РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 29 септември 2010 година
относно схема за държавна помощ C 4/09 (ex N 679/97), приведена в действие от Франция в полза на радиоразпространението
(нотифицирано под номер C(2010) 6483)
(само текстът на френски е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2011/147/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него (1),
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него (2),
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочените по-горе разпоредби (3),
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
С писмо от 2 октомври 1997 г. Френската република уведоми Комисията за схемата за помощи N 679/97 - проект на наредба за изменение на вече съществуваща схема за помощи за радиоразпространението (4). С решение от 10 ноември 1997 г. (5) Комисията одобри подновяването на тази схема за подпомагане на радиоразпространението за срок от десет години.
(2)
С решение от 28 юли 2003 г. (6) е позволено изменение на разглежданата схема за помощ. Предложеното от френските власти изменение се отнася, наред с другото, до промяна в условията за финансиране на схемата за помощи (7). В горепосоченото решение Комисията заключи, че изменената схема за помощи е съвместима с вътрешния пазар по смисъла на член 107, параграф 3, буква в) от Договора за функционирането на Европейския съюз (наричан по-долу „ДФЕС“). Тази промяна влиза в сила от 1 януари 2003 г. за период от десет години.
(3)
На 22 декември 2008 г. Съдът на Европейския съюз обяви за невалидно решението на Комисията от 10 ноември 1997 г., отнасящо се за периода 1997-2002 г. Поради това Комисията предприе всички необходими мерки за поправяне на установената неправомерност и за преразглеждане на предоставената от френските власти информация (за подробно описание на тази процедура вж. раздел 3 „Основания за откриване на процедурата“).
(4)
С писмо от 11 февруари 2009 г. Комисията уведоми Френската република за решението си да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от ДФЕС, по отношение на тази помощ.
(5)
Решението на Комисията да открие горепосочената процедура бе публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (8). Комисията прикани заинтересованите страни да представят мненията си относно разглежданата помощ.
(6)
С писмо от 23 април 2009 г. Френската република представи мнението си относно мярката.
(7)
Комисията не получи други мнения по този въпрос от трети заинтересовани страни.
2. ПОДРОБНО ОПИСАНИЕ НА ПОМОЩТА
(8)
Въпросната мярка се изразява в схема за помощ за подпомагане на малките местни радиостанции във Франция, които изпълняват функция за социално общуване на местно равнище и чиито търговски приходи от реклама и спонсорство не надвишават 20 % от оборота.
(9)
Помощта се финансира чрез постъпленията от парафискална такса, начислявана върху приходите от реклама, която се разпространява чрез радиоразпръскване и телевизионно радиоразпръскване.
(10)
Компетентният орган, а именно Фондът за подпомагане на радиоразпространението (FSER), може да отпуска три вида помощи:
а)
субсидия за започване на дейност по радиоразпръскване на равнище сдружения (radios associatives), с новоиздадена лицензия от Висшия съвет по аудиовизия, която не може да надвишава определен по скала таван;
б)
субсидия за осъществяване на дейност в размер, определен по възходяща, а впоследствие по низходяща скала, определена от комисията, отговаряща за отпускането на субсидии, като субсидията може да се увеличава в определените граници и се вземат предвид положените от службата усилия в областта на вътрешното управление и дейностите в областите на образованието, сдруженията, културата или социалното общуване на местно равнище;
в)
помощ за оборудване, която допринася за увеличение с 50 % на финансирането за обновяване на оборудването на допустими радиостанции, която се отпуска на всеки пет години и не може да надвишава определения в скалата таван.
(11)
Схемата е въведена от 1989 г. и е претърпяла определен брой промени, като Комисията е уведомена за всички тях и те са одобрени от нея през 1990, 1992, 1997 и 2003 г.
2.1. Бенефициери на схемата за помощи
(12)
С проекта, предмет на уведомлението от френските власти, се прилага схемата за помощи, предвидена в член 80 от Закон № 86-1067 от 30 септември 1986 г. за свободата на съобщенията, изменен с член 25 от Закон № 89-25 от 17 януари 1989 г. и член 27 от Закон № 90-1170 от 29 декември 1990 г., който предвижда:
„Службите за звуково радиоразпръскване по ефирен път, чиито търговски приходи, произлизащи от излъчвани съобщения, имащи характер на търговска реклама или спонсорство, са по-малко от 20 % от общия им оборот, подлежат на подпомагане съгласно условия, определени с наредба на Държавния съвет.
Средствата за тази помощ се осигуряват чрез такса, начислявана върху приходите от реклама, излъчвана чрез радиоразпръскване и телевизионно радиоразпръскване.
Възнаграждението, получавано от службите за звуково радиоразпръскване по ефирен път при излъчване на съобщения с цел да се подпомогнат колективни действия или действия от общ интерес, не се взема предвид при определяне на прага, посочен в първата алинея от настоящия член.“
2.2. Режим на финансиране на схемата за помощ
(13)
Що се отнася до финансовата част на схемата за помощи, проектът, за който френските власти са подали уведомление на 2 октомври 1997 г., се превръща в Наредба № 97-1263 от 29 декември 1997 г. за създаване на парафискална такса в полза на Фонд за подпомагане на радиоразпространението (9), член 1 от която предвижда:
„Считано от 1 януари 1998 г. и за срок от пет години се установява парафискална такса върху рекламата, излъчвана чрез радиоразпръскване и телевизионно радиоразпръскване (наричана по-нататък „такса върху дейността на рекламните агенции“), която е предназначена да финансира фонд, който да подпомага притежателите на разрешение за предоставяне на услуги за честотно радиоразпръскване, чиито търговски приходи от излъчени в ефир съобщения с характер на реклама на марка или на спонсорство представляват по-малко от 20 % от общия им оборот. С тази такса се цели насърчаване на радиоразпространението.“
Член 2 от същата наредба предвижда:
„Таксата е на база сумите, без включена комисионна на агенцията и без данък добавена стойност, платени от рекламодателите за излъчването на техните рекламни съобщения, предназначени за територията на Франция. и се дължи от рекламните агенти.
Съвместна наредба на министрите, отговорни съответно за бюджета и за съобщенията, определя ставката на таксата, която се променя в зависимост от приходите за тримесечие на задължените да заплащат таксата лица, като се прилагат следните граници:
[…]“
В член 4 от същата наредба се уточнява, че таксата, посочена в член 2 от наредбата, се изчислява, плаща и събира от Главна данъчна дирекция от името на Фонда за подпомагане на радиоразпространението по същите правила, гаранции и санкции като предвидените за данъка върху добавената стойност.
(14)
Тези разпоредби са изменени във връзка с промяната на схемата за помощи, за която Комисията е била уведомена и която е одобрила с решението от 28 юли 2003 г. (10). Според новите правила парафискалната такса се начислява само за дейността на рекламните агенции, установени на френска територия.
3. ОСНОВАНИЯ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ПРОЦЕДУРАТА
(15)
През 1997 г. с решение N 679/97 Комисията одобри промяна в схемата за помощи, която се изразява в механизъм за финансиране чрез парафискална такса, начислявана върху рекламата, разпространявана чрез радиоразпръскване или телевизионно радиоразпръскване. Посоченото решение не съдържа никакъв анализ на метода на финансиране. Решението от 1997 г. беше в сила до 2003 г., когато е заменено от ново решение NN42/03 за одобряване на помощта (11).
(16)
На 3 август 2004 г. Régie Network, рекламно дъщерно дружество на голяма френска верига от радиостанции, а именно NRJ, оспори пред съда в Лион събраната през 2001 г. такса (152 524 EUR). Делото е било предмет на преюдициално запитване пред Съда за преценка на валидността на решението на Комисията от 10 ноември 1997 г. за одобряване на помощта.
(17)
С решение (12) на Съда от 22 декември 2008 г. решението от 1997 г. е обявено за недействително, тъй като Комисията е пропуснала да оцени метода на финансиране на разглежданата мярка.
(18)
Всъщност в точка 89 от решението си Съдът напомня, че когато разглежда дадена мярка за помощ Комисията трябва задължително да отчита и метода на финансиране на помощта, в случай че той е съставна част от мярката за помощ. В точка 99 от решението си Съдът уточнява, че таксата е съставна част от мярката за помощ, когато съществува задължителна връзка по предназначение между таксата и въпросната помощ по силата на разглежданата националната правна уредба, в смисъл че приходът от таксата е предназначен по необходимост за финансирането на помощта и влияе пряко върху размера на последната, а следователно и върху преценката за съвместимостта на тази помощ с вътрешния пазар.
(19)
След като е проверил дали в настоящия случай всички тези условия са изпълнени, в точка 112 от решението си Съдът установи, че таксата върху дейността на рекламните агенции е съставна част от схемата за помощи за радиоразпространението, за чието финансиране е предназначена. Следователно когато разглежда въпросната мярка за помощ, Комисията трябва задължително да вземе под внимание посочената такса, което тя е пропуснала да направи в решение NN 42/03.
(20)
След решението на Съда за обявяване на решението ѝ от 10 ноември 1997 г. за недействително Комисията предприе всички необходими мерки за поправяне на установената неправомерност и за преразглеждане на предоставената от френските власти информация. Вследствие това на 11 февруари 2009 г. Комисията откри официална процедура по разследване съгласно член 108, параграф 2 от ДФЕС под номер на процедурата C4/2009 (13).
4. МНЕНИЕ НА ФРАНЦИЯ
(21)
С писмо от 23 април 2009 г. френските власти изпратиха на Комисията следното мнение:
а)
Размерът на събраните и изплатени средства за съответния период годишно е средно 20 милиона EUR, разпределени между повече от 500 бенефициери.
б)
Не се оспорва фактът, че чуждестранни оператори, предоставящи услуги по радиоразпръскване във Франция от радиостанции или рекламни агенции, намиращи се в други държави-членки, също са платили тази парафискална такса, но не е възможно те да бъдат определени.
в)
Помощта не подлежи на възстановяване основно по две причини: първо, Комисията неколкократно е била уведомена за и е одобрила схемата за помощи, което е породило оправдани правни очаквания от страна на бенефициерите. Второ, поради финансовото състояние на бенефициерите в настоящияте условия за френските власти би било невъзможно да възстановят платените суми.
5. ОЦЕНКА НА ПОМОЩТА
5.1. Правно основание за оценката
(22)
Оценката на въпросната схема за помощи се основава на член 107, параграф 3 от ДФЕС.
5.2. Наличие на помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС
(23)
Член 107, параграф 1 от ДФЕС гласи, че:
„Освен когато е предвидено друго в Договорите, всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар.“
(24)
Анализ на настоящия случай от гледна точка на условията, посочени в член 107, параграф 1 от ДФЕС.
а) Помощ, предоставена от държавата чрез държавни ресурси
Схемата за помощ се финансира посредством ресурси, произлизащи от парафискална такса, предвидена от законодателни и нормативни разпоредби, събирана от данъчната администрация и начислявана върху рекламата, излъчвана чрез радиоразпръскване и телевизионно радиоразпръскване.
Следователно помощите са отпускани посредством публични ресурси на френската държава.
б) Нарушаване или заплаха от нарушаване на конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки
Схемата за помощи е в полза само на службите за предоставяне на услуги за звуково радиоразпръскване в ефира. Бенефициери на схемата за помощи са доставчиците на услуги, чиито приходи от реклами съставляват по-малко от 20 % от общия им оборот. Тези служби са в положение на конкуренция по отношение на привличането на слушатели и приходите от реклама, по-специално с други служби за звуково радиоразпръскване на френска територия, чиито търговски приходи надвишават прага и които не се ползват от публично подпомагане по схемата за помощи.
Въпросните помощи нарушават или поне заплашват да нарушат конкуренцията между доставчиците на услуги, които са бенефицери на посочените помощи, и онези доставчици, които не получават такива помощи.
в) Засягане на търговията между държавите-членки
Службите за звуково радиоразпръскване по ефирен път от френска територия, и по-специално бенефициерите по схемата за помощи, могат да бъдат приемани и в други държави-членки, макар и само в трансгранични зони. Освен това, изглежда че предвидената от законодателните и нормативните разпоредби парафискална такса, предмет на уведомлението, може да бъде в ущърб и спрямо рекламните приходи от услуги, предоставяни от други държави-членки към френска територия.
Поради това съществува риск търговията между държавите-членки да бъде засегната от схемата за помощи, предмет на уведомлението.
г) Заключение относно наличието на помощ
При тези обстоятелства Комисията счита, че схемата за помощи за радиоразпространението, предмет на уведомлението от френските власти, попада в обхвата на разпоредбите на член 107, параграф 1 от ДФЕС. Доколкото посочената схема представлява държавна помощ, Комисията следва да анализира нейната съвместимост с вътрешния пазар. В съответствие с горепосоченото решение по дело Régie Networks, таксата върху дейността на рекламните агенции, с която се финансира разглежданата помощ, следва да бъде взета предвид при разглеждането на съвместимостта на тази схема.
5.3. Съвместимост на помощта от гледна точка на член 107, параграфи 2 и 3 от ДФЕС
(25)
От гледна точка на нейния предмет и приложното ѝ поле мярката за помощ, предмет на уведомлението, очевидно не изпълнява условията, предвидени в член 107, параграф 2 от ДФЕС, и член 107, параграф 3, букви а) и б) от ДФЕС.
(26)
Поради целта си за насърчаване на радиостанциите, предоставящи услуги за звуково радиоразпръскване по ефирен път на френска територия, и по-специално чрез подпомагане на тези, чиито рекламни приходи са по-ниски, схемата за помощ има за цел да гарантира многообразието на медиите на френска територия, което е легитимна цел от общ интерес. Поради това разглеждането на тази част на помощта за бенефициерите може да се извършва спрямо условията, посочени в член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС. В него се предвижда, че: „За съвместими с вътрешния пазар могат да се приемат: (…) помощите, които имат за цел да улеснят развитието на някои икономически дейности или на някои икономически региони, доколкото тези помощи не засягат по неблагоприятен начин условията на търговия до степен, която противоречи на общия интерес (…)“. В този случай Комисията трябва да прецени положителните ефекти на мярката спрямо отрицателните ѝ ефекти.
(27)
В предходните се решения Комисията е заключила, че въпросната схема за помощи има положителни ефекти и е съвместима с вътрешния пазар, по-специално поради факта, че тази схема за помощи допринася за ясно определена цел от общ интерес. Всъщност предназначението ѝ е да насърчи многообразието на радиостанциите, предоставящи услуги за звуково радиоразпръскване по ефирен път на френска територия. Подпомагането на малките радиостанции с местна аудитория, като се отчитат социалните, културните и местните интереси, представлява легитимна цел от общ интерес. Освен това евентуалното нарушаване на конкуренцията вследствие на схемата за помощи в полза на тези радиостанции за социално общуване е незначително и не се отразява отрицателно върху условията за търговия до степен, която противоречи на общия интерес. Предвид мисията и размера на посочените радиостанции нарушаването на конкуренцията между тях и доставчиците на същите видове услуги от друга държава-членка е изключително ограничено. Поради това вследствие на тази схема търговията е засегната изключително слабо.
(28)
При все това при разглеждането на членове 3 и 6 от Наредба № 97-1263 става ясно, че методът на финансиране на схемата за помощи посредством въпросната парафискална такса представлява съставна част от мярката, както вече е установил Съдът в решението си по дело Régie Networks (точки 99-112).
(29)
Всъщност, както се напомня в точка 89 от решението по дело Régie Networks: „Методът на финансиране на дадена държавна помощ може да доведе до несъвместимост на цялата финансирана по този начин схема за помощи с общия пазар. Ето защо дадена помощ не може да бъде разгледана без да се вземат предвид последиците от метода на финансирането ѝ. Напротив, когато разглежда дадена мярка за помощ Комисията трябва задължително да отчита и метода на финансиране на помощта, в случай че той е съставна част от мярката за помощ (вж. в тази връзка, а именно постановленията van Calster и др., горепосочената точка 49, както и от 15 юли 2004 г., Pearle и др., C-345/02, Recueil, стр. I-7139, точка 29)“.
(30)
В резултат от това Комисията следва да вземе предвид посочената по-горе такса при проучването на съвместимостта на схемата за помощи с вътрешния пазар. В това отношение таксата върху дейността на въпросните рекламни агенции е в противоречие с общия принцип, редовно утвърждаван от Комисията и потвърден от Съда в решението му от 25 юни 1970 г. по дело France/Commission (47/69, Сборник съдебна практика, стр. 487), според което внасяните продукти и услуги трябва да бъдат освободени от всякаква парафискална такса, предназначена за финансиране на схема за помощи, от които се ползват само националните предприятия. Съдът се позовава на този анализ в точка 115 от решението му по дело Régie Networks.
(31)
Комисията счита, че липсата на освобождаване на услуги за звуково радиоразпръскване по ефирен път, предоставяни във Франция от намиращи се в други държави-членки радиостанции, и които не могат да се ползват от помощи, отпуснати по схемата, предмет на уведомлението, нарушава условията на търговия до степен, която противоречи на общия интерес. Дори ако общата цел на такава помощ за бенефициерите, предвидена по схемата, предмет на уведомлението, е легитимна и може да бъде счетена за съвместима с вътрешния пазар, това не се отнася и за метода на финансиране на посочената схема.
6. ЗАКЛЮЧЕНИЯ
(32)
При тези обстоятелства Комисията заключава, че схемата за помощи може да бъде обявена за съвместима с вътрешния пазар, по-специално спрямо критериите, посочени в член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС. Комисията обаче не може да одобри метода на финансиране на схемата.
(33)
В тази връзка Комисията отбелязва твърдението на френските власти в тяхното писмо от 23 април 2009 г., че е невъзможно да бъдат определени (измежду платците на парафискална такса за финансиране на схемата за помощи) чуждестранните оператори, предоставящи услуги за радиоразпръскване във Франция от радиостанции или рекламни агенции, разположени в други държави-членки по време на периода, обхванат от въпросната схема за помощи. Комисията може да приеме наличието на административни затруднения, които възпрепятстват определянето на тези оператори, като се има предвид, че фактите са се случили отдавна. Все пак въз основа на предоставени обяснения от страна на френските власти изтичането на определен период от време само по себе си не представлява непреодолимо препятствие за определянето на платците на таксата. От друга страна френските власти са посочили, че невинаги е възможно от данните, с които разполагат, да се определи дали платците са агенции, разпространяващи рекламни съобщения от френска територия или от друга държава-членка. В такъв случай френските власти са длъжни лично да информират платеца на таксата в срок от шест месеца, считано от датата на уведомлението за настоящото решение, за неговото специално право на възстановяване на платена такса, ако е излъчвал към Франция от друга държава-членка. Администрацията следва да използва всички налични средства за установяване на платците на таксата. При все това, тъй като не е сигурно, че френските власти могат да установят сами всички платци на тази такса, ще се наложи също така да се предприеме подходящо разгласяване на мерките за възстановяване на платени такси, така че засегнатите оператори да се отзоват на поканата.
(34)
В действителност няма пречка Франция да накара тези неизвестни оператори да упражнят правото си на възстановяване на неоснователно платени такси за периода 1997-2002 г. Франция би могла да поправи несъвместимостта на метода на финансиране на схемата за помощи чрез възстановяване на сумата на таксите, които са несъвместими с вътрешния пазар, като спази следните условия:
-
Франция отправя покана към засегнатите оператори и лично ги уведомява за специалното им право на възстановяване всеки път, когато френските власти могат да ги определят и посредством подходящо разгласяване, по-специално чрез публикации в специализирани списания в целия Европейски съюз (14);
-
платците разполагат със срок от 3 години, считано от подходящото разгласяване, за да подадат искане за възстановяване (15);
-
възстановяването се извършва в рамките на максимален срок от 6 месеца, считано от датата на подаване на искането (16);
-
възстановените суми се увеличават с действително начислените лихви, считано от датата на събиране на сумите до датата на действителното им възстановяване, изчислени с натрупване, въз основа на референтната целева ставка, сходна на съдържащата се в член 9 от Регламент (ЕО) № 794/2004 на Комисията от 21 април 2004 година за прилагането от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета относно определянето на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за създаване на Европейската общност (17);
-
френските власти приемат всяко разумно доказателство, предоставено от въпросните оператори, с което се доказва плащането на таксата;
-
правото на възстановяване не може да бъде предмет на други условия;
-
считано от датата на уведомлението за настоящото решение, френските власти изпращат до Комисията на всеки 6 месеца редовни доклади относно състоянието на процедурата по възстановяване,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Схемата за помощи, приведена в действие от Франция, е съвместима с вътрешния пазар съгласно предвидените в член 2 условия.
Член 2
С цел премахване на дискриминацията на чуждестранните разпространители, които са заплатили на френската държава такси върху дейността на рекламните агенции, без да се ползват от схемата за помощи, френските власти възстановяват парафискалните такси, платени от чуждестранни оператори за периода 1997-2002 г. В срок от шест месеца, считано от датата на уведомлението за настоящото решение, те информират всички подлежащи на облагане с таксите оператори за възстановяването при всеки случай, в който те могат да ги определят и отправят покана чрез подходящо разгласяване, с цел засегнатите оператори да се отзоват на поканата в срок от три години за подаване на искане за възстановяване на такси (18). След тази покана и въз основа на предоставени от въпросните оператори доказателства, Франция, в максимален срок от 6 месеца, считано от датата на подаване на искането за възстановяване, възстановява сумата на таксите, които са несъвместими с вътрешния пазар, увеличени с действително начислени лихви, изчислени с натрупване, въз основа на референтната целева ставка, сходна на съдържащата се в член 9 от Регламент (ЕО) № 794/2004.
Член 3
Франция уведомява Комисията в срок от два месеца от датата на уведомлението за настоящото решение за мерките, предприети за неговото спазване.
Тя изпраща до Комисията на всеки шест месеца редовни доклади относно състоянието на процедурата по възстановяване, считано от датата на уведомлението за настоящото решение, относно състоянието на предвидената в член 2 процедура по възстановяване, до изтичане на срока от три години, считано от най-скорошните мерки за подходящо разгласяване, посочени в член 2.
Член 4
Адресат на настоящото решение е Френската република.
Съставено в Брюксел на 29 септември 2010 година.
KOMISJONI OTSUS,
29. september 2010,
abikava C 4/09 (ex N 679/97) kohta, mida Prantsusmaa rakendas raadioringhäälingutegevuse suhtes
(teatavaks tehtud numbri K(2010) 6483 all)
(Ainult prantsusekeelne tekst on autentne)
(EMPs kohaldatav tekst)
(2011/147/EL)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 108 lõike 2 esimest lõiku (1),
võttes arvesse Euroopa Majanduspiirkonna lepingut, eriti selle artikli 62 lõike 1 punkti a (2),
olles kutsunud huvitatud isikuid üles esitama oma märkusi vastavalt eespool nimetatud artiklitele (3)
ning arvestades järgmist:
1. MENETLUS
(1)
2. oktoobri 1997. aasta kirjas teavitas Prantsuse Vabariik komisjoni abikavast N 679/97 (dekreedieelnõu, millega muudetakse juba kehtivat raadioringhäälingu abikava) (4). 10. novembri 1997. aasta otsusega (5) kiitis komisjon heaks nimetatud raadioringhäälingu abikava pikendamise 10 aastaks.
(2)
Kõnealuse abikava muutmine kiideti heaks komisjoni 28. juuli 2003. aasta otsusega (6). Prantsusmaa ametiasutuste tehtud muudatusettepanek hõlmas muu hulgas abikava rahastamiskorra muutmist (7). Kõnealuses otsuses järeldas komisjon, et selliselt muudetud abikava on kooskõlas siseturuga Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punkti c tähenduses. Muudatus jõustus 1. jaanuaril 2003 kehtivusajaga kümme aastat.
(3)
22. detsembril 2008 kuulutas Euroopa Kohus komisjoni 10. novembri 1997. aasta otsuse ajavahemiku 1997-2002 kohta kehtetuks. Seejärel võttis komisjon kõik vajalikud meetmed tuvastatud õigusvastasuse kõrvaldamiseks ning vaatas Prantsusmaa ametiasutuste esitatud teabe uuesti läbi (menetluse üksikasjalikuma kirjelduse leiate 3. jaost „Menetluse algatamise põhjused”).
(4)
Komisjon teavitas 11. veebruari 2009. aasta kirjas Prantsuse Vabariiki otsusest algatada kõnealuse abi suhtes Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 108 lõike 2 kohane menetlus.
(5)
Komisjoni otsus algatada kõnealune menetlus avaldati Euroopa Liidu Teatajas (8). Komisjon kutsus huvitatud isikuid üles esitama kõnealuse abi kohta märkusi.
(6)
23. aprilli 2009. aasta kirjas edastas Prantsuse Vabariik meetme kohta oma märkused.
(7)
Komisjon ei saanud huvitatud kolmandatelt isikutelt kõnealuse teema kohta muid märkusi.
2. ABI ÜKSIKASJALIK KIRJELDUS
(8)
Kõnealune meede kujutab endast abikava Prantsusmaa väikeste kohalike raadiojaamade toetamiseks, mille ülesanne on naabruskonna sotsiaalne suhtlemine ning mille müügitulu reklaami- või sponsorlussaadetest ei ületa 20 % käibest.
(9)
Abi rahastati maksulaadse lõivu abil, mis kehtestati raadio ja televisiooni kaudu edastatava reklaami müügist saadava tulu suhtes.
(10)
Pädev asutus, st raadioringhäälingu toetusfond (Fonds de soutien à l'expression radiophonique - FSER) võib eraldada kolme liiki abi:
a)
sisseseadmistoetus kohaliku kuulajaskonnaga väiksematele uutele raadiojaamadele, nn radios associatives, mille kõrgem audiovisuaalnõukogu on heaks kiitnud; toetus ei või ületada teatavat piirmäära tariifitabelis;
b)
kindlasummaline tegevustoetus, mis on kindlaks määratud järkjärgulises tariifitabelis, mis algselt suureneb ja seejärel kahaneb vastavalt toetuste eraldamise eest vastutava komisjoni otsusele ning mida võib suurendada kindlaksmääratud piirides, võttes arvesse kõnealuse abisaaja püüdlusi sisehalduses ning tegevust hariduse, seltsielu, kultuuri või naabruskonna sotsiaalse suhtlemise valdkonnas;
c)
ümberkorraldustoetus, mis võib ulatuda kuni 50 protsendini abikõlblike raadiojaamade vahendite uuendamisest; seda võib anda üksnes iga viie aasta järel ning toetus ei või ületada tariifitabelis fikseeritud piirmäära.
(11)
1989. aastal kasutusele võetud kava muudeti mitu korda, kusjuures kõigist muudatustest teavitati komisjoni ning komisjon kiitis need heaks 1990., 1992., 1997. ja 2003. aastal.
2.1. Abisaajad
(12)
Prantsuse ametiasutuste teatatud eelnõuga rakendatakse abikava, mis on ette nähtud 30. septembri 1986. aasta seadusega nr 86-1067 sidevabaduse kohta, mida on muudetud 17. jaanuari 1989. aasta seaduse nr 89-25 artikliga 25 ja 29. detsembri 1990. aasta seaduse nr 90-1170 artikliga 27 ning mille artiklis 80 on sätestatud järgmine:
„Raadioteenuste osutajale, kelle müügitulu reklaami- või sponsorlussaadetest on alla 20 % kogukäibest, antakse abi riiginõukogu dekreedis ette nähtud korras.
Abi rahastamise eesmärgil maksustatakse raadio ja televisiooni kaudu edastatava reklaami müügist saadav tulu.
Käesoleva artikli lõikes 1 ette nähtud piirmäära kindlaksmääramisel ei võeta arvesse raadioteenuste osutaja tulu avalike huvide või mittetulunduslike eesmärkide toetuseks edastatud saadetest.”
2.2. Abikava rahastamine
(13)
Abikava rahastamise kohta on Prantsusmaa ametiasutuste 2. oktoobri 1997. aasta eelnõu (millest sai 29. septembri 1997. aasta dekreet nr 97-1263, „Raadioringhäälingu toetusfondi heaks ette nähtud maksulaadse lõivu kehtestamise kohta”) (9) artiklis 1 sätestatud järgmine:
„Selleks et rahastada abifondi, millest toetatakse ringhäälinguluba omavaid raadioteenuste osutajaid, kelle müügitulu reklaami- ja sponsorlussaadetest on alla 20 % kogukäibest, maksustatakse raadio- ja telereklaam alates 1. jaanuarist 1998 viieks aastaks maksulaadse lõivuga (edaspidi „ringhäälingureklaami maks”). Nimetatud maksu kehtestamise eesmärk on raadioringhäälingutegevuse edendamine.”
Sama dekreedi artiklis 2 on sätestatud järgmine:
„Maksusumma arvutatakse summadelt, mida reklaamikliendid tasuvad Prantsusmaa territooriumil edastatava reklaami eest ning millest on maha arvatud agentuuritasu ja käibemaks.
Maksukohustuslased on reklaamsaateid edastavad isikud.
Maksumäära kehtestavad eelarve ja side valdkonna ministrid ühise määrusega sõltuvalt maksukohustuslase müügikäibest kvartalis, kusjuures maksu piirmäärad on järgmised:
[…]”
Sama dekreedi artiklis 4 on täpsustatud, et artikliga 2 ette nähtud maksu arvutab, määrab ja nõuab FSERi kasuks sisse maksuhaldur samade eeskirjade järgi ning samade tagatiste ja sanktsioonidega, mis on kohaldatavad käibemaksu puhul.
(14)
Neid sätteid muudeti abikava muutmise käigus, millest teavitati komisjoni ja mis kiideti heaks 28. juulil 2003 (10). Uute eeskirjade kohaselt on kohustatud maksulaadset lõivu tasuma üksnes Prantsuse territooriumil asutatud raadiojaamad.
3. MENETLUSE ALGATAMISE PÕHJUSED
(15)
Komisjon kiitis 1997. aastal otsusega N 679/97 heaks abikava muudatuse, mis seisnes rahastamismehhanismi loomises raadio või televisiooni kaudu edastatavale reklaamile maksulaadse lõivu kehtestamisega. Kõnealuses otsuses ei ole rahastamismeetodit üldse analüüsitud. 1997. aasta otsust kohaldati kuni 2003. aastani ehk ajani, mil see asendati uue vastuvõetud otsusega NN 42/03 (11).
(16)
Régie Network, suure Prantsusmaa ringhäälinguettevõtja NJR reklaamiga tegelev tütarettevõtja, vaidlustas 3. augustil 2004 Lyoni kohtus 2001. aastal makstud maksu (152 524 eurot). Euroopa Kohtule esitati kõnealuses asjas eelotsusetaotlus, et hinnata komisjoni 10. novembri 1997. aasta abi lubava otsuse kehtivust.
(17)
Euroopa Kohtu 22. detsembri 2008. aasta otsusega (12) kuulutati 1997. aasta otsus kehtetuks seetõttu, et komisjon ei olnud hinnanud uurimise all oleva meetme rahastamismeetodit.
(18)
Euroopa Kohus tuletab meelde, et vastavalt Euroopa Kohtu otsuse punktile 101 peab komisjon riigiabi kontrollimisel alati arvesse võtma riigiabi rahastamist maksu kaudu, kui maks on abikava lahutamatu osa. Euroopa Kohus täpsustab oma otsuse punktis 99, et maks on abimeetme lahutamatu osa, kui asjaomase siseriikliku õiguse alusel on maksu ja antava abi vahel selline püsiv seos, kus maksutulud on tingimata ette nähtud antava abi rahastamiseks ja mõjutavad otseselt antava abi suurust ning järelikult ka hinnangut selle abi kokkusobivuse kohta siseturuga.
(19)
Olles kontrollinud, kas kõik tingimused on täidetud, sedastas Euroopa Kohus punktis 112, et ringhäälingureklaami maks on sellest rahastatava raadioringhäälingutegevuse abikava lahutamatu osa. Seega oli komisjon ilmtingimata kohustatud seda maksu kõnealuse abikava uurimisel arvesse võtma, mida ta aga ei teinud otsuse NN 42/03 puhul.
(20)
Pärast kohtuotsust, millega kuulutati kehtetuks komisjoni 10. novembri 1997. aasta otsus, võttis komisjon kõik vajalikud meetmed, et kõrvaldada õigusvastasus ning vaadata uuesti läbi Prantsusmaa ametiasutuste edastatud teave. Seetõttu algatas komisjon 11. veebruaril 2009 menetlusnumbri C4/2009 all Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 108 lõike 2 kohase ametliku uurimismenetluse (13).
4. PRANTSUSMAA MÄRKUSED
(21)
Prantsusmaa ametiasutused edastasid 23. aprilli 2009. aasta kirjas komisjonile järgmised märkused.
a)
Asjaomasel ajavahemikul koguti ja eraldati aastas keskmiselt 20 miljonit eurot, mis jaotati rohkem kui 500 abisaaja vahel.
b)
Ei vaidlustatud, et Prantsusmaal raadioteenuseid osutavad välisettevõtjad, kelle jaamad või stuudiod asuvad teistes liikmesriikides, maksid samuti kõnealust maksulaadset lõivu, kuid kõnealuseid ettevõtjaid ei olnud võimalik kindlaks määrata.
c)
Abi ei või tagasi nõuda kahel põhjusel: esiteks oli abikavast komisjoni nõuetekohaselt teavitatud ning komisjon oli selle korduvalt heaks kiitnud, mis tekitas abisaajates õiguspärase ootuse. Teiseks ei võimaldanud abisaajate praegune rahaline olukord Prantsusmaa ametiasutustel eraldatud summat tagasi nõuda.
5. ABI HINDAMINE
5.1. Abi hindamise õiguslik alus
(22)
Kõnealuse abikava hindamisel tuginetakse Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõikele 3.
5.2. Abi olemasolu Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses
(23)
Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõikes 1 on sätestatud:
„Kui aluslepingutes ei ole sätestatud teisiti, on igasugune liikmesriigi poolt või riigi ressurssidest ükskõik missugusel kujul antav abi, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, soodustades teatud ettevõtjaid või teatud kaupade tootmist, siseturuga kokkusobimatu niivõrd, kuivõrd see kahjustab liikmesriikidevahelist kaubandust.”
(24)
Käesoleva juhtumi analüüs seoses Euroopa Liidu lepingu toimimise artikli 107 lõikes 1 esitatud tingimustega.
a) Riigi ressurssidest antav abi
Abikava rahastatakse vahenditest, mis tulenevad õigusaktiga kehtestatud ja maksuhaldurile tasutavast maksutaolisest lõivust ning mis on kehtestatud raadio ja televisiooni kaudu edastatava reklaami müügist saadava tulu suhtes.
Abi antakse seega Prantsuse riigi ressurssidest.
b) Abi, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, soodustades teatud ettevõtjaid või teatud kaupade tootmist
Abikavaga toetatakse ainult raadioteenuse osutajaid. Abi antakse teenuseosutajatele, kelle reklaamitulu on väiksem kui 20 % nende kogukäibest. Nimetatud teenuseosutajad konkureerivad selliste teiste Prantsusmaa territooriumil saateid edastavate raadiojaamadega kuulajate arvu ja reklaamitulu pärast, kelle müügitulu ületab piirmäära ning kes ei saa abikava raames toetust.
Kõnealune abi kahjustab seega või vähemalt ähvardab kahjustada konkurentsi abi saavate ja abi mittesaavate teenuseosutajate vahel.
c) Liikmesriikidevahelise kaubanduse mõjutamine
Prantsusmaa territooriumil edastatavaid raadiosaateid, eelkõige abisaajate edastatud saateid saab kuulata teistes liikmesriikides, kuigi ainult piirialadel. Samuti näis, et õigusnormidega kehtestatud maksutaoline lõiv, millest teatati, kehtis ka teistest liikmesriikidest Prantsusmaa suunas osutatud teenuste reklaamitulu suhtes.
Sellest tulenevalt võib teatatud abikava mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust.
d) Järeldus riigiabi olemasolu kohta
Komisjon on seega arvamusel, et raadioringhäälingutegevuse abikava, millest Prantsusmaa ametiasutused teatasid, kuulub Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 kohaldamisalasse. Kuna kõnealune abikava kujutab endast riigiabi, peab komisjon analüüsima selle kokkusobivust siseturuga. Vastavalt eespool tsiteeritud kohtuotsusele (Régie Networks) tuleb kõnealuse abi rahastamiseks kasutatavat ringhäälingureklaami maksu võtta arvesse selle uurimisel, kas abikava sobib kokku siseturuga.
5.3. Abi kokkusobivus siseturuga vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõigetele 2 ja 3
(25)
Eesmärgi ja kohaldamisala poolest ei vastanud teatatud meede selgelt Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõikes 2 ega artikli 3 punktides a ja b sätestatud tingimustele.
(26)
Abikava eesmärk soodustada Prantsusmaa territooriumil raadioteenuseid osutavaid jaamu, toetades eelkõige kõige väiksema reklaamituluga jaamu, ja tagada meediakanalite paljusus Prantsusmaa territooriumil, on igati õiguspärane eesmärk. Seega võib abisaajatele antud abi uurida vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punktis c esitatud tingimustele. Selles on sätestatud: „Siseturuga kokkusobivaks võib pidada: […] abi teatud majandustegevuse või teatud majanduspiirkondade arengu soodustamiseks, kui niisugune abi ei mõjuta ebasoovitavalt kaubandustingimusi määral, mis oleks vastuolus ühiste huvidega […].” Komisjon peab selles suhtes kaaluma meetme positiivset ja negatiivset mõju.
(27)
Oma varasemates otsustes järeldas komisjon, et kõnealusel abikaval on positiivne mõju ning see sobib kokku siseturuga, eriti seetõttu, et abikava aitab kaasa selgelt määratletud üldhuvi eesmärgile. Abikava eesmärk on soodustada Prantsusmaa territooriumil raadioteenuste osutajate mitmekesisust. See toetab väikeseid, kohaliku kuulajaskonnaga raadiojaamu, võttes arvesse sotsiaalseid, kultuurilisi ja kohalikke huvisid, mis on igati õiguspärane eesmärk. Lisaks ei moonuta abikava naabruskonna sotsiaalse suhtlemise jaamu soodustades oluliselt konkurentsi ega mõjuta kaubandustingimusi ebasoovitavalt määral, mis oleks vastuolus ühiste huvidega. Võttes arvesse kõnealuste jaamade ülesannet ja suurust, on nende ning teistes liikmesriikides sama liiki teenuseid osutavate teenusepakkujate vaheline konkurentsi moonutamine eriti väike. Seetõttu mõjutab kõnealune kava kaubandust väga vähe.
(28)
Dekreedi nr 97-1263 artiklite 3 ja 6 uurimisest selgub siiski, et abikava rahastamine kõnealuse maksulaadse lõivu abil on meetme lahutamatu osa, nagu juba sedastas Euroopa Kohus kohtuasjas Régie Networks tehtud otsuses (punktid 99-112).
(29)
Euroopa Kohus tuletas kohtuasjas Régie Networks tehtud otsuse punktis 89 meelde, et: „abi rahastamise viis võib muuta kogu rahastatava abikava siseturuga kokkusobimatuks. Seetõttu ei või abi kontrollida lahus selle rahastamisviisi tagajärgedest. Vastupidi, komisjon peab abimeetme kontrollimisel tingimata arvestama abi rahastamise viisi, kui see on meetme lahutamatu osa (vt selle kohta eelkõige eespool viidatud kohtuotsus Van Calster jt, punkt 49, ja 15. juuli 2004. aasta otsus kohtuasjas C-345/02: Pearle jt, EKL 2004, lk I-7139, punkt 29).”
(30)
Sellest tulenevalt peab komisjon kõnealust maksu arvesse võtma, kui uurib abikava kokkusobivust siseturuga. Sellega seoses näib kõnealune ringhäälingureklaami maks olevat vastuolus üldpõhimõttega, mida komisjon on ikka ja jälle kinnitanud ning mida Euroopa Kohus on tunnustanud 25. juuni 1970. aasta kohtuotsuses 47/69: Prantsusmaa vs komisjon (EKL 1970, lk 487), mille kohaselt imporditud tooted ja teenused tuleb vabastada kõigist niisugustest maksulaadsetest lõivudest, millest rahastatakse abikava, mille alusel saavad abi ainult oma riigi ettevõtjad. Euroopa Kohus analüüsis seda kohtuasjas Régie Networks tehtud otsuse punktis 115.
(31)
Komisjon on seisukohal, et kui maksust ei vabastata raadioteenuste osutajaid, kelle jaamad paiknevad teistes liikmesriikides ning kes ei saa kasu teavitatud kava raames antud abist, siis see mõjutab kaubandustingimusi ebasoovitavalt määral, mis oleks vastuolus ühiste huvidega. Isegi kui teatatud kavaga ettenähtud abi abisaajatele on õiguspärane ja seda võiks käsitleda siseturuga kokkusobivana, ei kehti sama siiski kõnealuse kava rahastamisviisi suhtes.
6. JÄRELDUSED
(32)
Nimetatud tingimuste alusel järeldab komisjon, et abikava võib kuulutada kokkusobivaks siseturuga, eelkõige arvestades Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punktis c sätestatud kriteeriume. Komisjon ei saa aga kiita heaks kõnealuse kava rahastamisviisi.
(33)
Sellega seoses täheldas komisjon, et - nagu märgiti Prantsusmaa ametiasutuste 23. aprilli 2003. aasta kirjas - on võimatu teha kindlaks (abikava rahastamiseks sisse seatud maksutaolise lõivu maksjate hulgas) Prantsusmaal kõnealuse abikavaga hõlmatud ajavahemikul raadioteenuseid osutanud välisettevõtjaid, kelle jaamad või stuudiod asusid teistes liikmesriikides. Komisjon tunnistab, et nende kindlakstegemine võib olla keeruline halduslikest aspektidest lähtuvalt, sest juhtunust on möödunud palju aega. Siiski ei näi aja möödumine olevat Prantsusmaa ametiasutuste esitatud selgituste põhjal kõnealusel juhul ületamatu takistus maksukohustuslaste kindlakstegemisel. Prantsusmaa ametiasutused on aga märkinud, et nende käsutuses olevate andmete põhjal ei ole võimalik alati kindlaks teha, kas maksukohustuslaste jaamad edastasid saateid Prantsusmaa või teiste liikmesriikide territooriumilt. Sellisel juhul peavad nad kuue kuu jooksul alates käesolevast otsusest teavitamisest maksukohustuslast teavitama individuaalselt tema õigusest saada hüvitist, kui ta edastas saateid Prantsusmaale teisest liikmesriigist. Maksuhaldur peab kasutama kõiki tema käsutuses olevaid vahendeid, et maksukohustuslased kindlaks teha. Seega, kuna ei ole kindel, et Prantsusmaa ametiasutused suudavad kindlaks teha kõik kõnealuse maksu kohustuslased, peavad nad tagasimaksmise meetmetest piisavalt teavitama, nii et asjaomased ettevõtjad võiksid endast märku anda.
(34)
Miski ei takista Prantsusmaal tegelikult anda tundmatutele ettevõtjatele teada nende õigusest nõuda ajavahemikus 1997-2002 põhjendamatult makstud maksud tagasi. Prantsusmaa saab heastada abikava rahastamisviisi kokkusobimatuse siseturuga nii, et maksab tagasi siseturuga kokkusobimatud maksud, täites järgmised tingimused:
-
Prantsusmaa ametiasutused peavad teavitama individuaalselt kõiki asjaomaseid ettevõtjaid, keda on võimalik kindlaks teha, nende õigusest nõuda makstud maks tagasi, ning nad peavad ka avaldama nõuetekohased teated kõikjal Euroopa Liidus ilmuvates erialaajakirjades (14);
-
maksukohustuslastel peab olema tagastusnõude esitamiseks alates nõuetekohase teate ilmumisest aega kolm aastat (15);
-
tagasimaksmine peab toimuma hiljemalt kuue kuu jooksul alates nõude esitamisest (16);
-
tagastatavatele summadele tuleb liita tegelikult kogunenud intress alates maksu maksmise kuupäevast kuni tegeliku tagasimaksmise kuupäevani, see arvutatakse liitintressina, kasutades viitemäärana piirmäära analoogselt sellele, mis on esitatud komisjoni 21. aprilli 2004. aasta määruse (EÜ) nr 794/2004, millega rakendatakse nõukogu määrust (EÜ) nr 659/1999 (millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad EÜ asutamislepingu artikli 93 kohaldamiseks) artiklis 9 (17);
-
Prantsusmaa ametiasutused peavad nõustuma igasuguse mõistliku tõendiga, mida asjaomased ettevõtjad maksu maksmise tõendamiseks esitavad;
-
tagasimakse õigust ei saa seada sõltuvusse teistest tingimustest;
-
Prantsusmaa ametiasutused saadavad tagasimaksmise menetluse seisu kohta komisjonile korrapäraseid aruandeid iga kuue kuu järel alates käesolevast otsusest teatavakstegemisest,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Prantsusmaa rakendatud abikava sobib kokku siseturuga artikliga 2 ette nähtud tingimustel.
Artikkel 2
Selleks et lõpetada nende välismaiste ringhäälinguettevõtjate diskrimineerimine, kes maksid Prantsuse riigile ringhäälingureklaami maksu, ilma et neil oleks olnud võimalus saada abikavast kasu, peavad Prantsusmaa ametiasutused maksma välisettevõtjatele tagasi ajavahemikus 1997-2002 kogutud maksutaolise lõivu. Nad peavad hiljemalt kuue kuu jooksul alates käesoleva otsuse teatavakstegemist teavitama maksu tagasimaksmisest kõiki maksukohustuslasest ettevõtjaid kõikidel juhtudel, mil neil on võimalik nad kindlaks teha, ning avaldama nõuetekohase teate, et asjaomased ettevõtjad võiksid endast märku anda, andes neile tagastusnõude esitamiseks aega kolm aastat (18). Pärast sellise teate avaldamist ja kõnealuste ettevõtjate esitatud tõendite põhjal peab Prantsusmaa hiljemalt kuue kuu jooksul alates tagastusnõude esitamisest tagasi maksma siseturuga kokkusobimatu maksu, millele on juurde liidetud tegelikult kogunenud intress, mis arvutatakse liitintressina, kasutades viitemäärana piirmäära analoogselt sellele, mis on esitatud määruse (EÜ) nr 794/2004 artiklis 9.
Artikkel 3
Kahe kuu jooksul pärast käesoleva otsuse teatavakstegemist teatab Prantsusmaa komisjonile meetmed, mida on võetud otsuse järgmiseks.
Ta saadab komisjonile iga kuue kuu järel alates käesoleva otsuse teatavakstegemisest korrapäraseid aruandeid artiklis 2 osutatud tagasimaksmise menetluse seisu kohta kuni kolmeaastase tähtaja möödumiseni artiklis 2 osutatud viimaste asjakohaste teavitusmeetmete võtmisest.
Artikkel 4
Käesolev otsus on adresseeritud Prantsuse Vabariigile.
Brüssel, 29. september 2010