РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 121/2012 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 15 февруари 2012 година
за изменение на регламенти (ЕО) № 1290/2005 и (ЕО) № 1234/2007 по отношение на разпределянето на хранителни продукти на най-нуждаещите се лица в Съюза
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 42, първа алинея и член 43, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
като взеха предвид становището на Комитета на регионите (2),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (3),
като имат предвид, че:
(1)
Регламент (ЕИО) № 3730/87 на Съвета от 10 декември 1987 г. относно определяне на общи правила за снабдяването с храна от интервенционни складове на определени организации и за разпределянето ѝ сред най-нуждаещите се лица в Общността (4), който впоследствие беше отменен и включен в Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 г. за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти (Общ регламент за ООП) (5), в продължение на повече от две десетилетия осигуряваше надеждна схема за разпределянето на хранителни продукти на най-нуждаещите се лица в Съюза („схема за разпределяне на храна“) и оказваше положително въздействие за социалното сближаване в Съюза чрез намаляване на икономическите и социалните различия.
(2)
Целите на Общата селскостопанска политика (ОСП), определени в член 39, параграф 1 от Договора, включват стабилизиране на пазарите и гарантиране, че доставяните продукти достигат до потребителите на разумни цени. През годините схемата за разпределяне на храна спомогна за постигане и на двете цели и като намали несигурността на прехраната за най-нуждаещите се лица в Съюза, се оказа основно средство, което допринесе за осигуряване на широк избор от храни в рамките на Съюза, като същевременно доведе до намаляване на интервенционните запаси.
(3)
В резолюцията си от 7 юли 2011 г. Европейският парламент призова Комисията и Съвета да разработят преходно решение за годините, които остават до края на текущата многогодишна финансова рамка, за да се избегне евентуално рязко намаляване на хранителните помощи в резултат от намаляване на финансирането от 500 милиона евро на 113 милиона евро, така че да не се допусне да страдат от недостиг на храна хората, които зависят от хранителните помощи.
(4)
Настоящата схема за разпределяне на храна разчита на разпределянето на продукти от интервенционните складове на Съюза, които временно биват допълвани посредством закупуване на храни на пазара. Последователните реформи на ОСП и благоприятното развитие на производствените цени обаче доведоха до постепенно намаляване на интервенционните запаси и на разнообразието от налични продукти. Настоящият текст на Регламент (ЕО) № 1234/2007 позволява единствено продукти да се закупуват на пазара в случай, когато временно не са налични. С оглед на решението на Общия съд по дело Т-576/08 (6), закупуването на храни на пазара на Съюза не може да замени трайно намалелите интервенционни запаси. При тези обстоятелства изглежда подходящо схемата за разпределяне на храна да бъде преустановена. За да се даде достатъчно време на благотворителните организации в държавите-членки, които ползват настоящата схема за разпределяне на храна, да се приспособят към новото положение, схемата за разпределяне на храна следва да бъде изменена, като се предвиди период за постепенно преустановяване, през който закупуването на пазара следва да стане редовен източник на доставки за схемата за разпределяне на храна с цел попълване на интервенционните складове, когато няма налице подходящи запаси в тях. Периодът на постепенно преустановяване следва да завърши с изпълнението на годишния план за 2013 г.
(5)
Схемата на Съюза за разпределяне на храна следва да се прилага, без да се засяга никоя от националните схеми за разпределяне на храна.
(6)
С цел осигуряване на добро управление на бюджета е необходимо да се определи фиксиран таван за помощта от Съюза. Схемата за разпределяне на храна следва да бъде добавена в списъка на разходи по член 3, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1290/2005 на Съвета от 21 юни 2005 г. относно финансирането на Общата селскостопанска политика (7), които се финансират от Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ).
(7)
Опитът показа, че са необходими някои подобрения в управлението на схемата за разпределяне на храна. Затова Комисията следва да изготви годишни планове за изпълнение на схемата за разпределяне на храна през 2012 г. и 2013 г., основаващи се на исканията на държавите-членки, които са изпратени до Комисията, както и на друга информация, която се счита за уместна. Държавите-членки следва да основат исканията си за хранителни продукти на базата на националните програми за разпределяне на храна, като определят своите цели и приоритети относно разпределянето на храна за най-нуждаещите се лица, които следва да включват в това и хранителни критерии. В този контекст е уместно държавите-членки да могат да отдават предпочитание на продукти с произход от Съюза. И накрая, за да се осигури съответното покриване на разходите, свързани с изпълнението на годишните планове, е необходимо на държавите-членки да бъде предоставена възможността в рамките на ресурсите, предоставени по годишните планове, да възстановяват определени разходи, извършени от посочените организации във връзка с администрацията, транспорта и съхранението.
(8)
Държавите-членки следва да предприемат подходящи административни и физически проверки и да предвидят санкции в случай на нередности, така че да се гарантира изпълнението на годишните планове в съответствие с приложимите правила.
(9)
За да се гарантира безпрепятственото функциониране на настоящата схема за разпределяне на храна, така че да се позволи постепенното ѝ преустановяване да бъде приложено ефикасно, настоящият регламент следва да се прилага от 1 януари 2012 г. до окончателното изпълнение на годишния план за 2013 г.
(10)
Поради това регламенти (ЕО) № 1290/2005 и (ЕО) № 1234/2007 следва да бъдат съответно изменени,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
В член 3, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1290/2005 се добавя следната буква:
„ж)
схемата за разпределяне на храна на най-нуждаещите се лица в Съюза, предвидена в член 27 от Регламент (ЕО) № 1234/2007.“
Член 2
Регламент (ЕО) № 1234/2007 се изменя, както следва:
1)
Член 27 се заменя със следното:
„Член 27
Схема за разпределяне на храна на най-нуждаещите се лица в Съюза
1. Създава се схема за 2012 г. и 2013 г., в чиито рамки може да се разпределя храна на най-нуждаещите се лица в Съюза чрез организации, определени от държавите-членки, които не могат да бъдат търговски предприятия. За целите на тази схема за разпределяне на храна се предоставят продукти от интервенционните складове или, ако не са налице интервенционни запаси, подходящи за схемата за разпределяне на храна, се закупуват хранителни продукти на пазара.
За целите на схемата за разпределяне на храна, посочена в първа алинея, „най-нуждаещи се лица“ означава физически лица, включително семейства или групи, съставени от такива лица, които са регистрирани или признати като социално и финансово зависими въз основа на критериите за допустимост, приети от националните компетентни органи, или за които е преценено, че са в такава зависимост, въз основа на критериите, използвани от определените организации и одобрени от посочените национални компетентни органи.
2. Държавите-членки, които желаят да участват в схемата за разпределяне на храна, предвидена в параграф 1, изпращат на Комисията програми за разпределяне на храна, които съдържат следното:
а)
подробни данни за главните характеристики и цели на тези програми;
б)
списък на определените организации;
в)
искания за количествата хранителни продукти за ежегодно разпределяне, както и друга подходяща информация.
Държавите-членки избират хранителните продукти въз основа на обективни критерии, включително хранителните стойности и годността им да бъдат разпределени. За тази цел държавите-членки могат да отдават предпочитание на хранителни продукти с произход от Съюза.
3. Комисията приема годишни планове въз основа на исканията и другата уместна информация, посочена в параграф 2, първа алинея, буква в), които са подадени от държавите-членки като част от техните програми за разпределяне на храна.
Всеки годишен план включва годишното финансово разпределяне от страна на Съюза по държави-членки.
Ако хранителни продукти, включени в годишния план, не са на разположение в интервенционните складове в държавите-членки, в които са необходими, Комисията предвижда в годишния план тези продукти да бъдат прехвърлени в такива държави-членки от държавите-членки, където са на разположение в интервенционните складове.
Комисията може да преразглежда годишния план с оглед на всички съответни промени, които се отразяват на изпълнението му.
4. Хранителните продукти се предоставят безплатно на определените организации.
Разпределянето на хранителните продукти на най-нуждаещите се лица е:
а)
безплатно, или
б)
на цена, която в никакъв случай не превишава цената, покриваща разходите, поети от определените организации при разпределянето на продуктите и които разходи не са допустими по параграф 7, втора алинея, букви а) и б).
5. Държавите-членки, които участват в схемата за разпределяне на храна, предвидена в параграф 1:
а)
изпращат до Комисията годишен доклад за изпълнението на програмите за разпределяне на храна;
б)
редовно и своевременно информират Комисията относно промени, които оказват въздействие върху изпълнението на програмите за разпределяне на храна.
6. Съюзът финансира допустимите разходи по схемата. Финансирането не надхвърля 500 милиона евро за бюджетна година.
7. Допустими разходи по схемата са:
а)
разходите за хранителните продукти, освободени от интервенционните складове;
б)
разходите за хранителните продукти, закупени на пазара; и
в)
разходите за транспорт на хранителните продукти от интервенционните складове между държавите-членки.
В рамките на финансовите средства, които са на разположение във всяка държава-членка за изпълнение на годишните планове, националните компетентни органи могат да считат за допустими следните разходи:
а)
разходите за транспорт на хранителни продукти до складовете за съхранение на определените организации;
б)
следните разходи, поети от определените организации, доколкото те са пряко свързани с изпълнението на годишните планове:
i)
административни разходи;
ii)
разходи за транспорт между складовете за съхранение на определените организации и крайните пунктове за разпределение; и
iii)
разходи по съхранението.
8. Държавите-членки извършват административни и физически проверки, за да гарантират изпълнението на годишните планове в съответствие с приложимите правила, и определят санкциите, приложими в случаи на нередности.
9. Върху опаковката на храните, разпределяни чрез годишните планове, както и в пунктовете за разпределение, ясно се посочва „Помощ от Европейския съюз“, заедно с емблемата на Европейския съюз.
10. Схемата за разпределяне на храна, предвидена в параграф 1, не засяга националните схеми, с които се разпределят хранителни продукти за най-нуждаещите се лица, и които са в съответствие с правото на Съюза.“
2)
В член 204 се добавя следният параграф:
„6. Член 27 се прилага от 1 януари 2012 г. до окончателното изпълнение на годишния план за 2013 г.“
Член 3
Настоящият регламент влиза в сила на седмия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент се прилага от 1 януари 2012 г. до окончателното изпълнение на годишния план за 2013 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Страсбург на 15 февруари 2012 година.
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS (EL) nr 121/2012,
15. veebruar 2012,
millega muudetakse nõukogu määrusi (EÜ) nr 1290/2005 ja (EÜ) nr 1234/2007 seoses liidus enim puudust kannatavatele isikutele toiduainete jaotamisega
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 42 esimest lõiku ja artikli 43 lõiget 2,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,
võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamusi (1),
võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust (2),
toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt (3)
ning arvestades järgmist:
(1)
Nõukogu 10. detsembri 1987. aasta määrusega (EMÜ) nr 3730/87 (millega kehtestatakse sekkumisvarudest pärit ja ühenduses enim puudust kannatavatele isikutele jaotamiseks mõeldud toiduainete kindlaksmääratud organisatsioonidele tarnimise üldeeskirjad), (4) mis on seejärel kehtetuks tunnistatud ja lisatud nõukogu 22. oktoobri 2007. aasta määrusesse (EÜ) nr 1234/2007 (millega kehtestatakse põllumajandusturgude ühine korraldus ning mis käsitleb teatavate põllumajandustoodete erisätteid (ühise turukorralduse ühtne määrus)), (5) on juba rohkem kui kahe aastakümne vältel toiminud usaldusväärse programmina liidus enim puudust kannatavate isikute toiduainetega varustamiseks (toiduabi jaotamise programm) ning see on kaasa aidanud liidu ühtekuuluvusele, vähendades majanduslikku ja sotsiaalset ebavõrdsust.
(2)
Aluslepingu artikli 39 lõikes 1 määratletud ühise põllumajanduspoliitika eesmärgid hõlmavad turgude stabiliseerimist ja mõistliku hinnaga toodangu tarbijani jõudmise tagamist. Aastate jooksul on toiduabi jaotamise programm aidanud saavutada mõlemat eesmärki ning on liidus enim puudust kannatavate isikute toiduga kindlustamatust vähendades osutunud oluliseks vahendiks, mille abil aidatakse tagada toidu laialdane kättesaadavus liidus, samal ajal sekkumisvarusid vähendades.
(3)
Euroopa Parlament kutsus 7. juuli 2011. aasta resolutsioonis komisjoni ja nõukogu üles välja töötama ajutist lahendust kehtiva mitmeaastase finantsraamistiku järelejäänud aastateks, et ära hoida toiduabi järsku kärpimist seoses rahastamise vähendamisega 500 miljonilt eurolt 113 miljonile eurole, ning tagada, et toiduabist sõltuvad inimesed ei peaks kannatama toidupuudust.
(4)
Praegune toiduabi jaotamise programm põhineb liidu sekkumisvarudest pärit toodete jaotamisel ja ajutiselt ka turult toiduainete ostmisel. Ühise põllumajanduspoliitika järjestikused reformid ja tootjahindade soodus areng on viinud nii sekkumisvarude kui ka toiduainete valiku järkjärgulisele vähendamisele. Määruse (EÜ) nr 1234/2007 praegune versioon võimaldab turult ostmist üksnes toodete ajutise puudumise korral. Võttes arvesse üldkohtu otsust kohtuasjas T-576/08, (6) ei saa sekkumisvarude vähesuse korral neid regulaarselt asendada liidu turult toiduainete ostmisega. Sellises olukorras näib asjakohane toiduabi jaotamise programm lõpetada. Selleks et anda praegust toiduabi jaotamise programmi kasutavate liikmesriikide heategevusorganisatsioonidele piisavalt aega uue olukorraga kohanemiseks, tuleks toiduabi jaotamise programmi muuta, nähes ette selle järkjärgulise lõpetamise perioodi, mille jooksul turult ostmisest saab toiduabi jaotamise programmi jaoks sekkumisvarude täiendamise regulaarne viis, kui sobivaid sekkumisvarusid pole saada. Järkjärgulise lõpetamise periood peaks lõppema 2013. aasta abikava lõpuleviimisega.
(5)
Liidu toiduabi jaotamise programmi rakendamine ei tohiks piirata muid riiklikke toiduabi jaotamise programme.
(6)
Eelarve mõistliku haldamise tagamiseks on vaja kehtestada liidu toetuse kindlaksmääratud ülempiir. Toiduabi jaotamise programm tuleks lisada nõukogu 21. juuni 2005. aasta määruse (EÜ) nr 1290/2005 (ühise põllumajanduspoliitika rahastamise kohta) (7) artikli 3 lõikes 1 sätestatud Euroopa Põllumajanduse Tagatisfondist (EAGF) rahastatavate kulutuste loetelusse.
(7)
Kogemused on näidanud, et toiduabi jaotamise programmi haldamist on vaja teatavas osas täiustada. Seepärast peaks komisjon 2012. ja 2013. aastaks kehtestama toiduabi jaotamise programmi rakendamise aastased abikavad, mis põhinevad liikmesriikide poolt komisjonile edastatud taotlustel ja muul asjakohasena käsitataval teabel. Liikmesriigid peaksid esitama oma toiduainete eraldamise taotlused riiklike toiduabi jaotamise programmide alusel, määrates kindlaks oma eesmärgid ja prioriteedid (sh toitumisalased kaalutlused) enim puudust kannatavatele isikutele toiduabi jaotamisel. Sellega seoses on asjakohane, et liikmesriikidel oleks võimalus eelistada liidu päritolu tooteid. Selleks et tagada, et aastase abikava rakendamisega seotud kulud oleksid nõuetekohaselt kaetud, on vaja anda liikmesriikidele võimalus aastase abikava kaudu eraldatud rahaliste vahendite piires hüvitada teatavad kulud, mida määratud organisatsioonid on kandnud seoses haldustöö, transpordi ja ladustamisega.
(8)
Lisaks peaksid liikmesriigid tegema piisavalt haldus- ja füüsilisi kontrolle ning kehtestama karistused rikkumiste korral, et tagada aastase abikava rakendamine kooskõlas kohaldatavate eeskirjadega.
(9)
Selleks et tagada praeguse toiduabi jaotamise programmi jätkuv toimimine nii, et selle järkjärguline lõpetamine kulgeks tõhusalt, tuleks käesolevat määrust kohaldada alates 1. jaanuarist 2012 kuni 2013. aasta abikava lõpuleviimiseni.
(10)
Seetõttu tuleks määrusi (EÜ) nr 1290/2005 ja (EÜ) nr 1234/2007 vastavalt muuta,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Määruse (EÜ) nr 1290/2005 artikli 3 lõikesse 1 lisatakse järgmine punkt:
„g)
määruse (EÜ) nr 1234/2007 artikliga 27 ette nähtud toiduabi jaotamise programm liidus enim puudust kannatavatele isikutele.”
Artikkel 2
Määrust (EÜ) nr 1234/2007 muudetakse järgmiselt.
1)
Artikkel 27 asendatakse järgmisega:
„Artikkel 27
Toiduabi jaotamise programm liidus enim puudust kannatavatele isikutele
1. 2012. ja 2013. aastaks kehtestatakse programm, mille kohaselt võib jaotada toiduaineid liidus enim puudust kannatavatele isikutele liikmesriikide määratud organisatsioonide kaudu, kes ei või olla äriühingud. Selle toiduabi jaotamise programmi eesmärgil tehakse kättesaadavaks sekkumisvarudest pärit tooted või, kui toiduabi jaotamise programmi jaoks sobivaid sekkumisvarusid ei ole, ostetakse toiduained turult.
Esimeses lõigus sätestatud toiduabi jaotamise programmis tähendab mõiste „enim puudust kannatavad isikud” füüsilisi isikuid (sealhulgas perekonnad või sellistest isikutest koosnevad rühmad), kelle sõltuv sotsiaalne ja rahaline olukord on riikide pädevate asutuste poolt kehtestatud abikõlblikkuskriteeriumide põhjal kindlaks määratud või tuvastatud või on selle üle otsustatud määratud organisatsioonide kasutatavate kriteeriumide põhjal, mille riikide pädevad asutused on heaks kiitnud.
2. Lõikes 1 sätestatud toiduabi jaotamise programmis osaleda soovivad liikmesriigid esitavad komisjonile toiduabi jaotamise programmid, mis sisaldavad
a)
üksikasjalikke andmeid nende programmide põhinäitajate ja -eesmärkide kohta;
b)
andmeid määratud organisatsioonide kohta;
c)
taotlusi igal aastal jaotatavate toiduainete koguste kohta ning muud asjakohast teavet.
Liikmesriigid valivad toiduained objektiivsete kriteeriumide (sh toiteväärtus ja sobivus jaotamiseks) alusel. Selleks võivad liikmesriigid eelistada liidu päritolu toiduaineid.
3. Komisjon võtab vastu aastased abikavad, tuginedes lõike 2 esimese lõigu punktis c osutatud taotlustele ja muule asjakohasele teabele, mille liikmesriigid on esitanud oma toiduabi jaotamise programmide raames.
Igas aastases abikavas määratakse kindlaks liidu eraldised iga aasta kohta liikmesriikide lõikes.
Kui aastase abikavaga hõlmatud toiduaineid ei ole selle liikmesriigi sekkumisvarudes, kus neid vajatakse, sätestab komisjon aastases abikavas nende toiduainete ülekandmise sellesse liikmesriiki sellistest liikmesriikidest, kus need tooted on sekkumisvarudes olemas.
Komisjon võib aastase abikava läbi vaadata, kui ilmnevad selle täideviimist mõjutavad arengusuunad.
4. Toiduained antakse määratud organisatsioonidele üle tasuta.
Enim puudust kannatavatele isikutele toiduainete jaotamine toimub
a)
tasuta või
b)
hinnaga, mis ei ole mingil juhul kõrgem määratud organisatsiooni poolt nende jaotamisel tekkinud kuludest, mis ei ole abikõlblikud kulud lõike 7 teise lõigu punktide a ja b alusel.
5. Lõikes 1 osutatud toiduabi jaotamise programmis osalevad liikmesriigid
a)
esitavad komisjonile igal aastal aruande toiduabi jaotamise kava rakendamise kohta;
b)
teavitavad komisjoni õigel ajal toiduabi jaotamise kava mõjutavatest arengusuundadest.
6. Liit rahastab abiprogrammi abikõlblikke kulusid. Kõnealune rahastamine ei ületa 500 miljonit eurot eelarveaasta kohta.
7. Abiprogrammi kohaselt on abikõlblikud kulud
a)
sekkumisvarudest eraldatud toiduainete kulud;
b)
turult ostetud toiduainete kulud ning
c)
sekkumisvarudest eraldatud toiduainete liikmesriikide vahel vedamise kulud.
Aastase abikava rakendamiseks igas liikmesriigis kasutada olevate rahaliste vahendite piires võivad riikide pädevad asutused pidada abikõlblikeks järgmisi kulusid:
a)
toiduainete määratud organisatsioonide hoidlateni vedamise kulud;
b)
järgmised määratud organisatsioonide kulud otseselt aastase abikava rakendamisega seotud ulatuses:
i)
halduskulud;
ii)
määratud organisatsioonide hoidlate ja lõppjaotuspunktide vahelise veo kulud ning
iii)
ladustamiskulud.
8. Liikmesriigid teevad haldus- ja füüsilisi kontrolle, et tagada aastase abikava rakendamine vastavalt kohaldatavatele eeskirjadele, ning kehtestavad karistused rikkumiste korral.
9. Nii aastase abikava kaudu jaotatavate toiduainete pakendil kui ka jaotuspunktides peavad olema selgelt sõnad „Euroopa Liidu abi”, millele on lisatud Euroopa Liidu embleem.
10. Lõikes 1 sätestatud toiduabi jaotamise programm ei piira ühtegi liidu õigust järgivat riiklikku kava, mille kohaselt jaotatakse toiduaineid enim puudust kannatavatele isikutele.”
2)
Artiklisse 204 lisatakse järgmine lõige:
„6. Artiklit 27 kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2012 kuni 2013. aasta abikava lõpuleviimiseni.”
Artikkel 3
Käesolev määrus jõustub seitsmendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolevat määrust kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2012 kuni 2013. aasta abikava lõpuleviimiseni.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Strasbourg, 15. veebruar 2012