от 1974 г. („Атинската конвенция“) и предвижда в член 15, че двата инструмента се разглеждат и тълкуват заедно като един правен инструмент между страните по Атинския протокол.
(3)
По-голямата част от правилата на Атинския протокол са включени в правото на Съюза посредством Регламент (ЕО) № 392/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 година относно отговорността на превозвачите на пътници по море в случай на произшествия (1). По този начин Съюзът упражни компетентност по отношение на въпросите, уредени от този регламент. Държавите-членки обаче запазват компетентността си по отношение на редица разпоредби на Атинския протокол като клаузата за отказ от участие, с която им се разрешава да определят по-високи граници на отговорност от предвидените съгласно Атинския протокол. Между въпросите от Атинския протокол, попадащи в компетентност на държавите-членки, и въпросите, които попадат в областите на изключителна компетентност на ЕС, съществува взаимозависимост. Поради това по въпросите от Атинския протокол, попадащи в тяхна компетентност, държавите-членки следва да действат координирано, като отчитат своите задължения за лоялно сътрудничество.
(4)
Атинският протокол е открит за ратификация, приемане, утвърждаване или присъединяване от държави и от регионални организации за икономическа интеграция, които са създадени от суверенни държави, прехвърлили компетентност на тези организации по определени въпроси, уредени от Атинския протокол.
(5)
Съгласно член 17, параграф 2, буква б) и член 19 от Атинския протокол регионални организации за икономическа интеграция могат да сключат Атинския протокол.
(6)
През октомври 2006 г. Правният комитет на Международната морска организация (ИМО) прие резерва и насоки за прилагане на Атинската конвенция („насоки на ИМО“) с цел разглеждане на определени въпроси в рамките на Атинската конвенция, като по-специално обезщетенията за вреди, свързани с тероризъм.
(7)
Регламент (ЕО) № 392/2009 възпроизвежда в своите приложения съответните разпоредби на консолидирания текст на Атинската конвенция, изменена с Атинския протокол и насоките на ИМО.
(8)
Съгласно разпоредбите на член 19 от Атинския протокол регионалните организации за икономическа интеграция трябва да декларират при подписване, ратификация, приемане, утвърждаване или присъединяване обхвата на своята компетентност по отношение на въпросите, уредени от Атинския протокол.
(9)
Поради това Съюзът следва да се присъедини към Атинския протокол и да направи резервата, която се съдържа в насоките на ИМО. Направената резерва не следва да се тълкува като промяна в настоящото разделение на областите на компетентност между Съюза и държавите-членки по отношение на удостоверенията и проверките от държавните органи.
(10)
Някои разпоредби от Атинския протокол се отнасят до съдебното сътрудничество по гражданскоправни въпроси и следователно попадат в обхвата на част трета, дял V от Договора за функционирането на ЕС. Отделно решение, отнасящо се до тези разпоредбипредстои да бъде прието успоредно с настоящото решение.
(11)
Държавите-членки, които ще ратифицират или ще се присъединят към Атинския протокол, следва ако е възможно да го направят едновременно. Поради това държавите-членки следва да обменят информация относно състоянието на своите процедури за ратификация или присъединяване, за да подготвят, доколкото е възможно, едновременното депозиране на документите си за ратификация или присъединяване. При ратификация или присъединяване към Атинския протокол държавите-членки следва да направят резервата, която се съдържа в насоките на ИМО,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Присъединяването на Европейския съюз към Протокола от 2002 г. към Атинската конвенция относно превоза на пътници и личния им багаж по море от 1974 г. („Атинския протокол“) се одобрява от името на Европейския съюз по отношение на въпросите, които са от изключителната компетентност на Съюза с изключение на членове 10 и 11 от него.
Текстът на Атинския протокол, с изключение на членове 10 и 11, се съдържа в приложението.
Член 2
1. Председателят на Съвета е оправомощен да определи лицето(лицата), упълномощено(и) да депозира(ат) документа за присъединяване на Съюза към Атинския протокол в съответствие с член 17, параграф 2, буква в), член 17, параграф 3 и член 19 от посочения протокол.
2. При депозиране на документа за присъединяване Съюзът прави следната декларация за компетентност:
„1.
Член 19 от Атинския протокол от 2002 г. към Атинската конвенция относно превоза на пътници и личния им багаж по море от 1974 г. предвижда, че регионални организации за икономическа интеграция, които са създадени от суверенни държави, които са прехвърлили на тези организации компетентност по някои въпроси, уредени от посочения протокол, могат да го подпишат, при условие че направят декларацията, посочена в същия член. Съюзът реши да се присъедини към Атинския протокол и съответно прави такава декларация.
2.
Настоящите членове на Европейския съюз са Кралство Белгия, Република България, Чешката република, Кралство Дания, Федерална република Германия, Република Естония, Ирландия, Република Гърция, Кралство Испания, Френската република, Италианската република, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Великото херцогство Люксембург, Република Унгария, Малта, Кралство Нидерландия, Република Австрия, Република Полша, Португалската република, Румъния, Република Словения, Словашката република, Република Финландия, Кралство Швеция и Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия.
3.
Настоящата декларация не се прилага към териториите на държавите-членки на Европейския съюз, в които не се прилага Договорът за функционирането на Европейския съюз, и не засяга мерки или позиции, които биха могли да бъдат приети по силата на протокола от заинтересованите държави-членки от името и в интерес на тези територии.
4.
Държавите-членки на Европейския съюз са предоставили изключителна компетентност на Съюза по отношение на мерките, приети въз основа на член 100 от Договора за функционирането на ЕС. Такива мерки са приети по отношение на членове 1 и 1а, член 2, параграф 2, членове 3-16 и членове 18, 20 и 21 от Атинската конвенция, изменена с Атинския протокол и разпоредбите на насоките на ИМО, посредством приемането на Регламент (ЕО) № 392/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 г. относно отговорността на превозвачите на пътници по море в случай на произшествия.
5.
Упражняването на компетентността, която държавите-членки са прехвърлили на Европейския съюз съгласно Договора за функционирането на ЕС, подлежи по своята същност на непрекъснато развитие. В рамките на Договора за функционирането на ЕС компетентните институции могат да вземат решения, които да определят обхвата на компетентност на Европейския съюз. Поради тази причина Европейският съюз си запазва правото да изменя по съответен начин настоящата декларация, без това да представлява предпоставка за упражняването на компетентността му по въпросите, уредени от Атинския протокол. Европейският съюз ще уведоми генералния секретар на Международната морска организация за изменената декларация.“
3. Лицето или лицата, определени съгласно параграф 1 от настоящия член, правят резервата, която се съдържа в насоките на ИМО, при депозирането на документа за присъединяване на Съюза към Атинския протокол.
Член 3
Съюзът депозира документа за присъединяването си към Атинския протокол до 31 декември 2011 г.
Член 4
1. Държавите-членки предприемат необходимите стъпки, за да депозират документите за ратификация или присъединяване към Атинския протокол в разумен срок и при възможност до 31 декември 2011 г.
2. Държавите-членки правят резервата, която се съдържа в насоките на ИМО, при депозирането на документите за ратификация или присъединяване към Атинския протокол.
Съставено в Брюксел на 12 декември 2011 година.
NÕUKOGU OTSUS,
12. detsember 2011,
milles käsitletakse Euroopa Liidu ühinemist reisijate ja nende pagasi mereveo 1974. aasta Ateena konventsiooni 2002. aasta protokolliga, välja arvatud selle artiklitega 10 ja 11
(2012/22/EL)
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 100 lõiget 2 koostoimes artikli 218 lõike 6 punktiga a ja lõike 8 esimese lõiguga,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi nõusolekut
ning arvestades järgmist:
(1)
Reisijate ja nende pagasi mereveo 1974. aasta Ateena konventsiooni 2002. aasta protokoll (edaspidi „Ateena protokoll”) parandab oluliselt vedajate vastutuse ja meritsi veetavate reisijate hüvitisega seonduvat korda. Eelkõige nähakse sellega ette vedaja otsene vastutus ning see hõlmab kohustuslikku kindlustust koos vahetu hagemise õigusega kindlustusandja vastu teatavate piirmäärade ulatuses ning eeskirju kohtualluvuse ja kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta. Seega on Ateena protokoll kooskõlas liidu eesmärgiga parandada vedajate vastutusega seotud õiguslikku korda.
(2)
Ateena protokolliga muudetakse reisijate ja nende pagasi mereveo 1974. aasta Ateena konventsiooni (edaspidi „Ateena konventsioon”) ning protokolli artiklis 15 sätestatakse, et Ateena protokolli osalisriigid peavad kõnealust kaht dokumenti lugema ja tõlgendama ühtse dokumendina.
(3)
Enamus Ateena protokollis sisalduvaid eeskirju on inkorporeeritud liidu õigusesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2009. aasta määrusega (EÜ) nr 392/2009 reisijate meritsi vedajate vastutuse kohta õnnetusjuhtumite korral (1). Seega teostas liit oma pädevust kõnealuse määrusega reguleeritud küsimustes. Samas säilitavad liikmesriigid oma pädevuse mitme Ateena protokolli sätte osas, näiteks loobumisklausli osas, millega liikmesriikidel lubatakse kehtestada Ateena protokollis ettenähtud vastutusmääradest kõrgemad määrad. Ateena protokolli alusel liikmesriikide pädevuses olevad küsimused ja need, mis jäävad liidu ainupädevusse, on omavahel tihedalt seotud. Seetõttu peaksid liikmesriigid Ateena protokolli alusel nende pädevuses olevates küsimustes tegutsema kooskõlastatult, võttes arvesse lojaalse koostöö kohustust.
(4)
Ateena protokoll on ratifitseerimiseks, heakskiitmiseks või ühinemiseks avatud riikidele ja piirkondliku majandusintegratsiooni organisatsioonidele, mille moodustavad sõltumatud riigid, kes on teatavates Ateena protokolliga reguleeritavates valdkondades oma pädevuse neile organisatsioonidele üle andnud.
(5)
Kooskõlas Ateena protokolli artikli 17 lõike 2 punktiga b ja artikliga 19 võivad Ateena protokolli sõlmida piirkondliku majandusintegratsiooni organisatsioonid.
(6)
Rahvusvahelise Mereorganisatsiooni õiguskomitee võttis 2006. aasta oktoobris vastu IMO reservatsiooni ja Ateena konventsiooni rakendamise suunised (edaspidi „IMO suunised”), et täpsustada teatavaid Ateena konventsiooniga seotud küsimusi, nagu näiteks terrorismiga seotud kahju hüvitamist.
(7)
Määruse (EÜ) nr 392/2009 lisades on esitatud Ateena konventsiooni konsolideeritud ja Ateena protokolliga muudetud versiooni asjakohased sätted ning IMO suunised.
(8)
Ateena protokolli artikli 19 kohaselt peab piirkondliku majandusintegratsiooni organisatsioon Ateena protokolli allakirjutamisel, ratifitseerimisel, heakskiitmisel või sellega ühinemisel teatama, milline on tema pädevuse ulatus Ateena protokolliga reguleeritavates küsimustes.
(9)
Seepärast peaks liit Ateena protokolliga ühinema ning tegema IMO suunistes sisalduva reservatsiooni. Sellise reservatsiooni tegemist ei tohiks tõlgendada nii, nagu muudaks see praegust pädevuste jaotust liidu ja liikmesriikide vahel riigi ametiasutuste poolt antava tunnistuse ja tehtava kontrolli osas.
(10)
Ateena protokolli teatavad sätted käsitlevad õigusalast koostööd tsiviilasjades ja kuuluvad seega Euroopa Liidu toimimise lepingu kolmanda osa V jaotise reguleerimisalasse. Nende sätete osas võetakse käesoleva otsusega paralleelselt vastu eraldi otsus.
(11)
Liikmesriigid, kes Ateena protokolli ratifitseerivad või sellega ühinevad, peaksid seda võimaluse korral tegema üheaegselt. Seepärast peaksid liikmesriigid vahetama ratifitseerimis- või ühinemismenetluste seisu kohta teavet, et valmistada võimalikult suures ulatuses ette ratifitseerimis- või ühinemiskirjade üheaegne hoiuleandmine. Ateena protokolli ratifitseerimisel või sellega ühinemisel peaksid liikmesriigid tegema IMO suunistes sisalduva reservatsiooni,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Käesolevaga kiidetakse Euroopa Liidu nimel heaks Euroopa Liidu ühinemine reisijate ja nende pagasi mereveo 1974. aasta Ateena konventsiooni 2002. aasta protokolliga („Ateena protokoll”) liidu ainupädevusse kuuluvate küsimuste osas, välja arvatud artiklid 10 ja 11.
Ateena protokolli tekst, välja arvatud selle artiklid 10 ja 11, on esitatud lisas.
Artikkel 2
1. Nõukogu eesistujat volitatakse nimetama isik(ud), kellel on õigus anda hoiule liidu ühinemist Ateena protokolliga käsitlev kiri kooskõlas selle protokolli artikli 17 lõike 2 punktiga c, artikli 17 lõikega 3 ja artikliga 19.
2. Ühinemiskirja hoiule andmise ajal esitab liit järgmise pädevust tõendava deklaratsiooni:
„1.
Reisijate ja nende pagasi mereveo 1974. aasta Ateena konventsiooni 2002. aasta Ateena protokolli artiklis 19 nähakse ette, et piirkondlik majandusintegratsiooni organisatsioon, mille on moodustanud sõltumatud riigid, kes on andnud pädevuse teatavates nimetatud protokolliga reguleeritavates valdkondades üle nimetatud organisatsioonile, võib protokollile alla kirjutada tingimusel, et ta esitab selles artiklis osutatud deklaratsiooni. Liit on otsustanud protokolliga ühineda ja esitab seepärast kõnealuse deklaratsiooni.
2.
Euroopa Liidu praegused liikmed on Belgia Kuningriik, Bulgaaria Vabariik, Tšehhi Vabariik, Taani Kuningriik, Saksamaa Liitvabariik, Eesti Vabariik, Iirimaa, Kreeka Vabariik, Hispaania Kuningriik, Prantsuse Vabariik, Itaalia Vabariik, Küprose Vabariik, Läti Vabariik, Leedu Vabariik, Luksemburgi Suurhertsogiriik, Ungari Vabariik, Malta, Madalmaade Kuningriik, Austria Vabariik, Poola Vabariik, Portugali Vabariik, Rumeenia, Sloveenia Vabariik, Slovaki Vabariik, Soome Vabariik, Rootsi Kuningriik ning Suurbritannia ja Põhja-Iirimaa Ühendkuningriik.
3.
Deklaratsiooni ei kohaldata Euroopa Liidu liikmesriikide selliste territooriumide suhtes, kus Euroopa Liidu toimimise lepingut ei kohaldata, ja sellega ei piirata selliseid meetmeid ega seisukohti, mida asjaomased liikmesriigid võivad protokolli alusel võtta kõnealuste territooriumide nimel ja huvides.
4.
Euroopa Liidu liikmesriigid on andnud liidule ainupädevuse Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 100 alusel vastuvõetud meetmete osas. Selliseid meetmeid on võetud Ateena protokolliga muudetud Ateena konventsiooni artiklite 1 ja 1a, artikli 2 lõike 2, artiklite 3 kuni 16, artiklite 18, 20 ja 21 ning IMO suuniste sätete osas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2009. aasta määrusega (EÜ) nr 392/2009 (reisijate meritsi vedajate vastutuse kohta õnnetusjuhtumite korral).
5.
Liikmesriikide poolt ELi toimimise lepingu alusel liidule üle antud pädevuste teostamine muutub oma olemuse tõttu pidevalt. Aluslepingu raames võivad pädevad asutused vastu võtta otsuseid, millega määratakse kindlaks Euroopa Liidu pädevuse ulatus. Seepärast jätab Euroopa Liit endale õiguse käesolevat deklaratsiooni vastavalt muuta, ilma et see oleks Ateena protokolliga reguleeritavates küsimustes tema pädevuse teostamise eeltingimuseks. Euroopa Liit teatab muudetud deklaratsioonist Rahvusvahelise Mereorganisatsiooni peasekretärile.”.
3. Käesoleva artikli lõike 1 kohaselt määratud isik või isikud teevad liidu Ateena protokolliga ühinemise kirja hoiuleandmisel IMO suunistes sisalduva reservatsiooni.
Artikkel 3
Liit annab oma Ateena protokolliga ühinemise kirja hoiule 31. detsembriks 2011.
Artikkel 4
1. Liikmesriigid võtavad vajalikke meetmeid, et anda Ateena protokolli ratifitseerimis- või ühinemiskirjad hoiule mõistliku aja jooksul ning võimaluse korral 31. detsembriks 2011.
2. Liikmesriigid teevad Ateena protokolli ratifitseerimis- või ühinemiskirjade hoiuleandmisel IMO suunistes sisalduva reservatsiooni.
Brüssel, 12. detsember 2011