РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 904/2010 НА СЪВЕТА
от 7 октомври 2010 година
относно административното сътрудничество и борбата с измамите в областта на данъка върху добавената стойност
(преработена версия)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 113 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
като взе предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (2),
в съответствие със специална законодателна процедура,
като има предвид, че:
(1)
Регламент (ЕО) № 1798/2003 на Съвета от 7 октомври 2003 г. относно административното сътрудничество в областта на данъка върху добавената стойност (3) е бил неколкократно съществено изменян. Тъй като предстои да се направят допълнителни изменения, посоченият регламент следва да бъде преработен с оглед на постигане на яснота.
(2)
Предвидените в Регламент (ЕО) № 1798/2003 инструменти за борба с измамите с данъка върху добавената стойност (наричан по-нататък „ДДС“) следва да бъдат подобрени и допълнени съгласно заключенията на Съвета от 7 октомври 2008 г., Съобщението на Комисията до Съвета, Европейския парламент и Европейския икономически и социален комитет относно координирана стратегия за засилване на борбата с измамите с ДДС в Европейския съюз и доклада на Комисията до Съвета и Европейския парламент относно прилагането на Регламент (ЕО) № 1798/2003 на Съвета относно административно сътрудничество в областта на ДДС (наричан по-нататък „докладът на Комисията“). Необходими са също така уточнения на разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1798/2003 от езиков и практически характер.
(3)
Избягването и укриването на данъци, надхвърлящи границите на държавите-членки, водят до бюджетни загуби и до нарушаване на принципа за справедливо данъчно облагане. Те също така могат да доведат до нарушения в движението на капитали и в условията на конкуренция. По този начин те засягат функционирането на вътрешния пазар.
(4)
Борбата с укриването на ДДС изисква тясно сътрудничество между компетентните органи на всяка държава-членка, отговорна за прилагането на разпоредбите в тази област.
(5)
Мерките за хармонизиране на данъчното законодателство, които се предприемат за завършването на вътрешния пазар, следва да включват създаването на обща система за сътрудничество между държавите-членки, особено по отношение на обмена на информация, чрез която компетентните органи на тези държави-членки се задължават да си съдействат помежду си и да си сътрудничат с Комисията с цел осигуряване на правилното облагане с ДДС на доставките на стоки и услуги, вътреобщностното придобиване на стоки и вноса на стоки.
(6)
Административното сътрудничество не следва да води до неоправдано прехвърляне на административна тежест между държавите-членки.
(7)
Държавите-членки следва да си сътрудничат с цел събиране на дължимия данък, за да гарантират правилното определяне на ДДС. Следователно те трябва не само да извършват мониторинг върху правилното облагане с дължимия данък на своята територия, но следва също така да предоставят съдействие на други държави-членки за гарантиране на правилното облагане с данъка, който е свързан с дейност, която се извършва на тяхната територия, но който е дължим в друга държава-членка.
(8)
Мониторингът върху правилното облагане с ДДС на облагаемите трансгранични сделки в държава-членка, различна от тази, в която е установен доставчикът на стоки или услуги, в много случаи зависи от информацията, с която разполага държавата-членка по установяване или която може да бъде събрана по-лесно от тази държава-членка. Следователно ефективният надзор върху тези сделки зависи от това държавата-членка по установяването да събере или да бъде в състояние да събере тази информация.
(9)
За създаването на системата за „обслужване на едно гише“, предвидена в Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 г. относно общата система на данъка върху добавената стойност (4), и за прилагането на процедурата по възстановяване на данъчно задължени лица, които не са установени в държавата-членка по възстановяване, предвидена в Директива 2008/9/ЕО на Съвета от 12 февруари 2008 г. за определяне на подробни правила за възстановяването на данъка върху добавената стойност, предвидено в Директива 2006/112/ЕО, на данъчно задължени лица, неустановени в държавата-членка по възстановяване, но установени в друга държава-членка (5), са необходими правила за обмена и съхраняването на информация от държавите-членки.
(10)
При трансгранични хипотези е важно да бъдат посочени конкретно задълженията на всяка държава-членка, за да се осигури възможност за ефективен мониторинг на данъка в държавата-членка, в която той се дължи.
(11)
Електронното съхраняване и предаване на определени данни за целите на контрола върху ДДС е абсолютно необходимо за правилното функциониране на системата за ДДС. Те дават възможност за бърз обмен на информация и автоматизиран достъп до информация, което подпомага борбата срещу измамите. Това може да се постигне чрез подобряването на базите данни за данъчно задължените по ДДС лица и техните вътреобщностни сделки посредством включването в тези бази данни на набор от данни за данъчно задължените лица и за извършваните от тях сделки.
(12)
Държавите-членки следва да прилагат съответните процедури за проверка, за да се гарантира актуалността, съпоставимостта и качеството на информацията, с което да се повиши надеждността ѝ. Следва да бъдат ясно определени условията за обмен и за автоматизиран достъп на държавите-членки до електронно съхраняваните данни.
(13)
За ефективната борба с измамите е необходимо да се осигури възможност за обмен на информация без предварително запитване. За да се улесни обменът на информация, следва да се определят категориите, за които е необходимо да се осъществява автоматичен обмен.
(14)
Както е посочено в доклада на Комисията, предоставянето на обратна информация е подходящ начин да се гарантира постоянното повишаване на качеството на обменяната информация. Ето защо следва да се установи рамка за предоставянето на обратна информация.
(15)
За ефективния мониторинг на ДДС върху трансгранични сделки е необходимо в рамките на административното сътрудничество да се предвиди възможност за едновременни контролни действия от държавите-членки и за присъствието на длъжностни лица на една държава-членка на територията на друга държава-членка.
(16)
Потвърждаването онлайн на валидността на идентификационните номера за целите на ДДС е все по-често използвано от операторите средство. Системата за потвърждаване на валидността на идентификационните номера за целите на ДДС следва да осигурява на операторите автоматизирано потвърждаване на необходимата информация.
(17)
Когато доставят стоки или услуги на клиенти, установени на територията на друга държава-членка, някои данъчно задължени лица имат специални задължения, различни от съществуващите в държавата-членка, в която са установени, по-специално по отношение на фактурирането. Следва да се въведе механизъм, чрез който на тези данъчно задължени лица се осигурява лесно достъпна информация за този вид задължения.
(18)
Скорошният практически опит във връзка с прилагането на Регламент (ЕО) № 1798/2003 по отношение на борбата срещу верижните измами показа, че в някои случаи въвеждането на механизъм за много по-бърз обмен на информация, включително информация в по-голямо количество и за по-конкретни цели, е от съществено значение за ефективната борба срещу измамите. В съответствие със заключенията на Съвета от 7 октомври 2008 г. в рамките на настоящия регламент за всички държави-членки следва да бъде създадена децентрализирана мрежа без юридическа правосубектност, наречена Eurofisc, с която да се насърчава и улеснява многостранното и децентрализираното сътрудничество, като се предоставя възможност за целенасочени и бързи действия за борба със специфични видове измами.
(19)
Държавата-членка по потребление носи основната отговорност за това да следи за спазването на задълженията на неустановените доставчици. За тази цел прилагането на временния специален режим за услуги, извършвани по електронен път, предвиден в дял ХII, глава 6 от Директива 2006/112/ЕО, налага определянето на правила във връзка с предоставянето на информация и прехвърлянето на парични суми между държавата-членка по регистрация и държавата-членка по потребление.
(20)
Информацията, предоставена на някоя държава-членка от трети държави, може да се окаже от полза за други държави-членки. Също така информацията, предоставена на някоя държава-членка от други държави-членки, може да бъде от полза за трети държави. Ето защо следва да се уточнят условията за обмен на такава информация.
(21)
Националните правила относно банковата тайна не следва да представляват пречка за прилагането на настоящия регламент.
(22)
Настоящият регламент не следва да засяга останалите мерки, приети на равнището на Съюза, които подпомагат борбата с измамите в областта на ДДС.
(23)
С оглед на ефективността, бързината и поради съображения, свързани с разходите, е необходимо, когато това е възможно, предаването на информация съгласно настоящия регламент да се извършва по електронен път.
(24)
Предвид факта, че някои молби се повтарят често, както и предвид езиковото многообразие в Съюза, е важно да се разшири използването на стандартни формуляри при обмена на информация, така че молбите за предоставяне на информация да бъдат разглеждани по-бързо.
(25)
Предвидените в настоящия регламент срокове за предоставяне на информация следва да се тълкуват като максимални срокове, които не трябва да бъдат превишавани, като принципът е, че за да може сътрудничеството да е ефективно, запитаната държава-членка следва да предоставя без допълнително забавяне информацията, с която вече разполага.
(26)
За целите на настоящия регламент е необходимо да се имат предвид ограниченията на определени права и задължения, предвидени в Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 г. за защитата на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (6), за да се осигури защита на интересите по член 13, параграф 1, буква д) от тази директива. Подобни ограничения са необходими и пропорционални предвид възможните загуби на приходи за държавите-членки и предвид решаващото значение на информацията, обхваната от настоящия регламент, за ефективната борба с измамите.
(27)
Доколкото мерките, необходими за прилагането на настоящия регламент, са мерки от общ характер по смисъла на член 2 от Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. за установяване на условията и реда за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (7), те трябва да бъдат приети в съответствие с процедурата по регулиране, предвидена в член 5 от посоченото решение,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
1. С настоящия регламент се определят условията, при които компетентните органи на държавите-членки, отговорни за прилагането на законодателството в областта на ДДС, трябва да сътрудничат помежду си и с Комисията за осигуряване спазването на това законодателство.
За тази цел в настоящия регламент се определят правилата и процедурите, които позволяват на компетентните органи на държавите-членки да си сътрудничат и обменят помежду си всякаква информация, която би подпомогнала правилното определяне на ДДС, мониторинга върху правилното облагане с ДДС, по-специално по отношение на вътреобщностните доставки, и борбата с измамите в областта на ДДС. В него се определят по-специално правилата и процедурите, в съответствие с които държавите-членки събират и обменят посочената информация по електронен път.
2. В настоящия регламент се определят условията, при които посочените в параграф 1 органи съдействат за защитата на приходите от ДДС във всички държави-членки.
3. Настоящият регламент не засяга прилагането на правилата за взаимопомощ по наказателни дела на територията на държавите-членки.
4. В настоящия регламент се определят и правилата и процедурите за обмен по електронен път на информация за ДДС върху услуги, предоставяни по електронен път, в съответствие със специалния режим, предвиден в дял ХII, глава 6 от Директива 2006/112/ЕО, а също и за всеки последващ обмен на информация и, доколкото става въпрос за услуги, обхванати от този специален режим - за паричните преводи между компетентните органи на държавите-членки.
Член 2
1. За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
„централно звено за връзка“ означава службата, определена съгласно член 4, параграф 1, която носи основната отговорност за контактите с други държави-членки в областта на административното сътрудничество;
б)
„отдел за връзка“ означава всяка служба, различна от централното звено за връзка, определена от компетентния орган съгласно член 4, параграф 2 за целите на прекия обмен на информация въз основа на настоящия регламент;
в)
„компетентно длъжностно лице“ означава всяко длъжностно лице, оправомощено от компетентния орган съгласно член 4, параграф 3 да осъществява пряк обмен на информация въз основа на настоящия регламент;
г)
„запитващ орган“ означава централното звено за връзка, отдел за връзка или компетентно длъжностно лице на държава-членка, което отправя молба за съдействие от името на компетентния орган;
д)
„запитан орган“ означава централното звено за връзка, отдел за връзка или компетентно длъжностно лице на държава-членка, което получава молба за съдействие от името на компетентния орган;
е)
„вътреобщностни сделки“ означава вътреобщностна доставка на стоки или на услуги;
ж)
„вътреобщностна доставка на стоки“ означава всяка доставка на стоки, която трябва да бъде декларирана в обобщената декларация, предвидена в член 262 от Директива 2006/112/ЕО;
з)
„вътреобщностна доставка на услуги“ означава всяка доставка на услуги, която трябва да бъде декларирана в обобщената декларация, предвидена в член 262 от Директива 2006/112/ЕО;
и)
„вътреобщностно придобиване на стоки“ означава придобиване на правото за разпореждане като собственик на движими вещи съгласно член 20 от Директива 2006/112/ЕО;
й)
„идентификационен номер за целите на ДДС“ означава номерът, предвиден в членове 214, 215 и 216 от Директива 2006/112/ЕО;
к)
„административно разследване“ означава всички видове контролни действия, проверки и други действия, предприети от държавите-членки при изпълнение на техните задължения с оглед гарантирането на правилното прилагане на законодателството в областта на ДДС;
л)
„автоматичен обмен“ означава системно предоставяне на предварително определена информация на друга държава-членка без предварително запитване;
м)
„спонтанен обмен “ означава несистематично предоставяне на информация на друга държава-членка, по което и да е време и без предварително запитване;
н)
„лице“ означава:
i)
физическо лице;
ii)
юридическо лице;
iii)
сдружение на лица, по отношение на което действащото законодателство предвижда способността да извършва правни действия, но което няма статус на юридическо лице; или
iv)
всяка друга правна фигура, независимо от нейното естество и форма, която има юридическа правосубектност и извършва сделки, които подлежат на облагане с ДДС;
о)
„автоматизиран достъп“ означава възможност за незабавен достъп до електронна система с цел справка със съдържаща се в нея информация;
п)
„по електронен път“ означава чрез използване на електронно оборудване за обработка (включително дигитално компресиране) и съхраняване на данни, чрез използване на кабели, радиопредаване, оптични технологии или други електромагнитни средства;
р)
„мрежа CCN/CSI“ означава обща платформа, която се основава на обща комуникационна мрежа (наричана по-нататък „CCN“) и общ системен интерфейс (наричан по-нататък „CSI“), разработени от Съюза с цел да гарантират предаването на данни по електронен път между компетентните органи в областта на митническото и данъчното облагане;
с)
„едновременни контролни действия“ означава съгласувани проверки на данъчното състояние на данъчно задължено лице или на свързани данъчно задължени лица, организирани от две или повече участващи държави-членки, които имат общи или допълващи се интереси.
2. От 1 януари 2015 г. определенията в членове 358, 358а и 369а от Директива 2006/112/ЕО се прилагат и за целите на настоящия регламент.
Член 3
Компетентните органи са органите, от името на които се прилага настоящият регламент, пряко или чрез делегиране на права.
До 1 декември 2010 г. всяка държава-членка уведомява Комисията за това кой е нейният компетентен орган за целите на настоящия регламент, като впоследствие незабавно уведомява Комисията за всяка свързана с него промяна.
Комисията предоставя на държавите-членки списък с всички компетентни органи и публикува тази информация в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 4
1. Всяка държава-членка определя едно централно звено за връзка, на което делегира основната отговорност за осъществяване на контакти с други държави-членки в областта на административното сътрудничество. Тя уведомява Комисията и останалите държави-членки за това. На централното звено за връзка може да се възложи и отговорността за осъществяването на контакти с Комисията.
2. Компетентният орган на всяка държава-членка може да определи отдели за връзка. Централното звено за връзка отговаря за поддържането на актуален списък на отделите за връзка и за предоставянето на този списък на централните звена за връзка на останалите заинтересовани държави-членки.
3. Компетентният орган на всяка държава-членка може допълнително да посочи, в съответствие с определените от него условия, компетентни длъжностни лица, които да осъществяват пряк обмен на информация въз основа на настоящия регламент. В този случай компетентният орган може да ограничи обхвата на правомощията им. Централното звено за връзка отговаря за поддържането на актуален списък на тези лица и за предоставянето на този списък на централните звена за връзка на останалите заинтересовани държави-членки.
4. Длъжностните лица, които обменят информация по членове 28, 29 и 30, във всички случаи се считат за компетентни длъжностни лица за тази цел в съответствие с условията, определени от компетентните органи.
Член 5
Когато даден отдел за връзка или компетентно длъжностно лице изпраща или получава молба или отговор на молба за съдействие, то задължително уведомява за това централното звено за връзка на своята държава-членка съгласно условията, определени от това звено.
Член 6
Когато даден отдел за връзка или компетентно длъжностно лице получава молба за съдействие, налагаща действия извън неговата териториална или оперативна компетентност, молбата незабавно се препраща на централното звено за връзка на неговата държава-членка, като запитващият орган се уведомява за това. В този случай срокът, определен в член 10, започва да тече от деня след изпращането на молбата за съдействие на централното звено за връзка.
ГЛАВА II
ОБМЕН НА ИНФОРМАЦИЯ ПРИ ПОИСКВАНЕ
РАЗДЕЛ 1
Молба за информация и за административно разследване
Член 7
1. По молба на запитващия орган запитаният орган предоставя информацията по член 1, включително и тази, свързана с конкретен случай или случаи.
2. С цел предаване на информацията по параграф 1 запитаният орган организира провеждането на всички административни разследвания, необходими за получаване на тази информация.
3. До 31 декември 2014 г. молбата по параграф 1 може да съдържа мотивирана молба за провеждането на административно разследване. Ако запитаният орган прецени, че административното разследване не е необходимо, той незабавно уведомява запитващия орган за мотивите за това решение.
4. От 1 януари 2015 г. молбата по параграф 1 може да съдържа мотивирана молба за провеждането на специфично административно разследване. Ако запитаният орган прецени, че административното разследване не е необходимо, той незабавно уведомява запитващия орган за мотивите за това решение.
Независимо от разпоредбите на първа алинея, провеждането на разследване относно сумите, декларирани от данъчно задължено лице във връзка с доставките на изброените в приложение I стоки или услуги, които са извършени от данъчно задължено лице, установено в държавата-членка на запитания орган, и са облагаеми в държавата-членка на запитващия орган, може да бъде отказано само:
а)
на основанията, предвидени в член 54, параграф 1, въз основа на преценка от страна на запитания орган в съответствие с декларация за най-добрите практики относно връзката между настоящия параграф и член 54, параграф 1, която се приема в съответствие с процедурата, предвидена в член 58, параграф 2,
б)
на основанията, предвидени в член 54, параграфи 2, 3 и 4, или
в)
на основание, че запитаният орган вече е предоставил на запитващия орган информация относно същото данъчно задължено лице, вследствие на административно разследване, проведено преди по-малко от две години.
Когато запитаният орган откаже да проведе административно разследване по втора алинея, на основанията, предвидени в букви а) или б), той въпреки това предоставя на запитващия орган данни за датите и стойността на всички съответни доставки на стоки и услуги, извършени от данъчно задълженото лице в държавата-членка на запитващия орган през последните две години.
5. За получаване на исканата информация или при провеждане на исканото административно разследване запитаният орган или административният орган, към когото запитаният орган се обръща за съдействие, действа така, както би действал в свой интерес или по искане на друг орган в неговата държава-членка.
Член 8
Молбите за информация и за административно разследване съгласно член 7 се изпращат, като се използва стандартен формуляр, утвърден в съответствие с процедурата, предвидена в член 58, параграф 2, освен в случаите, предвидени в член 50, или в изключителни случаи, в които запитващият орган счита, че стандартният формуляр не е подходящ, като посочва мотивите за това.
Член 9
1. По молба на запитващия орган запитаният орган му предава необходимата информация, която получава или с която разполага, както и резултатите от административните разследвания под формата на доклади, декларации или други документи, или заверени копия или извлечения от тях.
2. Оригинали на документи се предоставят само ако това не противоречи на действащите разпоредби в държавата-членка, в която е установен запитаният орган.
РАЗДЕЛ 2
Срок за предоставяне на информация
Член 10
Запитаният орган предоставя информацията по членове 7 и 9 във възможно най-кратък срок, но не по-късно от три месеца след датата на получаване на молбата.
Въпреки това в случаите, когато запитаният орган вече разполага с необходимата информация, срокът се намалява до не повече от един месец.
Член 11
В определени специални категории случаи запитващият и запитаният орган могат да се споразумеят за прилагането на срокове, различни от предвидените в член 10.
Член 12
Когато запитаният орган не е в състояние да отговори на молбата в срок, той незабавно писмено уведомява запитващия орган за причините за това и посочва срок, в който счита, че ще бъде в състояние да отговори.
ГЛАВА III
ОБМЕН НА ИНФОРМАЦИЯ БЕЗ ПРЕДВАРИТЕЛНО ЗАПИТВАНЕ
Член 13
1. Компетентният орган на всяка държава-членка предава без предварително запитване информацията по член 1 на компетентния орган на всяка друга заинтересована държава-членка в следните случаи:
а)
когато се счита, че данъчното облагане се извършва в държавата-членка по местоназначение, и информацията, предоставена от държавата-членка по произход, е необходима за гарантиране на ефективността на системата за контрол на държавата-членка по местоназначение;
б)
когато една държава-членка има основания да счита, че законодателството в областта на ДДС е било нарушено или има вероятност да е било нарушено в другата държава-членка;
в)
когато съществува риск от данъчни загуби в другата държава-членка.
2. Обменът на информация без предварително запитване е автоматичен, в съответствие с член 14, или спонтанен, в съответствие с член 15.
3. Информацията се предава посредством стандартни формуляри, утвърдени в съответствие с процедурата, предвидена в член 58, параграф 2.
Член 14
1. В съответствие с процедурата, предвидена в член 58, параграф 2, се определя следното:
а)
точните категории информация, подлежаща на автоматичен обмен;
б)
честотата на автоматичния обмен на всяка категория информация; и
в)
практическите ред и условия за автоматичния обмен на информация.
Дадена държава-членка може да се въздържи от участие в автоматичния обмен на информация по отношение на една или повече от посочените категории, когато събирането на информация за целите на обмена би довело до налагането на нови задължения на платците на ДДС или би наложило несъразмерна административна тежест на държавата-членка.
Резултатът от автоматичния обмен на информация за всяка категория се проверява веднъж годишно от комитета, посочен в член 58, параграф 1, за да се гарантира, че този вид обмен се осъществява само когато той е най-ефикасното средство за обменяне на информацията.
2. От 1 януари 2015 г. компетентният орган на всяка държава-членка извършва по-специално автоматичен обмен на информация, за да се даде възможност на държавите-членки по потребление да проверят дали данъчно задължените лица, които не са установени на тяхната територия, правилно декларират и плащат дължимия ДДС върху далекосъобщителните услуги, услугите по разпространение на радио и телевизия и услугите, извършвани по електронен път, без оглед на това дали тези данъчно задължени лица прилагат специалния режим, предвиден в дял XII, глава 6, раздел 3 от Директива 2006/112/ЕО. Държавата-членка по установяване уведомява държавата-членка по потребление за всички забелязани несъответствия.
Член 15
В рамките на спонтанния обмен компетентните органи на държавите-членки предават на компетентните органи на останалите държави-членки всякаква информация по член 13, параграф 1, която не е била предадена посредством автоматичния обмен по член 14, която им е известна и която считат, че може да послужи на тези компетентни органи.
ГЛАВА IV
ОБРАТНА ИНФОРМАЦИЯ
Член 16
Когато компетентен орган предоставя информация по членове 7 или 15, той може да поиска от получаващия информацията компетентен орган да предостави обратна информация в тази връзка. Ако бъде направено такова искане, получаващият информация компетентен орган, без да нарушава правилата за данъчната тайна и защитата на данните, приложими в неговата държава-членка, във възможно най-кратък срок изпраща обратна информация на компетентния орган, който е предоставил информацията, при условие че това не води до несъразмерна административна тежест. Практическите ред и условия се определят в съответствие с процедурата, предвидена в член 58, параграф 2.
ГЛАВА V
СЪХРАНЕНИЕ И ОБМЕН НА СПЕЦИФИЧНА ИНФОРМАЦИЯ
Член 17
1. Всяка държава-членка съхранява в електронна система следната информация:
а)
информацията, която събира в съответствие с дял ХI, глава 6 от Директива 2006/112/ЕО;
б)
идентификационните данни и данните относно дейността, правния статус и адреса на лицата, на които е издала идентификационен номер за целите на ДДС, събрани съгласно член 213 от Директива 2006/112/ЕО, както и датата на издаване на този номер;
в)
данните относно издадените от нея идентификационни номера за целите на ДДС, които са станали невалидни, както и датата, от която тези номера са невалидни; и
г)
информацията, която събира в съответствие с членове 360, 361, 364 и 365 от Директива 2006/112/ЕО, както и - от 1 януари 2015 г. - информацията, която събира в съответствие с членове 369в, 369е и 369ж от Директива 2006/112/ЕО.
2. Техническите въпроси, свързани с извършването на автоматично запитване във връзка с информацията по параграф 1, букви б), в) и г), се уреждат в съответствие с процедурата, предвидена в член 58, параграф 2.
Член 18
За да се позволи използването на информацията по член 17 в рамките на процедурите, предвидени в настоящия регламент, тази информация трябва да бъде на разположение най-малко пет години след края на първата календарна година, през която е разрешен достъпът до нея.
Член 19
Държавите-членки гарантират, че информацията, която е на разположение в електронната система по член 17, е актуална, пълна и точна.
В съответствие с процедурата, предвидена в член 58, параграф 2, се определят критерии, за да се установи кои промени не са уместни, важни или полезни и следователно може да не се правят.
Член 20
1. Информацията по член 17 се въвежда незабавно в електронната система.
2. Чрез дерогация от параграф 1, информацията по член 17, параграф 1, буква а) се въвежда в електронната система не по-късно от един месец след края на периода, за който се отнася информацията.
3. Чрез дерогация от параграфи 1 и 2, ако в електронната система трябва да бъде коригирана или добавена информация съгласно член 19, тя трябва да се въведе най-късно един месец след периода, през който е събрана информацията.
Член 21
1. Всяка държава-членка предоставя на компетентния орган на всяка друга държава-членка автоматизиран достъп до информацията, съхранявана съгласно член 17.
2. По отношение на информацията по член 17, параграф 1, буква а) се предоставя достъп най-малко до следните данни:
а)
идентификационните номера за целите на ДДС, издадени от държавата-членка, получаваща информацията;
б)
общата стойност на всички вътреобщностни доставки на стоки и общата стойност на всички вътреобщностни доставки на услуги на лица, притежаващи идентификационен номер за целите на ДДС, посочен в буква а), извършени от всички оператори, регистрирани за целите на ДДС в държавата-членка, предоставяща информацията;
в)
идентификационните номера за целите на ДДС на лицата, извършили доставките на стоки и услуги, посочени в буква б);
г)
общата стойност на доставките на стоки и услуги, посочени в буква б), извършени от всяко лице, посочено в буква в), на всяко лице, притежаващо идентификационен номер за целите на ДДС, посочен в буква а);
д)
общата стойност на доставките на стоки и услуги, посочени в буква б), извършени от всяко лице, посочено в буква в), на всяко лице, притежаващо идентификационен номер за целите на ДДС, издаден му от друга държава-членка, при следните условия:
i)
достъпът е свързан с разследване по подозрение в измама;
ii)
достъпът е осъществен посредством длъжностно лице за връзка на Eurofisc по член 36, параграф 1, което притежава личен потребителски идентификатор за електронните системи, което му осигурява достъп до тази информация; и
iii)
достъпът се предоставя само през нормалното работно време.
Стойностите по параграф 2, букви б), г) и д) се посочват във валутата на държавата-членка, която предоставя информацията, и се отнасят до периодите за подаване на обобщените декларации за съответното данъчно задължено лице, изготвени в съответствие с член 263 от Директива 2006/112/ЕО.
Член 22
1. За да обезпечат в разумна степен пред данъчните администрации качеството и надеждността на информацията, която се предоставя чрез електронната система по член 17, държавите-членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че данните, предоставени от данъчно задължените лица и данъчно незадължените юридически лица при регистрирането за целите на ДДС съгласно член 214 от Директива 2006/112/ЕО, са, по тяхна преценка, пълни и точни.
Държавите-членки прилагат процедури за проверка на тези данни в зависимост от резултатите от извършената от тях оценка на риска. Проверките се извършват по принцип преди регистрацията за целите на ДДС или - в случаите, в които през периода преди регистрацията се извършват само предварителни проверки - не по-късно от шест месеца след тази регистрация.
2. Държавите-членки уведомяват комитета, посочен в член 58, параграф 1, за мерките, прилагани на национално равнище с цел осигуряване качеството и надеждността на информацията в съответствие с параграф 1.
Член 23
Държавите-членки гарантират, че в електронната система по член 17 от настоящия регламент ще бъде посочено, че идентификационният номер за целите на ДДС, посочен в член 214 от Директива 2006/112/ЕО, е невалиден, най-малко в някой от следните случаи:
а)
когато регистрирани за целите на ДДС лица са заявили, че вече не извършват икономическа дейност по смисъла на член 9 от Директива 2006/112/ЕО или когато компетентната данъчна администрация е установила, че вече не извършват такава дейност. Данъчната администрация може да приеме по-специално, че дадено лице вече не извършва икономическа дейност, ако, въпреки че е било длъжно да го направи, това лице не е подавало декларации по ДДС и обобщени декларации в рамките на една година след изтичането на срока за подаването на първата неподадена декларация или обобщена декларация. Въпреки това лицето има право да докаже по друг начин, че извършва икономическа дейност;
б)
когато лица са декларирали неверни данни, за да бъдат регистрирани за целите на ДДС, или когато не са уведомили за промени в тези данни, в случай че, ако промените бяха известни на данъчната администрация, тя би отказала или би прекратила регистрацията за целите на ДДС.
Член 24
Когато компетентните органи на държавите-членки осъществяват обмен на информация по електронен път за целите на членове 17-21, те предприемат всички необходими мерки, за да осигурят спазването на разпоредбите на член 55.
Държавите-членки отговарят за разработването на системите си по начина, необходим за осъществяването на обмена на тази информация чрез мрежата CCN/CSI.
ГЛАВА VI
МОЛБА ЗА УВЕДОМЯВАНЕ ПО АДМИНИСТРАТИВЕН ПЪТ
Член 25
По молба на запитващия орган и в съответствие с правилата за съобщаване на подобни актове в държавата-членка, в която е установен запитаният орган, той уведомява адресата за всички актове и решения, издадени от компетентните органи и свързани с прилагането на законодателството в областта на ДДС на територията на държавата-членка, в която е установен запитващият орган.
Член 26
Молбите за уведомяване, в които се посочва предметът на акта или решението, които да бъдат съобщени, съдържат името, адреса и всяка друга необходима информация за идентифициране на адресата.
Член 27
Запитаният орган уведомява незабавно запитващия орган за отговора си на молбата за уведомяване, и по-специално за датата на съобщаване на решението или акта на адресата.
ГЛАВА VII
ПРИСЪСТВИЕ В АДМИНИСТРАТИВНИТЕ СЛУЖЕБНИ ПОМЕЩЕНИЯ И УЧАСТИЕ В АДМИНИСТРАТИВНИ РАЗСЛЕДВАНИЯ
Член 28
1. По споразумение между запитващия орган и запитания орган и в съответствие с реда и условията, определени от последния, длъжностни лица, оправомощени от запитващия орган, могат, с цел да обменят информацията по член 1, да присъстват в служебните помещения на административните органи на запитаната държава-членка или на всяко друго място, където тези органи изпълняват задълженията си. Когато исканата информация се съдържа в документи, до които длъжностните лица на запитания орган имат достъп, на длъжностните лица на запитващия орган се предоставят копия от тях.
2. По споразумение между запитващия орган и запитания орган и в съответствие с реда и условията, определени от последния, длъжностни лица, оправомощени от запитващия орган, могат, с цел да обменят информацията по член 1, да присъстват по време на административните разследвания, провеждани на територията на запитаната държава-членка. Административните разследвания се провеждат единствено от длъжностните лица на запитания орган. Длъжностните лица на запитващия орган не могат да упражняват правомощията по извършване на проверка, които притежават длъжностните лица на запитания орган. Те могат обаче да получат достъп до същите помещения и документи както длъжностните лица на запитания орган, посредством служителите на запитания орган и единствено за целите на провеждането на административното разследване.
3. Длъжностните лица на запитващия орган, които се намират в друга държава-членка в съответствие с параграфи 1 и 2, трябва да могат по всяко време да представят оправомощаващ ги писмен документ, удостоверяващ самоличността и служебното им качество.
ГЛАВА VIII
ЕДНОВРЕМЕННИ КОНТРОЛНИ ДЕЙСТВИЯ
Член 29
Държавите-членки могат да се споразумеят да извършват едновременни контролни действия, в случай че считат такива контролни действия за по-ефективни от действията, извършвани само от една държава-членка.
Член 30
1. Всяка държава-членка самостоятелно избира данъчно задължените лица, които възнамерява да предложи за едновременни контролни действия. Компетентният орган на тази държава-членка уведомява съответните компетентни органи на останалите заинтересовани държави-членки за случаите, предложени за едновременни контролни действия. Той посочва мотивите за своя избор, доколкото това е възможно, като предоставя информацията, довела до това решение. Той посочва и периода, през който следва да се извършат тези контролни действия.
2. Компетентният орган на държавата-членка, получила предложението за едновременни контролни действия, потвърждава съгласието си или мотивира отказа си пред съответния орган по принцип в срок от две седмици от получаване на предложението, но най-късно в рамките на един месец.
3. Всеки компетентен орган на заинтересованите държави-членки определя свой представител, отговарящ за надзора и координацията на контролните действия.
ГЛАВА IХ
ПРЕДОСТАВЯНЕ НА ИНФОРМАЦИЯ ЗА ДАНЪЧНО ЗАДЪЛЖЕНИТЕ ЛИЦА
Член 31
1. Компетентните органи на всяка държава-членка гарантират, че на лицата, участващи във вътреобщностна доставка на стоки или на услуги, както и на неустановените данъчно задължени лица, доставящи далекосъобщителните услуги, услуги по разпространение на радио и телевизия и услуги, извършвани по електронен път, и по-специално посочените в приложение II към Директива 2006/112/ЕО, е разрешено да получават за целите на този вид сделки потвърждение по електронен път на валидността на идентификационния номер за целите на ДДС на което и да е конкретно лице, както и на съответните имена и адрес. Тази информация трябва да съответства на данните по член 17.
2. Всяка държава-членка потвърждава по електронен път името и адреса на лицето, на което е бил издаден идентификационен номер за целите на ДДС в съответствие с приложимите национални разпоредби за защита на данните.
3. През предвидения в член 357 от Директива 2006/112/ЕО срок параграф 1 от настоящия член не се прилага за неустановените данъчно задължени лица, които извършват далекосъобщителни услуги или услуги по разпространение на радио и телевизия.
Член 32
1. Въз основа на предоставената от всяка държава-членка информация Комисията публикува на своя уебсайт данни за разпоредбите, утвърдени от всяка държава-членка, която транспонира дял XI, глава 3 от Директива 2006/112/ЕО.
2. Изискванията относно съдържанието на информацията и формата на предоставянето ѝ, се определят в съответствие с процедурата, предвидена в член 58, параграф 2.
ГЛАВА Х
EUROFISC
Член 33
1. С цел насърчаване на многостранното сътрудничество в борбата с измамите в областта на ДДС, с настоящата глава се създава мрежа за бърз обмен на целева информация между държавите-членки, по-нататък наричана Eurofisc.
2. В рамките на Eurofisc държавите-членки:
а)
създават многостранен механизъм за ранно предупреждение за борба с измамите в областта на ДДС;
б)
координират бързия многостранен обмен на целева информация в областите, в които действа Eurofisc (наричани по-нататък области на дейност на Eurofisc);
в)
координират работата на длъжностните лица за връзка на участващите държави-членки, когато предприемат действия по отношение на получени предупреждения.
Член 34
1. Държавите-членки участват в областите на дейност на Eurofisc по техен избор, като могат също така да решат да прекратят участието си в тях.
2. Държавите-членки, които са взели решение да участват в област на дейност на Eurofisc, участват активно в многостранния обмен на целева информация между всички участващи държави-членки.
3. Обменената информация е поверителна, както е предвидено в член 55.
Член 35
Комисията предоставя на Eurofisc техническа и логистична подкрепа. Комисията няма достъп до информацията по член 1, която може да се обменя чрез Eurofisc.
Член 36
1. Компетентните органи на всяка държава-членка определят най-малко едно длъжностно лице за връзка в рамките на Eurofisc. Длъжностни лица за връзка в рамките на Eurofisc са компетентни длъжностни лица по смисъла на член 2, параграф 1, буква в) и извършват дейностите, посочени в член 33, параграф 2. Те продължават да бъдат зависими единствено от националните си администрации.
2. Длъжностните лица на държавите-членки, участващи в определена област на дейност на Eurofisc (участващи длъжностни лица за връзка в рамките на Eurofisc), посочват за ограничен срок координатор (по-нататък наричани „координатори на област на дейност на Eurofisc“) измежду участващите длъжностни лица за връзка в рамките на Eurofisc. Координаторите на област на дейност на Eurofisc:
а)
събират информацията, получена от участващите длъжностни лица за връзка в рамките на Eurofisc, и предоставят цялата информация на останалите участващи длъжностни лица за връзка в рамките на Eurofisc. Информацията се обменя по електронен път;
б)
гарантират, че информацията, получена от участващите длъжностни лица за връзка в рамките на Eurofisc, се обработва съгласно уговореното между участниците в областта на дейност, и изпращат резултата на участващите длъжностни лица за връзка в рамките на Eurofisc;
в)
предоставят обратна информация на участващите длъжностни лица за връзка в рамките на Eurofisc.
Член 37
Координаторите на област на дейност на Eurofisc представят пред комитета, посочен в член 58, параграф 1, годишен доклад за дейността във всички области на дейност.
ГЛАВА XI
РАЗПОРЕДБИ ОТНОСНО СПЕЦИАЛНИТЕ РЕЖИМИ ПО ДЯЛ ХII, ГЛАВА 6 ОТ ДИРЕКТИВА 2006/112/ЕО
РАЗДЕЛ 1
Разпоредби, приложими до 31 декември 2014 г.
Член 38
По отношение на специалния режим, предвиден в дял ХII, глава 6 от Директива 2006/112/ЕО, се прилагат разпоредбите по-долу. Определенията, съдържащи се в член 358 от посочената директива, се прилагат и за целите на настоящата глава.
Член 39
1. Информацията, предоставяна от данъчно задълженото лице, което не е установено в Общността, на държавата-членка по регистрация при започване на дейностите му съгласно член 361 от Директива 2006/112/ЕО, се представя по електронен път. Техническите въпроси, включително във връзка с общото електронно съобщение, се уреждат в съответствие с процедурата, предвидена в член 58, параграф 2 от настоящия регламент.
2. Държавата-членка по регистрация изпраща тази информация по електронен път на компетентните органи на останалите държави-членки в срок от десет дни след края на месеца, през който информацията е получена от неустановеното данъчно задължено лице. Компетентните органи на останалите държави-членки се уведомяват по същия начин за издадения идентификационен номер. Техническите въпроси, включително във връзка с общото електронно съобщение, чрез което се предава тази информация, се уреждат в съответствие с процедурата, предвидена в член 58, параграф 2.
3. Държавата-членка по регистрация незабавно уведомява по електронен път компетентните органи на останалите държави-членки, ако неустановено данъчно задълженото лице бъде заличено от регистъра.
Член 40
1. Данъчната декларация с данните, предвидени в член 365 от Директива 2006/112/ЕО, се подава по електронен път. Техническите въпроси, включително във връзка с общото електронно съобщение, се уреждат в съответствие с процедурата, предвидена в член 58, параграф 2 от настоящия регламент.
2. Държавата-членка по регистрация изпраща по електронен път информацията на компетентния орган на заинтересованата държава-членка не по-късно от десет дни след края на месеца, през който е получена данъчната декларация. Държавите-членки, които са изискали данъчната декларация да се изготви в национална валута, различна от евро, превръщат сумите в евро по курса за последния ден от отчетния период. Превръщането се извършва по курса на Европейската централна банка за същия ден или - ако няма публикуван за този ден курс - по курса за следващия ден. Техническите въпроси във връзка с изпращането на тази информация се уреждат в съответствие с процедурата, предвидена в член 58, параграф 2.
3. Държавата-членка по регистрация изпраща по електронен път на държавата-членка по потребление информацията, необходима за отнасяне на всяко плащане към съответната тримесечна данъчна декларация.
Член 41
1. Държавата-членка по регистрация гарантира, че размерът на данъка, платен от неустановеното данъчно задълженото лице, се превежда по банковата сметка в евро, посочена за целта от държавата-членка по потребление, на която се дължи плащане. Държавите-членки, които изискват плащанията да се извършват в национална валута, различна от евро, превръщат сумите в евро по курса за последния ден на отчетния период. Превръщането се извършва по курса на Европейската централна банка за същия ден или - ако няма публикуван за този ден курс - по курса за следващия ден. Преводът се извършва не по-късно от десет дни след края на месеца, през който е получено плащането.
2. Когато неустановеното данъчно задължено лице не плати изцяло дължимия данък, държавата-членка по регистрация гарантира, че на държавите-членки по потребление е преведена пропорционална на дължимия във всяка една от тях данък част от платената сума. Държавата-членка по регистрация уведомява по електронен път за това компетентните органи на държавите-членки по потребление.
Член 42
Държавите-членки уведомяват по електронен път компетентните органи на останалите държави-членки за номерата на съответните банкови сметки за получаване на плащанията в съответствие с член 41.
Държавите-членки уведомяват незабавно по електронен път компетентните органи на останалите държави-членки и Комисията за промени в размера на стандартната данъчна ставка.
РАЗДЕЛ 2
Разпоредби, приложими от 1 януари 2015 г.
Член 43
По отношение на специалните режими, предвидени в дял ХII, глава 6 от Директива 2006/112/ЕО, се прилагат разпоредбите по-долу.
Член 44
1. Информацията, предоставяна от данъчно задълженото лице, което не е установено в Общността, на държавата-членка по регистрация при започване на дейностите му съгласно член 361 от Директива 2006/112/ЕО, се представя по електронен път. Техническите въпроси, включително във връзка с общото електронно съобщение, се уреждат в съответствие с процедурата, предвидена в член 58, параграф 2 от настоящия регламент.
2. Държавата-членка по регистрация изпраща по електронен път информацията по параграф 1 на компетентните органи на останалите държави-членки в срок от десет дни след края на месеца, през който информацията е била получена от данъчно задълженото лице, което не е установено в Общността. Подобни данни, необходими за регистрацията на данъчно задълженото лице, прилагащо специален режим съгласно член 369б от Директива 2006/112/ЕО, се изпращат в срок от десет дни след края на месеца, през който данъчно задълженото лице е декларирало започването на своите облагаеми дейности по този режим. По същия начин компетентните органи на останалите държави-членки следва да бъдат уведомени за издадения идентификационен номер.
Техническите въпроси, включително във връзка с общото електронно съобщение за предаване на тази информация, се уреждат в съответствие с процедурата, предвидена в член 58, параграф 2 от настоящия регламент.
3. Държавата-членка по регистрация незабавно уведомява по електронен път компетентните органи на останалите държави-членки, ако от специалния режим бъде изключено данъчно задължено лице, което не е установено в Общността, или данъчно задължено лице, което не е установено в държавата-членка по потребление.
Член 45
1. Данъчната декларация с данните, предвидени в членове 365 и 369ж от Директива 2006/112/ЕО, трябва да бъде представена по електронен път. Техническите въпроси, включително във връзка с общото електронно съобщение, се уреждат в съответствие с процедурата, предвидена в член 58, параграф 2 от настоящия регламент.
2. Държавата-членка по регистрация изпраща по електронен път информацията на компетентния орган на съответната държава-членка по потребление не по-късно от десет дни след края на месеца, през който е получена данъчната декларация. Информацията, предвидена в член 369ж, втора алинея от Директива 2006/112/ЕО, се предава и на компетентния орган на заинтересованата държава-членка по установяване. Държавите-членки, които изискват данъчната декларация да се изготви в национална валута, различна от евро, превръщат сумите в евро по курса за последния ден от отчетния период. Превръщането се извършва по курса на Европейската централна банка за същия ден или - ако няма публикуван за този ден курс - по курса за следващия ден. Техническите въпроси във връзка с предаването на тази информация се уреждат в съответствие с процедурата, предвидена в член 58, параграф 2 от настоящия регламент.
3. Държавата-членка по регистрация изпраща по електронен път на държавата-членка по потребление информацията, необходима за отнасяне на всяко плащане към съответната тримесечна данъчна декларация.
Член 46
1. Държавата-членка по регистрация гарантира, че размерът на данъка, платен от неустановеното данъчно задължено лице, се превежда по банковата сметка в евро, посочена за целта от държавата-членка по потребление, на която се дължи данъка. Държавите-членки, които изискват плащанията да се извършват в национална валута, различна от евро, превръщат сумите в евро по курса за последния ден на отчетния период. Превръщането се извършва по курса на Европейската централна банка за същия ден или - ако няма публикуван за този ден курс - по курса за следващия ден. Преводът се извършва най-късно десет дни след края на месеца, през който е получено плащането.
2. Когато неустановеното данъчно задължено лице не плати изцяло дължимия данък, държавата-членка по регистрация гарантира, че на държавите-членки по потребление е преведена пропорционална на дължимия във всяка една от тях данък част от платената сума. Държавата-членка по регистрация уведомява по електронен път за това компетентните органи на държавите-членки по потребление.
3. По отношение на плащания, които трябва да бъдат преведени на държавата-членка по потребление в съответствие със специалния режим, предвиден в дял ХII, глава 6, раздел 3 от Директива 2006/112/ЕО, държавата-членка по регистрация има право да задържи следната част от сумите, посочени в параграфи 1 и 2 от настоящия член:
а)
от 1 януари 2015 г. до 31 декември 2016 г. - 30 %;
б)
от 1 януари 2017 г. до 31 декември 2018 г. - 15 %;
в)
от 1 януари 2019 г. - 0 %.
Член 47
Държавите-членки уведомяват по електронен път компетентните органи на останалите държави-членки за номерата на съответните банкови сметки за получаване на плащанията в съответствие с член 46.
Държавите-членки уведомяват незабавно по електронен път компетентните органи на останалите държави-членки и Комисията за промени в размера на данъчната ставка, приложима за доставки на далекосъобщителни услуги, услуги по разпространение на радио и телевизия и услуги, извършвани по електронен път.
ГЛАВА XII
ОБМЕН И СЪХРАНЕНИЕ НА ИНФОРМАЦИЯ В РАМКИТЕ НА ПРОЦЕДУРАТА ЗА ВЪЗСТАНОВЯВАНЕ НА ДДС НА ДАНЪЧНО ЗАДЪЛЖЕНИ ЛИЦА, КОИТО НЕ СА УСТАНОВЕНИ В ДЪРЖАВАТА-ЧЛЕНКА ПО ВЪЗСТАНОВЯВАНЕ, НО СА УСТАНОВЕНИ В ДРУГА ДЪРЖАВА-ЧЛЕНКА
Член 48
1. Когато компетентният орган на държавата-членка по установяване получи заявление за възстановяване на ДДС съгласно член 5 от Директива 2008/9/ЕО, и член 18 от посочената директива не се прилага, в рамките на 15 календарни дни от получаването на заявлението той го изпраща по електронен път на компетентните органи на всяка съответна държава-членка по възстановяване с потвърждение, че заявителят по смисъла на член 2, точка 5 от Директива 2008/9/ЕО е данъчно задължено лице за целите на ДДС и че идентификационният или регистрационният номер, посочен от това лице, е валиден за периода на възстановяване.
2. Компетентните органи на всяка държава-членка по възстановяване изпращат по електронен път до компетентните органи на останалите държави-членки всяка информация, изисквана от тях съгласно член 9, параграф 2 от Директива 2008/9/ЕО. Техническите въпроси, включително във връзка с общото електронно съобщение за предаване на тази информация, се уреждат в съответствие с процедурата, предвидена в член 58, параграф 2 от настоящия регламент.
3. Компетентните органи на всяка държава-членка по възстановяване уведомяват по електронен път компетентните органи на останалите държави-членки, ако желаят да използват възможността да изискат от заявителя да представи описание на икономическата си дейност чрез хармонизирани кодове, както е посочено в член 11 от Директива 2008/9/ЕО.
Хармонизираните кодове по първа алинея се определят в съответствие с процедурата, предвидена в член 58, параграф 2 от настоящия регламент, въз основа на класификацията NACE, утвърдена с Регламент (ЕО) № 1893/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 2006 г. за установяване на статистическа класификация на икономическите дейности NACE Rev. 2 (8).
ГЛАВА XIII
ВЗАИМООТНОШЕНИЯ С КОМИСИЯТА
Член 49
1. Държавите-членки и Комисията проучват и оценяват как се прилагат процедурите за административно сътрудничество, предвидени в настоящия регламент. Комисията обобщава опита на държавите-членки с цел повишаване ефективността на сътрудничеството.
2. Държавите-членки предават на Комисията всяка налична информация, отнасяща се до прилагането на настоящия регламент.
3. В съответствие с процедурата, предвидена в член 58, параграф 2 се определя списък на статистическите данни, необходими за оценката на прилагането на настоящия регламент. Държавите-членки предават тези данни на Комисията, при условие че разполагат с тях и че предаването им няма да доведе до неоправдана административна тежест.
4. С цел оценяване ефективността на системата за административно сътрудничество в областта на борбата с укриването и избягването на данъци, държавите-членки могат да изпращат на Комисията всякаква друга информация по член 1.
5. Комисията изпраща информацията по параграфи 2, 3 и 4 на останалите заинтересовани държави-членки.
6. При необходимост и в допълнение на изискванията на другите разпоредби на настоящия регламент, Комисията предава на компетентните органи на държавите-членки всяка информация, която би подпомогнала борбата им с измамите в областта на ДДС, веднага щом получи такава информация.
7. По молба на държава-членка, Комисията може да предостави свои експертни становища, техническа или логистична помощ, или каквато и да било друга подкрепа с оглед постигането на целите на настоящия регламент.
ГЛАВА XIV
ВЗАИМООТНОШЕНИЯ С ТРЕТИ ДЪРЖАВИ
Член 50
1. Когато компетентният орган на държава-членка получи информация от трета държава, той може да препрати тази информация на компетентните органи на други държави-членки, които биха могли да бъдат заинтересовани от тази информация, и във всички случаи - на тези, които са я поискали, доколкото това е допустимо съгласно договореностите за сътрудничество с конкретната трета държава.
2. Компетентните органи могат, в съответствие с националните си разпоредби относно съобщаването на лични данни на трети държави, да съобщят получена в съответствие с настоящия регламент информация на трета държава, ако са изпълнени следните условия:
а)
компетентният орган на държавата-членка, която е източник на информацията, е дал съгласието си за съобщаването ѝ, и
б)
съответната трета държава е поела задължение да сътрудничи при събирането на доказателства относно нередностите при сделки, които са в нарушение на законодателството в областта на ДДС.
ГЛАВА XV
УСЛОВИЯ ЗА ОБМЕН НА ИНФОРМАЦИЯ
Член 51
1. Информацията, предавана съгласно настоящия регламент, се предоставя, доколкото е възможно, по електронен път, при ред и условия, които се определят в съответствие с процедурата, предвидена в член 58, параграф 2.
2. Когато молбата не е подадена изцяло чрез електронната система по параграф 1, запитаният орган потвърждава по електронен път, че е получил молбата незабавно и при всички случаи не по-късно от пет работни дни след получаването ѝ.
Когато даден орган е получил молба или информация, които не са предназначени за него, той изпраща съобщение на изпращача по електронен път незабавно и при всички случаи не по-късно от пет работни дни след получаването им.
Член 52
Молби за съдействие, включително молби за уведомяване, и приложените към тях документи, могат да се изготвят на всякакъв език, уговорен между запитания и запитващия орган. Тези молби се придружават от превод на официалния език или на един от официалните езици на държавата-членка на запитания орган само в специални случаи, когато запитаният орган мотивира искането си за такъв превод.
Член 53
Комисията и държавите-членки гарантират изправността на съществуващите или на новите системи за връзка и обмен на информация, необходими за осъществяване на обмена на информация, описан в настоящия регламент. В съответствие с процедурата, предвидена в член 58, параграф 2, се договаря споразумение за нивото на услугите, гарантиращо техническото качество и количество на услугите, които трябва да осигуряват Комисията и държавите-членки за функционирането на тези системи за връзка и обмен на информация. Комисията отговаря за разработването на мрежата CCN/CSI по начина, необходим за осъществяване на обмена на такава информация между държавите-членки. Държавите-членки отговарят за разработването на техните системи по начина, необходим за осъществяване на обмена на тази информация посредством мрежата CCN/CSI.
Държавите-членки се отказват от всякакви претенции за възстановяване на направените при прилагането на настоящия регламент разходи, освен - когато е приложимо, по отношение на възнагражденията, заплатени на експерти.
Член 54
1. Запитаният орган на държава-членка изпраща информацията по член 1 на запитващия орган от друга държава-членка, при условие че:
а)
броят и характерът на изпратените молби за информация за определен период от време от един запитващ орган не налагат несъразмерна административна тежест за запитания орган;
б)
запитващият орган е изчерпал обичайните източници на информация, които би могъл да използва в конкретния случай, за да получи необходимата информация, без да излага на риск постигането на желания краен резултат.
2. Настоящият регламент не налага задължение за провеждане на разследвания и предоставяне на информация по конкретен случай, ако в законодателството или административната практика на държавата-членка, която би трябвало да предостави информацията, не са предвидени правомощия за провеждане на такива разследвания или за събиране или използване на тази информация за собствените цели на тази държава-членка.
3. Компетентният орган на запитаната държава-членка може да откаже да предостави информация, когато запитващата държава-членка не е в състояние да предостави подобна информация по причини от правен характер. Запитаната държава-членка уведомява Комисията за основанията си за отказ.
4. Предоставянето на информация може да бъде отказано, ако води до разкриването на търговска, промишлена или професионална тайна или на търговски процес, или на информация, чието разкриване противоречи на обществения ред.
5. Параграфи 2, 3 и 4 не следва в никакъв случай да бъдат тълкувани като позволяващи на запитания орган на държава-членка да откаже да предостави информация за данъчно задължено лице, регистрирано за целите на ДДС в запитващата държава-членка, само въз основа на факта, че информацията е притежание на банка, друга финансова институция или лице, определено за или действащо в качеството си на представител или управител на имущество или че се отнася до дяловото участие в капитала на юридическо лице.
6. Запитаният орган уведомява запитващия орган за основанията за отказа в отговор на молбата за съдействие.
7. В съответствие с процедурата, предвидена в член 58, параграф 2, може да бъде установен минимален праг, над който се подава молба за съдействие.
Член 55
1. Информацията, предавана или събирана под каквато и да е форма съгласно настоящия регламент, включително всяка информация, до която длъжностно лице е имало достъп при обстоятелствата, предвидени в глави VII, VIII и X, както и в случаите по параграф 2 от настоящия член, представлява служебна тайна и се ползва със защитата, с която се ползва подобна информация както съгласно националното законодателство на получаващата държава-членка, така и съгласно съответните разпоредби, приложими за органите на Съюза. Тази информация може да бъде използвана единствено при обстоятелствата, предвидени в настоящия регламент.
Тази информация може да се използва с цел определяне на данъчната основа или за събиране на данъка, или за упражняване на административен данъчен контрол с цел определяне на данъчна основа.
Информацията може да се използва също и с цел облагане с други такси, мита и данъци, за които се прилага член 2 от Директива 2008/55/ЕО на Съвета от 26 май 2008 г. относно взаимопомощта при събиране на вземания, свързани с някои видове налози, мита, данъци и други мерки (9).
Освен това информацията може да се използва при съдебни производства, които могат да доведат до налагане на санкции, образувани по повод нарушение на данъчното законодателство, без да се засягат общите правила и правни норми, уреждащи правата на ответниците и на свидетелите в тези производства.
2. Лицата, надлежно упълномощени от органа за акредитиране по сигурността към Комисията, могат да имат достъп до тази информация само дотолкова, доколкото е необходимо за обезпечаването, поддръжката и развитието на мрежата CCN/CSI.
3. Чрез дерогация от параграф 1, компетентният орган на държавата-членка, предоставяща информацията, може да разреши ползването ѝ за други цели в запитващата държава-членка, ако съгласно законодателството на запитаната държава-членка тази информация може да се ползва за подобни цели.
4. Когато запитващият орган счита, че предоставената му от запитания орган информация може да бъде полезна на компетентния орган на трета държава-членка, той може да я изпрати на последния орган. Той предварително уведомява за това запитания орган. Запитаният орган може да изиска препращането на информацията на трета държава-членка да става само с предварителното му съгласие.
5. По отношение на съхранението и обмена на информация, посочени в настоящия регламент, се прилагат разпоредбите за изпълнение на Директива 95/46/ЕО. Въпреки това, с цел правилното прилагане на настоящия регламент, държавите-членки ограничават обхвата на задълженията и правата по член 10, член 11, параграф 1, членове 12 и 21 от Директива 95/46/ЕО до степента, необходима за защита на интересите по член 13, параграф 1, буква д) от посочената директива.
Член 56
Доклади, декларации и други документи или заверени копия, или извлечения от тях, получени от служителите на запитания орган и предадени на запитващия орган, в рамките на предвиденото в настоящия регламент съдействие, могат да се използват като доказателства от компетентните органи на запитващата държава-членка на същото основание като подобни документи, предоставяни от друг орган на същата държава.
Член 57
1. За целите на прилагането на настоящия регламент държавите-членки вземат всички необходими мерки за:
а)
осигуряване на ефективна вътрешна координация между компетентните органи;
б)
установяване на пряко сътрудничество между органите, оправомощени за целите на тази координация;
в)
осигуряване на нормалното прилагане на реда и условията за обмен на информация, предвидени в настоящия регламент.
2. Комисията предоставя на всяка държава-членка във възможно най-кратък срок информацията, която е получила и която може да предостави.
ГЛАВА XVI
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 58
1. Комисията се подпомага от Постоянния комитет по административно сътрудничество.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилагат членове 5 и 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се вземат предвид разпоредбите на член 8 от него.
Срокът по член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО се определя на три месеца.
Член 59
1. До 1 ноември 2013 г. и на всеки пет години след това Комисията докладва пред Европейския парламент и пред Съвета относно прилагането на настоящия регламент.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текстовете на разпоредбите от националното законодателство, които приемат в областта, уредена с настоящия регламент.
Член 60
1. Настоящият регламент не засяга изпълнението на други по-широки задължения за взаимопомощ, произтичащи от други правни актове, включително двустранни или многостранни споразумения.
2. Когато държавите-членки сключват двустранни споразумения по въпроси, по отношение на които се прилага настоящият регламент, по-специално съгласно член 11, и които не се отнасят до индивидуални случаи, те уведомяват незабавно Комисията за това. Комисията от своя страна уведомява останалите държави-членки.
Член 61
Регламент (ЕО) № 1798/2003 се отменя, считано от 1 януари 2012 г. Независимо от това действието на член 2, параграф 1 от посочения регламент се запазва до датата на публикуването от страна на Комисията на списъка с компетентните органи, посочен в член 3 от настоящия регламент.
Глава V, с изключение на член 27, параграф 4, от посочения регламент, продължава да се прилага до 31 декември 2012 г.
Позоваванията на отменения регламент се считат за позовавания на настоящия регламент.
Член 62
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 1 януари 2012 г.
Независимо от това членове 33-37 се прилагат от 1 ноември 2010 г.;
глава V, с изключение на членове 22 и 23, се прилага от 1 януари 2013 г.;
-
членове 38-42 се прилагат от 1 януари 2012 г. до 31 декември 2014 г.; и
-
членове 43-47 се прилагат от 1 януари 2015 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Люксембургна 7 октомври 2010 година.
NÕUKOGU MÄÄRUS (EL) nr 904/2010,
7. oktoober 2010,
halduskoostöö ning maksupettuste vastase võitluse kohta käibemaksu valdkonnas
(uuesti sõnastatud)
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 113,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust (1),
võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (2),
toimides seadusandliku erimenetluse kohaselt
ning arvestades järgmist:
(1)
Nõukogu 7. oktoobri 2003. aasta määrust (EÜ) nr 1798/2003 (halduskoostöö kohta käibemaksu valdkonnas) (3) on mitmel korral oluliselt muudetud. Kuna kõnealusesse määrusesse tuleb teha uusi muudatusi, tuleks see selguse huvides uuesti sõnastada.
(2)
Käibemaksupettustega võitlemiseks määrusega (EÜ) nr 1798/2003 ettenähtud vahendeid tuleks tõhustada ja täiendada tulenevalt nõukogu 7. oktoobri 2008. aasta järeldustest, komisjoni teatisest nõukogule, Euroopa Parlamendile ning Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele (mis käsitleb koordineeritud strateegiat, mille eesmärk on tõhustada käibemaksupettuste vastast võitlust Euroopa Liidus) ning komisjoni aruandest nõukogule ja Euroopa Parlamendile nõukogu määruse (EÜ) nr 1798/2003 kohaldamise kohta seoses halduskoostööga käibemaksu valdkonnas (edaspidi „komisjoni aruanne”). Samuti tuleks määruse (EÜ) nr 1798/2003 sätteid redaktsioonilistel ja praktilistel põhjustel täpsustada.
(3)
Liikmesriikide piire ületav maksudest kõrvalehoidumine ja maksustamise vältimine põhjustavad eelarvekahju ja õiglase maksustamise põhimõtte rikkumist. Samuti võivad nad kaasa tuua moonutusi kapitali liikumises ja konkurentsitingimustes. Seega mõjutavad need siseturu toimimist.
(4)
Käibemaksust kõrvalehoidumise vastu võitlemiseks on vaja tihedat koostööd iga liikmesriigi pädevate asutuste vahel, kes vastutavad seda valdkonda käsitlevate sätete rakendamise eest.
(5)
Siseturu väljakujundamiseks võetud maksuühtlustusmeetmed peaksid hõlmama liikmesriikidevahelise koostöösüsteemi loomist, eelkõige teabevahetuse jaoks, mille kohaselt liikmesriikide pädevad asutused abistavad üksteist ja teevad komisjoniga koostööd, et tagada käibemaksu õige kohaldamine kaubatarnete ja teenuseosutamise, ühendusesisese kaupade soetamise ja kaupade impordi suhtes.
(6)
Halduskoostööga ei tohiks kaasneda põhjendamatut halduskoormuse üleminekut liikmesriikide vahel.
(7)
Tasumisele kuuluva maksu kogumiseks peaksid liikmesriigid tegema koostööd, et tagada käibemaksu õige määramine. Seepärast ei pea liikmesriigid mitte üksnes kontrollima nende territooriumil tasumisele kuuluva maksu kohaldamist, vaid nad peaksid ka andma abi teistele liikmesriikidele, et tagada sellise maksu kohaldamine, mis on seotud nende territooriumil läbiviidud tegevusega, kuid mis kuulub tasumisele teises liikmesriigis.
(8)
Käibemaksu õige kohaldamise kontroll piiriüleste tehingute puhul, mis kuuluvad maksustamisele sellises liikmesriigis, mis ei ole tarnija või teenuseosutaja asukohaliikmesriik, sõltub paljudel juhtudel asukohaliikmesriigi kasutuses olevast teabest või teabest, mida kõnealune asukohaliikmesriik võib palju lihtsamalt saada. Tõhus kontroll selliste tehingute üle sõltub seega sellest, kas asukohaliikmesriik kogub või on võimeline koguma sellist teavet.
(9)
Selleks et kehtestada nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivis 2006/112/EÜ (mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi) (4) ettenähtud ühe akna süsteem ja kohaldada maksukohustuslaste suhtes, kelle asukoht ei ole tagastamisliikmesriigis, tagastamismenetlust, mis on ette nähtud nõukogu 12. veebruari 2008. aasta direktiivis 2008/9/EÜ (millega sätestatakse üksikasjalikud eeskirjad käibemaksu tagastamiseks vastavalt direktiivile 2006/112/EÜ maksukohustuslastele, kelle asukoht ei ole tagastamisliikmesriigis, vaid teises liikmesriigis), (5) on vaja eeskirju teabe vahetamise kohta liikmesriikide vahel ja teabe säilitamise kohta liikmesriikide poolt.
(10)
Piiriülestel juhtudel on oluline täpsustada iga liikmesriigi kohustused, et maksu tasumist saaks tõhusalt kontrollida liikmesriigis, kus maks tasumisele kuulub.
(11)
Teatavate andmete elektrooniline säilitamine ja edastamine on käibemaksusüsteemi nõuetekohase toimimise seisukohast hädavajalik. See võimaldab kiiret teabevahetust ja automatiseeritud juurdepääsu teabele, mis tugevdab pettustevastast võitlust. Seda saab saavutada käibemaksukohustuslasi ja nende ühendusesiseseid tehinguid käsitlevate andmebaaside tõhustamisega, lisades kõnealustesse andmebaasidesse maksukohustuslasi ja nende tehinguid käsitlevat eri teavet.
(12)
Liikmesriigid peaksid rakendama nõuetekohaseid kontrollimenetlusi, et tagada teabe ajakohasus, võrreldavus ja hea kvaliteet, suurendades seega teabe usaldusväärsust. Tuleks selgelt määratleda tingimused elektrooniliselt säilitatud andmete vahetamiseks ja liikmesriikide otseseks juurdepääsuks nendele andmetele.
(13)
Tõhusaks pettustega võitlemiseks on vaja ette näha eelneva taotluseta toimuv teabevahetus. Teabevahetuse hõlbustamiseks tuleks kindlaks määrata kategooriad, mille jaoks on vaja ette näha automaatne teabevahetus.
(14)
Nagu on märgitud komisjoni aruandes, on tagasiside andmine asjakohane viis tagada vahetatava teabe kvaliteedi pidev paranemine. Seetõttu tuleks ette näha tagasiside andmise raamistik.
(15)
Käibemaksu tasumise tõhusaks kontrollimiseks piiriüleste tehingute puhul on vaja ette näha liikmesriikide poolt üheaegsete kontrollide tegemise võimalus ning halduskoostöö raames ühe liikmesriigi ametnikel teise liikmesriigi territooriumil viibimise võimalus.
(16)
Ettevõtjad kasutavad üha enam veebipõhist kinnitust käibemaksukohustuslasena registreerimise numbri kehtivuse kohta. Käibemaksukohustuslasena registreerimise numbri kehtivuse kinnituse süsteem peaks võimaldama ettevõtjatele asjakohase teabe automaatset kinnitamist.
(17)
Mõne maksukohustuslase suhtes kohaldatakse teatavaid kohustusi, mis erinevad nende asukohaliikmesriigis kohaldatavatest kohustustest, eelkõige seoses arvete väljastamisega, kui nad tarnivad kaupu või osutavad teenuseid teise liikmesriigi territooriumil asuvatele klientidele. Tuleks kehtestada mehhanism, mille kaudu teave kõnealuste kohustuste kohta oleks maksukohustuslastele hõlpsasti kättesaadav.
(18)
Karussellpettuste vastase võitluse raames määruse (EÜ) nr 1798/2003 kohaldamisel saadud hiljutised kogemused osutavad, et teatavatel juhtudel on tõhusaks maksupettuste vastaseks võitluseks esmatähtis kehtestada palju kiirem teabevahetuse mehhanism, mis hõlmab ulatuslikumat ja sihipärasemat teavet. Vastavalt nõukogu 7. oktoobri 2008. aasta järeldustele tuleks käesoleva määruse raames luua kõigi liikmesriikide jaoks juriidilise isiku seisundita detsentraliseeritud võrgustik Eurofisc, et edendada ja hõlbustada mitmepoolset ja detsentraliseeritud koostööd, mis võimaldaks võtta sihtotstarbelisi ja kiireid meetmeid võitluseks teatavat liiki maksupettuste vastu.
(19)
Kohustus tagada, et ühendusevälised tarnijad täidavad oma kohustusi, lasub eeskätt tarbimisliikmesriigil. Selleks on direktiivi 2006/112/EÜ XII jaotise 6. peatükis sätestatud elektrooniliselt osutatavate teenuste suhtes kohaldatava ajutise erikorra kohaldamiseks vaja piiritleda eeskirjad, mis käsitlevad registreerimisliikmesriigi ja tarbimisliikmesriigi vahelist teabe andmist ja raha ülekandmist.
(20)
Teave, mille liikmesriik on saanud kolmandatelt riikidelt, võib olla teistele liikmesriikidele väga kasulik. Samuti võib teave, mille liikmesriik on saanud teistelt liikmesriikidelt, olla väga kasulik kolmandatele riikidele. Seepärast tuleks määrata kindlaks sellise teabevahetuse tingimused.
(21)
Pangasaladust käsitlevad riigisisesed eeskirjad ei tohiks käesoleva määruse kohaldamist takistada.
(22)
Käesolev määrus ei tohiks mõjutada muid liidu tasandil vastu võetud meetmeid, mis aitavad kaasa käibemaksupettuste vastu võitlemisele.
(23)
Tõhususe, kiiruse ja kulude kokkuhoiu huvides on esmatähis, et käesoleva määrusega ettenähtud teavet edastataks võimaluse korral elektrooniliselt.
(24)
Pidades silmas teatavate taotluste korduvat laadi ja keelelist mitmekesisust liidus, on oluline edendada standardvormide kasutamist teabevahetusel, et võimaldada seeläbi teabetaotluste kiiremat käsitlemist.
(25)
Käesolevas määruses teabe esitamiseks kehtestatud tähtaegu tuleb käsitada maksimumperioodidena, mida ei tohi ületada, lähtudes põhimõttest, et tõhusa koostöö tagamiseks tuleks taotluse saanud liikmesriigile juba kättesaadav teave edastada viivitamata.
(26)
Käesoleva määruse kohaldamiseks on vaja kaaluda Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 1995. aasta direktiivis 95/46/EÜ (üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta) (6) sätestatud teatavate õiguste ja kohustuste piiramist, et kaitsta selle direktiivi artikli 13 lõike 1 punktis e osutatud huve. Sellised piirangud on vajalikud ja proportsionaalsed, pidades silmas liikmesriikide võimalikku saamata jäävat maksutulu ja käesoleva määrusega hõlmatud teabe olulisust pettustevastase võitluse tulemuslikkuse seisukohast.
(27)
Kuna käesoleva määruse rakendamiseks vajalikud meetmed on üldmeetmed nõukogu 28. juuni 1999. aasta otsuse 1999/468/EÜ (millega kehtestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise menetlused) (7) artikli 2 tähenduses, tuleks sellised meetmed vastu võtta vastavalt kõnealuse otsuse artiklis 5 ettenähtud regulatiivkomitee menetlusele,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
I PEATÜKK
ÜLDSÄTTED
Artikkel 1
1. Käesolevas määruses sätestatakse tingimused, mille kohaselt liikmesriikide pädevad asutused, kes vastutavad käibemaksualaste õigusaktide rakendamise eest, teevad koostööd üksteisega ja komisjoniga, et tagada nende õigusaktide täitmine.
Selleks sätestatakse käesolevas määruses tingimused ja menetlused, mis võimaldavad liikmesriikide pädevatel asutustel teha omavahel koostööd ja vahetada omavahel teavet, mis võib aidata käibemaksu õigesti arvutada, kontrollida käibemaksu õiget kohaldamist, eelkõige ühendusesiseste tehingute puhul, ja võidelda käibemaksupettuste vastu. Eelkõige sätestatakse käesolevas määruses eeskirjad ja menetlused, mille kohaselt liikmesriigid koguvad ja vahetavad kõnealust teavet elektrooniliselt.
2. Käesoleva määrusega määratakse kindlaks tingimused, mille kohaselt lõikes 1 osutatud asutused aitavad tagada käibemaksutulude laekumise kõigis liikmesriikides.
3. Käesolev määrus ei mõjuta kriminaalasjades antavat vastastikust abi käsitlevate eeskirjade kohaldamist liikmesriikides.
4. Käesolevas määruses sätestatakse ka eeskirjad ja menetlused direktiivi 2006/112/EÜ XII jaotise 6. peatükis sätestatud erikorra kohaselt elektrooniliselt osutatavaid teenuseid käsitleva käibemaksuteabe elektrooniliseks vahetamiseks ja samuti hilisemaks teabevahetuseks ning kõnealuse erikorraga hõlmatud teenuste osas raha ülekandmiseks liikmesriikide pädevate asutuste vahel.
Artikkel 2
1. Käesoleva määruse kohaldamisel kasutatakse järgmisi mõisteid:
a)
„teabevahetuse keskasutus” - artikli 4 lõike 1 alusel määratud organ, kellel lasub põhivastutus halduskoostöö valdkonnas toimuva suhtlemise eest teiste liikmesriikidega;
b)
„teabevahetuse asutus” - organ, kes ei ole teabevahetuse keskasutus ning kelle pädev asutus on artikli 4 lõike 2 kohaselt määranud vahetama käesoleva määruse alusel otse teavet;
c)
„pädev ametnik” - ametnik, kes saab käesoleva määruse alusel vahetada otse teavet, milleks teda on volitatud artikli 4 lõike 3 kohaselt;
d)
„taotluse esitanud asutus” - liikmesriigi teabevahetuse keskasutus, teabevahetuse asutus või pädev ametnik, kes esitab pädeva asutuse nimel abitaotluse;
e)
„taotluse saanud asutus” - teabevahetuse keskasutus, teabevahetuse asutus või pädev ametnik, kes võtab pädeva asutuse nimel abitaotluse vastu;
f)
„ühendusesisene tehing” - ühendusesisene kaubatarne või teenuseosutamine;
g)
„ühendusesisene kaubatarne” - kaubatarne, mis tuleb deklareerida direktiivi 2006/112/EÜ artiklis 262 ettenähtud koondaruandes;
h)
„ühendusesisene teenuseosutamine” - teenuste osutamine, mis tuleb deklareerida direktiivi 2006/112/EÜ artiklis 262 ettenähtud koondaruandes;
i)
„kaupade ühendusesisene soetamine” - direktiivi 2006/112/EÜ artikli 20 alusel sellise õiguse omandamine, mille alusel võib käsutada omanikuna materiaalset vallasasja;
j)
„käibemaksukohustuslasena registreerimise number” - direktiivi 2006/112/EÜ artiklites 214, 215 ja 216 ettenähtud number;
k)
„haldusuurimine” - kõik kontroll-, järelevalve- ja muud meetmed, mida liikmesriigid võtavad oma ülesannete täitmisel, et tagada käibemaksualaste õigusaktide nõuetekohane kohaldamine;
l)
„automaatne teabevahetus” - eelnevalt määratletud teabe korrapärane edastamine teisele liikmesriigile eelneva taotluseta;
m)
„omaalgatuslik teabevahetus” - teabe mittekorrapärane edastamine teisele liikmesriigile mis tahes ajal ja eelneva taotluseta;
n)
„isik”:
i)
füüsiline isik;
ii)
juriidiline isik;
iii)
kui kehtivates õigusaktides on see sätestatud, isikute ühendus, kes saab teha õigustoiminguid, kuid kellel puudub juriidilise isiku õiguslik seisund, või
iv)
mis tahes muu õiguslik üksus, mis tahes laadis ja vormis, olenemata sellest, kas tegemist on juriidilise isikuga või mitte, kes teeb tehinguid, mis on käibemaksuga maksustatavad;
o)
„automaatne juurdepääs” - viivitamatu juurdepääsu võimalus elektroonilisele süsteemile, et saada teatavat teavet;
p)
„elektrooniline” - elektrooniliste andmetöötlus- (sh digitaalne pakkimine) ja salvestusvahendite abil ja juhtmete või raadio kaudu, optiliselt või muul elektromagnetilisel viisil toimuv;
q)
„CCN/CSI võrk” - ühine tegevusalus, mis põhineb ühisel teabevõrgul (edaspidi „CCN”) ja ühisel süsteemiliidesel (edaspidi „CSI”) ning mille liit on välja töötanud selleks, et tagada elektrooniline teabevahetus pädevate asutuste vahel tolli ja maksustamise valdkonnas;
r)
„üheaegne kontroll” - ühe või mitme omavahel seotud maksukohustuslase maksuseisundi kontroll, mida teeb vähemalt kaks osalevat liikmesriiki, kellel on ühine või vastastikku täiendav huvi.
2. Alates 1. jaanuarist 2015 kehtivad direktiivi 2006/112/EÜ artiklites 358, 358a ja 369a sisalduvad mõisted ka käesoleva määruse kohaldamisel.
Artikkel 3
Pädevad asutused on need asutused, kelle nimel käesolevat määrust kohaldatakse kas otse või volituste alusel.
Iga liikmesriik teavitab komisjoni hiljemalt 1. detsembriks 2010 käesoleva määruse kohaldamiseks nimetatud pädevast asutusest ning järgnevalt teavitab komisjoni viivitamata mis tahes sellega seotud muudatusest.
Komisjon teeb pädevate asutuste loetelu liikmesriikidele teatavaks ja avaldab selle teabe Euroopa Liidu Teatajas.
Artikkel 4
1. Iga liikmesriik määrab ühe teabevahetuse keskasutuse, kellele antakse edasi põhivastutus halduskoostöö valdkonnas toimuva suhtlemise eest teiste liikmesriikidega. Liikmesriik teatab sellest komisjonile ja teistele liikmesriikidele. Samuti võib komisjoniga suhtlemise teha ülesandeks teabevahetuse keskasutusele.
2. Iga liikmesriigi pädev asutus võib määrata teabevahetuse asutused. Teabevahetuse keskasutuse ülesanne on kõnealuste asutuste loetelu ajakohastada ja teha see kättesaadavaks teiste asjaomaste liikmesriikide teabevahetuse keskasutustele.
3. Iga liikmesriigi pädev asutus võib enda kehtestatud tingimustel lisaks määrata pädevad ametnikud, kes võivad käesoleva määruse alusel otse teavet vahetada. Määramisel võib ta piirata antavate volituste ulatust. Teabevahetuse keskasutuse ülesanne on kõnealuste ametnike loetelu ajakohastada ja teha see kättesaadavaks teiste asjaomaste liikmesriikide teabevahetuse keskasutustele.
4. Artiklite 28, 29 ja 30 alusel teavet vahetavaid ametnikke käsitatakse selles küsimuses igal juhul pädevate ametnikena pädevate asutuste kehtestatud tingimuste kohaselt.
Artikkel 5
Kui teabevahetuse asutus või pädev ametnik saadab või võtab vastu abitaotluse või vastuse abitaotlusele, teatab ta sellest oma liikmesriigi teabevahetuse keskasutusele viimase kehtestatud tingimustel.
Artikkel 6
Kui teabevahetuse asutus või pädev ametnik võtab vastu abitaotluse, mis eeldab tegutsemist väljaspool tema territoriaalset või tegevuspädevust, edastab ta sellise taotluse viivitamata oma liikmesriigi teabevahetuse keskasutusele ja teatab sellest taotluse esitanud asutusele. Sel juhul algab artiklis 10 sätestatud tähtaeg järgmisel päeval pärast abitaotluse edastamist teabevahetuse kaskasutusele.
II PEATÜKK
TEABEVAHETUS TAOTLUSE KORRAL
1. JAGU
Teavet ja haldusuurimisi käsitlevad taotlused
Artikkel 7
1. Taotluse esitanud asutuse palvel edastab taotluse saanud asutus artiklis 1 osutatud teabe, sealhulgas konkreetset juhtumit või juhtumeid käsitleva teabe.
2. Lõikes 1 osutatud teabe edastamiseks korraldab taotluse saanud asutus selle teabe saamiseks kõik vajalikud haldusuurimised.
3. Kuni 31. detsembrini 2014 võib lõikes 1 osutatud taotlus sisaldada põhjendatud taotlust korraldada haldusuurimine. Kui taotluse saanud asutuse arvates ei ole haldusuurimine vajalik, teatab ta taotluse esitanud asutusele viivitamata selle põhjused.
4. Alates 1. jaanuarist 2015 võib lõikes 1 osutatud taotlus sisaldada põhjendatud taotlust korraldada konkreetne haldusuurimine. Kui taotluse saanud asutuse arvates ei ole haldusuurimine vajalik, teatab ta taotluse esitanud asutusele viivitamata selle põhjused.
Piiramata esimese lõigu kohaldamist, võib uurimisest, mis käsitleb summasid, mida maksukohustuslane on deklareerinud seoses I lisas loetletud kaupade tarne või teenuste osutamisega, mida tarnib või osutab taotluse saanud asutuse liikmesriigis asuv maksukohustuslane, keda maksustatakse liikmesriigis, kelle territooriumil taotluse esitanud asutus asub, keelduda ainult:
a)
artikli 54 lõikes 1 sätestatud põhjustel, mida taotluse saanud asutus on hinnanud kooskõlas käesoleva lõike ja artikli 54 lõike 1 vahelist koosmõju käsitleva parimate tavade avaldusega, mis võetakse vastu artikli 58 lõikega 2 ettenähtud korras;
b)
artikli 54 lõigetes 2, 3 ja 4 sätestatud põhjustel või
c)
põhjusel, et taotluse saanud asutus on juba taotluse esitanud asutusele esitanud vähem kui kaks aastat varem korraldatud haldusuurimise käigus saadud teabe sama maksukohustuslase kohta.
Kui taotluse saanud asutus keeldub teises lõigus osutatud haldusuurimisest punktis a või b sätestatud põhjustel, peab ta siiski taotluse esitanud asutusele teada andma, mis kuupäevadel ja mis väärtuses on maksukohustuslane taotluse esitanud asutuse liikmesriigis viimase kahe aasta jooksul mis tahes asjaomaseid kaupu tarninud või teenuseid osutanud.
5. Soovitava teabe saamiseks või taotletava haldusuurimise tegemiseks peab taotluse saanud asutus või haldusasutus, kelle poole taotluse saanud asutus pöördub, toimima nii, nagu tegutseks ta oma huvides või mõne muu oma liikmesriigi asutuse taotlusel.
Artikkel 8
Artikli 7 kohased teabe saamise ja haldusuurimiste tegemise taotlused saadetakse tüüpvormil, mis võetakse vastu artikli 58 lõikega 2 ettenähtud korras, välja arvatud artiklis 50 osutatud juhtudel või erijuhtudel, kui taotlusele on lisatud taotluse esitanud asutuse põhjendus, miks tüüpvormi kasutamine ei ole asjakohane.
Artikkel 9
1. Taotluse esitanud asutuse palvel edastab taotluse saanud asutus talle kogu asjakohase teabe, mille ta saab või mis on tema valduses, ja haldusuurimiste tulemused aruannete, õiendite või muude dokumentide või nende tõestatud koopiate või väljavõtete vormis.
2. Originaaldokumendid esitatakse üksnes juhul, kui see ei ole vastuolus taotluse saanud asutuse asukohaliikmesriigis kehtivate sätetega.
2. JAGU
Teabe esitamise tähtaeg
Artikkel 10
Taotluse saanud asutus esitab artiklites 7 ja 9 osutatud teabe võimalikult kiiresti ja hiljemalt kolme kuu möödudes taotluse kättesaamise päevast.
Kui see teave on juba taotluse saanud asutuse valduses, on selle tähtaja pikkuseks siiski kõige rohkem üks kuu.
Artikkel 11
Teatavatel erijuhtudel võivad taotluse esitanud ja taotluse saanud asutus omavahel kokku leppida artiklis 10 sätestatutest erinevad tähtajad.
Artikkel 12
Kui taotluse saanud asutus ei saa sellele tähtaja jooksul vastata, teatab ta taotluse esitanud asutusele viivitamata kirjalikult sellest ja selle põhjustest ning kuupäevast, mil ta tõenäoliselt saab vastuse anda.
III PEATÜKK
TEABEVAHETUS EELNEVA TAOTLUSETA
Artikkel 13
1. Iga liikmesriigi pädev asutus edastab ilma eelneva taotluseta artiklis 1 osutatud teabe mis tahes muu asjaomase liikmesriigi pädevale asutusele, kui:
a)
maksustamiskohaks peetakse sihtliikmesriiki ja sihtliikmesriigi kontrollisüsteemi tõhusaks toimimiseks on vaja päritoluliikmesriigi antavat teavet;
b)
liikmesriigil on alust arvata, et teises liikmesriigis on toime pandud või on tõenäoliselt toime pandud käibemaksualaste õigusaktide rikkumine;
c)
on olemas oht, et teises liikmesriigis võib maksutulu saamata jääda.
2. Eelneva taotluseta toimuv teabevahetus on kas artikli 14 kohaselt automaatne või artikli 15 kohaselt omaalgatuslik.
3. Teave edastatakse standardvormidel, mis võetakse vastu artikli 58 lõikega 2 ettenähtud korras.
Artikkel 14
1. Artikli 58 lõikega 2 ettenähtud korras määratakse kindlaks:
a)
automaatselt vahetatava teabe täpsed kategooriad;
b)
automaatse vahetuse sagedus iga vahetatava teabe kategooria puhul;
c)
automaatse teabevahetuse praktiline kord.
Liikmesriik võib ühe või mitme teabekategooriaga seotud automaatsest teabevahetusest loobuda, kui selliseks vahetuseks teabe kogumine nõuaks käibemaksukohustuslastele uute kohustuste kehtestamist või kui see tooks kõnealusele liikmesriigile kaasa ebaproportsionaalse halduskoormuse.
Iga teabekategooriaga seotud automaatse teabevahetuse tulemused vaatab kord aastas läbi artikli 58 lõikes 1 osutatud komitee, tagamaks et seda laadi teabevahetust kasutatakse ainult juhul, kui see on kõige tõhusam teabe vahetamise viis.
2. Alates 1. jaanuarist 2015 vahetab iga liikmesriigi pädev asutus andmeid eelkõige automaatselt, mis võimaldab tarbimisliikmesriikidel kindlaks teha, kas maksukohustuslased, kelle asukoht ei ole selle asukohaliikmesriigi territooriumil, deklareerivad ja tasuvad õigesti käibemaksu, mis kuulub tasumisele telekommunikatsiooni-, ringhäälingu- ja elektrooniliselt osutatud teenustelt, sõltumata sellest, kas nimetatud maksukohustuslane kasutab direktiivi 2006/112/EÜ XII jaotise 6. peatüki 3. jaos ettenähtud erikorda. Asukohaliikmesriik teavitab tarbimisliikmesriiki mis tahes lahknevustest, millest ta teada saab.
Artikkel 15
Liikmesriikide pädevad asutused edastavad omaalgatuslikult teiste liikmesriikide pädevatele asutustele artikli 13 lõikes 1 osutatud teavet, mida ei ole edastatud artiklis 14 osutatud automaatse teabevahetuse korras ning millest nad on teadlikud ja mis nende arvates võib nimetatud pädevatele asutustele kasulik olla.
IV PEATÜKK
TAGASISIDE
Artikkel 16
Kui pädev asutus esitab teavet vastavalt artiklitele 7 või 15, võib ta taotleda, et teabe saanud pädev asutus annaks selle kohta tagasisidet. Kui selline taotlus on tehtud, saadab teabe saanud pädev asutus tagasiside teabe esitanud pädevale asutusele nii kiiresti kui võimalik, tingimusel et see ei too talle kaasa ebaproportsionaalset halduskoormust. Praktiline kord määratakse kindlaks artikli 58 lõikega 2 ettenähtud korras.
V PEATÜKK
KONKREETSE TEABE SÄILITAMINE JA VAHETAMINE
Artikkel 17
1. Iga liikmesriik säilitab elektroonilises süsteemis järgmise teabe:
a)
teave, mida ta kogub direktiivi 2006/112/EÜ XI jaotise 6. peatüki alusel;
b)
tema poolt käibemaksukohustuslasena registreerimise numbri saanud isikut ning tema tegevust, õiguslikku seisundit ja aadressi käsitlevad andmed, ning kuupäev, millal käibemaksukohustuslasena registreerimise number väljastati;
c)
andmed tema poolt väljastatud käibemaksukohustuslasena registreerimise numbrite kohta, mis on muutunud kehtetuks, ning kuupäev, millal need kehtetuks muutusid;
d)
teave, mida kogutakse direktiivi 2006/112/EÜ artiklite 360, 361, 364 ja 365 alusel ning alates 1. jaanuarist 2015 teave, mida kogutakse nimetatud direktiivi artiklite 369c, 369f ja 369 g alusel.
2. Lõike 1 punktides b, c ja d osutatud teabe kohta tehtud automaatse päringu tehnilised üksikasjad võetakse vastu artikli 58 lõikega 2 ettenähtud korras.
Artikkel 18
Artiklis 17 osutatud teabe kasutamise võimaldamiseks käesoleva määrusega ettenähtud menetlustes tehakse see teave kättesaadavaks vähemalt viis aastat pärast esimese sellise kalendriaasta lõppu, mil võimaldatakse juurdepääs teabele.
Artikkel 19
Liikmesriigid tagavad artiklis 17 osutatud elektroonilise süsteemi kaudu kättesaadava teabe ajakohasuse, täielikkuse ja täpsuse.
Artikli 58 lõikega 2 ettenähtud korras määratletakse tingimused, mille alusel otsustatakse, millised muudatused on asjakohased, olulised või vajalikud ja mida on seetõttu vaja teha.
Artikkel 20
1. Artiklis 17 osutatud teave sisestatakse viivitamata elektroonilisse süsteemi.
2. Erandina lõikest 1 sisestatakse artikli 17 lõike 1 punktis a osutatud teave andmebaasisüsteemi hiljemalt üks kuu pärast selle perioodi lõppu, mida kõnealune teave käsitleb.
3. Erandina lõigetest 1 ja 2, kui tegemist on teabe täpsustamisega või lisamisega elektroonilisse süsteemi artiklis 19 sätestatud asjaoludel, tuleb seda teha hiljemalt teabe saamise perioodile järgneva kalendrikuu jooksul.
Artikkel 21
1. Iga liikmesriik võimaldab kõigi teiste liikmesriikide pädevatele asutustele automaatse juurdepääsu teabele, mida säilitatakse vastavalt artiklile 17.
2. Seoses artikli 17 lõike 1 punktis a osutatud teabega on kättesaadavad vähemalt järgmised andmed:
a)
teavet saava liikmesriigi antud käibemaksukohustuslasena registreerimise numbrid;
b)
kõikide nende ühendusesiseste kaubatarnete koguväärtus ja kõikide nende ühendusesiseste teenuseosutamiste koguväärtus, mida on punktis a osutatud käibemaksukohustuslasena registreerimise numbrit omavale isikutele tarninud või osutanud ettevõtjad, kes on teavet andvas liikmesriigis käibemaksukohustuslasena registreeritud;
c)
punktis b osutatud kaupu tarninud ja teenuseid osutanud isikute käibemaksukohustuslasena registreerimise numbrid;
d)
punktis b osutatud nende kaubatarnete ja teenuseosutamiste koguväärtus, mida iga punktis c osutatud isik on tarninud või osutanud igale isikule, kellel on punktis a osutatud käibemaksukohustuslasena registreerimise number;
e)
punktis b osutatud nende kaubatarnete ja teenuseosutamiste koguväärtus, mida iga punktis c osutatud isik on tarninud või osutanud igale isikule, kellel on teise liikmesriigi välja antud käibemaksukohustuslasena registreerimise number, järgmistel tingimustel:
i)
juurdepääs on seotud võimaliku pettusjuhtumi uurimisega;
ii)
juurdepääs toimub vastavat artikli 36 lõikele 1 Eurofisci kontaktametniku kaudu, kellel on isiklik kasutajatunnus kõnealusele teabele juurdepääsu võimaldavate elektrooniliste süsteemide jaoks, ja
iii)
juurdepääs on võimalik vaid üldisel tööajal.
Punktides b, d ja e osutatud väärtused väljendatakse teavet andva liikmesriigi vääringus, igale maksukohustuslasele vastavalt direktiivi 2006/112/EÜ artiklile 263 kindlaks määratud koondaruannete esitamise perioodi kohta.
Artikkel 22
1. Selleks et anda maksuasutustele piisav kindlus artiklis 17 osutatud elektroonilise süsteemi kaudu kättesaadava teabe kvaliteedi ja usaldusväärsuse suhtes, võtavad liikmesriigid kõik vajalikud meetmed tagamaks, et andmed, mille maksukohustuslased ja juriidilistest isikutest mittemaksukohustuslased on esitanud selleks, et end direktiivi 2006/112/EÜ artikli 214 kohaselt käibemaksukohustuslaseks registreerida, oleksid nende hinnangul terviklikud ja korrektsed.
Liikmesriigid kehtestavad kõnealuste andmete kontrollimise korra vastavalt oma riskihindamiste tulemustele. Nimetatud kontroll toimub põhimõtteliselt enne käibemaksukohustuslasena registreerimist või, kui enne registreerimist viiakse läbi vaid eelnev kontroll, hiljemalt kuus kuud pärast registreerimist.
2. Liikmesriigid teavitavad artikli 58 lõikes 1 osutatud komiteed meetmetest, mida rakendatakse siseriiklikul tasandil selleks, et tagada kooskõlas lõikega 1 teabe kvaliteet ja usaldusväärsus.
Artikkel 23
Liikmesriigid tagavad, et käesoleva määruse artiklis 17 osutatud elektroonilises süsteemis on direktiivi 2006/112/EÜ artiklis 214 osutatud käibemaksukohustuslasena registreerimise numbri kehtetus näidatud vähemalt järgmistel juhtudel:
a)
kui käibemaksukohustuslasena registreeritud isikud on teatanud, et nende direktiivi 2006/112/EÜ artiklis 9 määratletud majandustegevus on lõppenud või kui pädev maksuasutus arvab, et nad on oma majandustegevuse lõpetanud. Eelkõige võib maksuasutus eeldada, et isik on oma majandustegevuse lõpetanud, kui ta hoolimata nõudmisest ei ole esitanud käibedeklaratsioone ja koondaruandeid ühe aasta jooksul pärast puuduva deklaratsiooni või aruande esitamiseks seatud tähtaja lõppu. Isikul on õigus tõendada majandustegevuse jätkamist muul viisil;
b)
kui isikud on nende käibemaksukohustuslaseks registreerimisel esitanud valeandmeid või nad ei ole teada andnud oma andmete muudatustest juhul, kui selle teadmisel ei oleks maksuasutus neid maksukohustuslasena registreerinud või oleks nende maksukohustuslasena registreerimise numbri tühistanud.
Artikkel 24
Kui liikmesriikide pädevad asutused vahetavad artiklite 17-21 kohaldamiseks teavet elektroonilisel teel, võtavad nad kõik meetmed, et tagada artikli 55 täitmine.
Liikmesriigid vastutavad oma süsteemide mis tahes arendamise eest, mis on vajalik asjaomase teabe vahetamiseks CCN/CSI võrgu kaudu.
VI PEATÜKK
HALDUSLIK TEATAMISTAOTLUS
Artikkel 25
Taotluse saanud asutus teatab taotluse esitanud asutuse taotlusel ja kooskõlas taotluse saanud asutuse asukohaliikmesriigis kehtivate sarnastest dokumentidest teatamise eeskirjadega saajale kõikidest pädevate asutuste dokumentidest ja otsustest, mis käsitlevad käibemaksualaste õigusaktide kohaldamist taotluse esitanud asutuse asukohaliikmesriigi territooriumil.
Artikkel 26
Teatamistaotlustes märgitakse teatatava dokumendi või otsuse sisu ning saaja nimi, aadress ja muud vajalikud tunnusandmed.
Artikkel 27
Taotluse saanud asutus teatab taotluse esitanud asutusele viivitamata teatamistaotluse alusel võetud meetmetest ja eelkõige kuupäevast, mil otsusest või dokumendist anti saajale teada.
VII PEATÜKK
VIIBIMINE HALDUSASUTUSTE AMETIRUUMIDES JA OSALEMINE HALDUSUURIMISTES
Artikkel 28
1. Taotluse esitanud ja taotluse saanud asutuse kokkuleppel ja taotluse saanud asutuse kehtestatud korras võivad taotluse esitanud asutuse määratud ametnikud viibida artiklis 1 osutatud teabe vahetamiseks taotluse saanud liikmesriigi haldusasutuste ametiruumides või mis tahes muus kohas, kus need asutused oma ülesandeid täidavad. Kui soovitav teave sisaldub dokumentides, millele taotluse saanud asutuse ametnikel on juurdepääs, esitatakse taotluse esitanud asutuse ametnikele nendest koopiad.
2. Taotluse esitanud ja taotluse saanud asutuse kokkuleppel ja taotluse saanud asutuse kehtestatud korras võivad taotluse esitanud asutuse määratud ametnikud viibida artiklis 1 osutatud teabe vahetamiseks taotluse saanud liikmesriigi territooriumil läbiviidavate haldusuurimiste juures. Selliseid haldusuurimisi teevad üksnes taotluse saanud asutuse ametnikud. Taotluse esitanud asutuse ametnikud ei kasuta taotluse saanud asutuse ametnikele antud inspekteerimisvolitusi. Neil on siiski juurdepääs samadele ruumidele ja dokumentidele kui viimastel, seda aga taotluse saanud asutuse ametnike vahendusel ja ainuüksi käimasoleva haldusuurimise eesmärgil.
3. Artiklite 1 ja 2 kohaselt mõnes muus liikmesriigis viibivad taotluse esitanud asutuse ametnikud peavad igal ajal suutma esitada volikirja, millest nähtuvad nende isik ja ametikoht.
VIII PEATÜKK
ÜHEAEGSED KONTROLLID
Artikkel 29
Liikmesriigid võivad kokku leppida, et teevad kontrolle üheaegset, kui nad leiavad, et sellised kontrollid on tõhusamad kui ainult ühe liikmesriigi tehtavad kontrollid.
Artikkel 30
1. Liikmesriik otsustab sõltumatult, milliseid maksukohustuslasi ta kavatseb üheaegseks kontrolliks välja pakkuda. Selle liikmesriigi pädev asutus teatab teiste asjaomaste liikmesriikide pädevatele asutustele üheaegseks kontrolliks väljapakutud juhtudest. Ta esitab oma valiku põhjused võimaluste piires teabena, mis ajendas teda sellist valikut tegema. Ta täpsustab tähtaja, mille jooksul sellised kontrollid tuleks teha.
2. Üheaegse kontrolli ettepaneku saanud liikmesriigi pädev asutus teatab oma vastaspooleks olevale asutusele oma nõusolekust või põhjendatud keeldumisest üldjuhul kahe nädala jooksul pärast ettepaneku saamist, kuid hiljemalt ühe kuu jooksul.
3. Iga asjaomaste liikmesriikide pädev asutus määrab esindaja, kes vastutab kontrolli juhtimise ja kooskõlastamise eest.
IX PEATÜKK
MAKSUKOHUSTUSLASTELE ESITATAV TEAVE
Artikkel 31
1. Iga liikmesriigi pädevad asutused tagavad, et ühendusesiseste kaubatarnete või ühendusesisese teenuseosutamisega seotud isikutel ning eelkõige mis tahes direktiivi 2006/112/EÜ II lisas nimetatud telekommunikatsiooni-, ringhäälingu- või elektrooniliselt osutatavaid teenuseid osutavatel mitteasutatud maksukohustuslastel on õigus saada seda laadi tegevuse tarbeks elektrooniliselt kinnitus iga konkreetse isiku käibemaksukohustuslasena registreerimise numbri kehtivuse kohta, samuti kõnealuse isiku nimi ja aadress. Kõnealune teave peab vastama artiklis 17 osutatud andmetele.
2. Iga liikmesriik esitab elektrooniliselt kinnituse käibemaksukohustuslasena registreerimise numbri saanud isiku nime ja aardressi kohta vastavalt siseriiklikele andmekaitse eeskirjadele.
3. Käesoleva artikli esimest lõiku ei kohaldata telekommunikatsiooni-, ringhäälingu või elektrooniliselt osutatavaid teenuseid osutavate mitteasutatud maksukohustuslaste suhtes direktiivi 2006/112/EÜ artiklis 357 osutatud ajavahemiku jooksul.
Artikkel 32
1. Komisjon avaldab liikmesriikide poolt esitatud andmete põhjal oma veebilehel iga direktiivi 2006/112/EÜ XI jaotise 3. peatüki ülevõtnud liikmesriigi poolt heakskiidetud sätete üksikasjad.
2. Esitatava teabe üksikasjad ja vorm määratakse kindlaks artikli 58 lõikega 2 ettenähtud korras.
X PEATÜKK
EUROFISC
Artikkel 33
1. Käibemaksupettuste vastase võitluse valdkonnas tehtava mitmepoolse koostöö edendamiseks ja hõlbustamiseks luuakse käesoleva peatükiga liikmesriikide vahelise kiire suunatud teabe vahetuse võrgustik (edaspidi „Eurofisc”).
2. Eurofisci raamistikus liikmesriigid:
a)
loovad mitmepoolse varase hoiatamise mehhanismi käibemaksupettuste vastaseks võitluseks;
b)
koordineerivad suunatud teabe kiiret mitmepoolset vahetamist valdkondades, milles Eurofisc tegutseb (edaspidi „Eurofisci töövaldkonnad”);
c)
koordineerivad osalevatest liikmesriikidest pärit Eurofisci kontaktametnike tööd saadud hoiatusteadetega tegelemisel.
Artikkel 34
1. Liikmesriigid osalevad nende poolt vabalt valitavates Eurofisci töövaldkondades ning nad võivad ka otsustada osalemise lõpetada.
2. Liikmesriigid, kes on otsustanud osaleda Eurofisci töövaldkonnas, osalevad aktiivselt mitmepoolses suunatud teabe vahetamises kõikide osalevate liikmesriikide vahel;
3. Vahetatud teave on artikli 55 sätete kohaselt konfidentsiaalne;
Artikkel 35
Komisjon annab Eurofiscile tehnilist ja logistilist abi. Komisjonil ei ole juurdepääsu artiklis 1 osutatud teabele, mida võidakse vahetada Eurofisci kaudu.
Artikkel 36
1. Iga liikmesriigi pädevad asutused määravad vähemalt ühe Eurofisci kontaktametniku. Eurofisci kontaktametnikud on pädevad ametnikud artikli 2 lõike 1 punkti c tähenduses ning nad täidavad artikli 33 lõikes 2 osutatud ülesandeid. Nimetatud ametnikud on vastutavad ainult oma riigi ametiasutuste ees.
2. Konkreetses Eurofisci töövaldkonnas osalevate liikmesriikide kontaktametnikud (edaspidi „osalevad Eurofisci kontaktametnikud”) määravad osalevate kontaktametnike seast piiratud ajaks koordinaatori (edaspidi „Eurofisci töövaldkonna koordinaatorid”). Eurofisci töövaldkonna koordinaatorid:
a)
koguvad osalevatelt Eurofisci kontaktametnikelt saadud teavet ja teevad kogu teabe kättesaadavaks teistele asjaomases töövaldkonnas osalevatele Eurofisci kontaktametnikele. Teavet vahetatakse elektrooniliselt;
b)
tagavad osalevatelt Eurofisci kontaktametnikelt saadud teabe töötlemise vastavalt töövaldkonnas osalejate vahelisele kokkuleppele ning teevad tulemuse osalevatele Eurofisci kontaktametnikele kättesaadavaks;
c)
annavad osalevatele Eurofisci kontaktametnikele tagasisidet.
Artikkel 37
Eurofisci töövaldkonna koordinaatorid esitavad artikli 58 lõikes 1 osutatud komiteele aastaaruande iga töövaldkonna tegevuse kohta.
XI PEATÜKK
DIREKTIIVI 2006/112/EÜ XII JAOTISE 6. PEATÜKIS ETTENÄHTUD ERIKORDI KÄSITLEVAD SÄTTED
1. JAGU
Kuni 31. detsembrini 2014 kohaldatavad sätted
Artikkel 38
Direktiivi 2006/112/EÜ XII jaotise 6. peatükis sätestatud erikorra puhul kohaldatakse järgmisi sätteid. Kõnealuse direktiivi artiklis 358 sisalduvad mõisted kehtivad ka käesoleva peatüki kohaldamisel.
Artikkel 39
1. Maksukohustuslane, kelle asukoht ei ole ühenduses, esitab teabe oma tegevuse alustamise kohta registreerimisliikmesriigile elektrooniliselt vastavalt direktiivi 2006/112/EÜ artiklile 361. Tehnilised üksikasjad, sealhulgas ühtne elektrooniline sõnum, määratakse kindlaks käesoleva määruse artikli 58 lõikega 2 ettenähtud korras.
2. Registreerimisliikmesriik edastab selle teabe elektrooniliselt teiste liikmesriikide pädevatele asutusele kümne päeva jooksul selle kuu lõpust, mil teave saadi ühenduseväliselt maksukohustuslaselt. Samal viisil teavitatakse teiste liikmesriikide pädevaid asutusi määratud registreerimisnumbrist. Tehnilised üksikasjad, sealhulgas ühtne elektrooniline sõnum, mille abil see teave edastatakse, määratakse kindlaks artikli 58 lõikega 2 ettenähtud korras.
3. Registreerimisliikmesriik teavitab viivitamata elektrooniliselt teiste liikmesriikide pädevaid asutusi, kui ühenduseväline maksukohustuslane arvatakse registrist välja.
Artikkel 40
1. Käibedeklaratsioon koos direktiivi 2006/112/EÜ artiklis 365 sätestatud andmetega esitatakse elektrooniliselt. Tehnilised üksikasjad, sealhulgas ühtne elektrooniline sõnum, määratakse kindlaks käesoleva määruse artikli 58 lõikega 2 ettenähtud korras.
2. Registreerimisliikmesriik edastab selle teabe elektrooniliselt asjaomase liikmesriigi pädevale asutusele hiljemalt kümne päeva möödumisel deklaratsiooni saamise kuu lõpust. Liikmesriigid, kes on nõudnud maksudeklaratsiooni koostamist muus omavääringus kui euro, arvestavad summad ümber eurodesse, kasutades deklaratsiooniga hõlmatud ajavahemiku viimasel päeval kehtinud vahetuskurssi. Ümberarvestamisel kasutatakse vahetuskursse, mis Euroopa Keskpank on kõnealuse päeva kohta avaldanud, või kui selle päeva kohta ei ole kursse avaldatud, siis järgmise avaldamispäeva vahetuskursse. Selle teabe edastamise tehnilised üksikasjad määratakse kindlaks artikli 58 lõikega 2 ettenähtud korras.
3. Registreerimisliikmesriik edastab elektrooniliselt tarbimisliikmesriigile teabe, mida on vaja iga makse seostamiseks vastava kvartali maksudeklaratsiooniga.
Artikkel 41
1. Registreerimisliikmesriik tagab, et summa, mille ühenduseväline maksukohustuslane on maksnud, kantakse üle euros peetavale pangakontole, mille on määranud tarbimisliikmesriik, kellele makse tuleb teha. Liikmesriigid, kes on nõudnud maksmist muus omavääringus kui euro, arvestavad summad ümber eurodesse, kasutades deklaratsiooniga hõlmatud ajavahemiku viimasel päeval kehtinud vahetuskurssi. Ümberarvestamisel kasutatakse vahetuskursse, mis Euroopa Keskpank on kõnealuse päeva kohta avaldanud, või kui selle päeva kohta ei ole kursse avaldatud, siis järgmise avaldamispäeva vahetuskursse. Ülekanne toimub hiljemalt kümne päeva möödumisel makse saamise kuu lõpust.
2. Kui ühenduseväline maksukohustuslane ei maksa kogu võlgnetavat maksusummat, tagab registreerimisliikmesriik, et makse kantakse tarbimisliikmesriigile üle võrdeliselt igale liikmesriigile võlgnetava maksusummaga. Registreerimisliikmesriik teatab sellest elektrooniliselt tarbimisliikmesriigi pädevatele asutustele.
Artikkel 42
Liikmesriigid teatavad elektrooniliselt teiste liikmesriikide pädevatele asutustele nende pangakontode numbrid, mis on ette nähtud artikli 41 kohaste maksete vastuvõtmiseks.
Liikmesriigid teatavad viivitamata elektrooniliselt teiste liikmesriikide pädevatele asutustele ja komisjonile tavamaksumäära muudatustest.
2. JAGU
Alates 1. jaanuarist 2015 kohaldatavad sätted
Artikkel 43
Direktiivi 2006/112/EÜ XII jaotise 6. peatükis sätestatud erikordade puhul kohaldatakse järgmisi sätteid.
Artikkel 44
1. Maksukohustuslane, kelle asukoht ei ole ühenduses, esitab teabe oma tegevuse alustamise kohta registreerimisliikmesriigile elektrooniliselt vastavalt direktiivi 2006/112/EÜ artiklile 361. Tehnilised üksikasjad, sealhulgas ühtne elektrooniline sõnum, määratakse kindlaks käesoleva määruse artikli 58 lõikega 2 ettenähtud korras.
2. Registreerimisliikmesriik edastab lõikes 1 osutatud teabe elektrooniliselt teiste liikmesriikide pädevatele asutusele kümne päeva jooksul selle kuu lõpust, mil teave saadi maksukohustuslaselt, kelle asukoht ei ole ühenduses. Direktiivi 2006/112/EÜ artiklis 369b sätestatud erikorda kasutava maksukohustuslase registreerimise sarnased üksikasjad edastatakse kümne päeva jooksul selle kuu lõpust, mil maksukohustuslane teatas oma nimetatud erikorra kohase tegevuse alustamisest. Samal viisil edastatakse teiste liikmesriikide pädevatele asutustele maksukohustuslasele antud registreerimisnumber.
Tehnilised üksikasjad, sealhulgas ühtne elektrooniline sõnum, mille abil see teave edastatakse, määratakse kindlaks käesoleva määruse artikli 58 lõikega 2 ettenähtud korras.
3. Registreerimisliikmesriik teavitab viivitamata elektrooniliselt teiste liikmesriikide pädevaid asutusi, kui maksukohustuslane, kelle asukoht ei ole ühenduses, või maksukohustuslane, kelle asukoht ei ole tarbimisliikmesriigis, arvatakse erikorra kasutamisest välja.
Artikkel 45
1. Käibedeklaratsioon koos direktiivi 2006/112/EÜ artiklites 365 ja 369g sätestatud andmetega esitatakse elektrooniliselt. Tehnilised üksikasjad, sealhulgas ühtne elektrooniline sõnum, määratakse kindlaks käesoleva määruse artikli 58 lõikega 2 ettenähtud korras.
2. Registreerimisliikmesriik edastab selle teabe elektrooniliselt asjaomase tarbimisliikmesriigi pädevale asutusele hiljemalt kümne päeva jooksul pärast selle kuu lõppu, mil käibedeklaratsioon saadi. Direktiivi 2006/112/EÜ artikli 369g teises lõigus ettenähtud teave edastatakse ka asjaomase asukohaliikmesriigi pädevale asutusele. Liikmesriigid, kes on nõudnud maksudeklaratsiooni koostamist muus omavääringus kui euro, arvestavad summad ümber eurodesse, kasutades deklaratsiooniga hõlmatud ajavahemiku viimasel päeval kehtinud vahetuskurssi. Ümberarvestamisel kasutatakse vahetuskursse, mis Euroopa Keskpank on kõnealuse päeva kohta avaldanud, või kui selle päeva kohta ei ole kursse avaldatud, siis järgmise avaldamispäeva vahetuskursse. Selle teabe edastamise tehnilised üksikasjad määratakse kindlaks käesoleva määruse artikli 58 lõikega 2 ettenähtud korras.
3. Registreerimisliikmesriik edastab elektrooniliselt tarbimisliikmesriigile teabe, mida on vaja iga makse seostamiseks vastava kvartali maksudeklaratsiooniga.
Artikkel 46
1. Registreerimisliikmesriik tagab, et summa, mille ühenduseväline maksukohustuslane on maksnud, kantakse üle euros peetavale pangakontole, mille on määranud tarbimisliikmesriik, kellele makse tuleb teha. Liikmesriigid, kes on nõudnud maksmist muus omavääringus kui euro, arvestavad summad ümber eurodesse, kasutades deklaratsiooniga hõlmatud ajavahemiku viimasel päeval kehtinud vahetuskurssi. Ümberarvestamisel kasutatakse vahetuskursse, mis Euroopa Keskpank on kõnealuse päeva kohta avaldanud, või kui selle päeva kohta ei ole kursse avaldatud, siis järgmise avaldamispäeva vahetuskursse. Ülekanne toimub hiljemalt kümne päeva möödumisel makse saamise kuu lõpust.
2. Kui ühenduseväline maksukohustuslane ei maksa kogu võlgnetavat maksusummat, tagab registreerimisliikmesriik, et makse kantakse tarbimisliikmesriigile üle võrdeliselt igale liikmesriigile võlgnetava maksusummaga. Registreerimisliikmesriik teatab sellest elektrooniliselt tarbimisliikmesriigi pädevatele asutustele.
3. Tarbimisliikmesriigile direktiivi 2006/112/EÜ XII jaotise 6. peatüki 3. jaos sätestatud erikorra kohaselt ülekantavate maksete tegemisel jätab registreerimisliikmesriik käesoleva artikli lõigetes 1 ja 2 osutatud summadest endale:
a)
1. jaanuarist 2015 kuni 31. detsembrini 2016 - 30 %;
b)
1. jaanuarist 2017 kuni 31. detsembrini 2018 - 15 %;
c)
1. jaanuarist 2019 - 0 %.
Artikkel 47
Liikmesriigid teatavad elektrooniliselt teiste liikmesriikide pädevatele asutustele nende pangakontode numbrid, mis on ette nähtud artikli 46 kohaste maksete vastuvõtmiseks.
Liikmesriigid teatavad viivitamata elektrooniliselt teiste liikmesriikide pädevatele asutustele ja komisjonile telekommunikatsiooni-, ringhäälingu- ja elektrooniliselt osutatavate teenuste puhul kohaldatava maksumäära muudatustest.
XII PEATÜKK
TEABE VAHETAMINE JA SÄILITAMINE SEOSES KÄIBEMAKSU TAGASTAMISE MENETLUSEGA, MIDA KOHALDATAKSE MAKSUKOHUSTUSLASTE SUHTES, KELLE ASUKOHT EI OLE TAGASTAMISLIIKMESRIIGIS, VAID MÕNES TEISES LIIKMESRIIGIS
Artikkel 48
1. Kui asukohaliikmesriigi pädev asutus saab taotluse käibemaksu tagastamiseks direktiivi 2008/9/EÜ artikli 5 alusel ja kui kõnealuse direktiivi artiklit 18 ei kohaldata, edastab ta selle 15 kalendripäeva jooksul taotluse kättesaamisest elektroonilisel teel iga asjaomase tagastamisliikmesriigi pädevatele asutustele koos kinnitusega, et direktiivi 2008/9/EÜ artikli 2 punktis 5 määratletud taotleja on käibemaksukohustuslane ja et selle isiku poolt märgitud käibemaksukohustuslasena registreerimise number on tagastamisperioodil kehtiv.
2. Iga tagastamisliikmesriigi pädevad ametiasutused edastavad teiste liikmesriikide pädevatele asutustele elektroonilisel teel mis tahes teabe, mis on nõutav direktiivi 2008/9/EÜ artikli 9 lõike 2 kohaselt. Tehnilised üksikasjad, sealhulgas ühtne elektrooniline sõnum, mille abil see teave edastatakse, määratakse kindlaks käesoleva määruse artikli 58 lõikega 2 ettenähtud korras.
3. Iga tagastamisliikmesriigi pädevad asutused teatavad teiste liikmesriikide pädevatele asutustele elektroonilisel teel sellest, kas nad soovivad kasutada direktiivi 2008/9/EÜ artiklis 11 nimetatud võimalust nõuda taotlejalt oma äritegevuse kirjelduse esitamist ühtlustatud koodide abil.
Esimeses lõigus nimetatud ühtlustatud koodid määratakse kindlaks käesoleva määruse artikli 58 lõikega 2 ettenähtud korras Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. detsembri 2006. aasta määrusega (EÜ) nr 1893/2006, millega kehtestatakse majanduse tegevusalade statistiline klassifikaator NACE Revision 2 (8) kehtestatud NACE liigituse alusel.
XIII PEATÜKK
SUHTED KOMISJONIGA
Artikkel 49
1. Liikmesriigid ja komisjon jälgivad ja hindavad seda, kuidas käesolevas määruses sätestatud halduskoostöökord toimib. Komisjon kogub liikmesriikide kogemusi, et parandada selle korra toimimist.
2. Liikmesriigid edastavad komisjonile kogu kättesaadava teabe, mis on käesoleva määruse kohaldamise puhul oluline.
3. Käesoleva määruse hindamiseks vajalike statistiliste andmete loetelu koostatakse artikli 58 lõikega 2 ettenähtud korras. Liikmesriigid edastavad need andmed komisjonile, kuivõrd need on kättesaadavad ja kuivõrd edastamisega ei kaasne põhjendamatuid halduskulusid.
4. Liikmesriigid võivad edastada komisjonile mis tahes muud artiklis 1 osutatud teavet eesmärgiga hinnata käesoleva halduskoostöösüsteemi tõhusust maksudest kõrvalehoidumise ja maksustamise vältimise vastu võitlemisel.
5. Komisjon edastab lõigetes 2, 3 ja 4 osutatud teabe teistele asjaomastele liikmesriikidele.
6. Lisaks sellele, mis on ettenähtud käesoleva määruse teiste sätetega, edastab komisjon vajaduse korral iga liikmesriigi pädevatele asutustele mis tahes teavet, mis võimaldab kõnealustel asutustel võidelda pettustega käibemaksu valdkonnas, kusjuures komisjon edastab selle kohe pärast teabe saamist.
7. Käesoleva määruse eesmärkide saavutamiseks võib komisjon liikmesriigi taotlusel esitada oma eksperdiarvamusi, anda tehnilist või logistilist abi.
XIV PEATÜKK
SUHTED KOLMANDATE RIIKIDEGA
Artikkel 50
1. Kui liikmesriigi pädev asutus saab teavet kolmandalt riigilt, võib ta selle teabe edasi anda selliste liikmesriikide pädevatele asutustele, kes võivad olla sellest huvitatud, ja igal juhul kõikide seda taotlevate liikmesriikide pädevatele asutustele, kuivõrd see on asjaomase kolmanda riigiga sõlmitud abistamiskokkulepetega lubatud.
2. Pädevad asutused võivad edastada kooskõlas oma siseriiklike sätetega, mis käsitlevad isikuandmete edastamist kolmandatele riikidele, käesoleva määruse kohaselt saadud teabe kolmandale riigile, kui on täidetud kõik järgmised tingimused:
a)
kõnealuse edastamisega on nõustunud selle liikmesriigi pädevad asutused, kust teave pärineb, ja
b)
asjaomane kolmas riik on võtnud kohustuse teha vajalikku koostööd tõendite kogumiseks käibemaksualaseid õigusakte tõenäoliselt rikkuvate tehingute ebaseaduslikkuse kohta.
XV PEATÜKK
TEABEVAHETUSE TINGIMUSED
Artikkel 51
1. Käesoleva määruse kohaselt antav teave edastatakse võimaluse korral elektrooniliselt kooskõlas eeskirjadega, mis võetakse vastu artikli 58 lõikega 2 ettenähtud korras.
2. Juhul kui taotlust pole esitatud täielikult lõikes 1 nimetatud elektroonilise süsteemi kaudu, annab taotluse saanud asutus taotluse saamise kohta viivitamata ja igal juhul mitte hiljem kui viis tööpäeva pärast selle kättesaamist elektrooniliselt kinnituse.
Juhul kui asutus on saanud taotluse või teabe, mille puhul ta ei olnud kavandatud saaja, saadab ta selle kohta saatjale viivitamata ja igal juhul mitte hiljem kui viis tööpäeva pärast selle kättesaamist elektrooniliselt teate.
Artikkel 52
Abitaotlused, sealhulgas teatamistaotlused, ja lisatavad dokumendid võib koostada ükskõik millises taotluse saanud ja taotluse esitanud asutuse vahel kokkulepitud keeles. Nimetatud taotlustele lisatakse tõlge taotluse saanud asutuse asukohaliikmesriigi riigikeelde või mõnda selle riigikeeltest üksnes erijuhtudel, mil taotluse saanud asutus põhjendab sellise tõlke nõudmist.
Artikkel 53
Komisjon ja liikmesriigid tagavad, et käesolevas määruses kirjeldatud teabevahetuseks vajalikud olemasolevad või uued side- ja teabevahetussüsteemid toimivad. Otsus teenuslepingu kohta, millega tagatakse nimetatud side- ja teabevahetussüsteemide toimimiseks vajalike komisjoni ja liikmesriikide teenuste tehniline kvaliteet ja kvantiteet, tehakse artikli 58 lõikega 2 ettenähtud korras. Komisjon vastutab mis tahes selliseks liikmesriikide vaheliseks teabevahetuseks vajaliku CCN/CSI võrgu väljatöötamise eest. Liikmesriigid vastutavad oma selliste süsteemide väljatöötamise eest, mis võimaldavad sellist teavet CCN/CSI võrgu kaudu vahetada.
Liikmesriigid loobuvad kõikidest käesoleva määruse kohaldamisega seotud kulude hüvitamise nõuetest, välja arvatud vajaduse korral ekspertidele makstavate tasude puhul.
Artikkel 54
1. Ühe liikmesriigi taotluse saanud asutus esitab teise liikmesriigi taotluse esitanud asutusele artiklis 1 osutatud teabe, tingimusel et:
a)
taotluse esitanud pädeva asutuse nõutud teabe hulk ja laad ei põhjusta taotluse saanud asutusele teatava ajavahemiku jooksul ebaproportsionaalset halduskoormust;
b)
taotluse esitanud asutus on kasutanud kõiki tavapäraseid teabeallikaid, mida ta kõnealustel tingimustel nõutud teabe saamiseks kasutada sai, ohustamata soovitud tulemuse saavutamist.
2. Käesoleva määrusega ei kohustata tegema konkreetset juhtu käsitlevaid uurimisi ega andma konkreetse juhu kohta teavet, kui selle liikmesriigi õigusaktid või haldustavad, kes peaks teavet andma, ei võimaldaks tal oma tarbeks nimetatud uurimist teha või nimetatud teavet koguda või kasutada.
3. Taotluse saanud liikmesriigi pädev asutus võib teabe esitamisest keelduda, kui taotluse esitanud liikmesriik ei saa õiguslikel põhjustel esitada samalaadset teavet. Komisjonile teatatakse taotluse saanud liikmesriigi keeldumise põhjustest.
4. Teabe esitamisest võib keelduda, kui see tooks kaasa äri-, tööstus- või kutsesaladuse või ärivõtte avalikustamise või kui teabe avalikustamine oleks vastuolus avaliku korraga.
5. Lõikeid 2, 3 ja 4 ei tõlgendata mingil juhul nii, et taotluse saanud liikmesriigi asutusel oleks õigus keelduda taotluse esitanud asutuse liikmesriigi käibemaksukohustuslasena registreeritud maksukohustuslast käsitleva teabe esitamisest vaid põhjusel, et kõnealune teave on panga, muu finantsasutuse, tema nimel tegutseva, volitatud või usaldusisiku valduses või kui see on seotud juriidilise isiku omandihuvidega.
6. Taotluse saanud asutus teatab taotluse esitanud asutusele abitaotluse rahuldamata jätmise põhjustest.
7. Artikli 58 lõikega 2 ettenähtud korras võib kehtestada alammäära, millest alates võib esitada abitaotluse.
Artikkel 55
1. Käesoleva määruse kohaselt mis tahes kujul edastatud või kogutud teabe suhtes, sealhulgas teabe suhtes, millele oli ametnikul juurdepääs VII, VIII ja X peatüki ning käesoleva artikli lõikes 2 sätestatud asjaoludel, kehtib ametisaladuse hoidmise kohustus ja kaitse, mis laieneb samalaadsele teabele nii seda saava liikmesriigi siseriiklike õigusaktide kui ka liidu asutuste suhtes kohaldatavate vastavate sätete kohaselt. Sellist teavet võib kasutada ainult käesoleva määrusega ettenähtud asjaoludel.
Sellist teavet võib kasutada maksude määramiseks, kogumiseks või halduskontrolliks.
Teavet võib kasutada ka nõukogu 26. mai 2008. aasta direktiivi 2008/55/EÜ vastastikuse abi kohta teatavate lõivude, tollimaksude, maksude ja muude meetmetega seotud nõuete sissenõudmisel (9) artikliga 2 hõlmatud muude lõivude, tollimaksude ja maksude kindlaksmääramiseks.
Lisaks võib seda kasutada seoses maksuseaduste rikkumise tõttu algatatud kohtumenetlusega, millega võivad kaasneda karistused, ilma et see piiraks sellises menetluses osalevate kostjate ja tunnistajate õigusi käsitlevate üldeeskirjade ja õigusnormide kohaldamist.
2. Isikud, keda on nõuetekohaselt volitanud komisjoni julgeoleku akrediteerimisasutus, võivad kasutada seda teavet üksnes niivõrd, kuivõrd see on vajalik CCN/CSI võrgu hooldamiseks, käitamiseks ja arendamiseks.
3. Erandina lõikest 1 võib teavet andva liikmesriigi pädev asutus seda teavet kasutada taotluse esitanud asutuse liikmesriigis muuks otstarbeks, kui taotluse saanud asutuse liikmesriigi õigusaktide kohaselt võib seda teavet sarnaseks otstarbeks kasutada.
4. Kui taotluse esitanud asutus leiab, et taotluse saanud asutuselt saadud teave oleks tõenäoliselt kasulik kolmanda liikmesriigi pädevale asutusele, võib ta selle viimasele edastada. Ta teatab sellest taotluse saanud asutusele kirjalikult ette. Taotluse saanud asutus võib seada tingimuse, et teabe võib edastada kolmandale isikule tema eelneval nõusolekul.
5. Kogu käesoleva määruse kohase teabe säilitamise või vahetamise suhtes kohaldatakse direktiivi 95/46/EÜ rakendussätteid. Käesoleva määruse nõuetekohaseks kohaldamiseks piiravad liikmesriigid siiski direktiivi 95/46/EÜ artiklis 10, artikli 11 lõikes 1 ja artiklites 12 ja 21 sätestatud kohustuste ja õiguste ulatust niivõrd, kuivõrd see on vajalik kõnealuse direktiivi artikli 13 lõike 1 punktis e osutatud huvide kaitsmiseks.
Artikkel 56
Taotluse esitanud asutuse liikmesriigi pädevad asutused võivad kasutada taotluse saanud asutuse töötajate hangitud ja taotluse esitanud asutusele käesolevas määruses sätestatud abistamise raames edastatud aruandeid, õiendeid ja muid dokumente või nende tõestatud koopiaid või väljavõtteid tõenditena samadel alustel kui selle riigi mõne muu asutuse esitatud samalaadseid dokumente.
Artikkel 57
1. Käesoleva määruse kohaldamiseks võtavad liikmesriigid kõik vajalikud meetmed, et:
a)
tagada pädevate asutuste vahel tõhus sisemine kooskõlastatus;
b)
seada sisse otsene koostöö selliseks kooskõlastamiseks volitatud asutuste vahel;
c)
tagada käesoleva määrusega ettenähtud teabevahetuse korra tõrgeteta toimimine.
2. Komisjon edastab igale liikmesriigile võimalikult kiiresti teabe, mille ta on saanud ja mida ta võib edastada.
XVI PEATÜKK
LÕPPSÄTTED
Artikkel 58
1. Komisjoni abistab halduskoostöö alaline komitee.
2. Kui viidatakse käesolevale lõikele, kohaldatakse otsuse 1999/468/EÜ artikleid 5 ja 7, võttes arvesse selle otsuse artiklis 8 sätestatut.
Otsuse 1999/468/EÜ artikli 5 lõikes 6 sätestatud tähtajaks kehtestatakse kolm kuud.
Artikkel 59
1. Komisjon annab Euroopa Parlamendile ja nõukogule käesoleva määruse kohaldamise kohta aru 1. novembril 2013 ja edaspidi iga viie aasta tagant.
2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva määrusega reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetavate siseriiklike õigusnormide teksti.
Artikkel 60
1. Käesolev määrus ei piira laiaulatuslikumate kohustuste täitmist, mis on seotud vastastikuse abistamisega ja mis tulenevad muudest õigusaktidest, sealhulgas kahe- või mitmepoolsetest kokkulepetest.
2. Kui liikmesriigid sõlmivad käesoleva määrusega hõlmatud küsimustes, eelkõige artikli 11 reguleerimisalasse jäävates küsimustes, kahepoolseid kokkuleppeid muul eesmärgil kui üksikjuhtumitega tegelemiseks, teatavad nad sellest viivitamata komisjonile. Komisjon omakorda teatab sellest teistele liikmesriikidele.
Artikkel 61
Määrus (EÜ) nr 1798/2003 tunnistatakse kehtetuks alates 1. jaanuarist 2012. Kõnealuse määruse artikli 2 lõige 1 jääb siiski kehtima kuni kuupäevani, mil komisjon avaldab käesoleva määruse artiklis 3 osutatud pädevate asutuste nimekirja.
Kõnealuse määruse V peatükki, välja arvatud artikli 27 lõiget 4, kohaldatakse kuni 31. detsembrini 2012.
Viiteid kehtetuks tunnistatud määrusele käsitatakse viidetena käesolevale määrusele.
Artikkel 62
Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Seda kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2012.
Artikleid 33- 37 kohaldatakse alates 1. novembrist 2010;
V peatükki, välja arvatud artikleid 22 ja 23, kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2013;
-
artikleid 38-42 kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2012 kuni 31. detsembrini 2014 ja
-
artikleid 43-47 kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2015.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Luxembourg, 7. oktoober 2010