РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 13 юли 2011 година
относно схема на държавна помощ C 3/09 (ex NN 41 A-B/03), приведена в действие от Португалия, за събиране, транспортиране, обработка и унищожаване на кланични отпадъци
(нотифицирано под номер C(2011) 4888)
(само текстът на португалски език е автентичен)
(2011/677/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
(1)
Вследствие на жалба Комисията изпрати на 15 ноември 2002 г. искане за информация на португалските власти относно въвеждането на парафискална такса, имаща за цел финансиране на събирането, транспортирането, преработката и унищожаването на страничните продукти, получени при клането на преживни животни и птици, в съответствие с Наредба-закон № 197/2002 от 25 септември 2002 г. (1). Португалските власти отговориха с писмо от 20 януари 2003 г.
(2)
Тъй като от предоставената информация следва, че въпросната схема е приведена в действие без предварително разрешение на Комисията, тя е вписана в регистъра на помощите, за които не е постъпило уведомление, под номер NN 41 A-B/03.
(3)
С писма от 16 и 30 април 2003 г. службите на Комисията изискаха от португалските власти нова информация относно разглежданата схема. Последните имаха срок от четири седмици, за да изпратят своя отговор.
(4)
С писма от 5 май и 6 юни 2003 г., заведени съответно на 5 май и на 10 юни 2003 г., постоянното представителство на Португалия при Европейския съюз поиска, от името на португалските власти, допълнителен срок за предоставяне на всички поискани данни, като се има предвид времето, необходимо за събиране на последните.
(5)
С писмо от 25 юли 2003 г. службите на Комисията разрешиха удължаване на срока с четири седмици.
(6)
След като не бе получен отговор в срока от четири седмици, определен в последното посочено писмо, службите на Комисията изпратиха напомняне на португалските власти с писмо от 19 декември 2003 г., като изтъкнаха, че при липса на реакция от страна на тези власти те си запазват правото да предложат на Комисията да изпрати разпореждане за информация в съответствие с член 10, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (понастоящем член 108 от ДФЕС) (2).
(7)
С писмо от 5 февруари 2004 г., заведено същия ден, постоянното представителство на Португалия при Европейския съюз съобщи на Комисията отговора на португалските власти на писмата на службите на Комисията от 16 и 30 април 2003 г.
(8)
С писмо от 11 ноември 2004 г. службите на Комисията изискаха от португалските власти нова информация относно разглежданата схема. Последните имаха срок от четири седмици, за да изпратят своя отговор.
(9)
С писмо от 30 декември 2004 г., заведено на 5 януари 2005 г., постоянното представителство на Португалия при Европейския съюз поиска, от името на португалските власти, допълнителен срок от един месец за предоставяне на всички поискани данни, като се има предвид времето, необходимо за събиране на последните.
(10)
С писмо от 17 януари 2005 г. службите на Комисията разрешиха за втори път исканото удължаване на срока.
(11)
След като не получиха отговор на своите въпроси в дадения нов срок, с писмо от 12 април 2005 г. службите на Комисията изпратиха ново напомняне на португалските власти, като им обърнаха отново внимание на факта, че в случай на неспазване на срока от четири седмици, даден за изпращането на отговор, те си запазват правото да предложат на Комисията да изпрати разпореждане за информация в съответствие с член 10, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 659/1999.
(12)
Посоченият срок за отговор изтече през май 2005 г. След като не беше получен отговор след изтичането на този срок, със свое решение от 21 февруари 2006 г. (3) Комисията изиска от португалските власти да ѝ съобщят цялата поискана информация, като уточни, че при липса на отговор от тяхна страна тя си запазва правото да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора за ДФЕС (вж. точка 80 от разпореждането за информация).
(13)
След като не бе предоставено нищо от поисканата информация, на 28 януари 2009 г. Комисията реши да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от ДФЕС. Решението бе публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (4). Комисията прикани другите държави-членки и заинтересованите трети страни да представят своите мнения относно въпросната помощ.
(14)
След като не бяха получени мнения от страна на Португалия в предписания срок, Комисията изпрати напомняне на Португалия с писмо от 18 март 2009 г. На 14 април 2009 г. Португалия предостави своите мнения на Комисията, като предаде също копие от Наредба-закон № 393-B/98 и Наредба-закон № 244/2003. Други мнения бяха получени на 15 юни 2009 г. от ETSA - Empresa de Transformação de Subprodutos Animais, SA.
(15)
На 1 юли 2009 г. Комисията препрати на Португалия мненията на ETSA. Португалия не предостави на Комисията забележки във връзка с тях.
(16)
Във връзка с мненията, получени от ETSA, службите на Комисията поискаха от португалските власти с писмо от 19 февруари 2010 г. да дадат допълнителни пояснения. Португалските власти отговориха с писмо от 27 април 2010 г.
(17)
С писмо от 1 февруари 2011 г. службите на Комисията поискаха от португалските власти да дадат пояснения и да отговорят на въпросите, зададени вече на по-ранен етап от службите на Комисията, на които португалските власти не бяха дали пълни отговори.
(18)
С писмо от 24 февруари 2011 г. португалските власти поискаха продължаване с 30 дни на определения срок за отговор.
(19)
С писмо от 28 февруари 2011 г. службите на Комисията разрешиха продължаване с 30 дни на срока за отговор. Португалските власти отговориха с писмо от 1 април 2011 г. на въпросите, поставени от службите на Комисията.
(20)
С писмо от 20 юни 2011 г. службите на Комисията уведомиха португалските власти, че ще предложат на Комисията да вземе условно положително решение, като изложи условията за него.
II. ОПИСАНИЕ
(21)
Според информацията на португалските власти, през периода от 1 януари до 14 октомври 1998 г. в Португалия са установени 66 случая на спонгиформна енцефалопатия по говедата (наричана по-долу „СЕГ“). Във връзка с тази заплаха за общественото здраве и здравето на животните Комисията прие Решение 98/653/ЕО от 18 ноември 1998 г. относно някои спешни мерки, станали необходими поради случаите на спонгиформна енцефалопатия по говедата в Португалия (5), и наложи необходими мерки поради случаите на СЕГ в Португалия, като забрани по-специално изпращането на някои животни и странични животински продукти от територията на Португалия към други държави-членки.
(22)
С цел да смекчи последиците от приетите мерки в рамките на борбата срещу спонгиформната енцефалопатия по говедата (СЕГ), португалската държава, считано от 1999 г., пое всички разходи, свързани със събиране, преработка и унищожаване на странични продукти от месо от бозайници и от птици. С Наредба-закон № 393-B/98 от 4 декември 1998 г. (6) (наричана по-долу „Наредбата-закон от 1998 г.“) португалската държава пое ефективно отговорността и разходите за събиране, преработка и унищожаване на страничните продукти.
(23)
Наредбата-закон от 1998 г. предвиждаше в своя член 4, параграф 3 възможността за налагане на такса на кланиците за финансиране на унищожаването на някои суровини. Според информацията, получена от португалските власти, тази такса не е била наложена на кланиците.
(24)
Португалските власти обясниха, че не са разполагали с достатъчно специализирано оборудване, за да осигурят адекватна обработка на остатъчните продукти, и че поради това са били принудени да се обърнат към частни доставчици на услуги за осигуряване на тези услуги, които по своето естество са отговорност на държавата.
(25)
Португалските власти уточниха, че тази задача, която се осъществява в интерес на обществото, е била възложена на частния сектор при спазване на предписанията, установени с Наредба-закон № 197/99 от 8 юни 1999 г. (7), която е националният инструмент за транспониране на Директива 97/52/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 1997 г. за изменение на директиви 92/50/ЕИО, 93/36/ЕИО и 93/37/ЕИО съответно относно координиране на процедурите за възлагане на обществени поръчки за услуги, на обществени поръчки за доставки и на обществени поръчки за строителство (8). Частните предприятия, на които е било възложено да извършат въпросните услуги, са подбрани с оглед на тяхната компетентност и техническия им капацитет да осигурят добро изпълнение на възложената им задача от общ интерес и на спешността, с която е трябвало да се реагира, за да бъдат тези продукти обработени по сигурен, бърз и ефикасен начин. Португалските власти представиха примерен договор за услуги за периода от 1 септември 2004 г. до 31 декември 2004 г.
(26)
Според информацията на португалските власти параметрите, на базата на които е била изчислена компенсацията за услугите, са били предварително определени със съвместно постановление № 96/99 от 25 януари 1999 г. (9) Това постановление е преглеждано периодично и изменено със съвместно постановление № 324/2001 от 6 април 2001 г. (10) и съвместно постановление № 124/2002 от 19 февруари 2002 г. (11).
(27)
С Решение 2000/766/ЕО (12) Съветът забрани използването на животински странични продукти от почти всички видове при храненето на животните и наложи тяхното унищожаване във всички държави-членки, включително в Португалия.
(28)
Португалските власти обясниха, че вследствие на това решение количеството остатъци, засегнати от тази процедура, се е увеличило, а оттам и разходите, свързани със съответните операции.
(29)
С Решение 2001/376/ЕО (13) Комисията реши да запази действието на Решение 98/653/ЕО, прието за Португалия.
(30)
Регламент (ЕО) № 1774/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 3 октомври 2002 г. за установяване на здравни правила относно странични животински продукти, непредназначени за консумация от човека (14), предвижда специфични правила за събиране, преработка и унищожаване на животински странични продукти, приложими към различни категории странични продукти.
(31)
Португалските власти уточниха, че за да изпълнят своите задължения в този контекст, са решили да извършат прехвърляне на разходите за въпросните дейности на икономическите оператори в сектора при строго спазване на принципа „замърсителят плаща“ и без да пренебрегват грижата за защитата на общественото здраве, чието гарантиране е основна задача, за която отговорността носят те. Властите са приели също така режима, предвиден от Наредба-закон № 197/2002 от 25 септември 2002 г.
(32)
От октомври 2002 г., датата на влизане в сила на Наредба-закон № 197/2002, финансирането на разходите, свързани с операциите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на странични животински продукти от месо от бозайници и от птици, се осигурява от постъпленията от парафискална такса, налагана на кланиците, на вносителите на необезкостено говеждо, телешко и свинско месо и на вътрешните оператори в Общността, т.е. операторите/получателите на доставки от необезкостено говеждо, телешко и свинско месо.
(33)
С писмо от 20 януари 2003 г. португалските власти посочиха, че от заплащане на таксата са освободени следните оператори:
-
кланиците, извършващи събирането, преработката и унищожаването на всички въпросни странични продукти, с изключение на материалите със специфичен риск (наричани по-долу „МСР“), както в собствените си помещения, така и в цеховете за разфасовка, тъй като тези предприятия са създали условия на автономност при обработката на своите собствени странични продукти (вж. точка 2 от приложение 2 към Наредба-закон № 197/2002),
-
вносителите и вътрешните оператори в Общността на обезкостено месо, тъй като от последното не се получават странични продукти, подлежащи на задължителна обработка по силата на общностното и националното законодателство.
(34)
Що се отнася до точното предназначение на приходите от събирането на таксите, португалските власти заявиха, че те са били насочвани само за финансиране на операциите, свързани с услугите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на странични продукти от месо от бозайници и от птици, в това число на МСР.
(35)
В приложение 1 към Наредба-закон № 197/2002 размерът на таксата, посочен по-долу, е определен пропорционално на теглото и в зависимост от съответния вид:
(В евро)
Вид/тип
Говеда
Свине
Овце/кози
Домашни птици
Други
Такса/1 kg кланичен труп
0,05
0,04
0,03
0,06
0,06
(36)
Във връзка с финансирането на услугите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на МСР член 2, параграф 2 от Наредба-закон № 197/2002 предвижда специално и единствено за кланиците да се прилага такса с фиксиран размер от 0,30 EUR/kg МСР.
(37)
Всички такси се заплащат, чрез процедура за самоначисляване, на публичен орган: Националния институт за интервенция и гарантиране на селското стопанство (INGA). Таксите, наложени на операторите, представляват приходи на INGA и са били изплатени пряко на този институт.
(38)
Както е посочено в съображения 32 и 33 на настоящото решение, в член 4 от Наредба-закон № 197/2002 се уточнява, че кланиците имат също възможността да се организират, било като наемат пряко услугите на трети страни за извършване на операциите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на страничните продукти, било като ги извършват сами, но винаги при спазване на действащите правни разпоредби и с изключение на МСР. Ако кланиците извършват събирането, преработката и унищожаването на страничните продукти, получени в собственото им предприятие (с изключение на МСР), дължимата такса се определя от приложение 2 към Наредба-закон № 197/2002, както следва:
(В евро)
Вид/тип
Говеда
Свине
Овце/кози
Домашни птици
Други
Такса/1 kg кланичен труп
0,03
0,02
0,00
0,00
0,00
(39)
Ако кланиците извършват събирането, преработката и унищожаването на всички странични продукти, получени както в собственото им предприятие, така и в цеховете за разфасовка, с изключение на МСР, те се освобождават напълно от заплащането на тази такса.
(40)
Съгласно член 5 от Наредба-закон № 197/2002 INGA е органът, отговорен за контрола върху плащането на таксите от кланиците, и за тази цел поддържа актуализирани регистри на бройките и теглото на кланичните трупове. В компетенциите на INGA влиза също контролът върху плащането на дължимите такси за вноса и получаването на продукти с произход от Европейския съюз, докато задължение на операторите и получателите на доставки е да поддържат актуализирани регистри за извършените операции.
(41)
Ако кланиците предпочетат последната алтернатива, те трябва предварително да представят проекти за одобрение от INGA и да приемат всички евентуални проверки, каквито реши да осъществи компетентният орган.
(42)
Португалските власти гарантираха, че размерът на таксата се ограничава до поемане на разходите на посочените предприятия за тези операции и че тази услуга ще бъде предоставена само на предприятията, произвеждащи странични продукти, чието унищожаване е задължително.
(43)
Относно съответствието между приходите от таксата и разходите за финансираните от тях услуги, португалските власти заявиха, че таксите, предвидени в приложения I и II към Наредба-закон № 197/2002, както и таксата, предвидена в член 2, параграф 2 за МСР, са изчислени въз основа на реалните разходи за услугите, които трябва да бъдат предоставени, като се държи сметка за естеството на получените странични продукти от всеки животински вид и за това дали са засегнати, или не.
(44)
За португалските власти това финансиране е напълно идентично с компенсация от ползвателите на обществена услуга от общ интерес. Сумите, изплатени от подлежащите на това задължение оператори, са правопропорционални на количествата отпадъци, реално предадени за обществена услуга, и на действителните разходи за унищожаването на тези отпадъци. В подкрепа на тези твърдения португалските власти представиха документи с числени данни за периода 1999-2005 г., доказващи стойността на услугите, а за 2003 г. - документ с числени данни за приходите от таксата за различните видове вносни странични продукти и за всички национални продукти.
(45)
Относно въпроса дали вносните продукти могат наистина да се ползват от схемата по същия начин, както националните продукти, португалските власти уверяват, че в съответствие с принципа „замърсителят плаща“ таксите, приложими към кланиците, при вноса и при вътреобщностния обмен на необезкостено месо, отразяват разходите, свързани с обработката на всички странични продукти, получени във веригата, до равнището на крайния потребител.
(46)
Вносът на необезкостено месо предполага за португалските власти наличие на странични продукти и следователно той има право на услугата по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване, което обосновава прилагането на въпросните такси.
(47)
Португалските власти смятат, че финансираните дейности са в интерес на обществото, тъй като причинената от СЕГ криза показа, че обезвреждането на санитарни кланични конфискати следва да бъде задължение за предоставяне на обществена услуга от страна на държавата поради значението си за опазване на здравето на хората и на животните, както и за опазване на околната среда.
(48)
Системата, установена с Наредба-закон № 197/2002, е отменена с Наредба-закон № 244/2003 от 7 октомври 2003 г. (15), влязла в сила на 22 октомври 2003 г. Последната установява общ режим и преходен режим за животинските странични продукти, негодни за консумация от човека.
(49)
Общият режим предвижда, че кланиците, цеховете за разфасовка, инкубационните центрове, предприятията за яйчни продукти трябва, по своя собствена инициатива или чрез възлагане на трети страни, да насърчават събирането, транспорта, складирането, обработката, преработката и унищожаването на материалите от категории 1, 2 и 3, произведени в конкретния обект, в съответствие с Регламент (ЕО) № 1774/2002 на Европейския парламент и на Съвета посредством прилагането на план, представен за предварително одобрение на ГД „Ветеринарна медицина“ (DG V).
(50)
Кланиците, цеховете за разфасовка, инкубационните центрове, предприятията за яйчни продукти трябва да изготвят план за унищожаване или използване на материалите от категория 3, който трябва да бъде одобрен от DG V не по-късно от 90 дни, считано от датата на влизане в сила на Наредба-закон № 244/2003 или от началото на дейността. Що се отнася до категория 3, до одобряването на плановете от DG V, INGA осигурява услугите по събиране, транспортиране, преработка, временно складиране или разрушаване на страничните продукти в съответствие с Наредба-закон № 197/2002. Преди да бъде одобрен планът за материалите от категория 3, собствениците на кланици, цехове за разфасовка, инкубационни центрове и предприятия за яйчни продукти дължат таксите, определени в приложение 1 към Наредба-закон № 197/2002, с изключение на субектите, ползващи се от алтернативния режим, предвиден от тази наредба, които дължат таксите, определени в приложение 2 към Наредба-закон № 197/2002.
(51)
По силата на преходния режим, INGA продължава също да оказва тези услуги за материалите от категории 1 и 2.
(52)
За материалите от категории 1 и 2 кланиците и цеховете за разфасовка трябва да представят план за унищожаване или използване не по-късно от 30 дни след изтичането на преходния режим през ноември 2005 г. Преди одобрението на плана те дължат по 0,35 EUR на 1 kg материали от категория 1 или 2. От друга страна, същите се освобождават от заплащането на такса, след като бъде одобрен планът за унищожаване или използване.
(53)
Когато кланиците и цеховете за разфасовка представят план на DG V, като посочат операциите, необходими за отстраняване на материалите от категории 1 и 2, с това те поемат отговорността за покриване на разходите, свързани с тези дейности, и подлежат на проверки от страна на компетентния орган. По силата на член 3, параграф 4 от Наредба-закон № 244/2003 режимът завършва две години след влизане в сила на тази наредба-закон.
(54)
Преходният режим съгласно Наредба-закон № 244/2003 изтече през ноември 2005 г. Португалските власти заявиха в писмото си от 1 април 2011 г., че след изтичането на преходния режим съгласно Наредба-закон № 244/2003 разходите за дейностите по унищожаване на страничните продукти от кланиците и цеховете за разфасовка се поемат от операторите, като остатъците се оползотворяват чрез преработването им в биогориво и износ на брашна.
(55)
В решението си за откриване на процедура Комисията изрази следните съмнения относно наличието на помощ и евентуалната съвместимост на последната в полза на предприятията доставчици на услуги по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на въпросните материали, на кланиците и цеховете за разфасовка, на вносителите на необезкостено говеждо, телешко и свинско месо и на месо от птици, и на вътрешните оператори в Общността, както и на животновъдите.
(56)
По-специално Комисията повтори въпросите, поставени в първото разпореждане за информация. Що се отнася до помощта в полза на предприятията доставчици на услуги по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на въпросните материали, Комисията изрази съмнения относно характера на услугата от общ интерес, който португалските власти искаха да придадат на въпросните дейности, по-специално във връзка с решението по дело Altmark (16). Относно помощта в полза на кланиците и цеховете за разфасовка, на вносителите на необезкостено говеждо, телешко и свинско месо и на месо от птици, и на вътрешните оператори от сектора в Общността, Комисията изрази съмнения в това дали компенсацията, изплащана от сектора посредством таксата, съответства на действителната икономическа стойност на услугите, предоставени за събиране, и поиска числени данни в това отношение. И накрая, по отношение на помощта за животновъдите Комисията изрази съмнения относно предимствата, които въведената система може да им предостави, като се има предвид, че те не подлежат на плащане на въпросната такса.
(57)
След това Комисията направи предварително разследване на съвместимостта на въпросните мерки с насоките, приложими от 1998 г. нататък, и заключи на етапа на решението за откриване, че не притежава достатъчно информация, за да достигне до заключение, че въпросните мерки са съвместими.
III. МНЕНИЯ, ПРЕДСТАВЕНИ ОТ ПОРТУГАЛИЯ
(58)
В своите мнения Португалия започва с напомняне на специфичното положение на португалската държава през 1998 г. заради СЕГ. По-специално тя се позовава на Решение 98/653/ЕО за забрана на изпращането от португалска територия към други държави-членки или към трети държави на някои продукти, между които месни и костни брашна като такива или в състава на други продукти. В този контекст план за надзор, контрол и ликвидиране на СЕГ е изготвен от Португалия и одобрен от Постоянния ветеринарен комитет при Комисията. На 18 април 2001 г. Комисията реши да запази ембаргото за Португалия. Едва през 2004 г. последното бе отменено с Регламент (ЕО) № 1993/2004 (17).
(59)
Португалия следователно подчертава факта, че през периода 1998-2004 г. всички предприети мерки са имали за цел справяне с извънредно положение, представляващо опасност за общественото здраве. Португалските административни органи са искали по този начин да дадат възможност за незабавно прилагане на мерките, докато операторите не се организират, за да изпълняват сами тези задачи, оставайки под контрола на държавата. Португалия смята, че защитата на общественото здраве е най-голямата правна ценност, която дава основание за изключение от разпоредбите за държавна помощ.
(60)
Според Португалия приемането на Решение 98/653/ЕО и по-късните продължавания на действието му са попречили мерките, приети от португалската държава за справяне с кризата на СЕГ, да причинят смущения на пазара и да засегнат търговията между държавите-членки. Португалия посочва, че тъй като е съществувало ембарго върху изпращането на посочените по-горе продукти, не е имало търговия, което значи, че не е било възможно да има нарушаване на конкуренцията.
(61)
На първо място Португалия посочва, че през 1998 г. не е предоставяна помощ и го доказва чрез датата на влизане в сила на Наредба-закон № 393-В/98 от 4 декември 1998 г.). Едва тогава португалската държава е поела, по изключение и временно, отговорността за дейностите по събиране, преработка и унищожаване на страничните продукти.
(62)
Считано от влизането в сила на Наредба-закон от 1998 г., португалската държава е поела разходите за операциите по събиране, преработка и унищожаване на страничните продукти, и то до влизане в сила на Наредба-закон № 197/2002. Португалия заявява по този повод, че приемането на тези мерки от португалската държава следва да се разглежда като краткосрочна стъпка, тъй като по-късно режимът е променен и е въведена такса като начин за прехвърляне върху сектора на финансирането на дейностите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на страничните продукти от месо от бозайници и от птици, включително материалите със специфичен риск (МСР).
(63)
Що се отнася до разходите за посочените мерки, Португалия посочва, че параметрите, на чиято база е изчислена компенсацията, са били определени предварително с наредба, публикувана в официалния вестник. Португалските власти посочват три постановления (18). В тези постановления са определени цените на услугите (събиране, транспортиране, преработка и опаковане в големи торби („big bags“) на 1 kg продукти). Взети са предвид разходите за тези операции, направени от предприятията за преработка на страничните продукти от животински произход, които не са част от кланиците. Текущите разходи, като разходите за енергия, гориво, заплати, осигуровки и пр., също са взети предвид. Тези параметри са едни и същи за всички доставчици на услуги. Португалските власти посочиха, че печалбите са от 30 % до 39,5 %, което според тях е умерено или дори по-малко от средната печалба при извършване на икономическа дейност. Португалските власти приложиха отчетите за параметрите, въз основа на които са определени цените в постановленията.
(64)
В заключение португалската държава смята, че предоставената помощ може да бъде обявена за съвместима чрез прилагане на изключение от принципа „замърсителят плаща“, тъй като помощта отговаря на стойността на предоставените услуги и приложимите тогава насоки (Насоки относно държавната помощ за изследвания за ТСЕ, мъртви животни и кланични отпадъци (19) разрешаваха помощ до 100 % от действителните разходи поради краткосрочния ѝ характер.
(65)
Считано от октомври 2002 г., правното основание за изплащане на разходите е Наредба-закон № 197/2002. Според португалските власти тези такси отчитат стойностите за заплащане на дейностите, извършвани от предприятията за преработка на страничните продукти. Въпреки това, поради продължаващата криза португалските власти смятат, че намесата на държавата като посредник е все така оправдана.
(66)
При извършените тогава тестове са взети предвид общите разходи, понасяни от предприятията, както и разумна печалба. Португалските власти представиха отчета, изготвен въз основа на разходите и финансовите тежести за 2003 г., който според тях доказва изравняване на баланса между приходите и финансовите тежести, свързани с действието на въведения нов правен режим, и който определя таксите за финансирането на услугите.
(67)
Португалските власти заявиха също, че финансирането на услугите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на страничните продукти от месо от птици не идва от таксите, събрани от кланиците и вносителите на кланични трупове, половинки кланични трупове и други необезкостени разфасовки на говеда, телета и свине. Те уточниха, че тъй като тълкуването на разпоредбите на член 2, параграф 1 от Наредба-закон № 197/2002 следва да се извърши във връзка с разпоредбите на приложение 1, посочени там, установено е, че финансирането на услугите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на страничните продукти от месото е извършено по три категории оператори: кланиците за говеда, телета, свине, овце/кози, домашни птици и други, вносителите на кланични трупове, половинки кланични трупове и други необезкостени разфасовки на говеда, телета и свине, и вътрешните оператори в Общността на същите продукти. Така в приложение 1 има колона със сумите, дължими от кланиците на птици, които не насърчават събирането, транспортирането, преработката и унищожаването на страничните продукти, получени при клането на птици, като се има предвид, че повечето вносни кланични трупове на птици не дават странични продукти.
(68)
Португалските власти заявиха също, че разликата между двете такси, определени в приложение 2 към Наредба-закон № 197/2002, е обоснована поради разходите, свързани със страничните продукти, получени в цеховете за разфасовка.
(69)
Португалските власти заявиха, че в съответствие с Наредба-закон № 197/2002 и Наредба-закон № 244/2003 не се предвижда прехвърляне на таксите върху животновъдите, въпреки че тези разходи за операциите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване са били в действителност прехвърлени върху целия сектор на производство на месо. Португалските власти представиха в това отношение две фактури за услуги от 22 октомври 2002 г. и 28 октомври 2003 г., които според тях доказват, че разходите за дейностите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване са прехвърлени от кланиците върху животновъдите.
(70)
Накрая португалските власти уверяват, че от предприятията доставчици на услуги не са били отклонени ресурси в полза на евентуални конкурентни дейности, тъй като тези предприятия изпълняват само дейностите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на животински странични продукти.
(71)
Португалия посочва също факта, че преходният режим, установен с Наредба-закон № 244/2003, е приключил през ноември 2005 г. и че оттогава предприятията, произвеждащи странични продукти, са поели изцяло отговорността, с която държавата се е натоварила временно вместо тях. От ноември 2005 г. нататък всички разходи се покриват от операторите, като остатъците се оползотворяват чрез преработването им в биогориво и износ на брашна.
(72)
В заключение португалските власти считат, че са изпълнили условията на приложимите насоки, тъй като операторите, произвеждащи странични продукти, са започнали да заплащат постепенно за дейностите по унищожаване на страничните продукти посредством таксата.
IV. МНЕНИЯ ОТ ЗАИНТЕРЕСОВАНИ СТРАНИ
(73)
ETSA представи своите мнения в писмото си от 15 юни 2009 г. Групата ETSA се състои от дружествата ITS - Indústria Transformadora de Subprodutos Animais, SA и SEBOL - Comércio e Indústria de Sebo, SA. Те извършват услуги по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на страничните продукти от животински произход, отнасящи се към категории 1, 2 и 3 в Португалия, и са част от предприятията, на които държавата е възложила доставката на посочените услуги през разглеждания период. Следователно ETSA се разглежда като получател на държавните плащания, така че би могла да бъде заинтересована от процедурата С 3/09.
(74)
Като предварителна стъпка ETSA припомня контекста на кризата със СЕГ, принудила португалската държава да вземе превантивни мерки (сред които услугата по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на страничните продукти от животински произход от категории 1, 2 и 3), насочени към борба срещу болестта и намаляване на опасността от заразяване, с цел опазване на общественото здраве и околната среда. Приемането на тези мерки е обусловено до голяма степен от законодателството на Общността.
(75)
През периода 1998-2005 г. INGA извърши пряко възлагане на услугите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на отпадъците на дружествата ITS и SEBOL. ETSA посочва, че всички предприятия, отговарящи на условията за доставка на необходимите услуги, са били одобрени при същите условия. До 10 октомври 2002 г. на INGA е било възложено да се обръща към предприятията, одобрени за този вид услуги, като е покривала свързаните с това разходи в съответствие с член 6 от Наредба-закон от 1998 г. Параметрите за изчисляване на заплащането са определени от Съвместно постановление № 96/99, като цената е определена в зависимост от теглото на суровината. Тя е подлежала на преразглеждане при промяна на условията за оказване на услугата. Цената, заплатена на SEBOL и ITS, е била съобразена с очакваните разходи за оказване на услугата, по-специално с теглото и обема на отпадъците, подлежащи на събиране и обработка, както и с внедряването и управлението на системата за събиране на мъртви животни в стопанствата, предвиждаща, наред с други неща, бързо събиране след получаване на съобщение за смърт на животно.
(76)
ETSA подчертава, че макар възлагането на услугата да не е извършено чрез тръжна процедура, заплатената сума е покривала съответните разходи, като се има предвид комбинираният характер на приходите им, така че групата е успяла едва да реализира разумна и правомерна печалба. ETSA посочва, че въпреки това размерът на заплащането винаги е бил според нея в съответствие с принципа на ефективност, тъй като платената от INGA цена е около средната европейска цена за равностойни услуги, а заплащаните до 2005 г. цени са били според ETSA в действителност по-ниски от прилаганите по-късно в договорите за доставка на същите услуги, сключени чрез възлагане на обществена поръчка и имащи за цел да улеснят определянето на заплащането в зависимост от пазарните условия.
(77)
От 2005 г. нататък договорите за услуги са възлагани в рамките на международни обществени поръчки. Обявени са били три тръжни процедури: говеда/еднокопитни животни на национално равнище, овце/кози (юг) и овце/кози (север). Дружеството ITS е подало оферта чрез посредничеството на консорциум, на който е била възложена поръчката. Три договора за доставка на услуги са били сключени за трите посочени партиди. Сред условията ETSA посочва по-специално събирането, транспортирането, преработката и унищожаването на отпадъците, воденето на постоянни регистър и архиви, актуализирани в зависимост от извършваните операции. Контролът за спазване на условията се е осъществявал от IFAP (Институт за финансиране на земеделието и рибарството).
(78)
ETSA подчертава, че цените са били определени предварително по обективен и прозрачен начин в сключените договори в зависимост от тонажа и вида на съответните животни. Тези цени са установени според ETSA при пазарни условия и дават гаранция за достатъчно покриване на разходите, направени във връзка със спазването на задълженията за обществена услуга, предвидени в договорите за доставка на услугите и в съответното законодателство.
(79)
Въз основа на тези елементи ETSA достига до заключението, че групата не е получила неправомерна помощ, а всички средства представляват само правомерно заплащане за предоставяне на обществена услуга.
V. ОЦЕНКА НА ПОМОЩТА
1. НАЛИЧИЕ НА ПОМОЩ В СЪОТВЕТСТВИЕ С ЧЛЕН 107, ПАРАГРАФ 1 ОТ ДФЕС
(80)
В съответствие с член 107, параграф 1 от ДФЕС, освен изключенията, определени от посочения Договор, всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар.
(81)
Членове 107-109 от ДФЕС са приложими в сектора на свинското месо по силата на член 21 от Регламент (ЕИО) № 2759/75 на Съвета от 29 октомври 1975 г. относно общата организация на пазара на тези продукти (20), последно изменен с Регламент (ЕО) № 1913/2005 на Съвета (21). Те са приложими в сектора на говеждото и телешкото месо по силата на член 40 от Регламент (ЕО) № 1254/1999 на Съвета от 17 май 1999 г. относно общата организация на пазара на тези продукти (22), последно изменен с Регламент (ЕО) № 1152/2007 на Съвета (23). Преди приемането на последния регламент членовете бяха приложими в същия сектор по силата на член 24 от Регламент (ЕИО) № 805/68 на Съвета (24). Те са приложими в сектора на овчето и козето месо по силата на член 22 от Регламент (ЕО) № 2467/98 на Съвета от 3 ноември 1998 г. относно общата организация на пазара на тези продукти (25), последно изменен с Регламент (ЕО) № 1913/2005. Те са приложими в сектора на овчето и козето месо по силата на член 19 от Регламент (ЕО) № 2777/75 на Съвета от 29 октомври 1975 г. относно общата организация на пазара на тези продукти (26), последно изменен с Регламент (ЕО) № 679/2006 на Съвета (27). Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 г. за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти („Общ регламент за ООП“) (28) отмени тези отделни регламенти и предвижда в член 180, че правилата в областта на държавната помощ се прилагат за посочените по-горе продукти.
(82)
Що се отнася до естеството на помощта, то следва да бъде определено за всички получатели на услугите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на кланичните отпадъци и по тяхното финансиране. Комисията установи следните категории потенциални получатели по системата, въведена в Португалия:
-
предприятията доставчици на услуги по събиране, транспортиране и унищожаване на съответните материали;
-
кланиците и цеховете за разфасовка, вносителите на необезкостено говеждо, телешко и свинско месо и месо от птици и вътрешните оператори в Общността, т.е. операторите/получателите на доставки от необезкостено говеждо, телешко и свинско месо;
-
животновъдите.
(83)
Що се отнася до оценката за потенциална помощ в течение на времето, в своето решение за откриване на процедура Комисията разграничи четири периода, имайки предвид прилагането на различните действащи разпоредби на Общността за анализа на евентуалните мерки за помощ. Комисията взе предвид периода от 1998 г. до 31 декември 1999 г., датата преди влизане в сила на Насоките за държавната помощ в земеделието; периода от 1 януари 2000 г. до 31 декември 2002 г., датата преди влизане в сила на Насоките относно държавната помощ за унищожаването на отпадъци от кланици и мъртви животни, както и за разходите за тестове за трансмисивни спонгиформни енцефалопатии (ТСЕ); периода от 1 януари 2003 г. до 31 декември 2006 г., датата преди влизане в сила на новите Насоки за земеделието 2007-2013 г. (29), и периода от 1 януари 2007 г. до днес.
(84)
С оглед на новата информация, предоставена от португалските власти, по-специално относно прилагането на посочената по-горе Наредба-закон № 244/2003 и различните начини на финансиране на потенциалната помощ, Комисията ще внесе известно изменение в разграничаването на отделните периоди и ще вземе предвид за всяка група потенциални получатели следните периоди:
-
периода от 9 декември 1998 г. до 9 октомври 2002 г., през който е била в сила Наредбата-закон от 1998 г.;
-
периода от 10 октомври 2002 г. до 21 октомври 2003 г., дата на влизане в сила на Наредба-закон № 197/2002 с изключение на приложение 2, чието действие е било продължено във връзка с преходния режим, предвиден от Наредба-закон № 244/2003;
-
периода от 22 октомври 2003 г. до ноември 2005 г., период на прилагане на преходния режим, предвиден от Наредба-закон № 244/2003.
1.1. НАЛИЧИЕ НА ИЗБИРАТЕЛНО ПРЕДИМСТВО
(85)
Съгласно практиката на Съда на ЕС за държавни помощи се считат намесите, които под каквато и да било форма са в състояние пряко или непряко да поставят определени предприятия в по-благоприятно положение или които трябва да се считат за икономическо предимство, което предприятието получател не би получило в нормални пазарни условия (30). Освен това за държавни помощи се считат намеси, облекчаващи под различна форма тежестите, които обичайно натоварват бюджета на едно предприятие и които, без да са субсидии в строгия смисъл на думата, имат същото естество и последици (31).
1.1.1. Избирателно предимство за предприятията получатели на услугите
(86)
Комисията отбелязва, че дейността по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на въпросните материали е икономическа дейност, тъй като представлява доставка на услуги срещу заплащане и може да бъде осъществявана от многобройни икономически оператори на пазара на Общността. Тези изводи се подкрепят по-специално от информацията, предоставена от ETSA и изложена в съображение 73 и следващите от настоящото решение.
(87)
Що се отнася до тази икономическа дейност, португалските власти заявяват, че въпросните предприятия, предоставили услуги, са извършили обществена услуга от общ интерес, обоснована с мотива за защита на общественото здраве и опазване на околната среда. Португалия изтъква в този контекст специфичното си положение поради кризата със СЕГ. Португалия подчертава следователно факта, че всички предприети мерки са имали за цел справяне с извънредно положение, представляващо опасност за общественото здраве. Португалските административни органи са искали по този начин да дадат възможност за незабавно прилагане на мерките, докато операторите не се организират, за да изпълнят сами тези задачи, оставайки под контрола на държавата (вж. съображения 21 и 59 от настоящото решение).
(88)
В своите мнения ETSA изразява становището, че групата не е получила неправомерна помощ, а всички средства представляват само правомерно заплащане за предоставяне на обществена услуга (вж. съображение 79 от настоящото решение).
(89)
От решението на Съда на ЕС по дело Altmark (32) следва, че към държавни субсидии, насочени към създаване на възможност за ползване на обществени услуги, не се прилага член 107 от ДФЕС, доколкото такива субсидии следва да се разглеждат като компенсация за услугите, осъществени от предприятията получатели за изпълнение на задължения за обществена услуга. Все пак Съдът на ЕС предвижда да бъдат изпълнени всички посочени по-долу условия:
-
първо, на предприятието получател трябва да е било действително възложено изпълнението на задължения за обществена услуга и тези задължения да са били ясно определени,
-
второ, параметрите, въз основа на които е изчислена компенсацията, да са били предварително определени по обективен и прозрачен начин,
-
трето, компенсацията да не надхвърля необходимото за покриване на всички или на част от разходите, направени поради изпълнението на задълженията за обществена услуга, като се имат предвид свързаните с това приходи, както и разумна печалба за изпълнението на тези задължения,
-
четвърто, когато изборът на предприятието, на което се възлага изпълнението на задължения за обществена услуга, не е направен в рамките на процедура за обществена доставка, размерът на необходимата компенсация да е определен въз основа на анализ на разходите на средно предприятие, добре управлявано и с необходимото оборудване, за да отговори на съответните изисквания за обществена услуга, които то би понесло за изпълнението на тези задължения, като се имат предвид свързаните с това приходи, както и разумна печалба за изпълнението на тези задължения.
(90)
Във връзка с прилагането на съдебната практика по дело Altmark в конкретния случай Комисията изказва следните съображения:
а) Наличие на реална услуга от общ икономически интерес по смисъла на член 106, параграф 2 от ДФЕС
(91)
Преди всичко е уместно да се разследва дали в конкретния случай има наличие на реална услуга от общ икономически интерес по смисъла на член 106, параграф 2 от ДФЕС.
(92)
От практиката на Съда на ЕС следва, че с изключение на секторите, в които този въпрос е вече регулиран от правилата на Общността, държавите-членки имат големи правомощия да преценяват характера на услугите, които биха могли да бъдат определени като такива от общ икономически интерес. Следователно задача на Комисията е да следи тази преценка да се прилага без явна грешка при определяне на услугите от общ икономически интерес.
(93)
От последното десетилетие на миналия век се наблюдава появата на различни трансмисивни спонгиформни енцефалопатии (ТСЕ) отделно при хора и при животни. От 1996 г. нататък се натрупаха доказателства за сходството на причинителя на СЕГ (спонгиформна енцефалопатия по говедата) и новия вариант на болестта на Кройцфелд-Якоб. От 1990 г. нататък Общността прие редица мерки за защита на здравето на хората и животните срещу риска от СЕГ. Тези мерки се основават на защитните разпоредби на директивите относно мерките за здравето на животните и опазване на 77 околната среда. С Решение 2000/766/ЕО държавите-членки бяха задължени да осигурят животинските отпадъци по смисъла на Директива 90/667/ЕИО (33) да бъдат събирани, транспортирани, преработвани, съхранявани или унищожавани в съответствие с тази директива, с Решение 97/735/ЕО на Комисията (34) и с Решение 1999/534/ЕО на Съвета (35). В този смисъл Регламент (ЕО) № 1774/2002 определи здравните изисквания, приложими към животински странични продукти, непредназначени за консумация от човека, и установи задължения за държавите-членки да следят за въвеждането на подходящи мерки и наличието на достатъчна инфраструктура за събиране, транспортиране и унищожаване на животинските странични продукти.
(94)
Тъй като Съдът на ЕС е потвърдил, че управлението на някои отпадъци може да бъде предмет на услуга от общ икономически интерес (36), и с оглед на специфичното положение поради кризата със СЕГ, Комисията няма възражения срещу заявеното желание на португалските власти да определят като услуга в общ икономически интерес тази дейност по събиране и последвало унищожаване на мъртви животни и други животински отпадъци, негодни за консумация, през периода 1999-2005 г., през който португалската държава е поела изцяло (1999-2003 г.) или отчасти (2003-2005 г.) отговорността за тези операции. Става въпрос за решение, обосновано от съображения за защита на общественото здраве и опазване на околната среда, което поради това отговаря на понятието за общ икономически интерес по смисъла на член 106, параграф 2 от ДФЕС.
б) Изпълнение на задължението за обществена услуга
(95)
Решението по дело Altmark изисква мандат под формата на един или редица официални документи, имащи задължителна правна стойност съгласно националното право. Що се отнася до първото условие, поставено от решението по дело Altmark, установено е, че събирането, транспортирането, преработката и унищожаването на животински странични продукти, негодни за консумация от човека, са въведени задължително в Португалия с Наредбата-закон от 1998 г. и Наредба-закон № 244/2003. Член 6 от Наредбата-закон от 1998 г. предвижда INGA, който отговаря за събирането, преработката и унищожаването на животински странични продукти, негодни за консумация от човека, да извършва подбора на предприятията, на които се възлага да извършат тази услуга. Съвместно постановление № 95/99 е определило предварително параметрите, въз основа на които е изчислено заплащането за обществената услуга, както и други задължения, свързани с предоставянето на услугата, като задължението на предприятието да събира всички странични продукти на цялата национална територия в съответствие със законодателно определените здравни и технически норми.
(96)
Португалските власти заявяват, че задълженията на предприятията доставчици на услуги са ясно определени в договорите за услуги. Като пример те предоставиха на Комисията договор за извършване на услуги от 2003 г., сключен в съответствие с Наредбата-закон от 1998 г.
(97)
Според Комисията задълженията на предприятието доставчик на услуги са били ясно определени в договора за услуги, който португалските власти предоставиха на Комисията. С оглед на разпоредбите на Наредба-закон № 393-B/98 и на съвместното постановление, както и на договора за извършване на услуги, предоставен като пример, Комисията достига до заключението, че първото условие на решението по дело Altmark е изпълнено.
в) Параметри, определени предварително по обективен и прозрачен начин
(98)
Що се отнася до второто условие, Комисията счита - въз основа на информацията, с която разполага - че параметрите, въз основа на които е изчислена компенсацията, са били определени предварително по обективен и прозрачен начин. В този смисъл съвместните постановления, предоставени от португалските власти, определят начина на изчисляване и допустимите разходи (вж. съображение 26 от настоящото решение). Тези данни са били проверявани редовно по отношение на предходните финансови години. От 2005 г. нататък са прилагани процедури за възлагане на обществени поръчки. Като има предвид информацията, с която разполага, Комисията счита, че второто условие на решението по дело Altmark е изпълнено.
г) Компенсация за покриване на разходите за услугата
(99)
Що се отнася до третото условие, португалските власти и третата страна заявиха, че компенсацията не надхвърля необходимото за покриване на всички или на част от разходите, направени поради изпълнението на задълженията за обществена услуга, като се имат предвид свързаните с това приходи, както и разумна печалба за изпълнението на тези задължения.
(100)
Неколкократно и по-специално при откриването на процедурата по разследване Комисията поиска от португалските власти да ѝ предоставят подробности относно метода на изчисляване на действителните разходи за услугите. Португалските власти представиха документи за разходите, направени от доставчиците на услуги по години за периода 1999-2005 г., и ги съпоставиха със сумите, изплатени от INGA на доставчиците за извършване на услугите. Тези документи доказват, че компенсацията, изплатена от INGA на предприятията доставчици на услуги, не надхвърля необходимото за покриване на всички или на част от разходите, направени поради изпълнението на услугата. Представените документи доказват, че компенсацията е взела също предвид печалба от 30 % до 39,5 % в зависимост от съответната година (вж. съображение 62 от настоящото решение).
(101)
Португалските власти увериха, че е било невъзможно ресурсите да бъдат отклонени към евентуални конкурентни дейности, които предприятията биха могли да извършват (кръстосано субсидиране), тъй като избраните доставчици на услуги не са извършвали други дейности.
(102)
Въпреки това, с оглед на предоставената от португалските власти информация, Комисията не може да достигне до заключение, че взетата предвид печалба е била „разумна“ по смисъла на решението по дело Altmark.
(103)
ETSA потвърди в своите мнения, че заплащането за доставената услуга отразява адекватно понесените разходи при реализиране на печалба, която не дава специално предимство, и че през периода до 2005 г. размерът на заплащането за обществената услуга е отговарял на средната европейска стойност и е бил по-малък от размера на заплащане, определен в обществената поръчка за услуги, възложена чрез тръжна процедура.
(104)
По този въпрос Комисията трябва да отбележи, че нито португалските власти, нито третата страна са представили документи в подкрепа на тези твърдения.
(105)
Следователно Комисията не може да достигне до заключение, че третото условие, поставено от решението по дело Altmark, е изпълнено в конкретния случай.
д) Оценка на разходите на средно предприятие
(106)
Тъй като до 2005 г. предприятията доставчици на услуги не са били подбирани в рамките на процедури за обществени поръчки, решението по дело Altmark изисква сравнителна оценка с разходите на средно предприятие. Португалските власти не предоставиха елементи, доказващи, че оценката на разходите е направена въз основа на оценка на разходите на средно предприятие.
(107)
Следователно Комисията стига до заключението, че четирите критерия на решението по дело Altmark не са изпълнени в конкретния случай и че не може да се изключи възможността за предимство за предприятията доставчици на услуги през периода от влизането в сила на Наредба-закон № 393-B/98 и 2005 г. - дата на изтичане на действието на преходния режим, установен с Наредба-закон № 244/2003.
(108)
Държавните плащания са получили определени предприятия, т.е. предприятията, на които са били възложени поръчки за услугите По този начин въпросната мярка може да бъде разглеждана като специфична.
(109)
Следователно Комисията достига до заключението, че не може да се изключи избирателно предимство за доставчиците на услуги през периода 1998-2005 г. - дата на изтичане на действието на преходния режим, установен с Наредба-закон № 244/2003.
1.1.2. Избирателно предимство за кланиците и цеховете за разфасовка, вносителите на необезкостено говеждо, телешко и свинско месо и месо от птици и вътрешните оператори в Общността, т.е. операторите/получателите на доставки от необезкостено говеждо, телешко и свинско месо
(110)
Съгласно решението на Съда на ЕС по дело GEMO (37) фактът, че дейността по събиране и унищожаване на мъртви животни и кланични отпадъци в полза на кланиците и животновъдите се извършва от частни предприятия, не може да попречи на евентуалното определяне като държавна помощ, тъй като публичните органи са установили режима на тази дейност.
(111)
В настоящия случай португалските власти са установили и режима на дейността, и неговото финансиране, определени с Наредба-закон № 393-B/98, Наредба-закон № 197/2002 и Наредба-закон № 244/2003. На този етап Комисията достига до заключението, че тези режими могат да бъдат приписани на държавата.
(112)
Съдът на ЕС уточнява по дело GEMO, че финансовата тежест, породена от унищожаването на мъртви животни и кланични отпадъци, следва да се разглежда като разход, присъщ на икономическата дейност на животновъдите и кланиците (38). Съдът на ЕС следователно е решил, че член 107, параграф 1 от ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че схема, която осигурява безплатно за животновъдите и кланиците събирането на мъртви животни и кланични отпадъци, следва да бъде определена като държавна помощ в полза на земеделските производители и кланиците.
(113)
В конкретния случай може да се приеме, че унищожаването на мъртви животни и кланични отпадъци води до разходи, присъщи на дейността не само за кланиците и цеховете за разфасовка, но и за вносителите на необезкостено говеждо, телешко и свинско месо и месо от птици, както и за операторите/получателите на доставки от необезкостено говеждо, телешко и свинско месо. Комисията счита, че описаното финансиране на разходите по събиране, преработка и унищожаване на странични продукти от месо на бозайници и птици чрез средства от държавния бюджет преди влизането в сила на Наредба-закон № 197/2002 е довело до освобождаване на ползвателите на тази услуга от тежест, присъща на тяхната дейност.
(114)
Комисията достига до заключението, че има наличие на предимство за периода преди въвеждането на парафискална такса.
(115)
Що се отнася до периода след влизане в сила на Наредба-закон № 197/2002 и Наредба-закон № 244/2003, финансирането на описаните по-горе дейности е било осигурено чрез парафискална такса, въведена с Наредба-закон № 197/2002 и изменена с Наредба-закон № 244/2003. Съгласно схемата на Наредба-закон № 197/2002 от заплащането на таксата са били освободени кланиците, осигуряващи събирането, транспортирането, преработката и унищожаването на всички въпросни странични продукти, с изключение на МСР, независимо дали то се извършва в техни собствени помещения или в цеховете за разфасовка, тъй като тези предприятия са създали условия на автономност при обработката на своите собствени странични продукти (вж. точка 2 от приложение 2 към посочената наредба-закон), както и вносителите и вътрешните оператори в Общността на обезкостено месо, тъй като последното не дава странични продукти, подлагани на задължителна обработка по силата на общностното и националното законодателство. Наредба-закон № 244/2003 предвижда освобождаване на посочените по-горе оператори при условие че е одобрен план за унищожаване или използване в съответствие със специфичните условия, изисквани за различните категории материали.
(116)
За да може да се направи оценка дали съществува предимство за кланиците и цеховете за разфасовка, вносителите на необезкостено говеждо, телешко и свинско месо и месо от птици и вътрешните оператори в Общността, т.е. облаганите оператори/получатели на доставки от необезкостено говеждо, телешко и свинско месо, следва да се провери доколко компенсацията чрез таксата отговаря на действителната икономическа стойност на услугите, предоставени за събиране.
(117)
Комисията отбелязва, че португалските власти заявиха в писмото си от 20 януари 2003 г., че таксите, предвидени в приложения 1 и 2 към Наредба-закон № 197/2002, както и таксата, предвидена в член 2, параграф 2 за МСР, са изчислени въз основа на реалните разходи за услугите, които трябва да бъдат предоставени, като се държи сметка за естеството на получените странични продукти от всеки животински вид и за това дали те са засегнати, или не.
(118)
За португалските власти това финансиране е напълно идентично с компенсация от ползвателите на обществена услуга от общ интерес. Сумите, изплатени от подлежащите на това задължение оператори, съвсем не са фиксирани, а са правопропорционални на количествата отпадъци, реално предадени за обществена услуга, и на действителните разходи за унищожаването на тези отпадъци.
(119)
В подкрепа на тези твърдения португалските власти представиха документи с числени данни за 2003 г., съпоставящи действителните икономически разходи за извършените услуги и компенсациите чрез съответната такса. За останалата част от 2002 г. след влизане в сила на Наредба-закон № 197/2002 през октомври 2002 г., португалските власти не представиха документи с числени данни за приходите в резултат на събраната такса.
(120)
За 2004 и 2005 година португалските власти представиха документи с числени данни относно разходите за извършените операции, но не и за приходите от таксата, събрана от операторите, останали дотогава без одобрение на плановете си за унищожаване и използване, които поради това са дължали все още таксата, установена с преходния режим на Наредба-закон № 244/2003.
(121)
За 2002, 2004 и 2005 година Комисията не може, въз основа на документите, представени от португалските власти, да достигне до заключението, че внесените от задължените оператори суми са правопропорционални на количествата отпадъци, реално предадени за събиране, и на действителните разходи за унищожаването на тези отпадъци.
(122)
Комисията достига до заключението, че за 2003 г. няма предимство, тъй като внесените от задължените лица суми са били правопропорционални на разходите, направени за получените услуги.
(123)
Комисията, напротив, не може да изключи наличието на предимство за кланиците и цеховете за разфасовка, вносителите на необезкостено говеждо, телешко и свинско месо и месо от птици и вътрешните оператори в Общността, т.е. операторите/получателите на доставки от необезкостено говеждо, телешко и свинско месо, задължени през периода от октомври 2002 г. и 1 януари 2003 г., както и през 2004 и 2005 година.
1.1.3. Избирателно предимство за животновъдите
(124)
В конкретния случай може да се приеме, че унищожаването на мъртви животни и кланични отпадъци представлява разходи, присъщи на дейността не само за кланиците и цеховете за разфасовка, но и за животновъдите, на които по силата на пазарните закони би била прехвърлена поне част от тежестта на посочените услуги. В съответствие с посочената по-горе съдебна практика по дело GEMO Комисията счита, че описаното финансиране на разходите по събиране, преработка и унищожаване на странични продукти от месо на бозайници и от птици чрез средства от държавния бюджет преди влизането в сила на Наредба-закон № 197/2002 е довело до освобождаване на ползвателите на тази услуга от тежест, присъща на тяхната дейност.
(125)
Комисията достига до заключението, че има наличие на предимство за периода преди въвеждането на парафискалната такса.
(126)
Както е посочено по-горе, мерките, приложени от португалските власти за събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на страничните продукти от месо от бозайници и от птици, могат да освободят животновъдите от тежестите, които при нормални обстоятелства щяха да бъдат отчасти за тяхна сметка. От Наредба-закон № 197/2002 и от преходния режим, предвиден от Наредба-закон № 244/2003, следва, че животновъдите не се облагат с въпросната такса. Португалските власти заявиха, че до края на 2005 г. разходите по събирането са били прехвърляни върху целия сектор. Комисията отбелязва, че двете фактури, представени от португалските власти, действително предвиждат въз основа на Наредба-закон № 197/2002 и Наредба-закон № 244/2003 прехвърлянето на таксата от една от кланиците през октомври 2002 г. и октомври 2003 г. Твърдението на португалските власти, че в съответствие с пазарните закони разходите са били прехвърлени върху целия сектор, в това число върху животновъдите, е подкрепено от представените документи. Комисията достига до заключението, че животновъдите са поели разходите, свързани с тяхната дейност, и поради това не са се ползвали със специфично предимство.
(127)
Комисията отбелязва, че животновъдите са получили предимство само през периода, предшестващ прилагането на таксата.
(128)
С оглед на гореизложеното Комисията достига до заключението за наличие на предимство по отношение на събирането, транспорта, преработката и унищожаването на животински странични продукти в полза на кланиците и вносителите за всички периоди, с изключение на 2003 г., и в полза на животновъдите само през периода, предшестващ прилагането на таксата.
1.2. ПРЕДИМСТВА, ФИНАНСИРАНИ ЧРЕЗ ДЪРЖАВНИ РЕСУРСИ
(129)
Член 107, параграф 1 от ДФЕС се отнася до помощта, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка. С други думи, разглежданата мярка трябва да може да бъде приписана на държавата и предоставена чрез държавни ресурси.
(130)
В конкретния случай финансирането на разходите, свързани с операциите по събиране, преработка и унищожаване на странични животински продукти от месо от бозайници и от птици, е било осигурено през периода от 1999 г. до октомври 2002 г. чрез преките приходи на държавата, а от октомври 2002 г. нататък - чрез постъпленията от парафискална такса, налагана на кланиците, на вносителите на необезкостено говеждо, телешко и свинско месо и на вътрешните оператори в Общността, т.е. операторите/получателите на доставки от необезкостено говеждо, телешко и свинско месо.
(131)
Плащанията на доставчиците на услуги, извършени от преките приходи на държавата, са предимство, финансирано чрез държавни ресурси. Фактът, че от 1999 г. до прилагането на таксата през 2002 г. тази обществена услуга е финансирана от държавния бюджет, означава, че предприятията, които извършват тази услуга, използват държавни ресурси за покриване на разходите, свързани с въпросната услуга.
(132)
Таксите, прилагани от септември 2002 г. до ноември 2005 г, не попадат в приложното поле на разпоредбите на ДФЕС относно държавната помощ, освен ако не представляват начин на финансиране на мярка за помощ и не са по този начин част от тази мярка (39).
(133)
Всички такси се заплащат на INGA чрез процедура за самоначисляване. Таксите, наложени на операторите, представляват приходи на INGA и са били изплатени пряко на този институт.
(134)
За да бъде една тежест разглеждана като неразделна част от мярка за помощ, трябва да съществува задължителна връзка между тежестта и мярката за помощ съгласно приложимата национална правна уредба, в смисъл че приходите от таксата задължително се насочват към финансиране на помощта (40).
(135)
Като се има предвид, че таксите представляват приходи на INGA, изплатени пряко на този институт, Комисията счита, че таксата е неразделна част от мярката за помощ.
(136)
Що се отнася до въпроса да се знае дали приходите от парафискалните такси в конкретния случай могат да бъдат разглеждани като държавни ресурси, важно е да се отбележи, че за държавните ресурси не трябва да се прави разлика между случаите, когато помощта е предоставена пряко от държавата, и тези, при които тя се предоставя от публични или частни органи, определени или създадени от държавата. На 15 юли 2004 г. в своето решение по дело Pearl e a. (41) Съдът на ЕС определи, че задължителните плащания, събирани чрез междинно звено от всички предприятия в даден браншови сектор, не се считат за държавни ресурси, само ако са едновременно изпълнени следните четири условия:
а)
разглежданата мярка е въведена от браншови орган, който представлява предприятията и работниците в даден браншови сектор, и не служи като инструмент за провеждане на политики, определени от държавата;
б)
целите на разглежданата мярка са финансирани изцяло чрез вноски на предприятия от сектора;
в)
начинът на финансиране и процентът/размерът на вноските се решават в рамките на браншовия орган от представителите на работодателите и работниците, без държавна намеса;
г)
вноските се използват задължително за финансирането на мярката, без възможност за държавна намеса.
(137)
От разполагаемата информация следва, че първото условие на решението по дело Pearle e. a. не е изпълнено, тъй като мярката е въведена с наредба-закон, имаща за цел осъществяването на политика, определена от държавата и насочена към борба срещу СЕГ.
(138)
Освен това третото и четвъртото условие също не са изпълнени, тъй като начинът на финансиране е определен от посочените наредби-закон. Следователно португалските власти имат възможност да се намесват при определяне на начините за финансиране на мярката.
(139)
Тъй като не са изпълнени всички условия на решението по дело Pearle e.a. и държавата, както изглежда, има решаваща роля при определяне на начините на финансиране на мярката за помощ, Комисията счита, че приходите от парафискалните такси представляват в действителност държавни ресурси, които могат да бъдат приписани на държавата.
1.3. НАРУШАВАНЕ НА КОНКУРЕНЦИЯТА/ЗАСЯГАНЕ НА ТЪРГОВИЯТА
(140)
Според практиката на Съда на ЕС засилването на конкурентните позиции на дадено предприятие в резултат на държавна помощ представлява по принцип доказателство, че е нарушена конкуренцията с другите предприятия, които не са получили подобна помощ (42).
(141)
Мярката може да окаже въздействие върху позициите на Португалия в сектора на месото (43). Тъй като португалските предприятия действат на силно конкурентен международен пазар, мярката нарушава или има опасност да наруши конкуренцията. Мярката може също така да засегне търговията между държавите-членки.
(142)
Португалските власти изтъкнаха, че поради ембаргото върху изпращането по-специално на живи говеда и телета, на месни и костни брашна като такива или в състава на други продукти, търговия не е имало, което означава, че не би могло да има нарушаване на конкуренцията.
(143)
В това отношение следва да се напомни, че според съдебната практика (44) дадена помощ може да бъде от такова естество, че да засегне търговията между държавите-членки и да наруши конкуренцията, дори ако предприятието получател, като конкурент на производители от други държави-членки, не участва самото то в износа; в действителност, когато една държава-членка предоставя помощ на дадено предприятие, вътрешното предлагане може да се окаже запазено или увеличено, в резултат на което възможностите на предприятията, установени в други държави-членки, да предлагат своите услуги на пазара на тази държава-членка намаляват.
(144)
При тези условия Комисията счита, че забраната за изпращането на посочените по-горе продукти от Португалия в други държави-членки не е от значение за факта, че помощта може да наруши конкуренцията и да засегне търговията.
1.4. ЗАКЛЮЧЕНИЯ
(145)
Комисията счита, че мярката, установена с посочените по-горе наредби-закон от 1998 г., 2002 г. и 2003 г. относно събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на животински странични продукти, съставлява държавна помощ в полза на кланиците и вносителите през периода на прилагане на Наредба-закон № 393-B/98 до края на прилагането на преходния режим, установен с Наредба-закон № 244/2003, с изключение на 2003 г., за която португалските власти можаха да докажат, че не е имало предимство.
(146)
Що се отнася до животновъдите, Комисията счита, че мярката съставлява държавна помощ, попадаща в обхвата на член 107, параграф 1 за периода, предшестващ прилагането на таксата.
(147)
Що се отнася до предприятията доставчици на услуги Комисията достига до заключението, че през периода от влизането в сила на Наредба-закон № 393-B/98 до 2005 г., датата на изтичане на действието на преходния режим, установен с Наредба-закон № 244/2003, не може да се изключи евентуалното наличие на държавна помощ.
2. НЕПРАВОМЕРНОСТ НА ПОМОЩТА
(148)
Комисията отбелязва, че Португалия не е информирала, по смисъла на член 108, параграф 3 от ДФЕС, за мерките за помощ, предоставени от 1999 г. нататък, нито за режимите, установени от Наредба-закон № 197/2002 и Наредба-закон № 244/2003. Член 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета определя понятието „неправомерна помощ“ като нова помощ, която е въведена в действие в нарушение на член 93, параграф 3 от Договора.
(149)
От факта, че мерките, приложени от Португалия, съдържат елементи на държавна помощ, следва, че става въпрос за нова помощ, за която Комисията не е информирана, и поради това е неправомерна по смисъла на ДФЕС.
(150)
Разследването на съвместимостта на евентуалната помощ ще бъде разделено на две части: в първата част Комисията ще разследва съвместимостта на помощта, предоставена на предприятията доставчици на услуги, а във втората ще разследва съвместимостта на евентуалната помощ, предоставена на кланиците, цеховете за разфасовка, вносителите и вътрешните оператори в Общността от сектора, както и на животновъдите.
(151)
Тъй като става въпрос за помощ, финансирана чрез парафискална такса от 2002 г. нататък, както финансираните мерки, т.е. помощта, така и нейното финансиране трябва да бъдат разследвани от Комисията, когато финансирането е неразделна част от мярката за помощ. Така според Съда на ЕС, когато начинът на финансиране на една помощ, посредством по-специално задължителни плащания, е неразделна част от мярката за помощ, разследването на последната от страна на Комисията трябва задължително да вземе предвид този начин на финансиране (45). Както е показано в съображение 135 от настоящото решение, начинът на финансиране на помощта трябва да се разглежда като неразделна част от мярката за помощ.
3. РАЗСЛЕДВАНЕ НА СЪВМЕСТИМОСТТА НА ПОМОЩТА
3.1. АНАЛИЗ В КОНТЕКСТА НА РАЗПОРЕДБИТЕ, ПРИЛОЖИМИ КЪМ ПОМОЩ, ЗА КОЯТО НЕ Е ИЗПРАТЕНО УВЕДОМЛЕНИЕ
3.1.1. Помощ в полза на предприятията доставчици на услуги
а) Съвместимост на помощта съгласно член 106, параграф 2 от ДФЕС
(152)
Забраната, посочена в член 107, параграф 1 от ДФЕС, предвижда изключения.
(153)
От практиката на Съда на ЕС следва, че компенсациите за обществени услуги не съставляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, ако отговарят на определени условия (вж. съображение 89 от настоящото решение). Ако обаче компенсациите за обществена услуга не отговарят на тези условия и ако общите критерии за приложимост на член 107, параграф 1 от ДФЕС са изпълнени, тези компенсации съставляват държавна помощ, която може все пак да бъде обявена за съвместима с ДФЕС в съответствие с член 106, параграф 2 от ДФЕС, ако е необходима за функционирането на услугите от общ икономически интерес и не засяга развитието на търговията до степен, която е в противоречие с интересите на Съюза. Комисията уточни условията, които трябва да бъдат изпълнени, за да се постигне този баланс. Още в своето „Съобщение относно услугите от общ интерес в Европа през 2001 г.“ (46) Комисията изтъкна, че е необходимо да се гарантира всички ограничения, наложени на разпоредбите на Договора за ЕО, и по-специално ограниченията на конкуренцията и на свободите, свързани с вътрешния пазар, да не надхвърлят строго необходимото за осигуряване на добро изпълнение на задачата за обществена услуга. Това означава по-специално заплащането да не надхвърля допълнителните нетни разходи, направени поради задачата, поверена на съответното предприятие. Комисията уточни тези условия по-късно в „Рамка на Общността за държавна помощ под формата на компенсации за обществени услуги“ (47), както и в решението си от 28 ноември 2005 г. относно прилагането на член 86, параграф 2 от Договора за ЕО (48). Що се отнася до изчисляването на компенсацията, Комисията посочи, че размерът на компенсацията не може да надхвърля необходимото за покриване на разходите, направени поради изпълнението на задълженията за обществена услуга, като се имат предвид свързаните с това приходи, както и разумна печалба за изпълнението на тези задължения. Разумната печалба може по-специално да включва целия или част от ръста на производствената ефективност, постигнат от въпросните предприятия през определен съгласуван и ограничен период, без да се намали качественото равнище на услугите, възложени на предприятието от държавата.
(154)
В точка 18 от „Рамка на Общността за държавна помощ под формата на компенсации за обществени услуги“ е посочено, че под „разумна печалба“ следва да се разбира коефициент на възвръщаемост на собствения капитал с отчитане на риска - или липсата на риск - за предприятието във връзка с интервенцията от страна на държавата-членка, особено ако последната предоставя изключителни или специални права. По принцип този коефициент не надвишава средния коефициент за съответния сектор през последните години. Ако в сектора няма предприятия, съпоставими с това, на което е възложена услугата от общ икономически интерес, може да се направи съпоставка с предприятия в други държави-членки, или - ако е необходимо - с предприятия от други сектори, като се отчитат специфичните особености на всяко предприятие. При определяне на това, кое представяла разумна печалба, държавата-членка може да въведе стимулиращи критерии, свързани например с качеството на предоставяната услуга и с повишаването на производствената ефективност.
(155)
Както бе изложено в съображение 99 и следващите от настоящото решение, Комисията не може да достигне до заключение въз основа на елементите, предоставени от португалските власти, че компенсацията е била изчислена, като се има предвид разумна печалба, която не надвишава средната стойност за сектора. Службите на Комисията поискаха неколкократно от португалските власти да предоставят необходимите елементи, за да дадат възможност да се определи дали всички условия за изключение от държавна помощ, предоставена под формата на услуга от общ икономически интерес, са изпълнени в конкретния случай. В действителност в елементите, предоставени от португалските власти, изобщо не се посочва, че е направена съпоставка с други предприятия, за да се установи средната стойност в разглеждания сектор.
(156)
Комисията не може следователно да достигне до заключение относно съвместимостта на помощта в полза на доставчиците на услуги по смисъла на член 106, параграф 2 от ДФЕС.
б) Съвместимост на помощта съгласно член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС
(157)
Член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС предвижда, че за съвместима с общия пазар може да се приеме помощта, която има за цел да улесни развитието на някои икономически дейности или на някои икономически региони, доколкото тази помощ не засяга по неблагоприятен начин условията на търговия до степен, която противоречи на общия интерес. За да може да се възползва от изключението, посочено в цитираната точка, помощта трябва да допринася за развитието на въпросния сектор.
(158)
В конкретния случай португалските власти заявяват, че са поели всички разходи, свързани с дейностите по събиране, преработка и унищожаване на страничните продукти от месо от бозайници и от птици от 1999 г. нататък. Считано от октомври 2002 г., финансирането на разходите, свързани със същите дейности по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на страничните продукти от месо от бозайници и от птици, се осигурява чрез постъпленията от такса, налагана на кланиците, вносителите на необезкостено говеждо, телешко и свинско месо и на вътрешните оператори в Общността, т.е. на операторите/получателите на доставки от необезкостено говеждо, телешко и свинско месо, когато те самите не извършват тези дейности.
(159)
В съответствие с точка 23.3 от Насоките на Общността за държавната помощ в земеделието относно периода 2000-2006 г. (49) (наричани по-долу: „Насоките за земеделието 2000-2006 г.“) и на Известието на Комисията за определяне на приложимите правила при оценка на незаконосъобразната държавна помощ (50), всяка незаконосъобразна помощ по смисъла на член 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 659/1999 трябва да се оценява в съответствие с правилата и насоките, действащи към момента, когато помощта е предоставена. През 2002 г. Комисията прие Насоки на Общността за държавна помощ за тестове за ТСЕ, мъртви животни и отпадъци от кланици. Тези насоки бяха в сила от 1 януари 2003 г. до 31 декември 2006 г. (51) Точка 44 от Насоките за ТСE предвижда изключение от принципа, че неправомерната помощ трябва да се оценява в съответствие с правилата, действащи към момента, когато помощта е била предоставена, за случаите, отнасящи се по-специално до кланичните отпадъци. Съгласно точка 47 от Насоките за ТСE Комисията ще приложи принципите, основаващи се на точка 11.4 от Насоките за неправомерната помощ във връзка с кланичните отпадъци, предоставена преди края на 2002 г. Следователно точка 47 от Насоките за ТСE е правното основание за оценката на помощта, предоставена от 1999 г. нататък.
(160)
В съответствие с точка 194, буква в) от Насоките на Общността за държавната помощ в земеделието и горското стопанство през 2007-2013 г., след влизането в сила на тези насоки на 1 януари 2007 г. Комисията не прилага вече Насоките за ТСE, освен за неправомерната помощ, предоставена преди 1 януари 2007 г. и посочена в точка 43 и следващите от тези насоки. Следователно точка 47 от Насоките за ТСE остава разпоредбата, приложима към неправомерната помощ относно кланичните отпадъци, считано от 1 януари 2003 г.
(161)
Точка 47 от Насоките за ТСE съдържа редица разпоредби относно кланичните отпадъци.
(162)
Съгласно точка 47 от Насоките за ТСE, що се отнася до държавната помощ, свързана с кланичните отпадъци, редица отделни решения бяха приети от Комисията след януари 2001 г. за разрешаване на държавна помощ, покриваща до 100 % от разходите, направени поради унищожаване на материали със специфичен риск, месно и костно брашно и храни за животни, съдържащи такива продукти, които следва да бъдат унищожавани по силата на новото законодателство на Общността относно трансмисивните спонгиформни енцефалопатии (ТСЕ). Тези решения се основаваха по-специално на точка 11.4 от Насоките за земеделието, като се има предвид краткосрочният характер на помощта и необходимостта от спазване в дългосрочен план на принципа „замърсителят плаща“. По изключение Комисията прие такава държавна помощ да се предоставя и на други оператори, освен на работещите в производството на живи животни, например на кланици. Комисията ще прилага същите принципи по отношение на неправомерната държавна помощ, предоставена до края на 2002 г., за съпоставимите разходи, свързани с новото законодателство на Общността относно ТСЕ, без да се засяга спазването на други разпоредби на правото на Общността.
(163)
В точка 47 от Насоките за ТСE се припомня, че по изключение Комисията прие такава държавна помощ да се предоставя и на други оператори, освен на работещите в производството на живи животни, например на кланици. По-рано Комисията реши, че това изключение следва да включва и други предприятия, изпълняващи задачи, които са тясно свързани с производството на живи животни, като например предприятията за екарисаж.
(164)
Въз основа на точка 11.4 от Насоките за земеделието Комисията разреши помощ в размер до 100 % от действителните разходи, направени за мерки, като ветеринарно-санитарен контрол, тестове и други мерки за диагностициране, закупуване и прием на медицински и фитосанитарни продукти и унищожаване на насаждения, при условие че:
-
има подходяща програма, установена на общностно, национално или регионално равнище за предотвратяване, надзор или ликвидиране на въпросната болест,
-
болестите са причина за загриженост на публичните власти,
-
мерките за помощ са насочени към профилактика и/или изплащане на обезщетение,
-
помощта е съвместима с ветеринарното и фитосанитарното законодателство на Общността.
(165)
Съгласно точка 47 от Насоките за ТСE се прилагат същите принципи.
(166)
ТСЕ е заразна болест, която представлява заплаха за здравето на човека. Става въпрос за болест по животните, чието първично огнище трябва да бъде обявено пряко пред Комисията и пред другите държави-членки (52). Целта на мярката за помощ бе да се осигури въвеждането на необходимите мерки за профилактика във връзка със събирането, транспортирането, преработката и унищожаването в съответствие с ветеринарното законодателство, действащо през периода 1999-2005 г. в сектора на месото.
(167)
Комисията отбелязва по този повод, че Португалия е заявила, че е поела всички разходи, свързани с дейностите по събиране, преработка и унищожаване на страничните продукти от месо от бозайници и от птици от 1999 г. до края на 2002 г. в контекста на неотложните мерки, одобрени от Комисията в рамките на Решение 98/653/ЕО, което забранява износа на месни брашна, костни брашна и месни и костни брашна, произхождащи от бозайници. Тя отбелязва също, че мерките за ембарго върху говеждото и телешкото месо, наложено на Португалия, бяха отменени едва с приемането на Регламент (ЕО) № 1993/2004.
(168)
Комисията подчертава освен това, че в съответствие с точки 33 и 34 от Насоките за ТСE предприятията са били подбрани и са получили заплащане съгласно пазарните принципи по недискриминационен начин (вж. съображение 21 и следващите от настоящото решение). Комисията може в конкретния случай, имайки предвид неотложния характер на мерките, които следва да бъдат взети, да приеме, че португалските власти са подбрали доставчиците на услуги в съответствие с Наредба-закон № 197/99 от 8 юни 1999 г., която според информацията, предоставена от португалските власти, е националният инструмент за транспониране на Директива 97/52/ЕО, без да прибягват до възлагане на обществени поръчки (вж. съображение 24 от настоящото решение).
(169)
Португалските власти заявиха, че с Наредба-закон № 197/2002 са имали за цел да спазят поетите от тях задължения в контекста на Решение 2000/766/ЕО на Съвета, като се спазва принципът „замърсителят плаща“ (вж. съображения 65 и 66 от настоящото решение). Те потвърдиха, че ресурсите на са били отклонени към евентуални конкурентни дейности, които предприятията доставчици на услуги биха могли да извършват, защото единствената дейност на тези предприятия е било единствено събирането, преработката, транспортирането и унищожаването на животински странични продукти.
(170)
Комисията отбелязва също, че отговорността за услугата и нейното финансиране е била прехвърлена на операторите след определен преходен етап чрез системата, установена с Наредба-закон № 244/2003.
(171)
Като се имат предвид специфичните обстоятелства и извънредното положение вследствие на риска от разпространение на СЕГ през периода 1999-2004 г. и на факта, че системата, установена с Наредба-закон № 244/2003, предвижда постепенно прехвърляне на отговорността и финансирането на услугите върху операторите от сектора, Комисията счита, че помощта може да бъде определена като краткосрочна и спазваща принципа „замърсителят плаща“ в дългосрочен план.
(172)
Следователно въз основа на информацията, с която разполага, Комисията може да достигне до заключението, че помощта, предоставена през периода от 1999 г. до края на 2002 г., може да се ползва от изключението, предвидено в член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС.
(173)
За помощта, предоставена за времето от 2003 г. до ноември 2005 г., Комисията, като има предвид извънредното положение, преобладаващо до края на 2004 г., и факта, че режимът на наредбата-закон е предвиждал постепенно прехвърляне на отговорността и финансирането за услугите, както е посочено по-горе, счита, че помощта може да бъде определена като съвместима и в съответствие с точка 47 от Насоките за ТСE, ако съответства на действителните разходи за получените услуги.
(174)
Както е посочено в съображение 100 от настоящото решение, португалските власти доказаха, че помощта съответства на действителните разходи за услугите на предприятията доставчици на услуги за периода от 1999 до 2005 г.
(175)
Следователно въз основа на информацията, с която разполага, Комисията може да достигне до заключението, че помощта, предоставена през периода от 2003 г. до края на 2005 г. на доставчиците на услуги, може да се ползва от изключението, предвидено в член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС.
3.1.2. Помощ на кланиците и цеховете за разфасовка, на вносителите и вътрешните оператори от сектора в Общността, както и на животновъдите
(176)
Както Комисията отбеляза в съображение 166 от настоящото решение, през периода от 1999 до 2004 г. рискът от разпространение на СЕГ в Португалия е довел до специфични обстоятелства и извънредно положение. Като се има предвид извънредното положение и това, че системата, установена с Наредба-закон № 244/2003, предвижда постепенно прехвърляне на отговорността и финансирането на услугите върху операторите от сектора, Комисията счита, че помощта може да бъде определена като краткосрочна и спазваща принципа „замърсителят плаща“ в дългосрочен план. В съответствие с досегашната си практика Комисията в конкретния случай счита, че помощ съгласно точка 47 от Насоките за ТСE може да бъде по изключение предоставена на други оператори от сектора, и по-специално на кланиците и цеховете за разфасовка, на вносителите и вътрешните оператори от сектора в Общността.
(177)
Както Комисията отбеляза за предприятията доставчици на услуги, помощта е била предоставена в съответствие с принципите, изложени в точка 47 от Насоките за ТСE.
(178)
Що се отнася до кланиците и цеховете за разфасовка, вносителите и вътрешните оператори от сектора в Общността, Комисията може следователно да достигне до заключението, че предоставената помощ може да се ползва от изключението, предвидено в член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС.
(179)
Относно животновъдите Комисията също достига до заключението, че с оглед на изложеното в съображение 160 и следващите от настоящото решение, помощта е била предоставена в съответствие с принципите, изложени в точка 47 от Насоките за ТСE, и може да се ползва от изключението, предвидено в член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС.
3.2. ФИНАНСИРАНЕ НА ПОМОЩТА
(180)
От октомври 2002 г., датата на влизане в сила на Наредба-закон № 197/2002, финансирането на разходите, свързани с операциите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на странични животински продукти от месо от бозайници и от птици, се осигурява от постъпленията от парафискална такса, налагана на кланиците, на вносителите на необезкостено говеждо, телешко и свинско месо и на вътрешните оператори в Общността, т.е. операторите/получателите на доставки от необезкостено говеждо, телешко и свинско месо.
(181)
Съгласно практиката на Съда на ЕС (53) Комисията обикновено приема, че финансирането на държавна помощ посредством задължителни такси може да окаже влияние върху помощта, като има защитен ефект, който надхвърля самата помощ. Въпросните такси наистина представляват задължителен налог. Според същата съдебна практика Комисията счита, че помощ не може да бъде финансирана с парафискални такси, които се прилагат и върху вноса на продуктите от други държави-членки.
(182)
Като се има предвид тази съдебна практика, както и фактът, че мярката е предоставена посредством държавни ресурси и следователно съставлява държавна помощ по смисъла на член 107 от ДФЕС, трябва да се провери дали тя има дискриминационен характер в нарушение на член 110 от ДФЕС, доколкото продуктите на други държави-членки също подлежат на плащането на таксата.
(183)
Португалските власти обосноваха облагането с такса на вносните необезкостени меса с факта, че тези вносни продукти може да се ползват от системата по същия начин, както и националните продукти, тъй като наличието на необезкостено месо предполага наличието на странични продукти, които се ползват от услугите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване.
(184)
С оглед на информацията, с която разполага Комисията, таксите са наложени на кланиците, вносителите на кланични трупове, половинки кланични трупове и други необезкостени разфасовки на говеда, телета и свине (вж. член 2, параграф 2 от Наредба-закон № 197/2002) и имат за цел да осигурят услугите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на страничните продукти от месо от бозайници и от птици (член 1, параграф 1 от Наредба-закон № 197/2002).
(185)
Тази информация породи у Комисията съмнения относно съответствието между таксите, събирани от задължените лица, и ползваните от тях услуги. Комисията установи, че не може да изключи наличието на система на евентуална дискриминация спрямо продуктите, внесени от другите държави-членки, за които трябва да се заплаща такса.
(186)
Впоследствие португалските власти увериха, че финансирането на услугите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на страничните продукти от месо от птици не идва от такси, наложени на кланиците и вносителите на кланични трупове, половинки кланични трупове и други необезкостени разфасовки на говеда, телета и свине, а в съответствие с приложение 1 към Наредба-закон № 197/2002 от такси, наложени на кланиците на птици, които не насърчават събирането, транспортирането, преработката и унищожаването на страничните продукти, получени при клането на птици. Вносителите и операторите на кланични трупове на птици са освободени от таксата поради факта, че от по-голямата част от вносните кланични трупове на птици не се получават странични продукти.
(187)
Напротив, що се отнася до вносителите и операторите на кланични трупове, половинки кланични трупове и други необезкостени разфасовки на говеда, телета и свине, португалските власти посочиха, че от тези вносни необезкостени разфасовки се получават странични продукти.
(188)
Още при разпореждането за информация и по-късно, при откриването на процедурата, Комисията поиска от португалските власти да гарантират, че вносните продукти могат да се възползват от механизма по същия начин, както и националните продукти, и да докажат с числени данни, че за референтния период е имало парична равностойност между сумите, събрани от необезкостените продукти от говеждо, телешко и свинско месо, внесени от други държави-членки, и разходите за услугите, от които се ползват изключително тези продукти (вж. параграф 37, буква з) от решението за откриване на процедура).
(189)
Португалските власти увериха, че необезкостените вносни разфасовки се ползват по същия начин от услугите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на страничните продукти от месо, по какъвто и националните продукти, но не представиха точни и съвпадащи числени данни в това отношение.
(190)
Поради това информацията, предоставена на Комисията, не ѝ дава възможност да достигне до заключението, че таксата, въведена с Наредба-закон № 197/2002 и налагана върху вносните продукти, съответства на сумата за услугите, от които се ползват страничните продукти, получени от тези вносни продукти, и че следователно вносните продукти са могли да се ползват от услугите, финансирани чрез мярката за помощ, по същия начин, както националните продукти.
(191)
По силата на член 3, параграф 2 от Наредба-закон № 244/2003 кланиците, цеховете за разфасовка, инкубационните центрове и предприятията за яйчни продукти са дължали таксите, определени в приложение 1 към Наредба-закон № 197/2002, с изключение на субектите, ползващи се от алтернативния режим, предвиден от тази наредба, които дължат таксите, определени в приложение 2, до одобряването на плана за унищожаване на материалите от категория 3. За материалите от категории 1 и 2 те са дължали, преди одобрението на съответен план, по 0,35 EUR на 1 kg материал (член 5, параграф 1 от Наредба-закон № 244/2003).
(192)
Що се отнася до измененията, направени чрез въвеждане на Наредба-закон № 244/2003 в системата на таксуване, Комисията поиска от португалските власти да докажат, че вносните продукти са могли да се възползват от посочените услуги по същия начин, както националните продукти.
(193)
Португалските власти потвърдиха, че таксата, въведена с Наредба-закон № 244/2003, се е основавала на действително получени странични продукти и че вносните продукти са могли да се възползват по същия начин от тези услуги. Комисията обаче отбелязва, че португалските власти не са представили числени данни в подкрепа на тези твърдения.
(194)
Без елементи за проверка Комисията не може да достигне до заключението, че таксата, въведена от Наредба-закон № 244/2003, съответства на сумата за услугите, от които се ползват страничните продукти, получени от тези вносни продукти, и че следователно вносните продукти са могли да се ползват от услугите, финансирани чрез мярката за помощ, по същия начин, както националните продукти.
(195)
Комисията отбелязва, че системата на таксуване, въведена въз основа на Наредба-закон № 197/2002 и на преходния режим, установен с член 3, параграф 2 и член 5, параграф 2 от Наредба-закон № 244/2003, не е в съответствие с член 110 от ДФЕС поради наличието на система, която е потенциално дискриминационна спрямо продуктите, внесени от други държави-членки, които се оказват също длъжни да заплащат таксата.
VI. ЗАКЛЮЧЕНИЯ
(196)
Комисията съжалява, че Португалия е предоставила неправомерно помощ в полза на събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на кланични отпадъци в нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС.
(197)
Помощта в полза на събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на кланични отпадъци е предоставена при спазване на разпоредбите на Общността, приложими към получателите. От друга страна, финансирането на тази помощ посредством системата на таксуване, въведена въз основа на Наредба-закон № 197/2002 и на преходния режим, установен с член 3, параграф 2 и член 5, параграф 2 от Наредба-закон № 244/2003, е несъвместима с вътрешния пазар поради потенциално дискриминационните последици за продуктите, внесени от други държави-членки, които се оказват също длъжни да заплащат таксата.
(198)
Комисията счита за уместно в конкретния случай да приеме условно решение, като използва възможността, предоставена от член 7, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 659/1999, според който Комисията може да прибави към положителното си решение условия, съгласно които дадена помощ може да се счита за съвместима с Общия пазар, и може да определи задължения, които да ѝ позволят да контролира спазването на своето решение.
(199)
С цел да коригира нарушението на член 110 от ДФЕС и по този начин да премахне дискриминацията от по-задна дата, Португалия трябва да възстанови частта от таксата, събрана за продукти, произхождащи от други държави-членки, в срока и при условията, определени от Комисията. Коригирането на това нарушение ще направи въпросната помощ съвместима с Договора.
(200)
Комисията определя условията, които трябва да бъдат спазени при горепосоченото възстановяване. Следователно Португалия трябва да възстанови на платилите тази такса лица частта от таксата, събрана за продуктите, произхождащи от други държави-членки, от датата на въвеждане на таксата, предвидена от Наредба-закон № 197/2002, до датата на последното прилагане на тази такса преди изтичането на преходния режим, въведен с Наредба-закон № 244/2003. За тази цел Португалия ще осигури спазването на следните условия:
-
ако могат да представят доказателство, че таксата е била наложена върху продуктите, внесени от други държави-членки, задължените с тази такса лица могат да изискат да им бъде възстановена пропорционална част от приходите от таксата, предназначена за финансиране на част от помощта, която е в полза изключително на националните продукти. Тези молби за възстановяване се подават в срок, определен в съответствие с националното право, но в никакъв случай не по-малко от шест месеца, считано от публикуването на настоящото решение,
-
Португалия ще установи степента на евентуалната дискриминация, на която са подложени вносните продукти. За тази цел Португалия ще провери за определен референтен период паричната равностойност между общо събраните суми от разглежданата такса за националните продукти и предимствата, от които се ползват изключително тези продукти,
-
възстановяването трябва да стане в срок от максимум шест месеца, считано от датата на подаване на молбата,
-
възстановените суми следва да бъдат актуализирани, като се вземат предвид лихвите, считано от датата на събирането на тези суми до датата на тяхното действително възстановяване. Лихвите се изчисляват на базата на референтния лихвен процент на Комисията, предвиден по метода на определяне на референтните и сконтовите лихвени проценти (54),
-
португалските власти трябва да приемат всякакви разумни доказателства от страна на задължените лица, които доказват частта от платената такса върху продукти, произхождащи от други държави-членки,
-
правото на възстановяване не може да бъде предмет на други условия, по-специално на условието таксата да не е била прехвърляна,
-
когато задълженото лице още не е платило таксата, португалските власти категорично трябва да откажат плащането на пропорционалната част от нея, наложена върху продуктите, внесени от други държави-членки, за която е доказано, че е предназначена за финансиране на частта от помощта, която е в полза изключително на националните продукти. Те трябва да откажат плащането и на свързаните с нея евентуални лихви за забава,
-
при поискване от страна на Комисията, Португалия се задължава да представи пълен отчет, доказващ правилното изпълнение на мярката за възстановяване,
-
ако в друга държава-членка е била наложена такса със сходни цели върху същите продукти, които са били облагани с таксата в Португалия, португалските власти поемат задължението да върнат на задължените лица частта от таксата върху продуктите, произхождащи от тази друга държава-членка,
-
Португалия поема задължението да сведе настоящото решение до знанието на всички потенциално задължени с тази такса лица,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Държавната помощ, предоставена от Португалия въз основа на Наредба-закон № 393-В/98 от 4 декември 1998 г., е съвместима с вътрешния пазар.
Член 2
1. Държавната помощ, предоставена от Португалия въз основа на Наредба-закон № 197/2002 от 25 септември 2002 г. и на преходния режим, установен с член 3, параграф 2 от Наредба-закон № 244/2003 от 7 октомври 2003 г., е съвместима с вътрешния пазар, при условие че Португалия възстанови на задължените с тази такса лица частта от таксата, събрана за продуктите, произхождащи от други държави-членки, от датата на въвеждане на таксата с Наредба-закон № 197/2002 до датата на последното прилагане на тази такса преди изтичането на преходния режим, въведен с Наредба-закон № 244/2003.
2. За тази цел Португалия ще осигури спазването на следните условия:
-
ако могат да представят доказателство, че таксата е била наложена върху продуктите, внесени от други държави-членки, задължените с тази такса лица могат да изискат да им бъде възстановена пропорционална част от приходите от таксата, предназначена за финансиране на част от помощта, която е в полза изключително на националните продукти. Тези молби за възстановяване се подават в срок, определен в съответствие с националното право, но в никакъв случай не по-малко от шест месеца, считано от публикуването на настоящото решение,
-
Португалия ще установи степента на евентуалната дискриминация, на която са подложени вносните продукти. За тази цел Португалия ще провери за определен референтен период паричната равностойност между общо събраните суми от разглежданата такса за националните продукти и предимствата, от които се ползват изключително тези продукти,
-
възстановяването трябва да стане в срок от максимум шест месеца, считано от датата на подаване на молбата,
-
възстановените суми следва да бъдат актуализирани, като се вземат предвид лихвите, считано от датата на събирането на тези суми до датата на тяхното действително възстановяване. Лихвите се изчисляват на базата на референтния лихвен процент на Комисията, предвиден по метода на определяне на референтните и сконтовите лихвени проценти (55),
-
португалските власти приемат всякакви разумни доказателства от страна на задължените лица, които доказват частта от платената такса върху продукти, произхождащи от други държави-членки,
-
правото на възстановяване не може да бъде предмет на други условия, по-специално на условието таксата да не е била прехвърляна,
-
когато задълженото лице още не е платило таксата, португалските власти категорично трябва да откажат плащането на пропорционалната част от нея, наложена върху продуктите, внесени от други държави-членки, за която е доказано, че е предназначена за финансиране на частта от помощта, която е в полза изключително на националните продукти. Те трябва да откажат плащането и на свързаните с нея евентуални лихви за забава,
-
при поискване от страна на Комисията, Португалия се задължава да представи пълен отчет, доказващ правилното изпълнение на мярката за възстановяване,
-
ако в друга държава-членка е била наложена такса със сходни цели върху същите продукти, които са били облагани с таксата в Португалия, португалските власти поемат задължението да върнат на задължените лица частта от таксата върху продуктите, произхождащи от тази друга държава-членка,
-
Португалия поема задължението да сведе настоящото решение до знанието на всички потенциално задължени с тази такса лица.
Член 3
Португалия информира Комисията в срок от два месеца от датата на уведомлението за настоящото решение за предприетите мерки за неговото изпълнение.
Член 4
Адресат на настоящото решение е Португалската република.
Съставено в Брюксел на 13 юли 2011 година.
KOMISJONI OTSUS,
13. juuli 2011,
Portugali poolt tapamajajäätmete kogumiseks, vedamiseks, töötlemiseks ja hävitamiseks antava riigiabi C 3/09 (ex NN 41 A-B/03) kohta
(teatavaks tehtud numbri K(2011) 4888 all)
(Ainult portugalikeelne tekst on autentne)
(2011/677/EL)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 108 lõike 2 esimest lõiku,
ning arvestades järgmist:
I. MENETLUS
(1)
Esitatud kaebuse järel saatis komisjon 15. novembril 2002 Portugali ametiasutustele teabenõude 25. septembril 2002 vastuvõetud dekreetseadusel nr 197/2002 (1) (edaspidi „2002. aasta dekreetseadus”) põhineva maksulaadse lõivu kohta, mille abil rahastatakse imetajate ja linnuliha kõrvalsaaduste kogumist, vedamist, töötlemist ning hävitamist. Portugali ametiasutused vastasid 20. jaanuari 2003. aasta kirjas.
(2)
Kuna esitatud teabest ilmnes, et kõnealust abimeedet rakendati ilma komisjoni eelneva loata, kanti nimetatud meede teatamata abi registrisse viitenumbri NN 41 A-B/03 all.
(3)
16. ja 30. aprilli 2003. aasta kirjades esitasid komisjoni talitused Portugali ametiasutustele nõude vaadeldava abimeetme kohta lisateabe saatmiseks. Ametiasutustele määrati vastuse saatmiseks nelja nädala pikkune tähtaeg.
(4)
Portugali alaline esindus Euroopa Liidu juures küsis 5. mai ja 6. juuni 2003. aasta kirjades, mis registreeriti vastavalt 5. mail ja 10. juunil 2003, Portugali ametiasutuste nimel uut tähtaega, et edastada kogu nõutud teave, võttes arvesse aega, mis kulub selle kogumiseks.
(5)
25. juuli 2003. aasta kirjas pikendasid komisjoni talitused tähtaega veel nelja nädala võrra.
(6)
Kuna komisjoni talitused ei saanud viimases kirjas kindlaksmääratud nelja nädala pikkuse ajavahemiku jooksul vastust, saatsid nad 19. detsembri 2003. aasta kirjas Portugali ametiasutustele meeldetuletuse, märkides, et kui ametiasutused vastust ei esita, on komisjoni talitustel õigus teha komisjonile ettepanek nõuda teavet nõukogu 22. märtsi 1999. aasta määruse (EÜ) nr 659/1999 (millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad EÜ asutamislepingu artikli 93 (hilisem ELi toimimise lepingu artikkel 108) kohaldamiseks) (2) artikli 10 lõikes 3 sätestatud otsusega.
(7)
Portugali alaline esindus Euroopa Liidu juures edastas 5. veebruari 2004. aasta kirjas, mis registreeriti samal päeval, komisjonile Portugali ametiasutuste vastuse komisjoni talituste 16. ja 30. aprilli 2003. aasta kirjadele.
(8)
11. novembri 2004. aasta kirjas esitasid komisjoni talitused Portugali ametiasutustele nõude vaadeldava abimeetme kohta lisateabe saatmiseks. Ametiasutustele määrati vastuse saatmiseks nelja nädala pikkune tähtaeg.
(9)
Portugali alaline esindus Euroopa Liidu juures küsis 30. detsembri 2004. aasta kirjas, mis registreeriti 5. jaanuaril 2005, Portugali ametiasutuste nimel uut ühe kuu pikkust tähtaega, et edastada kogu nõutud teave, võttes arvesse aega, mis kulub selle kogumiseks.
(10)
17. jaanuari 2005. aasta kirjas pikendasid komisjoni talitused tähtaega teist korda ametiasutuste küsitud ulatuses.
(11)
Kuna komisjoni talitused ei saanud oma küsimustele uue kindlaksmääratud tähtaja jooksul vastust, saatsid nad 12. aprilli 2005. aasta kirjas Portugali ametiasutustele uue meeldetuletuse, märkides, et kui ametiasutused nelja nädala jooksul vastust ei esita, on komisjoni talitustel õigus teha komisjonile ettepanek nõuda teavet määruse (EÜ) nr 659/1999 artikli 10 lõikes 3 sätestatud otsusega.
(12)
Vastuse saatmiseks määratud tähtaeg möödus 2005. aasta mais. Kuna komisjon ei saanud määratud tähtaja jooksul vastust, andis komisjon 21. veebruari 2006. aasta otsusega (3) Portugalile korralduse edastada komisjonile kõik varem küsitud andmed, märkides, et kui Portugali ametiasutused ei vasta, on komisjonil õigus alustada ELi toimimise lepingu artikli 108 lõikes 2 sätestatud menetlust (vt teabe edastamise korralduse lõige 80).
(13)
Kuna komisjonile ei esitatud mingit teavet, otsustas ta 28. jaanuaril 2009 alustada ELi toimimise lepingu artikli 108 lõikes 2 sätestatud menetlust. Otsus avaldati Euroopa Liidu Teatajas (4). Komisjon kutsus teisi liikmesriike ja huvitatud isikuid esitama kõnealuste abide kohta oma märkusi.
(14)
Kuna komisjon ei saanud Portugali märkusi kindlaksmääratud tähtaja jooksul, saatis ta 18. märtsi 2009. aasta kirjas Portugalile meeldetuletuse. 14. aprillil 2009 saatis Portugal komisjonile oma märkused, lisades ühtlasi koopiad dekreetseadustest nr 393-B/98 ja nr 244/2003. Ettevõtja ETSA - Empresa de Transformação de Subprodutos Animais, SA - esitas 15. juunil 2009. aastal täiendavaid märkusi.
(15)
Komisjon edastas ETSA märkused 1. juulil 2009. aastal Portugali ametiasutustele. Portugal ei esitanud sellega seoses komisjonile märkusi.
(16)
ETSA esitatud märkuste põhjal palusid komisjoni talitused 19. veebruari 2010. aasta kirjas Portugali ametiasutustel esitada lisaselgitusi. Portugali ametiasutused vastasid 27. aprilli 2010. aasta kirjas.
(17)
Komisjoni talitused palusid 1. veebruari 2011. aasta kirjas Portugali ametiasutustel anda lisaselgitusi ja vastata komisjoni varasematele küsimustele, millele Portugali ametiasutused ei olnud andnud täielikku vastust.
(18)
Portugali ametiasutused palusid 24. veebruari 2011. aasta kirjas vastamiseks kindlaksmääratud tähtaja pikendamist 30 päeva võrra.
(19)
Komisjoni talitused teatasid 28. veebruari 2011. aasta kirjas vastuseks ettenähtud tähtaja pikendamisest 30 päeva võrra. Portugali ametiasutused vastasid komisjoni talituste esitatud küsimustele 1. aprilli 2011. aasta kirjas.
(20)
Komisjoni talitused teatasid 20. juuni 2011. aasta kirjas Portugali ametiasutustele, et nad teevad komisjonile ettepaneku võtta vastu positiivne tingimuslik otsus ja sätestavad kohaldatavad tingimused.
II. ABIMEETME KIRJELDUS
(21)
Portugali ametiasutuste edastatud teabe kohaselt tuvastati Portugalis 1998. aastal ajavahemikul 1. jaanuarist kuni 14. oktoobrini 66 veiste spongioosse entsefalopaatia (edaspidi „BSE”) juhtu. Inimesi ja loomi ohustava olukorra tõttu võttis komisjon 18. novembril 1998. aastal vastu otsuse nr 98/653/EÜ, milles käsitletakse veiste spongioosse entsefalopaatia esinemisel Portugalis vajalikke erakorralisi meetmeid, (5) ja tegi korralduse rakendada Portugalis tuvastatud BSE esinemisjuhtude tõttu erakorralisi meetmeid, keelates eeskätt teatavate loomade ja loomsete kõrvalsaaduste saatmise Portugali territooriumilt teistesse liikmesriikidesse.
(22)
Selleks et leevendada BSE-vastase võitluse käigus vastuvõetud meemete tagajärgi, hüvitas Portugali riik alates 1999. aastast kõik imetajate ja linnuliha kõrvalsaaduste kogumis-, töötlemis- ja hävitamistoimingutega seotud kulud. 4. detsembri 1998. aasta dekreetseadusega nr 393-B/98 (6) (edaspidi „1998. aasta dekreetseadus”) võttis Portugali riik endale kõrvalsaaduste kogumis-, töötlemis- ja hävitamistoimingutega seotud vastutuse ning kohustuse hüvitada vastavad kulud.
(23)
1998. aasta dekreetseaduse artikli 4 lõikes 3 on sätestatud võimalus kehtestada tapakeskustele maks, millest saadava tulu abil hüvitatakse teatavate toorainete hävitamist. Portugali ametiasutustelt saadud teabe kohaselt seda maksu tapakeskuste suhtes tegelikult ei kohaldatud.
(24)
Portugali ametiasutuste selgituse kohaselt puudusid neil piisavad erivahendid jäätmete nõuetekohaseks töötlemiseks ning seetõttu olid nad sunnitud pöörduma eraõiguslike teenusepakkujate poole, et tagada selliste teenuste osutamine, mis põhimõtteliselt oleks pidanud kuuluma riigi vastutusalasse.
(25)
Portugali ametiasutused täpsustasid, et selle avalikku huvi esindava teenuse osutamine usaldati erasektorile kooskõlas ettekirjutustega, mis on sätestatud 8. juuni 1999. aasta dekreetseaduses nr 197/99, (7) millega võeti üle Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. oktoobri 1997. aasta direktiiv 97/52/EÜ, millega muudetakse direktiive 92/50/EMÜ, 93/36/EMÜ ja 93/37/EMÜ, mis käsitlevad vastavalt riiklike teenuslepingute, riiklike tarnelepingute ja riiklike ehitustöölepingute sõlmimise korra kooskõlastamist (8). Teenuseid osutavad eraettevõtjad valiti välja, pidades silmas nende suutlikkust ja tehnilist varustatust neile usaldatava üldhuviteenuse osutamiseks ning arvestades kiireloomulisi lahendusi nõudvaid asjaolusid, mille tõttu tuli kõnealuseid kõrvalsaadusi töödelda usaldusväärselt, kiiresti ja tõhusalt. Portugali ametiasutused esitasid 2004. aasta 1. septembrist kuni 31. detsembrini kehtinud teenuslepingu näidise.
(26)
Portugali ametiasutuste väitel määrati teenuste osutamise eest makstava hüvitise arvestuspõhimõtted eelnevalt kindlaks 25. jaanuari 1999. aasta ühiskorraldusega nr 96/99 (9). Seda korraldust vaadati regulaarselt läbi ning muudeti 6. aprilli 2001. aasta ühiskorraldusega nr 324/2001 (10) ja 19. veebruari 2002. aasta ühiskorraldusega nr 124/2002 (11).
(27)
Otsusega nr 2000/766/EÜ (12) keelas komisjon peaaegu kõikidelt loomaliikidelt pärinevate loomsete kõrvalsaaduste kasutamise loomasöödaks ning andis korralduse hävitada need kõikides liikmesriikides, sealhulgas Portugalis.
(28)
Portugali ametiasutuste selgituse kohaselt suurenes selle korralduse tagajärjel asjaomaste jäätmete hulk ning sellega seoses kasvasid ka kõnealuste toimingutega seotud kulud.
(29)
Otsusega nr 2001/376/EÜ (13) otsustas komisjon pikendada Portugali kohta tehtud otsuse 98/653/EÜ kehtivust.
(30)
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 3. oktoobri 2002. aasta määrusega (EÜ) nr 1774/2002, milles sätestatakse muuks otstarbeks kui inimtoiduks ettenähtud loomsete kõrvalsaaduste sanitaareeskirjad, (14) nähakse ette üksikasjalikud eeskirjad eri liiki loomsete kõrvalsaaduste kogumise, töötlemise ja hävitamise kohta.
(31)
Portugali ametiasutused täpsustasid, et tekkinud olukorras oma kohustuste täitmiseks otsustasid nad kanda vajalike toimingutega seotud kulud üle nimetatud sektori ettevõtjatele, järgides rangelt „saastaja maksab” põhimõtet ja pidades silmas asjaolu, et rahvatervise kaitse jääb põhiülesandena ametiasutuste vastutusalasse. Seetõttu võtsid nad vastu 25. septembri 2002. aasta dekreetseadusega nr 197/2002 sätestatud maksukorralduse.
(32)
Alates 2002. aasta oktoobrist, kui jõustus 2002. aasta dekreetseadus, rahastati imetajate ja linnuliha kõrvalsaaduste kogumis-, vedamis-, töötlemis- ja hävitamistoiminguid tapakeskuste, konditustamata veise- ja vasikaliha ning sealiha importijate ja ühendusesiseste vahendajate poolt, see tähendab konditustamata veise- ja vasikaliha ning sealiha töötlejate ja vastuvõtjate makstavast maksulaadsest lõivust saadava tulu abil.
(33)
Portugali ametiasutused teatasid 20. jaanuari 2003. aasta kirjas, et lõivu tasumisest olid vabastatud järgmised ettevõtjad:
-
tapakeskused, mille puhul on tagatud kõikide kõnealuste kõrvalsaaduste, välja arvatud eririskiga tooraine kogumine, töötlemine ja hävitamine oma ruumides või tükeldamistöökodades; need on üksused, kes on loonud oma kõrvalsaadusi ise töödelda võimaldavad tingimused (vt 2002. aasta dekreetseaduse 2. lisa punkti 2);
-
konditustatud liha importijad ja ühendusesisesed vahendajad, sest nende puhul ei teki kõrvalsaadusi, mida tuleb ühenduse ja riiklike õigusaktide kohaselt kohustuslikus korras töödelda.
(34)
Lõivust saadava tulu täpsema kasutamise kohta märkisid Portugali ametiasutused, et seda kasutati üksnes imetajate ja linnuliha kõrvalsaaduste, sealhulgas eririskiga tooraine kogumis-, vedamis-, töötlemis- ja hävitamisteenustega seotud toimingute rahastamiseks.
(35)
Järgnevalt on toodud 2002. aasta dekreetseaduse 1. lisas esitatud lõivusummad, mille suurus on kindlaks määratud proportsionaalselt asjaomase liigi kaalu ja kasutusalaga:
(eurodes)
Liik/laad
Veised
Sead
Lambad/kitsed
Kodu-linnud
Muud
Lõivusum-ma rümba kg kohta
0,05
0,04
0,03
0,06
0,06
(36)
Eririskiga tooraine kogumis-, vedamis-, töötlemis- ja hävitamisteenuste rahastamiseks on dekreetseaduse nr 197/2002 artikli 2 lõikes 2 sätestatud kord, mille kohaselt kohaldatakse eraldi kõikide tapakeskuste suhtes 0,30 euro suurust ühetaolist lõivu eririskiga tooraine ühe kilogrammi kohta.
(37)
Kõik maksud makstakse pöördmaksustamise kaudu avalik-õiguslikule asutusele Instituto Nacional de Intervenção e Garantia Agrícola (INGA). Ettevõtjate makstav lõiv läheb vahetult INGA-le ja moodustab asutuse tulud.
(38)
Nagu on osutatud käesoleva otsuse põhjendustes 32 ja 33, on 2002. aasta dekreetseaduse artiklis 4 täpsustatud, et tapakeskustel on võimalus ühineda ning kasutada kõrvalsaaduste kogumiseks, vedamiseks, töötlemiseks ja hävitamiseks vahetult kolmandate isikute pakutavaid teenuseid või teha kõigi kõrvalsaaduste puhul, välja arvatud eririskiga tooraine, kõnealused toimingud ise, pidades silmas kehtivate õigusaktide sätteid. Kui tapakeskused teevad oma ettevõttes tekkinud kõrvalsaaduste, välja arvatud eririskiga tooraine kogumis-, töötlemis- ja hävitamistoiminguid ise, on nende makstava lõivu suurus 2002. aasta dekreetseaduse 2. lisas kindlaks määratud järgmiselt:
(eurodes)
Liik/laad
Veised
Sead
Lambad/kitsed
Kodulinnud
Muud
Lõivusumma rümba kg kohta
0,03
0,02
0,00
0,00
0,00
(39)
Kui tapamajad teevad kõigi oma ettevõttes ja tükeldamistöökodades tekkinud kõrvalsaaduste, välja arvatud eririskiga tooraine kogumis-, töötlemis- ja hävitamistoiminguid ise, on nad kõnealuse lõivu tasumisest täielikult vabastatud.
(40)
2002. aasta dekreetseaduse artikli 5 kohaselt vastutab INGA tapamajade makstava lõivu tasumise järelevalve eest ning tapakeskused peavad selle võimaldamiseks ajakohastatud registreid rümpade arvu ja nende kaalu kohta. INGA pädevuses on samuti järelevalve imporditoimingute ja Euroopa Liidu liikmesriikidest pärinevate toodete vastuvõtmise korral makstava lõivu tasumise üle ning vahendajate ja vastuvõtjate ülesanne on pidada tehtud toimingute kohta ajakohastatud registrit.
(41)
Kui tapakeskused kasutavad nimetatud võimalust, peavad nad eelnevalt esitama INGA-le vastavad projektid ning nõustuma mis tahes kontrollimeetme rakendamisega pädeva ametiasutuse poolt.
(42)
Portugali ametiasutused kinnitasid, et lõivusumma katab üksnes kõnealustele asutustele nende toimingute kulude hüvitamise ning et teenust osutatakse üksnes sellistele ettevõtjatele, kellel tekib kõrvalsaadusi, mille kõrvaldamine on kohustuslik.
(43)
Lõivust saadava tulu ja sellega rahastatavate teenuste osutamise kulu suuruse vahekorra kohta teatasid Portugali ametiasutused, et 2002. aasta dekreetseaduse 1. ja 2. lisas sätestatud lõivude ja artikli 2 lõikes 2 eririskiga tooraine kohta kehtestatud lõivude summad arvestatakse osutatavate teenustega seotud tegelike kulude põhjal, pidades silmas iga konkreetse loomaliigi puhul tekkivate kõrvalsaaduste laadi ja asjaolu, kas tegemist on asjassepuutuvate kõrvalsaadustega või mitte.
(44)
Portugali ametiasutuste väitel on kõnealune rahastamine täiel määral üldhuvi esindava avaliku teenusega seotud tegeliku kulu hüvitamine teenuse kasutajate poolt. Maksukohustuslastest ettevõtjate makstud summad on otseselt proportsionaalsed avaliku teenuse osutajale üle antud jäätmete kogusega ja nende likvideerimise tegelike kuludega. Nende väidete tõendamiseks esitasid Portugali ametiasutused ajavahemiku 1999-2005 kohta arvandmetega dokumente, mis kajastasid osutatud teenustega seotud kulusid, ja 2003. aasta kohta arvandmetega dokumendi imporditud tooteid ja siseriiklikke tooteid hõlmavate eri kõrvalsaaduste pealt võetavast maksust saadud tulu kohta.
(45)
Küsimuse kohta, kas imporditud toodete suhtes kohaldati abimeedet samaväärselt siseriiklike toodetega, vastasid Portugali ametiasutused, et lähtuvalt „saastaja maksab” põhimõttest peegeldavad tapamajade ning konditustamata liha importijate ja ühendusesiseste vahendajate suhtes kohaldatavad lõivud kõiki tekkinud kõrvalsaaduste töötlemisega seotud kulusid kogu tootmisprotsessi kestel kuni lõpptarbijani.
(46)
Konditustamata liha import eeldab Portugali ametiasutuste väitel kõrvalsaaduste teket ning selle puhul osutatakse seega kogumis-, vedamis-, töötlemis- ja hävitamisteenust, mis õigustab kõnealuse lõivu kohaldamist.
(47)
Portugali ametiasutused on seisukohal, et rahastatud tegevused esindavad avalikku huvi, sest pärast BSE kriisi on ilmnenud, et tapamajade sanitaarjäätmete kõrvaldamine peaks kuuluma riigi avalik-õiguslike ülesannete hulka tulenevalt selle olulisusest inimeste ja loomade tervise ja keskkonna kaitsmisel.
(48)
2002. aasta dekreetseadusega kehtestatud kord tühistati 7. oktoobri 2003. aasta dekreetseadusega nr 244/2003 (15) (edaspidi „2003. aasta dekreetseadus”), mis jõustus 22. oktoobril 2003. Viimati nimetatud dekreetseadusega kehtestati muuks otstarbeks kui inimtoiduks kasutatavate loomsete kõrvalsaaduste kohta üldine korraldus ja üleminekukorraldus.
(49)
Üldise korraldusega nähti ette, et tapakeskused, tükeldamistöökojad, haudekeskused ja munatööstusettevõtjad peavad Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1774/2002 kohaselt tegema omaalgatuslikult või kolmandate isikute vahendusel konkreetses üksuses tekkinud 1., 2. ja 3. kategooria materjali kogumise, vedamise, ladustamise, käitlemise, töötlemise ja hävitamisega seotud toiminguid, mida rakendatakse veterinaaria peadirektoraadile eelnevalt heakskiitmiseks esitatud kava alusel.
(50)
Tapakeskused, tükeldamistöökojad, haudekeskused ja munatööstusettevõtjad peavad koostama 3. kategooria materjali hävitamise või taaskasutamise kava, mille veterinaaria peadirektoraat kinnitab 90 päeva jooksul alates 2003. aasta dekreetseaduse jõustumisest või ettevõtja tegevuse alguskuupäevast. 2002. aasta dekreetseaduse kohaselt tagab INGA kuni kava kinnitamiseni veterinaaria peadirektoraadi poolt 3. kategooria materjali puhul kõrvalsaaduste kogumise, vedamise, ajutise ladustamise ja hävitamise. Enne 3. kategooria materjale hõlmava kava kinnitamist peavad tapakeskuste, tükeldamistöökodade, haudekeskuste ja munatööstusettevõtjate omanikud maksma 2002. aasta dekreetseaduse 1. lisas sätestatud makse, välja arvatud need ettevõtjad, kelle suhtes on kehtestatud dekreetseadusega ettenähtud alternatiivne maksukorraldus ja kes peavad maksma 2002. aasta dekreetseaduse 2. lisas sätestatud makse.
(51)
Üleminekukorralduse kohaselt peab INGA tagama teenuste osutamise ka 1. ja 2. kategooria materjalide puhul.
(52)
1. ja 2. kategooria materjali puhul peavad tapakeskused ja tükeldamistöökojad esitama kõrvalsaaduste hävitamise või taaskasutamise kava 30 päeva jooksul alates üleminekuperioodi lõppemisest 2005. aasta novembris. Enne kava kinnitamist peavad nad 1. ja 2. kategooria materjalide pealt maksma maksu, mille suurus on 0,35 eurot/kg. Samas vabastatakse hävitamis- või taaskasutamiskava kinnitamisel kõnealused maksukohustuslased maksust täielikult.
(53)
Kui tapakeskused ja tükeldamistöökojad esitavad veterinaaria peadirektoraadile kava, milles on näidatud 1. ja 2. kategooria materjalide likvideerimiseks vajalikud toimingud, võtavad nad endale kohustuse kanda nende tegevustega seotud kulud ja nõustuvad ametiasutuste poolt nende suhtes kohaldatavate kontrollimeetmetega. 2003. aasta dekreetseaduse artikli 3 lõike 4 kohaselt lõpeb nimetatud korra kohaldamine kahe aasta möödumisel dekreetseaduse jõustumisest.
(54)
2003. aasta dekreetseadusega kehtestatud üleminekuperiood lõppes 2005. aasta novembris. Portugali ametiasutused teatasid 1. aprilli 2011. aasta kirjas, et alates 2003. aasta dekreetseadusega kehtestatud üleminekuperioodi lõppemisest kannavad tapakeskuste ja tükeldamistöökodade kõrvalsaaduste hävitamisega seotud kulusid sektori ettevõtjad, töödeldes kõrvalsaadused biokütuseks ja eksportides kõrvalsaadustest valmistatud jahu.
(55)
Menetluse alustamise otsuses väljendas komisjon kahtlusi selle kohta, kas tegemist on kõnealuste kõrvalsaaduste kogumis-, vedamis-, töötlemis- ja hävitamisteenuste osutajatele, tapakeskustele, tükeldamistöökodadele, konditustamata veise- ja vasikaliha, sealiha ja kodulinnuliha importijatele ja ühendusesisestele vahendajatele antava abiga ning kas see võimalik abi on kehtivate õigusaktidega kokkusobiv.
(56)
Eeskätt esitas komisjon uuesti esimese teabenõudeotsusega sõnastatud küsimused. Selles osas, mis hõlmas kogumis-, vedamis-, töötlemis- ja hävitamisteenuseid pakkuvatele teenuseosutajatele antavat abi, väljendas komisjon eeskätt Altmarki kohtuotsust (16) silmas pidades kahtlusi Portugali ametiasutuste väljendatud seisukoha kohta, mille kohaselt on tegemist üldhuvi esindavate teenustega. Tapakeskustele, tükeldamistöökodadele ja konditustamata veise- ja vasikaliha, sealiha ja kodulinnuliha importijatele ning kõnealuse sektori ühendusesisestele vahendajatele antava abi puhul väljendas komisjon kahtlusi seoses väitega, et majandussektori ettevõtjate poolt lõivuna makstava maksu summa vastab kõrvalsaaduste kogumisteenuse osutaja tegelikele majanduskuludele, ning palus esitada selle kohta arvandmed. Lõpuks väljendas komisjon kahtlusi loomakasvatajatele antava abi suhtes, mis tuleneb eelistest, mida kõnealune kehtestatud süsteem neile pakub, võttes arvesse asjaolu, et loomakasvatajatele kõnealust lõivu ei kohaldatud.
(57)
Seejärel vaatles komisjon eelanalüüsi korras kõnealuste meetmete kokkusobivust alates 1998. aastast kohaldatavate suunistega ja leidis menetluse alustamise etapil, et tal ei ole piisavalt teavet meetmete kokkusobivuse kohta otsuse tegemiseks.
III. PORTUGALI ESITATUD MÄRKUSED
(58)
Oma märkustes meenutasid Portugali ametiasutused esmalt 1998. aastal BSE tõttu Portugalis välja kujunenud erakorralist olukorda. Eeskätt mainisid ametiasutused otsust 98/653/EÜ, millega keelati Portugali territooriumilt teatavate toodete, sealhulgas liha- ja kondijahu saatmine teistesse liikmesriikidesse ja kolmandatesse riikidesse nii eraldi toodetena kui ka muudes toodetes sisalduvana. Sellega seoses koostas Portugal BSE vaatluse, kontrolli ja likvideerimise kava, mille kinnitas komisjoni alaline veterinaarkomitee. 18. aprillil 2001 otsustas komisjon pikendada Portugali suhtes kehtestatud embargot. Piirangud kaotati alles 2004. aastal komisjoni määruse (EÜ) nr 1993/2004 (17) vastuvõtmisega.
(59)
Eelnevast tulenevalt rõhutas Portugal asjaolu, et kõikide ajavahemikul 1998-2004 võetud meetmete eesmärgiks oli võidelda rahvatervist ohustava kiireloomulise olukorraga. Seetõttu soovis Portugali valitsus kehtestada meetmed võimalikult kiiresti, kuni ettevõtjad organiseeruvad ja hakkavad vajalikke meetmeid ise rakendama, kusjuures need jäävad endiselt riigi kontrolli alla. Portugali ametiasutused on seisukohal, et rahvatervise kaitse seisab mis tahes muust õiguslikust ülesandest kõrgemal ja et see õigustab erandi tegemist riigiabi andmise eeskirjadest.
(60)
Portugali väitel vältis otsuse 98/653/EÜ ja selle kehtivust pikendavate järjestikuste õigusaktide vastuvõtmine sellise olukorra teket, kus Portugali ametiasutuste poolt BSE kriisi lahendamiseks võetud meetmed hakanuks häirima turu toimimist ja mõjutanuks seetõttu liikmesriikide vahelist kaubandust. Portugal väidab, et kuna nimetatud toodete väljasaatmise suhtes oli kehtestatud embargo, ei saanud kaubavahetust tegelikult toimuda ning seetõttu ei saanud esineda ka konkurentsi moonutamist.
(61)
Esiteks osutab Portugal, et 1998. aastal ei antud mingit abi, ja toob selle tõenduseks 4. detsembri 1998. aasta dekreetseaduse nr 393-B/98 jõustumiskuupäeva. Alles sellest kuupäevast alates hakkas Portugali riik erandolukorras ja üleminekuperioodi jooksul vastutama kõrvalsaaduste kogumis-, töötlemis- ja hävitamistoimingute eest.
(62)
Alates 1998. aasta dekreetseaduse jõustumisest kuni dekreetseaduse nr 197/2002 jõustumiseni kattis Portugali riik kõrvalsaaduste kogumise, töötlemise ja hävitamisega seotud kulud. Sellega seoses mainib Portugal, et kõnealuste meetmete rahastamist Portugali riigi poolt tuleks käsitleda lühiajalise lahendusena, kuivõrd rahastamise korda hiljem muudeti, ning et kõnealune lõiv kehtestati mehhanismina, mis võimaldas kanda imetajate ja linnuliha kõrvalsaaduste, sealhulgas eririskiga tooraine kogumise, vedamise, töötlemise ja hävitamisega seotud toimingute rahastamise üle majandussektori esindajatele.
(63)
Kõnealuste meetmetega seotud kulude suuruse kohta mainisid Portugali ametiasutused, et hüvitamise ulatuse arvestuse aluseks olevad parameetrid määrati eelnevalt dekreediga kindlaks ja avaldati ametlikus väljaandes. Portugali ametisasutused tõid välja kolm korraldust (18). Kõnealustes korraldustes on esitatud teenuste hinnad (teenused hõlmavad kõrvalsaaduste kogumist, vedamist, töötlemist ja suurtesse kottidesse pakendamist ning hinnad on antud ühe kilogrammi toote kohta). Arvesse on võetud ka tapakeskustega seostamata loomsete kõrvalsaaduste töötlemise üksuste kantavaid asjaomaseid kulusid. Samuti on arvestatud jooksvaid kulusid, nagu kulutused elektrienergiale ja kütusele, töötasud, kindlustused jne. Need parameetrid on kõikide teenuseosutajate puhul samasugused. Portugali ametiasutused näitasid, et meetmete kasumlikkuse määr jäi vahemikku 30-39,5 %, mis on nende väitel majandustegevuse keskmise kasumimarginaaliga samas suurusjärgus või isegi madalam. Portugali ametiasutused esitasid ka parameetrite rakendusvalemid, millega määrati kindlaks otsustes toodud hinnad.
(64)
Kokkuvõttes leiavad Portugali ametiasutused, et võetud abimeetmeid võib nimetada kokkusobivaks, kuivõrd nende suhtes tuleks kohaldada põhimõttest „saastaja maksab” tehtavat erandit, sest antud abide suurus vastas osutatud teenuste maksumusele ning sel ajajärgul kohaldatavad suunised (ühenduse suunised, mis käsitlevad TSE testidega, surnult leitud loomade ja tapamajajäätmetega seotud riigiabi) (19) võimaldasid anda abi, mille osatähtsus ulatub nende lühiajalist iseloomu silmas pidades kuni 100 %protsendini tegelikest kuludest.
(65)
Alates 2002. aasta oktoobrist on kulude katmise õiguslikuks aluseks 2002. aasta dekreetseadus. Portugali ametiasutused on seisukohal, et kõnealuste lõivude puhul on arvesse võetud kõrvalsaaduste töötlemisüksustele asjaomaste toimingute eest makstavaid tasusid. Seejuures leidsid Portugali ametiasutused, et kuna kriisiolukord kestis endiselt, oli riigi sekkumine vahendajana endiselt õigustatud.
(66)
Sel ajavahemikul läbiviidud simulatsioonide puhul võeti arvesse nii ettevõtjate kantavaid kulusid kui ka mõistliku suurusega kasumit. Portugali ametiasutused esitasid 2003. aasta jaoks kulude ja koormiste põhjal tehtud arvestused, mis näitavad nende väitel kehtestatud uue õigusliku korralduse toimimisel tulude ja kulude tasakaalu ning mille alusel määratakse kindlaks teenuste rahastamiseks kogutavate lõivude suurus.
(67)
Portugali ametiasutused väitsid samuti, et linnuliha kõrvalsaaduste kogumis-, vedamis-, töötlemis- ja hävitamisteenuste rahastamisallikate hulka ei kuulunud veiste ja sigade tapakeskuste ning rümpade, poolrümpade ja muude konditustamata osade importijate makstud lõivud. Nad täpsustasid, et 2002. aasta dekreetseaduse artikli 2 punkti 1 tuleb tõlgendada, pidades silmas selles osutatud 1. lisa sätteid, ning et lihatootmise kõrvalsaaduste kogumis-, vedamis-, töötlemis- ja hävitamisteenust osutavad kolme liiki ettevõtjad: veiste, sigade, lammaste/kitsede ja kodulindude ja muude lihaloomade tapakeskused, veise- ja searümpade ja -poolrümpade ning muude konditustamata osade importijad ning nende toodete ühendusesisesed vahendajad. Kõnealuse dekreetseaduse 1. lisas oli toodud tabel, milles olid ära näidatud kodulindude tapakeskuste suhtes kohaldatavad maksusummad, mis aga ei innustanud ettevõtjaid tegema kodulindude tapmise käigus tekkivate kõrvalsaaduste kogumis-, vedamis-, töötlemis- ja hävitamistoiminguid, sest suurema osa imporditud kodulinnurümpade puhul kõrvalsaadusi ei teki.
(68)
Portugali ametiasutused väitsid samuti, et kahe erineva lõivu esitamine 2002. aasta dekreetseaduse 2. lisas on põhjendatud tükeldamistöökodades tekkivate kõrvalsaadustega seotud kuludega.
(69)
Portugali ametiasutused rõhutasid, et 2002. ja 2003. aasta dekreetseaduse kohaselt ei kohaldatud loomakasvatajate suhtes mingeid lõivusid, kuigi kõrvalsaaduste kogumis-, vedamis-, töötlemis- ja hävitamiskulud jagunesid reaalselt kogu lihatootmisvaldkonna peale tervikuna. Portugali ametiasutused esitasid 22. oktoobrist 2002 ja 28. oktoobrist 2003 pärinevad kaks teenuseosutajate arvet, mis tõendavad nende väitel, et tapakeskused suunasid kõrvalsaaduste kogumis-, vedamis-, töötlemis- ja hävitamistoimingutega seotud kulud edasi loomakasvatajatele.
(70)
Lõpuks kinnitasid Portugali ametiasutused, et teenuseid osutanud ettevõtjad ei kasutanud mingeid ressursse oma muude võimalike tegevuste toetuseks, sest kõnealused ettevõtjad tegelesid üksnes loomsete kõrvalsaaduste kogumise, vedamise, töötlemise ja hävitamisega.
(71)
Portugal märkis samuti, et 2003. aasta dekreetseadusega kehtestatud üleminekukorraldus lõppes 2005. aasta novembris ning et pärast seda võtsid ettevõtjad, kus kõrvalsaadused tekkisid, täiel määral üle vastutuse toimingute eest, mille riik oli nende asemel ajutiselt enda kanda võtnud. Alates 2005. aasta novembrist katavad ettevõtjad ise kõik asjaomased kulud, kasutades selleks ressursse, mida saadakse jäätmetest valmistatud biokütusest ning liha- ja kondijahu ekspordist.
(72)
Kokkuvõttes leiavad Portugali ametiasutused, et nad on täitnud kohaldatavates suunistes sätestatud tingimusi, sest ettevõtjad, kus kõrvalsaadused tekivad, hakkasid kehtestatud lõivu abil järk-järgult ise kandma kõrvalsaaduste hävitamisega seotud kulusid.
IV. HUVITATUD ISIKUTE MÄRKUSED
(73)
ETSA esitas oma märkused 15. juuni 2009. aasta kirjas. ETSA kontsern hõlmab kaht ettevõtjat: ITS (Indústria Transformadora de Subprodutos Animais, SA) ja SEBOL (Comércio e Indústria de Sebo, SA). Need ettevõtjad osutavad Portugalis 1., 2. ja 3. kategooria loomsete kõrvalsaaduste kogumis-, töötlemis- ja hävitamisteenust ning kuuluvad ettevõtjate hulka, kellele riik usaldas kõnealuste teenuste osutamise vaadeldaval ajavahemikul. Seega on ETSA riigi tehtavate väljamaksete saaja ja kuulub menetluse C 3/09 huvitatud isikute hulka.
(74)
Esmalt meenutas ETSA BSE kriisiga seotud asjaolusid, mille tagajärjel Portugal oli sunnitud kehtestama ennetavad meetmed (sealhulgas 1., 2. ja 3. kategooria loomsete kõrvalsaaduste kogumine, vedamine, töötlemine ja hävitamine) haiguse levikuga võitlemiseks ja nakkusohu vähendamiseks, et kaitsta rahvatervist ja looduskeskkonda. Meetmete võtmise aluseks olid suurel määral ühenduse õigusaktide sätted.
(75)
Ajavahemikul 1998-2005 tegi INGA ettevõtjatele ITS ja SEBOL otseselt ülesandeks jäätmete kogumis-, vedamis-, töötlemis- ja hävitamisteenuse osutamise. ETSA märkis, et kõikidesse ettevõtjatesse, kes täitsid nõutavate teenuste osutamiseks vajalikke tingimusi, suhtuti võrdsetel alustel. 1998. aasta dekreetseaduse artikli 6 alusel esitas INGA kuni 10. oktoobrini 2002 kehtiva pakkumise kõnealuste teenuste osutamise litsentsi omavatele ettevõtjatele ning kandis sellega seotud kulud. Teenuse eest tasu arvestamise eeskirjad määrati kindlaks ühiskorraldusega nr 96/99 ja teenuse maksumus määrati kindlaks sõltuvalt töödeldava tooraine kogusest. Teenuse osutamise tingimuste muutumisel oli võimalik muuta ka teenuse maksumust. Ettevõtjatele SEBOL ja ITS makstava tasu puhul võeti arvesse ka teenuse osutamisega seotud tehnilisi kulusid, pidades eeskätt silmas kogutavate ja töödeldavate jäätmete kogust ja kaalu ning vajadust rakendada ettevõtetes kohapeal loomakorjuste kogumise süsteemi, mis hõlmas ka korjuste kiireloomulisi kogumismeetmeid looma surmast teatamise korral.
(76)
ETSA rõhutab, et kuigi teenuseosutaja valimine ei toimunud pakkumismenetluse teel, kattis teenuse eest makstav tasu üldiselt vaid vastavad kulud, kuivõrd tulud pärinesid mitmest allikast, mis võimaldas vaevu saavutada mõistlikku ja õiguspärast kasumimäära. ETSA märgib, et teenuste eest makstava tasu suurus tundus neile optimaalsena, sest INGA makstav tasu oli võrreldav samalaadsete teenuste eest makstava Euroopa keskmise tasuga, ning enne 2005. aastat makstud tasud olid ETSA väitel tegelikult väiksemad tasudest, mida maksti samalaadsete teenuste osutamise eest hiljem, kui turureeglite põhjal kujuneva tasumäära kindlaksmääramise lihtsustamiseks korraldati lepingute sõlmimiseks riigihange.
(77)
Alates 2005. aastast sõlmiti teenuse osutamise lepingud rahvusvaheliste riigihangete menetluste teel. Kuulutati välja kolm pakkumiskutset: veiseid ja hobuslasi hõlmav üleriiklik pakkumiskutse, lambaid ja kitsi hõlmav pakkumiskutse riigi lõunaosas ning lambaid ja kitsi hõlmav pakkumiskutse riigi põhjaosas. ITS esitas oma pakkumuse edukaks pakkujaks osutunud konsortsiumi vahendusel, kellele usaldati teenuslepingu täitmine. Nimetatud kolme jäätmepartii kohta sõlmiti kolm teenuslepingut. Lepinguga hõlmatud toimingutest toob ETSA välja jäätmete kogumise, vedamise, töötlemise ja hävitamise ning neid toiminguid hõlmava järjepideva ja ajakohastatud registri ja arhiivi pidamise. Lepingutingimuste täitmise üle tegi järelevalvet IFAP (Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas).
(78)
ETSA rõhutab, et teenuse maksumus määrati sõlmitud lepingutes eelnevalt kindlaks objektiivsel ja läbipaistval viisil, võttes arvesse loomade kaalu ja liiki. Hinnad olid ETSA väitel kindlaks määratud turumehhanismide abil ja seeläbi oli tagatud nende nõuetekohane vastavus teenuslepingu ja asjaomaste õigusaktidega ettenähtud avaliku teenuse osutamise kohustusest tingitud kuludele.
(79)
Nimetatud asjaoludest lähtuvalt on ETSA seisukohal, et ta ei saanud mingit ebaseaduslikku abi ja kõik tema rahalised vahendid pärinesid lihtsalt avaliku teenuse osutamise eest õiguspäraselt makstavatest tasudest.
V. HINNANG
1. ELi TOIMIMISE LEPINGU ARTIKLI 107 LÕIKE 1 KOHASE ABI OLEMASOLU
(80)
ELi toimimise lepingu artikli 107 lõikes 1 on sätestatud, et kui aluslepingutes ei ole sätestatud teisiti, on igasugune liikmesriigi poolt või riigi ressurssidest ükskõik missugusel kujul antav abi, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, soodustades teatavaid ettevõtjaid või teatavate kaupade tootmist, siseturuga kokkusobimatu niivõrd, kuivõrd see kahjustab liikmesriikidevahelist kaubandust.
(81)
ELi toimimise lepingu artiklite 107-109 kohaldamise aluseks sealihasektoris on nõukogu 29. oktoobri 1975. aasta määruse (EMÜ) nr 2759/75 (sealihaturu ühise korralduse kohta) (20) artikkel 21 (määrust on viimati muudetud nõukogu määrusega (EÜ) nr 1913/2005) (21). Artiklite kohaldamise aluseks on nõukogu 17. mai 1999. aasta määruse (EÜ) nr 1254/99 (veise- ja vasikalihaturu ühise korralduse kohta) (22) artikkel 40 (määrust on viimati muudetud nõukogu määrusega (EÜ) nr 1152/2007) (23). Enne kõnealuse määruse vastuvõtmist kohaldati artikleid selles sektoris nõukogu määruse (EMÜ) nr 805/68 (24) artikli 24 alusel. Artiklite kohaldamise aluseks lamba- ja kitselihasektoris on nõukogu 3. novembri 1998. aasta määruse (EÜ) nr 2467/98 (lamba- ja kitselihaturu ühise korralduse kohta) (25) artikkel 22 (määrust on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 1913/2005). Artiklite kohaldamise aluseks nõukogu 29. oktoobri 1975. aasta määruse (EÜ) nr 2777/75 (kodulinnulihaturu ühise korralduse kohta) (26) artikkel 19 (määrust on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 679/2006) (27). Mainitud määrused kuulutati kehtetuks nõukogu 22. oktoobri 2007. aasta määrusega (EÜ) nr 1234/2007, millega kehtestatakse põllumajandusturgude ühine korraldus ning mis käsitleb teatavate põllumajandustoodete erisätteid (ühise turukorralduse ühtne määrus), (28) mille artiklis 180 on sätestatud, et eespool osutatud toodete suhtes kohaldatakse riigiabi kohta kehtestatud eeskirju.
(82)
Abi laad tuleb kindlaks määrata tapamajajäätmete kogumis-, vedamis-, töötlemis- ja hävitamisteenustest ja nende teenuste rahastamismeetmetest kasu saavate isikute eri kategooriate puhul eraldi. Komisjon leidis, et Portugalis kehtestatud süsteemi puhul on potentsiaalsed kasusaajad järgmised isikute kategooriad:
-
kõnealuste jäätmete kogumis-, vedamis- ja hävitamisteenust osutavad ettevõtjad;
-
tapakeskused ja tükeldamistöökojad, konditustamata veise- ja vasikaliha ning sealiha ja kodulinnuliha importijad ja ühendusesisesed vahendajad, st konditustamata veise- ja vasikaliha ning sealiha vahendajad/vastuvõtjad;
-
loomakasvatajad.
(83)
Menetluse alustamise otsuses eristas komisjon võimalike abimeetmete analüüsimisel abi andmise aja jooksul toimunud arengu põhjal nelja perioodi, pidades silmas ühenduse eri asjakohaste õigussätete kohaldamist. Komisjon võttis arvesse ajavahemikku alates aastast 1998 kuni 31. detsembrini 1999, kuupäevani, mis eelneb päevale, mil jõustusid ühenduse suunised riigiabi kohta põllumajandussektoris; ajavahemikku alates 1. jaanuarist 2000 kuni 31. detsembrini 2002, kuupäevani, mis eelneb päevale, mil jõustusid ühenduse suunised, mis käsitlevad transmissiivse spongioosse entsefalopaatia (TSE) testidega, surnult leitud loomade ja tapamajajäätmetega seotud riigiabi; ajavahemikku alates 1. jaanuarist 2003 kuni 31. detsembrini 2006, kuupäevani, mis eelneb päevale, mil jõustusid uued põllumajandussuunised 2007-2013, (29) ning ajavahemikku alates 1. jaanuarist 2007 kuni praeguseni.
(84)
Võttes arvesse Portugali ametiasutuste esitatud lisateavet eelkõige eespool osutatud 2003. aasta dekreetseaduse kohaldamise kohta ja võimalike abimeetmete eri rahastamisviiside kohta, muutis komisjon mõnevõrra varem tehtud ajavahemike eristust ja võtab oma hinnangus iga abimeetmetest kasusaaja puhul arvesse järgmisi ajavahemikke:
-
ajavahemik alates 9. detsembrist 1998 kuni 9. oktoobrini 2002, mille kestel kohaldati 1998. aasta dekreetseadust;
-
ajavahemik alates 10. oktoobrist 2002 kuni 21. oktoobrini 2003, mille kestel kohaldati 2002. aasta dekreetseadust, välja arvatud selle 2. lisa puhul, mille kohaldamisperioodi pikendati seoses 2003. aasta dekreetseaduses sätestatud üleminekuperioodiga;
-
ajavahemik alates 22. oktoobrist 2003 kuni 2005. aasta novembrini, mille kestel kohaldati 2003. aasta dekreetseadusega sätestatud üleminekukorraldust.
1.1. SELEKTIIVSE EELISE OLEMASOLU
(85)
Euroopa Kohtu järjepideva kohtupraktika kohaselt loetakse riigiabiks selline sekkumine, mis võib oma olemusest sõltumata otseselt või kaudselt soodustada ettevõtjaid või mida tuleb pidada majanduslikuks eeliseks, mida kasusaajast ettevõtja tavalistes turutingimustes ei saaks (30). Lisaks käsitletakse abina ka meetmeid, mis eri viisil kergendavad ettevõtjal tavaliselt lasuvat maksukoormust ja mis seetõttu, ehkki tegemist ei ole otseses mõttes toetustega, on samalaadsed ja samasuguse mõjuga (31).
1.1.1. Teenuseosutajatest ettevõtjatele antav selektiivne eelis
(86)
Komisjon märgib, et kõnealuste jäätmete kogumise, vedamise, töötlemise ja hävitamise näol on tegu majandustegevusega, kuna see seisneb saadava tasu eest teenuse osutamises ning seda on suutelised ellu viima mitmed ühenduse turul tegutsevad ettevõtjad. Neid väiteid toetab ka ETSA esitatud teave, mida mainiti käesoleva otsuse põhjenduses 73 ja järgnevates punktides.
(87)
Vaadeldava majandustegevuse puhul märgivad Portugali ametiasutused, et kõnealuseid teenuseid osutavad ettevõtjad on üldistes huvides osutanud avalikku huvi esindavat teenust, mis on seotud rahvatervise ja looduskeskkonna kaitsega. Portugal meenutab seejuures, et tegemist oli BSE kriisist tingitud erakorralise olukorraga. Sellega seoses rõhutab Portugal asjaolu, et kõikide võetud meetmete eesmärgiks oli võidelda rahvatervist ohustava kiireloomulise olukorraga. Seetõttu soovis Portugali valitsus kehtestada meetmed võimalikult kiiresti, kuni ettevõtjad organiseeruvad ja hakkavad vajalikke meetmeid ise rakendama, kusjuures need jäävad endiselt riigi kontrolli alla (vt käesoleva otsuse põhjendused 21 ja 59).
(88)
ETSA väljendab esitatud märkustes seisukohta, et ta ei saanud mingit ebaseaduslikku abi, vaid et kõik tema rahalised vahendid pärinesid lihtsalt avaliku teenuse osutamise eest õiguspäraselt makstavatest tasudest (vt käesoleva otsuse põhjendus 79).
(89)
Euroopa Kohtu otsusest Altmarki kohtuasjas (32) ilmneb, et avalike teenuste osutamiseks antav riigiabi ei kuulu ELi toimimise lepingu artikli 107 reguleerimisalasse, kui see on käsitletav hüvitisena, mis on tasu abi saanud ettevõtjate poolt avaliku teenindamise kohustuse täitmisel osutatud teenuse eest. Seejuures näeb Euroopa Kohus ette, et täidetud peavad olema järgmised tingimused:
-
esiteks peab abi saav ettevõtja olema reaalselt vastutav avaliku teenindamise kohustuse täitmise eest ja see kohustus peab olema täpselt määratletud;
-
teiseks peavad parameetrid, mille alusel hüvitis arvutatakse, olema eelnevalt objektiivselt ja läbipaistvalt kindlaks määratud;
-
kolmandaks ei tohi hüvitis olla suurem, kui on vajalik avaliku teenindamise kohustuse täitmisest tulenevate kulude täielikuks või osaliseks katmiseks, arvestades kohustuse täitmisega seotud tulu ja mõistlikku kasumit;
-
neljandaks, kui avaliku teenindamise kohustust täitvat ettevõtjat ei valitud avalikus hankemenetluses, peab sobiva hüvitise tase olema kindlaks määratud selliste kulude analüüsi alusel, mida keskmise suurusega, hästi korraldatud juhtimise ja asjassepuutuva avaliku teenindamise nõudluse rahuldamiseks vajalike sobivate vahenditega varustatud ettevõtja oleks nende kohustuste täitmiseks kandnud, arvestades kohustuste täitmisega seotud tulusid ja mõistlikku kasumit.
(90)
Altmarki kohtuotsusega seotud Euroopa Kohtu kohtupraktikast lähtuvalt jõudis komisjon järgmiste järeldusteni.
a) Reaalne üldist majandushuvi esindav teenus ELi toimimise lepingu artikli 106 lõike 2 tähenduses
(91)
Esmalt tuleb välja selgitada, kas konkreetsel juhul on tegemist üldist majandushuvi esindava reaalse teenusega ELi toimimise lepingu artikli 106 lõike 2 tähenduses.
(92)
Euroopa Kohtu kohtupraktikast ilmneb, et välja arvatud nende sektorite puhul, milles tegevust reguleeritakse juba ühenduse õigusaktide alusel, on liikmesriikidel laialdased volitused otsustamaks, millist laadi teenuseid võib käsitleda üldist majandushuvi esindavate teenustena. Seega on komisjoni ülesandeks jälgida, et sellise hindamisvabaduse kohaldamise korral oleks välistatud ilmsed vead üldise majandushuvi määratlemisel.
(93)
Alates 1990. aastatest tuvastati nii inimestel kui ka loomadel eri transmissiivse spongioosse entsefalopaatia (TSE) vormide esinemine. Alates 1996. aastast leidis tõendamist BSE (veise spongioosse entsefalopaatia) tekitaja samasus Creutzfeldt-Jacobi tõve uue esinemisvormi tekitajaga. Alates 1990. aastast on ühenduses rakendatud mitmeid meetmeid, mille eesmärgiks oli kaitsta inimesi ja loomi BSEga seotud ohtude eest. Kõnealused meetmed põhinevad sanitaareeskirjadega ja keskkonnakaitse eeskirjadega seotud direktiivide ettevaatusabinõusid hõlmavatel sätetel. Otsuse 2000/766/EÜ kohaselt on liikmesriigid kohustatud tagama direktiivi 90/667/EMÜ (33) kohaste loomsete jäätmete kogumise, vedamise, töötlemise, ladustamise ja hävitamise vastavalt komisjoni otsusele 97/735/EÜ (34) ja nõukogu otsusele 1999/534/EÜ (35). Määruses (EÜ) nr 1774/2002 sätestatakse muuks otstarbeks kui inimtoiduks ettenähtud loomsete kõrvalsaaduste sanitaareeskirjad ning nähakse ette liikmesriikide kohustused võetavate kontrollimeetmete suhtes, et tagada nõuetekohaste ümberkorralduste kehtestamine ja piisava taristu olemasolu loomsete kõrvalsaaduste kogumiseks, vedamiseks ja hävitamiseks.
(94)
Võttes arvesse asjaolu, et Euroopa Kohus on tunnustanud, et teatavate jäätmete käitlemine võib olla üldist majandushuvi esindav teenus, (36) ning arvestades eespool osutatud BSE kriisist tingitud erakorralist olukorda, ei ole komisjonil vastuväiteid selle kohta, et Portugali ametiasutused on määratlenud üldist majandushuvi esindava teenusena loomakorjuste ja muude tarbimiseks mittesobivate loomsete jäätmete kogumise ja hilisema hävitamise toimingud ajavahemikul 1999-2005, kui Portugali riik võttis enda peale täielikult (1999-2003) või osaliselt (2003-2005) vastavate toimingute tegemise. Tegemist on rahvatervise ja looduskeskkonna kaitsmisega seotud põhjendustega ning seetõttu kohaldatakse selle suhtes ELi toimimise lepingu artikli 106 lõikes 2 sätestatud üldise majandushuvi mõistet.
b) Avaliku teenindamise kohustuse täitmine
(95)
Altmarki kohtuotsuse kohaselt peab avaliku teenindamise kohustus olema üle antud ühe või mitme riiklike õigusaktide kohaselt õiguslikult siduva ametliku dokumendiga. Altmarki kohtuotsuses toodud esimese tingimuse puhul tuleb märkida, et muuks otstarbeks kui inimtoiduks ettenähtud loomsete kõrvalsaaduste kogumine, vedamine, töötlemine ja hävitamine on Portugalis kohustuslikud toimingud, mis on sellistena sätestatud 1998. aasta dekreetseaduses ja 2003. aasta dekreetseaduses. 1998. aasta dekreetseaduse artiklis 6 on sätestatud, et INGA, kes on muuks otstarbeks kui inimtoiduks ettenähtud loomsete kõrvalsaaduste kogumise, vedamise, töötlemise ja hävitamise eest vastutav ettevõtja, valib välja teenust osutavad ettevõtjad. Ühiskorralduses nr 95/99 on eelnevalt kindlaks määratud parameetrid, mille alusel arvestatakse avaliku teenuse eest makstav tasu, ühtlasi on seal kindlaks määratud ka muud teenuse osutamisega seotud kohustused, nagu ettevõtja kohustus koguda õigusaktidega ettenähtud sanitaareeskirju ja kogumismeetodeid järgides kokku kõik riigi territooriumil tekkivad kõrvalsaadused.
(96)
Portugali ametiasutuste väitel olid teenust osutavate ettevõtjate kohustused teenuse osutamise lepingutes selgelt kindlaks määratud. Näitena esitasid nad komisjonile 2003. aastast pärineva, 1998. aasta dekreetseaduse alusel sõlmitud teenuslepingu.
(97)
Komisjon on seisukohal, et teenust osutavate ettevõtjate kohustused olid teenuslepingus, mille Portugali ametiasutused komisjonile esitasid, selgelt kindlaks määratud. Võttes arvesse 1998. aasta dekreetseadust ja ühiskorraldust ning komisjonile näitena esitatud teenuslepingut, järeldab komisjon, et Altmarki kohtuotsuses toodud esimene tingimus on täidetud.
c) Eelnevalt objektiivselt ja läbipaistvalt kindlaksmääratud parameetrid
(98)
Teise tingimuse puhul leiab komisjon tema käsutuses oleva teabe põhjal, et tasu maksmise alusparameetrid olid eelnevalt objektiivselt ja läbipaistvalt kindlaks määratud. Portugali ametiasutuste esitatud ühisotsustes oli kindlaks määratud arvestamise metoodika ja abikõlblikud kulud (vt käesoleva otsuse põhjendus 26). Kõnealuseid andmeid kontrolliti regulaarselt võrdluses eelnevate majandusaastatega. Alates 2005. aastast kohaldati riigihangete menetlust. Komisjon leiab tema käsutuses olevale teabele tuginedes, et Altmarki kohtuotsuses toodud teine tingimus on täidetud.
d) Teenuse kulude katmiseks vajalik hüvitis
(99)
Kolmanda tingimuse puhul on Portugali ametiasutused ja huvitatud isikud väitnud, et hüvitis ei olnud suurem, kui oli vajalik kohustuse täitmisest tulenevate kulude täielikuks või osaliseks katmiseks, arvestades kohustuse täitmisega seotud tulu ja mõistlikku kasumit.
(100)
Komisjon palus korduvalt ja eeskätt uurimismenetluse alustamise käigus Portugali ametiasutustel esitada teenuste osutamise tegeliku majandusliku kulu arvestamiseks kasutatava metoodika üksikasjad. Portugali ametiasutused esitasid dokumendid, mis kajastasid teenuseosutajate iga-aastaseid kulusid ajavahemikul 1999-2005, ning võrdlesid neid summadega, mida INGA teenuseosutajatele teenuse osutamise eest maksis. Kõnealustest dokumentidest ilmneb, et INGA poolt teenuseosutajatest ettevõtjatele makstud summad ei olnud suuremad, kui oli vajalik teenuse osutamisest tulenevate kulude täielikuks või osaliseks katmiseks. Esitatud dokumendid näitavad, et hüvitise puhul võeti arvesse ka kasumit, mille suuruseks oli sõltuvalt aastast 30-39,5 % (vt käesoleva otsuse põhjendus 62).
(101)
Portugali ametiasutused väitsid, et abisummasid ei saanud edasi suunata teenust osutavate ettevõtjate võimalike muude tegevuste toetamiseks (risttoetused), sest valitud teenuseosutajad ei osutanud muid teenuseid.
(102)
Samas märgib komisjon, et tal ei ole Portugali ametiasutuste esitatud teabe põhjal võimalik järeldada, et arvessevõetud kasumimäära saab pidada mõistlikuks Altmarki kohtuotsuse tähenduses.
(103)
ETSA kinnitas esitatud märkustes, et osutatud teenuse eest makstud tasu peegeldas objektiivselt kantud kulusid ning hõlmas ka kasumimarginaali, mis ei toonud endaga kaasa mingit märkimisväärset eelist, ning et avaliku teenuse osutamise eest enne 2005. aastat makstud tasu vastas Euroopa keskmisele tasule ja oli väiksem kui avaliku hankemenetluse teel sõlmitud avaliku teenuse osutamise lepingutes kindlaksmääratud tasu.
(104)
Selle kohta märgib komisjon, et ei Portugali ametiasutused ega huvitatud isikud ei ole esitanud neid väiteid kinnitavaid dokumente.
(105)
Seetõttu ei saa komisjon järeldada, et konkreetsel juhul on Altmarki kohtuotsuses toodud kolmas tingimus täidetud.
e) Keskmise suurusega ettevõtja kulude hindamine
(106)
Kuna enne 2005. aastat ei valitud teenust osutavaid ettevõtjaid avaliku hankemenetluse teel, nõuab Altmarki kohtuotsus nende puhul võrdleva hinnangu tegemist keskmise suurusega ettevõtja kuludega. Portugali ametiasutused ei esitanud teavet, millest ilmneks, et kulude hinnang oleks tehtud keskmise suurusega ettevõtja kuludega tehtud võrdluse alusel.
(107)
Seetõttu peab komisjon järeldama, et konkreetsel juhul ei ole Altmarki kohtuotsuses toodud neli tingimust täidetud ning et ei saa välistada teenust osutanud ettevõtjate eelisolukorda seadmist asjavahemikul alates 1998. aasta dekreetseaduse jõustumisest kuni 2005. aastani, mil lõppes 2003. aasta dekreetseaduses kehtestatud üleminekukorraldus.
(108)
Riiklike vahendite väljamaksed tehti kindlaksmääratud ettevõtjatele, st teenust osutavatele ettevõtjatele. Seega võib kõnealust meedet käsitleda spetsiifilise meetmena.
(109)
Sellest tulenevalt on komisjon seisukohal, et ei saa välistada teenuseosutajate jaoks selektiivse eelise olemasolu ajavahemikul 1998-2005, kui lõppes 2003. aasta dekreetseaduses kehtestatud üleminekukorraldus.
1.1.2. Tapakeskustele ja tükeldamistöökodadele, konditustamata veise- ja vasikaliha, sealiha ning kodulinnuliha importijatele ja ühendusesisestele vahendajatele, st konditustamata veise- ja vasikaliha ning sealiha vahendajatele/vastuvõtjatele antav selektiivne eelis
(110)
Euroopa Kohus on GEMO kohtuasjas (37) otsustanud, et kui loomakorjuste ja tapamajajäätmete kogumis- ja hävitamistoiminguid, millest kasu saajateks on tapakeskused ja loomakasvatajad, teevad eraettevõtjad, ei saa see asjaolu mõjutada abimeetmete käsitlemist riigiabina, sest sellise korra kehtestajad on riiklikud ametiasutused.
(111)
Ka vaadeldaval juhul on meetmeid 1998. aasta, 2002. aasta ja 2003. aasta dekreetseaduste alusel rakendanud ja rahastanud Portugali ametiasutused. Komisjon on menetluse sellel etapil otsustanud, et kõnealuste meetmete näol on tegemist riigi antava abiga.
(112)
GEMO kohtuasjas tehtud otsuses on Euroopa Kohus täpsustanud, et loomakorjuste ja tapamajajäätmete hävitamisega seotud rahalist kulu tuleb käsitleda loomakasvatajate ja tapakeskuste majandusetegevusega seotud kuluna (38). Seetõttu leidis komisjon, et ELi toimimise lepingu artikli 107 lõiget 1 tuleb tõlgendada sellises tähenduses, et korraldust, mille alusel tagatakse loomakasvatajatele ja tapakeskustele tasuta loomakorjuste ja tapamajajäätmete kogumine ja kõrvaldamine, tuleb käsitleda loomakasvatajatele ja tapakeskustele antava riigiabina.
(113)
Kõnealusel juhul võib järeldada, et loomakorjuste ja tapamajajäätmete kõrvaldamine toob kaasa majandustegevusega seotud kulusid mitte üksnes tapakeskustele ja tükeldamistöökodadele, vaid ka konditustamata veise- ja vasikaliha, sealiha ja kodulinnuliha importijatele ning konditustamata veise- ja vasikaliha ning sealiha vahendajatele/vastuvõtjatele. Komisjon leiab, et imetajate ja linnuliha kõrvalsaaduste kogumise, töötlemise ja hävitamise kulude katmine ülalkirjeldatud viisil riigieelarveliste vahendite eraldiste abil enne 2002. aasta dekreetseaduse jõustumist tähendas selle teenuse kasutajate vabastamist nende majandustegevusest tulenevast koormisest.
(114)
Sellest tulenevalt leiab komisjon, et enne maksulaadse lõivu kehtestamise perioodi oli vaadeldaval juhul tegemist eelise andmisega.
(115)
Ajavahemikul pärast 2002. aasta dekreetseaduse jõustumist ja pärast 2003. aasta dekreetseaduse jõustumist rahastati vaadeldavaid meetmeid 2002. aasta dekreetseadusega kehtestatud ja 2003. aasta dekreetseadusega muudetud maksulaadse lõivu abil. 2002. aasta dekreetseadusega kehtestatud korralduse kohaselt olid lõivu tasumisest vabastatud tapakeskused, kes tagasid kõikide kõnealuste kõrvalsaaduste, välja arvatud eririskiga tooraine kogumise, töötlemise ja hävitamise oma ruumides või tükeldamistöökodades, tegemist on üksustega, kus on loodud tingimused, mis võimaldavad neil oma kõrvalsaadusi ise töödelda (vt osutatud dekreetseaduse 2. lisa lõige 2), ning konditustatud liha importijad ja ühendusesisesed vahendajad, sest nende puhul ei teki kõrvalsaadusi, mida tuleb ühenduse ja riiklike õigusaktide kohaselt kohustuslikus korras töödelda. 2003. aasta dekreetseadusega nähti ette kõnealuste ettevõtjate vabastamine lõivu tasumisest tingimusel, et on kinnitatud nende esitatud kava jäätmete hävitamiseks või utiliseerimiseks eri materjalide kohta kehtestatud eeskirjade kohaselt.
(116)
Selleks, et otsustada, kas tapakeskustele, tükeldamistöökodadele, konditustamata veise- ja vasikaliha, sealiha ja kodulinnuliha importijatele ning ühendusesisestele vahendajatele, st maksukohustuslastest konditustamata veise- ja vasikaliha ning sealiha vahendajatele/vastuvõtjatele anti eelis, tuleb kontrollida, millises ulatuses vastab lõivu võtmisest saadav tulu kogumisteenuse osutamise käigus kantavatele tegelikele majanduslikele kuludele.
(117)
Komisjon märgib, et Portugali ametiasutused teatasid 20. jaanuari 2003. aasta kirjas, et 2002. aasta dekreetseaduse 1. ja 2. lisas ettenähtud lõivude ja artikli 2 lõikes 2 sätestatud eririskiga tooraine pealt võetava lõivu suurus arvutati vajalike teenuste tegelike kulude põhjal, pidades silmas iga loomaliigi puhul tekkivate kõrvalsaaduste eripärasid ja asjaolu, kas tegemist on asjassepuutuvate jäätmetega või mitte.
(118)
Portugali ametiasutuste väitel on kõnealuse rahastamise näol täiel määral tegemist üldhuvi esindava avaliku teenusega seotud tegeliku kulu hüvitamisega teenuse kasutajate poolt. Maksukohustuslastest ettevõtjate makstud summad ei ole kindla suurusega maksed, vaid on otseselt proportsionaalsed avaliku teenuse osutajale üle antud jäätmete kogusega ning jäätmete likvideerimisega seotud tegelike kuludega.
(119)
Nende väidete kinnituseks esitasid Portugali ametiasutused 2003. aastat hõlmavate arvandmetega dokumente, milles võrreldi teenuste osutamisega seotud tegelikke kulusid ja vastava lõivuna makstavaid makse. Portugali ametiasutused ei esitanud dokumente lõivu võtmisest saadud tulu kajastavate arvandmetega 2002. aasta selle osa kohta, mis järgnes 2002. aasta dekreetseaduse jõustumisele 2002. aasta oktoobris.
(120)
2004. ja 2005. aasta kohta edastasid Portugali ametiasutused arvandmetega dokumendid tehtud toimingutega seotud kulude kohta, kuid mitte tulude kohta, mis saadi lõivudena, mida maksid ettevõtjad, kelle jäätmete hävitamise ja utiliseerimise kava ei olnud veel kinnitatud ja kes seetõttu pidid maksma 2003. aasta dekreetseaduses sätestatud üleminekukorraldusega kehtestatud lõivu.
(121)
2002., 2004. ja 2005. aasta kohta ei saa komisjon Portugali ametiasutuste esitatud dokumentide põhjal väita, et maksukohustuslaste tasutud maksud on otseselt proportsionaalsed kogumisteenuse osutajale tegelikult üle antud jäätmete kogusega ja jäätmete hävitamisega seotud kuludega.
(122)
Komisjon järeldab, et eelist ei esinenud 2003. aastal, sest maksukohustuslaste tasutud lõivusummad olid otseselt proportsionaalsed osutatud teenustega seotud kuludega.
(123)
Komisjon ei saa seevastu välistada, et ajavahemikul alates 2002. aasta oktoobrist kuni 1. jaanuarini 2003 ning 2004. ja 2005. aastal anti eelis tapakeskustele, tükeldamistöökodadele, konditustamata veise- ja vasikaliha, sealiha ja kodulinnuliha importijatele ning ühendusesisestele vahendajatele, st maksukohustuslastest konditustamata veise- ja vasikaliha ning sealiha vahendajatele/vastuvõtjatele.
1.1.3. Loomakasvatajatele antav selektiivne eelis
(124)
Kõnealusel juhul võib järeldada, et loomakorjuste ja tapamajajäätmete kõrvaldamine toob kaasa majandustegevusega seotud kulusid mitte üksnes tapakeskustele ja tükeldamistöökodadele, vaid ka loomakasvatajatele, kellele turumehhanismide toimimise tõttu kandub edasi vähemalt osa kõnealuste teenustega seotud kuludest. Osutatud GEMO kohtuotsuse alusel väidab komisjon, et imetajate ja linnuliha kõrvalsaaduste kogumise, töötlemise ja hävitamise kulude katmine ülalkirjeldatud viisil riigieelarveliste vahendite eraldiste abil enne 2002. aasta dekreetseaduse jõustumist tähendas selle teenuse kasutajate vabastamist nende majandustegevusest tulenevast koormisest.
(125)
Sellest tulenevalt leiab komisjon, et enne maksulaadse lõivu kehtestamise perioodi oli vaadeldaval juhul tegemist eelise andmisega.
(126)
Nagu eelnevalt mainitud, võisid Portugali ametiasutuste võetud meetmed imetajate ja linnuliha kõrvalsaaduste kogumise, vedamise, töötlemise ja hävitamise tagamiseks vabastada loomakasvatajad kuludest, mis oleks tavapäraselt olnud osaliselt nende kanda. 2002. aasta dekreetseaduse ja 2003. aasta dekreetseadusega kehtestatud üleminekukorralduse alusel ei maksnud loomakasvatajad kõnealust lõivu. Portugali ametiasutused väitsid, et enne 2005. aastat jäätmete kogumisega seotud kulud jagunesid kogu tootmisharu peale. Komisjon märgib, et kahe Portugali ametiasutuste esitatud arve põhjal nähti tõepoolest ette 2002. aasta ja 2003. aasta dekreetseaduste alusel kehtestatud lõivu suunamine ühele tapakeskusele 2002. aasta oktoobris ja 2003. aasta oktoobris. Esitatud dokumendid tõendavad Portugali ametiasutuste väidet, mille kohaselt kulud kandusid turumehhanismide toimimise tõttu üle kogu tootmisharule, sealhulgas loomakasvatajatele. Sellest tulenevalt järeldab komisjon, et loomakasvatajad kandsid oma majandustegevusega seotud kulusid ning neile ei antud spetsiifilist eelist.
(127)
Komisjon märgib, et loomakasvatajatele anti eelis üksnes lõivu kohaldamisele eelnenud perioodil.
(128)
Eelnevast tulenevalt leiab komisjon, et seoses loomsete kõrvalsaaduste kogumise, vedamise, töötlemise ja hävitamisega anti eelis tapamajadele, tapakeskustele ja importijatele kõikidel vaadeldud ajavahemikel, välja arvatud 2003. aastal, ning loomakasvatajatele üksnes lõivu kohaldamisele eelnenud ajavahemikul.
1.2. RIIGI RESSURSSIDEST RAHASTATAVAD EELISED
(129)
ELi toimimise lepingu artikli 107 lõikes 1 käsitletakse liikmesriikide poolt või riigi ressurssidest antavat abi. Teisisõnu peab kõnealuse meetme võtjaks olema riik ja meede peab hõlmama riigi ressursse.
(130)
Konkreetsel juhul rahastati ajavahemikul alates 1999. aastast kuni 2002. aasta oktoobrini imetajate ja linnuliha kõrvalsaaduste kogumis-, vedamis-, töötlemis- ja hävitamistoiminguid otseselt riigi tuludest ning alates 2002. aasta oktoobrist tapakeskuste, konditustamata veise- ja sealiha importijate ja ühendusesiseste ettevõtjate, see tähendab konditustamata veise- ja sealiha töötlejate/vastuvõtjate makstava maksulaadse lõivu abil.
(131)
Otseselt riigi tuludest teenuseosutajatele tehtavate maksete näol on tegu riigi ressurssidest rahastatavate eelistega. Asjaolu, et kõnealust avalikku teenust rahastati riigieelarvest alates 1999. aastast ja kuni lõivu kehtestamiseni 2002. aastal, tähendab, et teenust osutanud ettevõtjad kasutasid riiklikke rahalisi vahendeid teenusega seotud kulude katmiseks.
(132)
2002. aasta septembri ja 2005. aasta novembri vahelisel ajavahemikul võetud lõivud kuuluvad ELi toimimise lepingu riigiabi käsitlevate sätete reguleerimisalasse üksnes juhul, kui need on abimeetme rahastamise vahend ning seeläbi meetme oluline osa (39).
(133)
Kõik lõivud maksti pöördmaksustamise abil INGA-le. Ettevõtjate makstav lõiv maksti vahetult INGA-le ja moodustas asutuse tulud.
(134)
Selleks, et maksu saaks käsitleda abimeetme olulise osana, peab asjaomase siseriikliku õiguse alusel olema maksu ja antava abi vahel kindlasti selline seos, kus maksutulud on tingimata ette nähtud antava abi rahastamiseks (40).
(135)
Kuna lõivud moodustasid INGA tulud ja maksti otseselt talle, leidis komisjon, et lõivu tuleb käsitleda abimeetme olulise osana.
(136)
Küsimuse kohta, kas maksulaadse lõivu kogumisest saadavat tulu võib konkreetsel juhul käsitleda riigi ressursina, tuleb märkida, et riigi ressursside puhul ei saa eristada olukordi, kus abi annab otseselt riik, olukordadest, kus abi andjaks on riigi määratud või loodud avalik-õiguslikud ettevõtjad või eraettevõtjad. Euroopa Kohus on otsustanud 15. juuli 2004. aasta otsuses Pearle e.a. kohtuasjas, (41) et vahendaja poolt teatava sektori kõikidelt ettevõtjatelt kogutud kohustuslikest maksudest saadud tulu saab pidada riigi ressursiks üksnes juhul, kui on täidetud järgmised neli tingimust:
a)
kõnealuse meetme on kehtestanud kutseorganisatsioon, mis esindab teatava majandussektori ettevõtjaid ja töövõtjaid, ning meede ei kujuta endast riikliku poliitika elluviimise vahendit;
b)
kõnealuse meetme eesmärkide täitmist rahastatakse täies ulatuses selle majandussektori ettevõtjatelt võetava maksu abil;
c)
rahastamisviisi ja iga ettevõtja osa rahastamises määravad tootmisharu kutseorganisatsioonis kindlaks ettevõtjate ja töötajate esindajad ilma riigi sekkumiseta;
d)
võetavat maksu tuleb kasutada kõnealuse meetme rahastamiseks ilma riigi võimaliku sekkumiseta.
(137)
Komisjoni käsutuses oleva teabe põhjal ilmneb, et Pearle e.a. kohtuotsuses toodud esimene tingimus ei ole täidetud, sest meede kehtestati dekreetseaduse abil viimaks ellu riigi kindlaksmääratud poliitikat, mille eesmärgiks oli võidelda BSEga.
(138)
Samuti ei ole täidetud kolmas ja neljas tingimus, sest meetme rahastamise viisi reguleeritakse kõnealuste dekreetseadustega. Seega on Portugali ametiasutustel olnud võimalus sekkuda meetme rahastamise viisi kindlaksmääramise käiku.
(139)
Kuna kõik Pearle e.a. kohtuotsuses toodud tingimused ei ole täidetud ning tundub, et riigil on kõnealuse abimeetme rahastamise viisi üle määrava ulatusega kontroll, on komisjon seisukohal, et maksulaadse lõivu kogumisest saadud tulu näol on tegemist riigile kuuluva riigi ressursiga.
1.3. KONKURENTSI MOONUTAMINE / KAUBANDUSE KAHJUSTAMINE
(140)
Euroopa Kohtu kohtupraktika kohaselt tähendab teatava ettevõtja konkurentsiolukorra parandamine riigiabi vahenditega üldjuhul konkurentsi moonutamist konkureerivate ettevõtjate suhtes, kellele sellist abi ei anta (42).
(141)
Meede võib avaldada mõju Portugali positsioonile lihasektoris (43). Kuna Portugali ettevõtjad tegutsevad rahvusvahelisel kõrge konkurentsitasemega turul, võib väita, et kõnealune meede kahjustab või võib kahjustada konkurentsi. Meede võib kahjustada ka liikmesriikidevahelist kaubandust.
(142)
Portugali ametiasutused tõid välja asjaolu, et eeskätt elusate veiste ja vasikate ning nii eraldi tootena kui ka muudes toodetes sisalduva liha- ja kondijahu väljaveole kehtestatud embargo tõttu vastav kaubavahetus puudus, mistõttu ei olnud võimalik ka konkurentsi moonutamine.
(143)
Selles osas tuleb meenutada, et kohtupraktika kohaselt (44) võib abi mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust ja kahjustada konkurentsi ka juhul, kui teiste liikmesriikidega konkureeriv abi saav ettevõtja ei tegele ise ekspordiga; nii võib juhul, kui riik annab abi teatavale ettevõtjale, selle tulemusena tugevneda või suureneda siseriiklik pakkumine, mille tagajärjel vähenevad teistes liikmesriikides registreeritud ettevõtjate võimalused pakkuda oma teenuseid kõnealuse liikmesriigi turul.
(144)
Eespool osutatut silmas pidades leiab komisjon, et kõnealuste toodete väljaveole Portugalist teistesse liikmesriikidesse kehtinud keeld ei mõjuta otsust selle kohta, et kõnealune meede võis kahjustada konkurentsi ja mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust.
1.4. JÄRELDUSED
(145)
Komisjon leiab, et 1998. aasta, 2002. aasta ja 2003. aasta dekreetseadustega loomsete kõrvalsaaduste kogumise, vedamise, töötlemise ja hävitamise kohta kehtestatud meetmed kujutavad endast tapamajadele, tapakeskustele ja importijatele antud riigiabi ajavahemikul 1998. aasta dekreetseaduse jõustumisest kuni 2003. aasta dekreetseadusega kehtestatud üleminekukorralduse lõppemiseni, välja arvatud 2003. aastal, mille kohta Portugali ametiasutused tõendasid eelise puudumist.
(146)
Loomakasvatajatega seotud meetme puhul leiab komisjon, et see on artikli 107 lõike 1 reguleerimisalasse jääv riigiabi ajavahemikul enne lõivu kohaldamist.
(147)
Teenust osutavate ettevõtjatega seotud meetme puhul leiab komisjon, et ajavahemikul alates 1998. aasta dekreetseaduse jõustumisest kuni 2005. aastani, mil lõppes 2003. aasta dekreetseadusega sätestatud üleminekukorraldus, ei saa välistada riigiabi olemasolu.
2. ABI EBASEADUSLIKKUS
(148)
Komisjon märgib, et Portugal ei teatanud komisjonile ELi toimimise lepingu artikli 108 lõikes 3 sätestatud korras alates 1999. aastast kehtestatud abimeetmetest ega 2002. aasta ja 2003. aasta dekreetseadusega kehtestatud korraldustest. Nõukogu määruse (EÜ) nr 659/1999 artikli 1 punktis f on ebaseaduslik abi määratletud kui uus abi, mis on kehtestatud vastuolus asutamislepingu artikli 93 lõikega 3.
(149)
Võttes arvesse asjaolu, et Portugali võetud meetmed hõlmavad riigiabi komponente, võib järeldada, et tegu on uue abiga, millest komisjonile ei ole teatatud ning mis on seetõttu ELi toimimise lepingu tähenduses ebaseaduslik.
(150)
Võimalike abimeetmete kokkusobivust vaadeldakse kahes aspektis: esmalt vaatleb komisjon teenust osutanud ettevõtjatele antud abi kokkusobivust ja seejärel vaatleb ta tapakeskustele, tükeldamistöökodadele ning asjaomase sektori importijatele ja ühendusesisestele vahendajatele ning loomakasvatajatele antud abi kokkusobivust.
(151)
Kuna need on abimeetmed, mida alates 2002. aastast rahastati maksulaadse lõivu abil, peab komisjon vaatlema nii rahastatavaid meetmeid, st antud abi, kui ka kõnealuste meetmete rahastamisviisi ennast, kui rahastamisviis on abimeetme oluline osa. Euroopa Kohtu kohtupraktika kohaselt peab komisjon juhul, kui abimeetmete rahastamise viis (eeskätt kui tegemist on kohustuslike maksudega) on abimeetme lahutamatu osa, võtma abimeetme vaatlemisel arvesse ka abi rahastamise korda (45). Nagu on mainitud käesoleva otsuse põhjenduses 135, tuleb kõnealusel juhul abimeetme rahastamisviisi käsitleda abimeetme olulise osana.
3. ABI KOKKUSOBIVUSE ANALÜÜS
3.1. ANALÜÜS TEATAMATA ABI KÄSITLEVATE ÕIGUSSÄTETE PÕHJAL
3.1.1. Teenust osutavatele ettevõtjatele antav abi
a) Abi kokkusobivus ELi toimimise lepingu artikli 106 lõike 2 kohaselt
(152)
ELi toimimise lepingu artikli 107 lõikes 1 toodud keeld hõlmab erandeid.
(153)
Euroopa Kohtu kohtupraktikast ilmneb, et avaliku teenindamise eest makstav hüvitis ei ole ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 kohane riigiabi, kui seejuures on täidetud teatavad tingimused (vt käesoleva otsuse põhjendus 89). Samas, kui avaliku teenindamise eest makstavad hüvitised ei täida kõnealuseid tingimusi ning seejuures on täidetud ELi toimimise lepingu artikli 107 lõikes 1 sätestatud üldised kohaldamistingimused, on selliste hüvitiste puhul tegemist riigiabidega, mis samas võivad ELi toimimise lepingu artikli 106 lõike 2 kohaselt olla Euroopa Liidu toimimise lepinguga kooskõlas, kui tegemist on üldist majandushuvi esindavate teenuste osutamiseks vajalike meetmetega, mis ei kahjusta kaubanduse arengut sel määral, et see oleks vastuolus Euroopa Liidu huvidega. Komisjon täpsustas tingimusi, mis peavad olema täidetud sellise tasakaalu saavutamiseks. Oma 2001. aasta teatises Euroopa üldhuviteenuste kohta (46) täpsustas komisjon, et tuleb tagada, et EÜ asutamislepingu eeskirjade piirangud, eelkõige konkurentsipiirangud ja siseturu vabaduste piirangud ei oleks rangemad, kui on vaja avaliku teenuse tõhusaks täitmiseks. See eeldab eeskätt, et hüvitise suurus ei ületaks asjaomasele ettevõtjale usaldatud ülesande täitmisega seotud lisakulude ulatust. Komisjon täpsustas kõnealuseid tingimusi hiljem dokumendis „Ühenduse raamistik riigiabi jaoks, mida antakse avalike teenuste eest makstava hüvitisena” (47) ja 28. novembri 2005. aasta otsuses artikli 86 lõike 2 kohaldamise kohta (48). Hüvitise suuruse puhul täpsustas komisjon, et hüvitise suurus ei või ületada summat, mis katab avaliku teenuse osutamise kohustuse täitmisega seotud kulud, arvestades seejuures asjakohaseid tulusid ja kohustuse täitmisel saadavat mõistliku suurusega kasumit. Mõistliku suurusega kasumi puhul peab kas täiel määral või osaliselt arvesse võtma asjaomaste ettevõtjate kokkulepitud, piiratud ajavahemikul tootlikkuse suurenemisest saadud kasumit, ilma et see mõjutaks nende teenuste kvaliteeti, mille riik on kehtestanud.
(154)
Dokumendi „Ühenduse raamistik riigiabi jaoks, mida antakse avalike teenuste eest makstava hüvitisena” punktis 18 on täpsustatud, et „mõistlik kasum” peaks tähendama omakapitali tootlust, võttes arvesse riski, mis võib ettevõtjatele kaasneda liikmesriigi sekkumisega, eriti kui sellega antakse ettevõtjale ainu- või eriõigusi, või selle riski puudumist. Nimetatud kasum ei tohi tavaliselt ületada asjaomases valdkonnas viimastel aastatel saadud keskmist kasumit. Valdkondades, kus puuduvad võrdväärsed ettevõtjad ettevõtjale, kelle ülesandeks on üldist majandushuvi esindava teenuse osutamine, võib kõnealust ettevõtjat võrrelda mõnes muus liikmesriigis asuva ettevõtjaga või vajaduse korral ka mõnes muus valdkonnas tegutseva ettevõtjaga eeldusel, et arvestatakse iga valdkonna erijoontega. Mõistliku kasumi kindlaks määramiseks võib liikmesriik rakendada stimuleerivaid kriteeriume, mis võivad muu hulgas olla seotud osutatud teenuste kvaliteedi ja tootmisefektiivsuse suurenemisega.
(155)
Käesoleva otsuse põhjenduses 99 ja sellele järgnevates punktides on komisjon teatanud, et ta ei saa Portugali ametiasutuste esitatud teabe põhjal järeldada, et arvestatud hüvitise suuruse arvutamisel arvesse võetud mõistlik kasum ei ületa asjaomases valdkonnas saadud keskmist kasumit. Komisjoni talitused palusid Portugali ametiasutustel mitmel korral esitada nõutavad andmed, mis võimaldaks kindlaks määrata, kas üldist majandushuvi esindava teenuse puhul antava riigiabi suhtes kohaldatava erandi jaoks nõutavad tingimused on täidetud või mitte. Portugali ametiasutuste esitatud andmetest ei selgunud siiski, et asjaomase sektori keskmise kasumimäära väljaselgitamiseks oleks tehtud võrdlus muude ettevõtjatega.
(156)
Seetõttu ei saa komisjon väita, et teenuseosutajatele antud abi on ELi toimimise lepingu artikli 106 lõike 2 kohaselt kooskõlas ühenduse õigusaktidega.
b) Abi kokkusobivus ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punkti c kohaselt
(157)
ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punktis c on sätestatud, et siseturuga võib kokkusobivaks pidada abi teatud majandustegevuse või teatud majanduspiirkondade arengu soodustamiseks, kui niisugune abi ei mõjuta ebasoovitavalt kaubandustingimusi määral, mis oleks vastuolus ühiste huvidega. Selleks et nimetatud punktis osutatud erandit oleks võimalik kohaldada, peab abi aitama kaasa kõnealuse sektori arengule.
(158)
Portugali ametiasutused teatasid, et kõnealusel juhul kandis riik alates 1999. aastast kõik imetajate ja linnuliha kõrvalsaaduste kogumise, vedamise, töötlemise ja hävitamisega seotud kulud. Alates 2002. aasta oktoobrist rahastati kogumis-, vedamis-, töötlemis- ja hävitamistoiminguid tapakeskuste, konditustamata veise- ja sealiha importijate ning ühendusesiseste vahendajate, st konditustamata veise- ja sealiha töötlejate/vastuvõtjate makstavast maksulaadsest lõivust saadava tulu abil, välja arvatud juhtudel, kui ettevõtjad rahastasid toiminguid ise.
(159)
Vastavalt dokumendi „Ühenduse suunised riigiabi kohta põllumajandussektoris ajavahemikuks 2000-2006” (49) (edaspidi „suunised”) punktile 23.3 ja komisjoni teatisele ebaseadusliku riigiabi hindamisel kohaldatavate eeskirjade kindlaksmääramise kohta (50) tuleb kõiki määruse (EÜ) nr 659/1999 artikli 1 punkti f kohaselt ebaseaduslikke abimeetmeid hinnata abi andmise kuupäeval kohaldatud eeskirjade ja suuniste kohaselt. 2002. aastal võttis komisjon vastu ühenduse suunised, mis käsitlevad riigiabi andmist seoses TSE testide, surnult leitud loomade ja tapamajajäätmetega. Kõnealuseid suuniseid kohaldati ajavahemikul alates 1. jaanuarist 2003 kuni 31. detsembrini 2006 (51). TSE suuniste punktis 44 on sätestatud tapamajajäätmete puhul kohaldatav erand põhimõttest, et ebaseaduslikku abi tuleb hinnata vastavalt abi andmise ajal kehtivatele eeskirjadele. TSE suuniste punkti 47 kohaselt kohaldab komisjon tapamajajäätmetega seotud ja enne 2002. aasta lõppu antud ebaseadusliku abi suhtes suuniste punktis 11.4 sätestatud põhimõtteid. Seega on alates 1999. aastast antud abi hindamise korral pädevaks õiguslikuks aluseks TSE suuniste punkt 47.
(160)
Vastavalt dokumendi „Ühenduse suunised riigiabi kohta põllumajandus- ja metsandussektoris aastateks 2007-2013” punkti 194 alapunktile c ei kohaldata TSE suuniseid alates kõnealuste suuniste jõustumisest, 1. jaanuarist 2007, välja arvatud suuniste punktis 43 ja järgnevates punktides osutatud ebaseaduslike abide puhul, mida anti enne 1. jaanuari 2007. Seega jääb TSE suuniste punkt 47 tapamajajäätmetega seotud ja alates 1. jaanuarist 2003 antud ebaseaduslike abide puhul kohaldatavaks eeskirjaks.
(161)
TSE suuniste punkt 47 hõlmab tapamajajäätmeid käsitlevaid eri õigussätteid.
(162)
TSE suuniste punkti 47 alusel on komisjon tapamajajäätmetega seotud riigiabi kohta võtnud alates 2001. aasta jaanuarist vastu rea üksikotsuseid, mis lubavad anda kuni 100 %protsendini ulatuvat riigiabi transmissiivset spongioosset entsefalopaatiat (TSE) puudutavate ühenduse uute õigusaktide kohaselt hävitamisele kuuluva eririskiga tooraine, kondijahu ja seda sisaldava loomasööda hävitamise kuludest. Nimetatud otsuste aluseks on eelkõige põllumajandussuuniste punkt 11.4, milles võetakse arvesse abi lühikest kestust ja vajadust lähtuda pikas perspektiivis „saastaja maksab” põhimõttest. Erandlikult on komisjon nõustunud, et sellist riigiabi antakse ka teistele ettevõtjatele peale nende, kes tegutsevad elusloomade tootmise valdkonnas, näiteks tapamajadele. Komisjon kohaldab samu põhimõtteid enne 2002. aasta lõppu ebaseaduslikult osutatud riigiabile TSEd käsitlevate ühenduse uute õigusaktidega seotud võrreldavate kulude puhul, ilma et rikutaks muid ühenduse õiguse norme.
(163)
TSE suuniste punktis 47 meenutatakse, et erandlikult on komisjon nõustunud sellise riigiabi andmisega ka teistele ettevõtjatele peale nende, kes tegutsevad elusloomade tootmise valdkonnas, näiteks tapamajadele. Komisjon on varem otsustanud, et kõnealust erandit tuleks samuti kohaldada selliste ettevõtete suhtes, kelle tegevus on tihedalt seotud elusloomade tootmisega, nagu loomsete jäätmete käitlemise ettevõtted.
(164)
Põllumajandussuuniste punkti 11.4 alusel peab komisjon lubatavaks anda kuni 100 %ni ulatuvat abi selliste meetmetega seotud kulude katmiseks, mis hõlmavad tervisekontrolli, teste ja muid läbivaatusmeetmeid, vaktsiinide, ravimite ja taimekaitsevahendite ostmist ja kasutamist, loomade tapmist ja likvideerimist ning saagi hävitamist, kui seejuures on täidetud järgmised tingimused:
-
haiguse vältimiseks, seireks või likvideerimiseks on vastu võetud asjakohane ühenduse, liikmesriigi või piirkonna kava;
-
haigused on ametiasutuste jaoks prioriteetne küsimus;
-
abimeetmete eesmärgiks on haiguse vältimine ja/või sellega seotud kulude hüvitamine;
-
abi on kokkusobiv ühenduse veterinaar- ja fütosanitaarvaldkonna õigusaktidega.
(165)
Samu põhimõtteid kohaldatakse ka TSE suuniste punkti 47 kohaselt.
(166)
BSE on nakkushaigus, mis ohustab inimtervist. Tegu on loomahaigusega, mille esmasest koldest tuleb otse komisjonile ja teistele liikmesriikidele teatada (52). Abimeetme eesmärgiks on tagada, et haiguse vältimise meetmete jaoks vajalikud kõrvalsaaduste kogumis-, vedamis-, töötlemis- ja hävitamistoiminguid oleks tehtud vastavalt ajavahemikul 1999-2005 lihasektoris kehtinud veterinaariaalaste õigusaktide sätetele.
(167)
Komisjon märgib sellega seoses, et Portugali väitel kandis riik alates 1999. aastast kuni 2002. aastani imetajatelt pärineva liha- ja kondijahu ning liha- ja kondijahu segu väljaveo keelava komisjoni otsusega 98/653/EÜ heakskiidetud kiireloomuliste meetmete raames kõik imetajate ja linnuliha kõrvalsaaduste kogumise, vedamise, töötlemise ja hävitamisega seotud kulud. Komisjon märgib samuti, et Portugali suhtes kehtestatud veise- ja vasikaliha embargot hõlmavad meetmed tühistati alles määruse (EÜ) nr 1993/2004 vastuvõtmisega.
(168)
Komisjon rõhutab ühtlasi, et TSE suuniste punktides 33 ja 34 sätestatu kohaselt valiti ettevõtted ning määrati kindlaks neile makstav tasu mittediskrimineerivalt ja vastavalt turu toimimise põhimõtetele (vt käesoleva otsuse põhjendus 21 ja sellele järgnevad punktid). Arvestades võetud meetmete kiireloomulisust, võib komisjon nõustuda sellega, et Portugali ametiasustused valisid teenust osutavad ettevõtjad välja vastavalt 8. juuni 1999. aasta dekreetseadusele nr 197/99, mis on Portugali ametiasutuste esitatud teabe kohaselt direktiivi 97/52/EÜ riiklikku õigusesse ülevõtmise instrument, ega kasutanud selleks riigihangete menetlust (vt käesoleva otsuse põhjendus 24).
(169)
Portugali ametiasutused teatasid, et dekreetseadus nr 197/2002 võeti vastu selleks, et tagada võetud kohustuste täitmine nõukogu otsuse 2000/766/EÜ kontekstis, järgides seejuures „saastaja maksab” põhimõtet (vt käesoleva otsuse põhjendus 65 ja 66). Ametiasutused kinnitasid, et makstud ressursse ei olnud võimalik edasi suunata teenust osutanud ettevõtjate võimalike muude konkureerivate tegevuste rahastamiseks, sest kõnealuste ettevõtjate ainukeseks tegevusalaks oli loomsete kõrvalsaaduste kogumine, töötlemine, vedamine ja hävitamine.
(170)
Komisjon märgib samuti, et vastutus teenuse osutamise ja selle rahastamise eest anti hiljem üle ettevõtjatele, kohaldades 2003. aasta dekreetseaduses sätestatud ja üleminekuperioodi hõlmavat süsteemi.
(171)
Võttes arvesse BSE kriisi tõttu ajavahemikul 1999-2004 kujunenud erakorralisi asjaolusid ja kiireloomulist lahendust nõudvat olukorda ning seda, et 2003. aasta dekreetseaduses sätestatud süsteem nägi ette vastutuse üleandmise teenuse osutamise ja selle rahastamise eest sektori ettevõtjatele, leiab komisjon, et kõnealust abi võib käsitleda lühiajalise abina, mida anti „saastaja maksab” põhimõtet pikas plaanis silmas pidades.
(172)
Seetõttu peab komisjon tema käsutuses oleva teabe põhjal võimalikuks järeldada, et ajavahemikul alates 1999. aastast kuni 2002. aasta lõpuni antud abi suhtes võib kohaldada ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punktis c sätestatud erandit.
(173)
Abi suhtes, mida anti ajavahemikul alates 2003. aastast kuni 2005. aasta novembrini, leiab komisjon, võttes arvesse kuni 2004. aastani kestnud kiireloomulist lahendust nõudvat olukorda ja eespool mainitud asjaolu, et dekreetseadusega kehtestatud süsteemi kohaselt anti vastutus teenuse osutamise ja selle rahastamise eest järk-järgult üle, et kui abi ulatus vastas teenuse osutamisega seotud tegelikele kuludele, võib kõnealust abi käsitleda ühenduse õigusega kokkusobivana ja TSE suuniste punktiga 47 kooskõlas olevana.
(174)
Nagu on märgitud käesoleva otsuse põhjenduses 100, on Portugali ametiasutused tõendanud, et abi vastas teenust osutanud ettevõtjate tegelikele kuludele ajavahemikul 1999-2005.
(175)
Seetõttu järeldab komisjon tema käsutuses oleva teabe põhjal, et ajavahemikul alates 2003. aastast kuni 2005. aasta novembrini antud abi suhtes võib kohaldada ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punktis c sätestatud erandit.
3.1.2. Tapakeskustele, tükeldamistöökodadele, sektoris tegutsevatele importijatele ja ühendusesisestele vahendajatele ning loomakasvatajatele antud abi
(176)
Komisjon märkis käesoleva otsuse põhjenduses 166, et ajavahemikul 1999-2004 tõi BSE levimise oht Portugalis kaasa erakorralised ajaolud ja kiiret lahendust nõudva olukorra. Võttes arvesse seda erakorralist olukorda ja asjaolu, et 2003. aasta dekreetseaduses sätestatud süsteem nägi ette vastutuse üleandmise teenuse osutamise ja selle rahastamise eest sektori ettevõtjatele, leiab komisjon, et kõnealust abi võib käsitleda lühiajalise abina, mida anti „saastaja maksab” põhimõtet pikas plaanis silmas pidades. Vastavalt varasemale menetluspraktikale leiab komisjon vaadeldaval juhul, et TSE suuniste punkti 47 kohaselt antavat abi võib erandlikult anda ka sektori teistele ettevõtjatele, nagu tapakeskused, tükeldamistöökojad ning sektoris tegutsevad importijad ja ühendusesisesed vahendajad.
(177)
Samalaadselt sellega, mida komisjon märkis teenust osutanud ettevõtjate kohta, on ka kõnealune abi antud vastavalt TSE suuniste punktis 47 sätestatud põhimõtetele.
(178)
Seega võib komisjon järeldada tapakeskuste, tükeldamistöökodade ning sektoris tegutsevate importijate ja ühendusesiseste vahendajate puhul, et neile antud abi suhtes võib kohaldada ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punktis c sätestatud erandit.
(179)
Ka loomakasvatajatele antud abi puhul järeldab komisjon, võttes arvesse käesoleva otsuse põhjenduses 160 ja sellele järgnevates punktides toodud kaalutlusi, et vaadeldav abi on antud kooskõlas TSE suuniste punktis 47 kehtestatud põhimõtetega ning et selle suhtes võib kohaldada ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punktis c sätestatud erandit.
3.2. ABIMEETMETE RAHASTAMINE
(180)
Alates 2002. aasta oktoobrist, kui jõustus 2002. aasta dekreetseadus, rahastati imetajate ja linnuliha kõrvalsaaduste kogumis-, vedamis-, töötlemis- ja hävitamistoiminguid tapamajade, konditustamata veise- ja sealiha importijate ja ühendusesiseste ettevõtjate poolt, see tähendab konditustamata veise- ja sealiha töötlejate/vastuvõtjate makstavast maksulaadsest lõivust saadava tulu abil.
(181)
Euroopa Kohtu kohtupraktika põhjal (53) leiab komisjon üldjuhul, et abi rahastamisel kohustuslikust koormisest saadava tulu abil võib rahastamine omandada protektsionistliku toime, mis ulatub abi kui sellise omast kaugemale. Kõnealuste maksude näol on tegu kohustuslike koormistega. Sama kohtupraktika põhjal leiab komisjon, et abi ei saa rahastada maksulaadse lõivu abil, mida võetakse ka teistest liikmesriikidest imporditud toodete pealt.
(182)
Võttes arvesse kõnealust kohtupraktikat ning asjaolu, et abi anti riigi ressurssidest ning seega on ELi toimimise lepingu artikli 107 kohaselt tegu riigiabiga, tuleb kontrollida, kas abi on diskrimineeriva olemusega ja läheb seeläbi vastuollu ELi toimimise lepingu artikli 110 sätetega, sedavõrd, kuivõrd lõivu võeti ka teistest liikmesriikidest pärinevate toodete pealt.
(183)
Portugali ametiasutused põhjendasid imporditud konditustamata liha maksustamist sellega, et imporditud toodete puhul oli võimalik rakendatud süsteemist samavõrd kasu saada nagu siseriiklike toodete puhul, kuivõrd konditustamata liha puhul võib eeldada kõrvalsaaduste tekkimist, mille korral kasutatakse kogumis-, vedamis-, töötlemis- ja hävitamisteenuseid.
(184)
Komisjoni käsutuses oleva teabe kohaselt kohaldati lõivusid tapakeskuste, rümpade, poolrümpade ja muude konditustamata veise- ja vasikaliha ning sealihatükkide importijate suhtes (vt 2002. aasta dekreetseaduse artikli 2 lõige 2) ning sellest saadavat tulu kasutati imetajate ja linnuliha kõrvalsaaduste kogumis-, vedamis-, töötlemis- ja hävitamisteenuste osutamise tagamiseks (2002. aasta dekreetseaduse artikli 1 lõige 1).
(185)
Kõnealune teave tekitas komisjonis kahtlusi maksukohustuslastelt võetava lõivu ja neile osutatud teenuste võrdväärsuse suhtes. Komisjon leidis, et ta ei saa välistada võimaliku diskrimineeriva süsteemi rakendamist teistest liikmesriikidest imporditud toodete suhtes, mille pealt võeti lõivu.
(186)
Seejärel kinnitasid Portugali ametiasutused, et linnuliha kõrvalsaaduste kogumis-, vedamis-, töötlemis- ja hävitamisteenuste osutamist ei rahastatud veiste ja sigade tapakeskuste ja veise-, vasika- ja searümpade, poolrümpade ja muude konditustamata tükkide importijatelt võetavate lõivude abil, vaid 2002. aasta dekreetseaduse 1. lisa kohaselt kodulindude tapakeskustelt võetava lõivu abil, mis ei soodustanud kodulindude tapmise käigus tekkivate kõrvalsaaduste kogumist, vedamist, töötlemist ja hävitamist. Kodulinnurümpade importijad ja vahendajad olid maksust vabastatud, kuna suurema osa imporditud kodulinnurümpade puhul kõrvalsaadusi ei tekkinud.
(187)
Seevastu veise-, vasika- ja searümpade, poolrümpade ja muude konditustamata tükkide importijate ning vahendajate puhul tõendasid Portugali ametiasutused, et kõnealuse konditustamata liha puhul tekkisid kõrvalsaadused.
(188)
Juba teabenõude otsuse tegemisel ja ka hiljem, menetluse alustamise käigus palus komisjon Portugali ametiasutustel esitada tõendusmaterjale selle kohta, et imporditud toodete puhul oli rakendatud süsteemist võimalik samavõrd kasu saada nagu siseriiklike toodete puhul, ning tõendada seeläbi arvandmetele tuginedes, et teatava kontrollperioodi jooksul kehtis rahaline tasakaal teistest liikmesriikidest pärineva konditustamata veise-, vasika- ja sealiha pealt võetavate lõivusummade ja kõnealuste toodete suhtes eksklusiivselt kohaldatud teenustega seotud kulude vahel [vt menetluse alustamise otsuse lõike 37 punkt h].
(189)
Portugali ametiasutused kinnitasid, et imporditud konditustamata lihatükkide suhtes kohaldati siseriiklike toodetega samaväärselt kõrvalsaaduste kogumis-, vedamis-, töötlemis- ja hävitamisteenuseid, kuid nad ei esitanud selle kohta täpseid ja sidusaid andmeid.
(190)
Esitatud andmete alusel ei olnud komisjonil võimalik järeldada, et 2002. aasta dekreetseadusega kehtestatud lõiv, mida võeti imporditud toodete pealt, oli samaväärne kõnealuste imporditud toodete kõrvalsaaduste puhul osutatud vastavate teenuste kuludega ning et sellest tulenevalt rahastati imporditud toodete puhul abimeetmete abil teenuseid samas ulatuses nagu siseriiklike toodete puhul.
(191)
2003. aasta dekreetseaduse artikli 3 lõike 2 kohaselt pidid tapakeskused, tükeldamistöökojad, haudekeskused ja munatööstusettevõtjad maksma 2002. aasta dekreetseaduse 1. lisas sätestatud suurusega lõivu, välja arvatud asutused, mille suhtes kehtis kõnealuses dekreedis sätestatud alternatiivne korraldus, mille kohaselt nad pidid maksma 2. lisas toodud suurusega lõivu kuni 3. kategooria materjalide hävitamist hõlmava kava kinnitamiseni. 1. ja 2. kategooria materjalide eest pidid nad kuni kava kinnitamiseni maksma 0,35 eurot ühe kg materjali kohta (2003. aasta dekreetseaduse artikli 5 lõige 1).
(192)
2003. aasta dekreetseadusega tehtud muudatuste puhul palus komisjon Portugali ametiasutustel tõendada, et imporditud toodete puhul oli võimalik kõnealuseid teenuseid kasutada samas ulatuses nagu siseriiklike toodete puhul.
(193)
Portugali ametiasutused kinnitasid, et 2003. aasta dekreetseadusega kehtestatud lõiv põhines tegelikult tekkinud kõrvalsaadustel ning et imporditud toodete puhul oli kõnealuseid teenuseid võimalik samas ulatuses kasutada, kuid Portugali ametiasutused ei esitanud neid väiteid kinnitavaid arvandmeid.
(194)
Kuna komisjonil ei olnud võimalik esitatud väiteid kontrollida, ei olnud tal võimalik järeldada, et 2003. aasta dekreetseadusega kehtestatud lõiv, mida võeti imporditud toodete pealt, oli samaväärne kõnealuste imporditud toodete kõrvalsaaduste puhul osutatud vastavate teenuste kuludega ning et sellest tulenevalt rahastati imporditud toodete puhul abimeetmete abil teenuseid samas ulatuses nagu siseriiklike toodete puhul.
(195)
Komisjon märgib, et 2002. aasta dekreetseaduse alusel kehtestatud maksusüsteem ja 2003. aasta dekreetseaduse artikli 3 lõikega 2 ja artikli 5 lõikega 2 kehtestatud üleminekukorraldus ei ole ELi toimimise lepingu artikliga 110 kooskõlas, sest nendega kehtestatakse maksusüsteem, mis võib olla diskrimineeriv teistest liikmesriikidest imporditud toodete suhtes, mille pealt tuleb samuti tasuda kõnealust lõivu.
VI. JÄRELDUSED
(196)
Komisjon väljendab kahetsust, et Portugal on ELi toimimise lepingu artikli 108 lõike 3 sätteid rikkudes andnud ebaseaduslikult abi tapamajajäätmete kogumise, vedamise, töötlemise ja hävitamise jaoks.
(197)
Tapamajajäätmete kogumise, vedamise, töötlemise ja hävitamise jaoks antav abi on kooskõlas abi saajate suhtes kohaldatavate ühenduse õigusaktidega. Seevastu kõnealuste abide rahastamine 2002. aasta dekreetseaduse alusel kehtestatud maksusüsteemi ja dekreetseaduse nr 244/2003 artikli 3 lõikega 2 ja artikli 5 lõikega 2 kehtestatud üleminekukorralduse abil ei ole siseturuga kooskõlas võimaliku diskrimineeriva mõju tõttu teistest liikmesriikidest imporditud toodetele, mille pealt tuleb samuti kõnealust lõivu tasuda.
(198)
Komisjon peab asjakohaseks võtta antud juhul vastu tingimuslik otsus, kasutades määruse (EÜ) nr 659/1999 artikli 7 lõikega 4 talle jäetud võimalust, mille kohaselt komisjon võib positiivsele otsusele lisada tingimused, mille täitmisel võib abi lugeda ühisturuga kokkusobivaks, ja sätestada kohustused, mis võimaldavad jälgida otsuse täitmist.
(199)
Selleks, et peatada ELi toimimise lepingu artikli 110 rikkumine ja välistada sel viisil tagasiulatuvalt võimalik diskrimineeriv olukord, peab Portugal komisjoni kindlaksmääratud tingimustel ja tähtaegade jooksul tagasi maksma selle osa lõivust, mis võeti teistelt liikmesriikidelt pärinevatelt toodetelt. Kõnealuse rikkumise heastamine muudaks asjaomased abid asutamislepinguga kokkusobivaks.
(200)
Komisjon määrab kindlaks tagasimaksmise tingimused. Portugal peab lõivu maksnud isikutele tagasi maksma selle osa lõivust, mida maksti teistest liikmesriikidest pärinevate toodete pealt ajavahemikul alates 2002. aasta dekreetseadusega sätestatud lõivu kohaldamisest kuni kõnealuse lõivu viimase kohaldamiseni enne 2003. aasta dekreetseadusega kehtestatud üleminekukorralduse lõppemist. Seejuures peab Portugal jälgima, et oleks täidetud järgmised tingimused:
-
kui maksukohustuslased on suutelised tõendama, et nende imporditud toodetelt võeti lõivu, võivad selle lõivu tasunud maksukohustuslased nõuda üksnes riiklike toodete heaks suunatud teenuste rahastamiseks määratud lõivust saadud tulust proportsionaalse osa tagasimaksmist. Kõnealused tagasimaksmise nõuded tuleb esitada riiklikes õigusaktides sätestatud ajavahemiku, kuid mitte vähem kui kuue kuu jooksul alates käesoleva otsuse avaldamisest;
-
Portugal määrab kindlaks imporditud toodete suhtes rakendatud võimaliku diskrimineerimise ulatuse. Selleks kontrollib Portugal kontrollperioodi jooksul asjaomase lõivu abil üleriigiliselt saadud riiklike vahendite suuruse ja kõnealuste toodete suhtes kohaldatavate eksklusiivsete eeliste rahalist tasakaalu;
-
tagasimaksmine peab toimuma mitte hiljem kui kuue kuu jooksul alates tagasimaksmistaotluse esitamisest;
-
tagastatavad summad tuleb aktualiseerida, arvestades nende pealt intresse alates lõivu sissekasseerimise hetkest kuni tegeliku tagasimaksmise kuupäevani. Intresside arvestamise aluseks on komisjoni poolt viite- ja diskontomäärade kehtestamise meetodi abil kinnitatud viitemäär (54);
-
Portugali ametiasutused aktsepteerivad kõiki maksukohustuslaste esitatavaid mõistlikke tõendusmaterjale teistest liikmesriikidest pärinevate toodete pealt makstud lõivusummade tõendamiseks;
-
tagasimakse õigust ei saa seada sõltuvusse muudest, tingimustest, eelkõige mitte sellest, et maksu ei ole edasi suunatud;
-
juhul, kui maksukohustuslane ei ole veel maksu maksnud, loobuvad Portugali ametivõimud ametlikult maksu sissenõudmisest proportsionaalses osas teistest liikmesriikidest pärinevatel toodetelt võetud maksu osaga, mille kohta on leidnud tõendamist, et seda kasutati üksnes siseriiklikele toodetele suunatud abi rahastamiseks. Ühtlasi loobutakse ka võimalike intresside sissenõudmisest hilinenud makse korral;
-
kui komisjon seda nõuab, edastavad Portugali ametiasutused komisjonile täieliku aruande, mis tõendab tagasimakse meetme nõuetekohast täideviimist;
-
kui mõni teine liikmesriik on maksustanud samad tooted, mille pealt Portugal maksu võttis, kohustuvad Portugali ametiasutused maksma maksukohustuslasele tagasi selle osa maksust, mis võeti kõnealusest liikmesriigist pärinevate toodete pealt;
-
Portugal kohustub teatama käesolevast otsusest kõikidele potentsiaalsetele kõnealuse lõivu maksukohustuslastele,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Portugali poolt 4. detsembri 1998. aasta dekreetseaduse nr 393-B/98 alusel antud riigiabi on siseturuga kokkusobiv.
Artikkel 2
1. Portugali poolt 25. septembri 2002. aasta dekreetseaduse nr 197/2002 alusel ja 7. oktoobri 2003. aasta dekreetseaduse nr 244/2003 artikli 3 lõikes 2 sätestatud üleminekukorralduse alusel antud riigiabi on siseturuga kokkusobiv tingimusel, et Portugal maksab lõivu tasunud isikutele tagasi lõivu selle osa, mida võeti teistest liikmesriikidest pärinevate toodete pealt ajavahemikul alates lõivu kehtestamisest 2002. aasta dekreetseadusega kuni kõnealuse lõivu viimase kohaldamiseni enne 2003. aasta dekreetseadusega kehtestatud üleminekukorralduse lõppemist.
2. Seejuures peab Portugal jälgima, et oleks täidetud järgmised tingimused:
-
kui maksukohustuslased on suutelised tõendama, et nende imporditud toodetelt võeti lõivu, võivad selle lõivu tasunud maksukohustuslased nõuda üksnes riiklike toodete heaks suunatud teenuste rahastamiseks määratud lõivust saadud tulust proportsionaalse osa tagasimaksmist. Kõnealused tagasimaksmise nõuded tuleb esitada riiklikes õigusaktides sätestatud ajavahemiku, kuid mitte vähem kui kuue kuu jooksul alates käesoleva otsuse avaldamisest;
-
Portugal määrab kindlaks imporditud toodete suhtes rakendatud võimaliku diskrimineerimise ulatuse. Selleks kontrollib Portugal kontrollperioodi jooksul asjaomase lõivu abil üleriigiliselt saadud riiklike vahendite suuruse ja kõnealuste toodete suhtes kohaldatavate eksklusiivsete eeliste rahalist tasakaalu;
-
tagasimaksmine peab toimuma mitte hiljem kui kuue kuu jooksul alates tagasimaksmistaotluse esitamisest;
-
tagastatavad summad tuleb aktualiseerida, arvestades nende pealt intresse alates lõivu sissekasseerimise hetkest kuni tegeliku tagasimaksmise kuupäevani. Intresside arvestamise aluseks on komisjoni poolt viite- ja diskontomäärade kehtestamise meetodi abil kinnitatud viitemäär (55);
-
Portugali ametiasutused aktsepteerivad kõiki maksukohustuslaste esitatavaid mõistlikke tõendusmaterjale teistest liikmesriikidest pärinevate toodete pealt makstud lõivusummade tõendamiseks;
-
tagasimakse õigust ei saa seada sõltuvusse muudest tingimustest, eelkõige mitte sellest, et maksu ei ole edasi suunatud;
-
juhul, kui maksukohustuslane ei ole veel maksu maksnud, loobuvad Portugali ametivõimud ametlikult maksu sissenõudmisest proportsionaalses osas teistest liikmesriikidest pärinevatel toodetelt võetud maksu osaga, mille kohta on leidnud tõendamist, et seda kasutati üksnes siseriiklikele toodetele suunatud abi rahastamiseks. Ühtlasi loobutakse ka võimalike intresside sissenõudmisest hilinenud makse korral;
-
kui komisjon seda nõuab, edastavad Portugali ametiasutused komisjonile täieliku aruande, mis tõendab tagasimakse meetme nõuetekohast täideviimist;
-
kui mõni teine liikmesriik on maksustanud samad tooted, mille pealt Portugal maksu võttis, kohustuvad Portugali ametiasutused maksma maksukohustuslasele tagasi selle osa maksust, mis võeti kõnealusest liikmesriigist pärinevate toodete pealt;
-
Portugal kohustub teatama käesolevast otsusest kõikidele potentsiaalsetele kõnealuse lõivu maksukohustuslastele.
Artikkel 3
Portugal teatab komisjonile kahe kuu jooksul alates käesolevast otsusest teatamisest selle otsusega vastavuse saavutamiseks võetud meetmetest.
Artikkel 4
Käesolev otsus on adresseeritud Portugali Vabariigile.
Brüssel, 13. juuli 2011