РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 575/2013 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 26 юни 2013 година
относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници и за изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 114 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта за законодателен акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейската централна банка (1),
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (2),
в съответствие с обикновената законодателна процедура,
като имат предвид, че:
(1)
В декларацията на Г-20 от 2 април 2009 г. относно укрепването на финансовата система се настоява за съгласувани в международен план усилия за повишаване на прозрачността и засилване на отчетността и регулирането чрез подобряване на количеството и качеството на капитала в банковата система, след като бъде осигурено икономическото възстановяване. В декларацията се призовава и за въвеждането на допълнителна мярка, която не зависи от риска, за ограничаване на ливъриджа в банковата система, както и за разработването на рамка за по-устойчиви ликвидни буфери. В отговор на предоставения от Г-20 мандат, през септември 2009 г. Групата на управители на централни банки и ръководители на надзорни органи постигна съгласие по редица мерки за засилване на регулирането на банковия сектор. Тези мерки бяха утвърдени от ръководителите на държавите от Г-20 на срещата на високо равнище в Питсбърг от 24 и 25 септември 2009 г. и подробно представени през декември 2009 г. През юли и септември 2010 г. Групата на управители на централни банки и ръководители на надзорни органи излезе с две допълнителни съобщения относно разработването и калибрирането на тези нови мерки, а през декември 2010 г. Базелският комитет по банков надзор публикува окончателните мерки, известни като рамката Базел III.
(2)
Групата на високо равнище по въпросите на финансовия надзор в ЕС, председателствана от Жак дьо Ларозиер (наричана по-долу "групата дьо Ларозиер"), прикани Съюза да разработи по-хармонизирани инструменти за финансово регулиране. Във връзка с бъдещата архитектура на европейските надзорни органи Европейският съвет от 18 и 19 юни 2009 г. също подчерта необходимостта от създаване на „единен европейски наръчник“, приложим за всички кредитни институции и инвестиционни посредници на вътрешния пазар.
(3)
Както се посочва в доклада на групата "дьо Ларозиер“ от 25 февруари 2009 г. (наричан по-долу "докладът" дьо Ларозиер"), "дадена държава членка следва да бъде в състояние да приеме по-строги национални регулаторни мерки, които се считат за подходящи на национално ниво за поддържане на финансовата стабилност, при условие че се спазват принципите на вътрешния пазар и договорените минимални основни стандарти".
(4)
Директива 2006/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2006 г. относно предприемането и осъществяването на дейност от кредитните институции (3) и в Директива 2006/49/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2006 г. относно капиталовата адекватност на инвестиционните посредници и кредитните институции (4) бяха неколкократно съществено изменяни. Много от разпоредбите на директиви 2006/48/ЕО и 2006/49/ЕО са приложими както за кредитните институции, така и за инвестиционните посредници. От съображения за яснота и с цел да се осигури последователното прилагане на тези разпоредби, те следва да се обединят в нови правни актове, приложими както към кредитните институции, така и към инвестиционните посредници, а именно настоящия регламент и Директива 2013/36/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от (5). За по-голяма достъпност разпоредбите на приложенията към директиви 2006/48/ЕО и 2006/49/ЕО следва да бъдат включени в постановителната част на Директива 2013/36/ЕС и на настоящия регламент.
(5)
Настоящият регламент и Директива 2013/36/ЕС заедно следва да съставляват правната рамка, уреждаща правилата за достъпа до осъществяване на дейност за кредитни институции и инвестиционни посредници (наричани по-долу заедно "институциите"), както и приложимите за тях надзорна рамка и пруденциални правила. Поради това настоящият регламент следва да се разглежда съвместно с посочената директива.
(6)
Директива 2013/36/ЕС, основаваща се на член 53, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС), следва, наред с другото, да съдържа разпоредбите, уреждащи правилата за достъпа до осъществяване на дейност от институциите, условията и реда за тяхното управление и надзорната рамка, като например разпоредби, уреждащи лицензирането на дейността, придобиването на квалифицирано дялово участие, упражняването на свободата на установяване и на предоставяне на услуги, правомощията на компетентните органи на държавата членка по произход и приемащата държава членка в това отношение, както и относно началния капитал и надзорния преглед на институциите.
(7)
Настоящия регламент следва, наред с другото, да съдържа пруденциалните изисквания за институциите, които се ограничават до функционирането на пазарите на банкови и финансови услуги и имат за цел да се гарантира финансовата стабилност на участниците на тези пазари, както и високо ниво на защита на инвеститорите и вложителите. Настоящият регламент има за цел да допринесе осезаемо за безпрепятственото функциониране на вътрешния пазар и поради това следва да се основава на разпоредбите на член 114 ДФЕС, тълкувани в съответствие с трайната практика на Съда на Европейския съюз.
(8)
Въпреки че директиви 2006/48/ЕО и 2006/49/ЕО хармонизираха до известна степен правилата на държавите членки в областта на пруденциалния надзор, те съдържат значителен брой варианти и възможности държавите членки да налагат по-строги правила от установените в тях. Това води до различия между националните правила, които биха могли да възпрепятстват трансграничното предоставяне на услуги и свободата на установяване и по този начин да създадат пречки за безпрепятственото функциониране на вътрешния пазар.
(9)
От съображения за правна сигурност и поради необходимостта от равнопоставеност в рамките на Съюза прилагането на единен набор от правила за всички участници на пазара е ключов елемент за функционирането на вътрешния пазар. За да се избегнат нарушения на функционирането на пазара и случаите на регулаторен арбитраж, минимални пруденциални изисквания следва да гарантират максимална хармонизация. Поради това преходните периоди, предвидени в настоящия регламент, са изключително важни за гладкото въвеждане на настоящия регламент и за избягване на несигурност на пазарите.
(10)
Във връзка с работата на Групата по прилагане на стандарти към Базелския комитет по банков надзор (БКБН) по отношение на мониторинга и прегледа на прилагането на рамката Базел III от държавите членки, Комисията следва периодично да предоставя актуализирани доклади, най-малкото след публикуването от БКБН на всеки доклад за напредъка, свързани с прилагането и въвеждането на национално равнище на рамката Базел III в други основни юрисдикции, включително оценка на съгласуваността на законодателството или разпоредбите на другите държави с международните минимални стандарти, за да се установят различия, които биха могли да породят опасения относно условията на равнопоставеност.
(11)
Следователно, за да се отстранят пречките пред търговията и нарушенията на конкуренцията в резултат на различията между националните правни уредби, както и за да не се позволи появата на нови възможни пречки пред търговията и съществени нарушения на конкуренцията, е необходимо да се приеме регламент, с който се установяват единни правила, приложими във всички държави членки.
(12)
Оформянето на пруденциалните изисквания под формата на регламент би гарантирало, че тези изисквания ще бъдат пряко приложими. Така ще се осигурят еднакви условия и ще се предотврати възникването на разминаващи се национални изисквания вследствие на транспонирането на директива. В резултат на настоящия регламент всички институции ще спазват едни и същи правила в целия Съюз, което ще засили и доверието в стабилността на институциите, особено по време на криза. Приемането на регламент ще намали също така регулаторната сложност и разходите на дружествата за спазване на нормативната уредба, особено за институциите с трансгранична дейност, както и ще допринесе за премахване на нарушенията на конкуренцията. По отношение на спецификите на пазарите на недвижимо имущество, които се характеризират със свойствено за всяка държава членка, регион или местен район икономическо развитие и правна уредба, компетентните органи следва да имат право да определят по-високи рискови тегла или да прилагат, в зависимост от случаите на неизпълнение и очакваното развитие на пазара, по-стриктни критерии за експозициите, обезпечени с ипотеки върху недвижимо имущество в дадени области.
(13)
Компетентните органи или държавите членки следва да могат да налагат национални правила, при условие че те не са несъвместими с настоящия регламент, в областите, които не са обхванати от него, например динамичното провизиране, разпоредбите относно националните схеми за покрити облигации които не се отнасят до третирането на тези облигации съгласно установените в настоящия регламент правила, придобиването и притежаването на дялови участия, както във финансовия, така и в нефинансовия сектор за цели, които нямат отношение към пруденциалните изисквания, определени в настоящия регламент.
(14)
Най-важните препоръки в доклада „дьо Ларозиер“, намерили приложение в Съюза на по-късен етап, бяха създаването на „единен европейски наръчник“ и на европейска рамка за макропруденциален надзор, като целта беше двата елемента заедно да осигурят финансова стабилност. Единният наръчник осигурява стабилна и единна регулаторна рамка, която способства за функционирането на вътрешния пазар и предотвратява възможностите за регулаторен арбитраж. В рамките на вътрешния пазар на финансови услуги обаче макропруденциалните рискове могат да се различават по редица начини и са свързани с характерни национални особености, които водят до различия, наблюдавани например в структурата и обема на банковия сектор в сравнение с икономиката като цяло и кредитния цикъл.
(15)
В настоящия регламент и в Директива 2013/36/ЕС се съдържат няколко инструмента за предотвратяване и редуциране на макропруденциалните и системните рискове, чрез които се осигурява гъвкавост, като едновременно с това се гарантира, че използването им подлежи на подходящ контрол, за да не се наруши функционирането на вътрешния пазар, като се извършва по прозрачен и последователен начин.
(16)
Когато макропруденциалните или системните рискове засягат една държава членка, компетентните или определените органи от съответната държава членка следва да имат възможност да предприемат действия по отношение на тези рискове, освен чрез предвидения в Директива 2013/36/ЕС инструмент буфер за системен риск, и чрез някои конкретни национални макропруденциални мерки, ако се прецени, че те са по-ефективни за преодоляването на тези рискове. Европейският съвет за системен риск (ЕССР), създаден с Регламент (ЕС) № 1092/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 г. (6) и Европейският надзорен орган (Европейски банков орган) (ЕБО), създаден с Регламент (ЕС) № 1093/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 г. за създаване на Европейски надзорен орган (Европейски банков орган) (7), следва да имат възможност да предоставят становищата си относно това дали са изпълнени предпоставките за такива национални макропруденциални мерки и следва да има механизъм на Съюза, който да предотвратява въвеждането на национални мерки, когато има много сериозни доказателства, че не са налице съответните предпоставки. С настоящия регламент се установяват единни микропруденциални правила за институциите, като същевременно държавите членки запазват водеща роля при макропруденциалния надзор поради експертния си опит и съществуващите им задължения по отношение на финансовата стабилност. В този конкретен случай, тъй като решението за приемане на национални макропруденциални мерки включва определени оценки по отношение на рисковете, които могат в крайна сметка да засегнат макроикономическото, фискалното и бюджетното положение на съответната държава членка, е необходимо правомощието за отхвърляне на предложените на национално ниво макропруденциални мерки да бъде предоставено на Съвета в съответствие с член 291 ДФЕС, който действа по предложение на Комисията.
(17)
В случаите когато Комисията е представила на Съвета предложение за отхвърляне на национални макропруденциални мерки, Съветът следва да разгледа незабавно това предложение и да вземе решение дали да отхвърли или не националните мерки, като въпросът може да бъде подложен на гласуване по искане на държава членка или на Комисията в съответствие с Процедурния правилник на Съвета (8). В съответствие с член 296 ДФЕС Съветът следва да мотивира решението от гледна точка на условията за намеса, определени в настоящия регламент. Като се има предвид значението на макропруденциалния и на системния риск за финансовия пазар на засегнатата държава членка, а оттам и на нуждата от бързо реагиране, е важно срокът за това решение на Съвета да се определи на един месец. Ако след задълбочено разглеждане на предложението на Комисията за отхвърляне на предложената национална мярка Съветът стигне до заключението, че не са изпълнени определените в настоящия регламент условия за отхвърляне на национални мерки, той следва във всички случаи да посочи мотивите си по ясен и недвусмислен начин.
(18)
Държавите членки следва да могат да прилагат мерките, които считат за уместни, включително мерки за редуциране на макропруденциалния или системния риск в конкретна държава членка, до хармонизирането на ликвидните изисквания през 2015 г. и на отношението на ливъридж през 2018 г.
(19)
Буферите за системен риск или индивидуалните мерки, предприети от държавите членки за справяне със системните рискове, които ги заплашват, следва да могат да се прилагат за банковия сектор като цяло или за една или повече негови подгрупи, а именно подгрупи от институции, които показват сходни рискови профили при извършваната от тях стопанска дейност, или за експозициите към един или повече вътрешни икономически или географски сектори в рамките на банковия сектор.
(20)
Ако определените органи на две или повече държави членки установят едни и същи промени в проявлението на системен или макропруденциален риск, представляващ заплаха за финансовата стабилност на национално ниво във всяка от тези държави членки, и ако определените органи счетат, че срещу този риск би било по-добре да се предприемат национални мерки, държавите членки могат да подадат съвместно уведомление до Съвета, Комисията, ЕССР и ЕБО. При уведомяване на Комисията, Съвета, ЕССР и ЕБО държавите членки следва да представят подходящи доказателства, включително обосновката за съвместно уведомление.
(21)
Освен това на Комисията следва да бъде предоставено правомощието да приеме делегиран акт за временно увеличение на нивата на капиталовите изисквания, както и на изискванията за големи експозиции и за оповестяването. Тези разпоредби следва да се прилагат за период от една година, освен ако Европейският парламент или Съветът не възрази срещу делегирания акт в срок от три месеца. Комисията следва да посочи мотивите за използването на тази процедура. На Комисията следва да бъде предоставено единствено правомощието да налага по-строги пруденциални изисквания за експозиции, произтичащи от развитието на пазара в рамките на Съюза или извън него, което засяга всички държави членки.
(22)
Прегледът на макропруденциалните правила е обоснован, за да може Комисията да оцени, наред с другото, дали макропруденциалните инструменти в настоящия регламент и в Директива 2013/36/ЕС са ефективни, ефикасни и прозрачни, дали следва да се предложат нови инструменти, дали предвиденият в настоящия регламент или в Директива 2013/36/ЕС обхват и евентуалното припокриване на макропруденциалните инструменти за справяне със сходни рискове са подходящи и как международно приетите стандарти за системно значимите институции взаимодействат с настоящия регламент или на Директива 2013/36/ЕС.
(23)
Когато държавите членки приемат насоки от общ характер, по-специално в областите, в които приемането от Комисията на проекти за технически стандарти все още предстои, тези насоки не трябва да са в противоречие с правото на Съюза, нито да засягат прилагането му.
(24)
Настоящият регламент не препятства на държавите членки, когато е уместно, да налагат еквивалентни изисквания спрямо предприятията, които не попадат в обхвата му.
(25)
Общите пруденциални изисквания, предвидени в настоящия регламент, се допълват с индивидуални правила, които се определят от компетентните органи в резултат на постоянния надзорен преглед на отделни институции. Обхватът на подобни надзорни правила, следва, наред с другото, да бъде изложен в Директива 2013/36/ЕС, тъй като компетентните органи следва да могат самостоятелно да преценяват кои правила следва да бъдат наложени.
(26)
Настоящият регламент не следва да засяга способността на компетентните органи да налагат специфични, съобразени с рисковия профил на институциите изисквания в рамките на посочените в Директива 2013/36/ЕС надзорен преглед и оценка.
(27)
Регламент (ЕС) № 1093/2010 има за цел да се повиши качеството и да се постигне по-голяма последователност на националния надзор, както и да се подобри наблюдението и контролът върху трансграничните групи.
(28)
Предвид увеличения брой задачи, възложени на ЕБО с настоящия регламент и Директива 2013/36/ЕС, Европейският парламент, Съветът и Комисията следва да направят необходимото за осигуряването на достатъчно човешки и финансови ресурси.
(29)
Регламент (ЕС) № 1093/2010 задължава ЕБО да предприема действия в съответствие с директиви 2006/48/ЕО и 2006/49/ЕО. ЕБО трябва да предприема действия и в сферата на дейност на институциите във връзка с въпроси, които не са обхванати изрично от тези директиви, при условие че подобни действия са необходими, за да се гарантира ефективното и последователното прилагане на посочените директиви. Настоящият регламент следва да вземе предвид ролята и функцията на ЕБО и да улесни упражняването на правомощията му, изложени в Регламент (ЕС) № 1093/2010.
(30)
След периода на наблюдение и пълното въвеждане на изискването за ликвидно покритие в съответствие с настоящия регламент Комисията следва да се направи оценка дали предоставянето на ЕБО на право на инициатива за провеждането на обвързваща медиация по отношение на вземането на съвместни решения от компетентните органи съгласно членове 20 и 21 от настоящия регламентби улеснило практическото създаване и функциониране на обособени ликвидни подгрупи, както и да определи дали са изпълнени условията за специално вътрешногрупово третиране на трансгранични институции. Следователно, към този момент и като част от редовните доклади относно дейността на ЕБО съгласно член 81 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, Комисията следва да проучи конкретно необходимостта от предоставянето на такива правомощия на ЕБО и да включи резултатите от това проучване в своя доклад, който следва да бъде придружен от подходящи законодателни предложения, ако е необходимо.
(31)
В доклада "дьо Ларозиер" се посочва, че микропруденциалният надзор не може да действа ефективно за запазване на финансовата стабилност без подходящо отчитане на процесите на макрониво, като макропруденциалното наблюдение и контрол се обезсмислят, ако не може да въздейства по някакъв начин върху надзора на микрониво. Тясното сътрудничество между ЕБО и ЕССР е от съществено значение, за да се осигури пълна ефективност на функционирането на ЕССР и на последващите действия, предприети в отговор на неговите предупреждения и препоръки. По-специално, ЕБО следва да може да предава на ЕССР цялата необходима информация, събрана от компетентните органи в съответствие със задълженията за отчитане, определени в настоящия регламент.
(32)
Предвид разрушителните последици от последната финансова криза, основните цели на настоящия регламент са насърчаване на икономически полезни банкови дейности, които служат на общото благо, и възпиране на неустойчиви финансови спекулации без реална добавена стойност. Това предполага всеобхватна реформа на начините, по които спестяванията се насочват към продуктивни инвестиции. За да се осигури устойчива и многообразна банкова среда в Съюза, компетентните органи следва да бъдат оправомощени да налагат по-високи капиталови изисквания за институциите със системно значение, които могат поради своите стопански дейности да представляват заплаха за световната икономика.
(33)
Необходими са еквивалентни финансови изисквания за институциите, които съхраняват парични средства или ценни книжа на свои клиенти, за да се осигурят сходни защитни механизми за вложителите и справедливи условия на конкуренция между съпоставими групи от институции.
(34)
Тъй като институциите на вътрешния пазар са в пряка конкуренция, изискванията за наблюдение следва да бъдат еквивалентни в целия Съюз, като се вземат предвид различните рискови профили на институциите.
(35)
Когато при упражняването на надзора е необходимо да се определи размерът на консолидирания собствен капитал на група от институции, изчисленията следва да се извършват в съответствие с настоящия регламент.
(36)
Съгласно настоящия регламент капиталовите изисквания се прилагат на индивидуална и консолидирана основа, освен ако компетентните органи не прилагат индивидуален надзор, когато счетат това за целесъобразно. Индивидуалният, консолидираният и трансграничният консолидиран надзор са полезни инструменти при наблюдението и контрола на институциите.
(37)
За да се осигури адекватна платежоспособност на институции в рамките на дадена група, от съществено значение е капиталовите изисквания да се прилагат въз основа на консолидираното финансово състояние на тези институции в групата. За да се осигури правилно разпределение на собствения капитал в рамките на групата и неговата наличност за защита на спестяванията при необходимост, капиталовите изисквания следва да се прилагат спрямо отделните институции в рамките на дадена група, освен когато тази цел може да бъде постигната ефективно по друг начин.
(38)
Малцинствените участия, произтичащи от междинните финансови холдинги, за които се прилагат изискванията на настоящия регламент на подконсолидирана основа, също могат да бъдат допустими (в рамките на съответните лимити) за включване в състава на базовия собствен капитал от първи ред на групата на консолидирана основа, тъй като и базовият собствен капитал от първи ред на междинния финансов холдинг, съставен от малцинствените участия, и частта от същия този капитал, собственост на дружеството майка, в еднаква степен поемат загубите, понесени от техните дъщерни предприятия, когато възникват такива.
(39)
Използването на точно определен счетоводен метод за изчисляване на собствения капитал, неговата адекватност спрямо рисковата експозиция на дадена институция, както и за оценка на концентрацията на експозициите, следва да се прави в съответствие с разпоредбите на Директива 86/635/ЕИО на Съвета от 8 декември 1986 г. относно годишните отчети и консолидираните счетоводни отчети на банки и други финансови институции (9), в която са включени някои промени на разпоредбите на Седма директива 83/349/ЕИО на Съвета от 13 юни 1983 г. относно консолидираните счетоводни отчети (10), или с тези на Регламент (ЕО) № 1606/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 19 юли 2002 г. за прилагането на международните счетоводни стандарти (11) - в зависимост от това с кой от тези актове се регулира счетоводната отчетност на институциите съгласно националното право.
(40)
За да се осигури подходящо ниво на платежоспособност, е важно да се предвидят капиталови изисквания, при които активите и задбалансовите позиции да се претеглят според степента на риска.
(41)
На 26 юни 2004 г. БКБН прие рамково споразумение относно международното сближаване на начините на оценка на капитала и на капиталовите изисквания (наричано по-долу „рамката Базел II“). Разпоредбите на директиви 2006/48/ЕО и 2006/49/ЕО, възпроизведени в настоящия регламент, са равностойни на разпоредбите в рамката Базел II. Следователно, чрез включването на допълнителните елементи от рамката Базел III настоящият става равностоен на разпоредбите в рамките Базел II и Базел III.
(42)
От съществено значение е да отчете разнообразието от институции в Съюза чрез осигуряването на алтернативни подходи за изчисляване на капиталовите изисквания за кредитен риск, включващи различни нива на чувствителност към риска и изискващи различни степени на усъвършенстване. Използването на външни рейтинги и на собствени оценки на институциите за отделните параметри на кредитния риск представлява значително подобряване на чувствителността към риска и пруденциалната надеждност на правилата във връзка с кредитния риск. Институциите следва да се насърчават да преминават към подходи с по-висока чувствителност към риска. При изчисленията, необходими за прилагането на посочените в настоящия регламент подходи за оценка на кредитния риск, институциите следва да подобрят процесите си на оценка и управление на кредитния риск, за да могат да се възползват от методи за определяне на регулаторни капиталови изисквания, които да отразяват естеството, мащаба и сложността на процесите при отделните институции. В това отношение следва да се счита, че обработката на данни във връзка с формирането и управлението на експозиции към клиенти включва разработването и утвърждаването на системи за управление и оценка на кредитния риск. Това служи не само за постигане на законните интереси на институциите, а и на целите на настоящия регламент за използването на по-добри методи за оценка и управление на риска и за тяхното използване при определянето на регулаторни капиталови изисквания. Независимо от това подходите с по-висока чувствителност към риска изискват съществен експертен опит и ресурси, както и достатъчни по обем данни с високо качество. Следователно институциите следва да отговарят на високи стандарти, преди да приложат тези подходи към регулаторните капиталови изисквания. Предвид текущата работа за осигуряване на подходящи ограничителни механизми за вътрешните модели, Комисията следва да изготви доклад относно възможността за удължаване на прилагането на минималния под по Базел I, заедно със законодателно предложение, ако е уместно,.
(43)
Капиталовите изисквания следва да съответстват на рисковете, за които се отнасят. По-специално, в изискванията следва да се отрази редуцирането на степента на риска, дължащо се на наличието на голям брой сравнително малки експозиции.
(44)
Малките и средните предприятия (МСП) са един от стълбовете на икономиката на Съюза предвид основополагащата им роля за създаване на икономически растеж и осигуряване на заетост. Възстановяването и бъдещият растеж на икономиката на Съюза зависят главно от наличието на капитал и финансиране за установени в Съюза МСП, за да могат да осъществяват необходимите инвестиции за внедряване на нови технологии и оборудване с цел повишаване на конкурентоспособността си. Поради ограничения брой алтернативни източници на финансиране МСП, установени в Съюза, са още по-чувствителни към въздействието на банковата криза. Ето защо е важно да се попълни съществуващият недостиг във финансирането на МСП и да се осигури достатъчен поток от банкови кредити за МСП в настоящия контекст. Капиталовите изисквания за експозиции към МСП следва да бъдат намалени чрез прилагането на коефициент за подпомагане, равен на 0,7619, за да се позволи на кредитните институции да увеличат предоставянето на кредити на МСП. За да се постигне тази цел, кредитните институции следва да използват ефективно освобождаването на капитал чрез прилагането на коефициента за подпомагане изключително с цел осигуряване на подходящ поток от кредити за МСП, установени в Съюза. Компетентните органи следва да наблюдават периодично общия размер на експозициите към МСП на кредитните институции и общия размер на приспадането от капитала.
(45)
В съответствие с решението на БКНБ, прието от Групата на управители на централни банки и ръководители на надзорни органи на 10 януари 2011 г., при нежизнеспособност на дадена институция всички нейни инструменти от допълнителния капитал от първи ред и от капитала от втори ред следва да могат да бъдат напълно и перманентно отписани или изцяло конвертирани в базов собствен капитал от първи ред. Законодателство, необходимо, за да се гарантира, че инструментите на собствения капитал подлежат на допълнителен механизъм за покриване на загуби, следва да стане част от законодателството на Съюза като част от изискванията за възстановяване и преструктуриране на институциите. Ако до 31 декември 2015 г. не бъде прието правна уредба на Съюза, която да урежда изискването при нежизнеспособност на дадена институция капиталовите инструменти да могат да бъдат напълно и перманентно отписани или преобразувани в инструменти от базовия собствен капитал от първи ред, Комисията следва да направи преглед и да докладва дали в настоящия регламент следва да бъде включена такава разпоредба и в контекста на този доклад да представи подходящи законодателни предложения.
(46)
Разпоредбите на настоящия регламент са в съответствие с принципа на пропорционалност, по-специално предвид разнообразието в размера и мащаба на операциите и обхвата на дейността на институциите. Спазването на принципа на пропорционалност означава също, че по отношение на експозициите на дребно се признават възможно най-простите процедури за определянето на рейтинг, дори в рамките на вътрешнорейтинговия подход. Държавите членки следва да гарантират, че определените в настоящия регламент изисквания се прилагат по начин, пропорционален на естеството, мащаба и сложността на рисковете, произтичащи от бизнес модела на дадена институция и от дейностите ѝ. Комисията следва да направи необходимото делегираните актове и актовете за изпълнение, регулаторните технически стандарти и техническите стандарти за изпълнение да са съобразени с принципа на пропорционалност, за да се гарантира пропорционалното прилагане на настоящия регламент. Поради това ЕБО следва да гарантира, че всички регулаторни технически стандарти и технически стандарти за изпълнение са съставени по начин, който е съобразен с принципа на пропорционалност и го утвърждава.
(47)
Компетентните органи следва да обърнат подходящо внимание на случаи, при които подозират, че информацията се смята за търговска тайна или за поверителна с цел да се избегне оповестяването ѝ. Независимо от факта, че дадена институция може да избере да не оповестява информация, която счита за търговска тайна или за поверителна, фактът, че информацията се счита за търговска тайна или за поверителна не освобождава от отговорност за неоповестяването на такава информация, когато бъде констатирано, че неоповестяването има значителни последици.
(48)
Динамичният характер на настоящия регламент дава възможност на институциите да избират към кредитния риск между три подхода с различна сложност. С цел да се позволи, особено на малките институции, да изберат по-чувствителния към риска вътрешнорейтингов подход, съответните разпоредби следва да се тълкуват така, че класовете експозиции да включват всички експозиции, които в настоящия регламент са третирани пряко или косвено като принадлежащи към посочените класове. Като общо правило, компетентните органи не следва да правят разлика между трите подхода при процеса на надзорен преглед, т.е. институциите, избрали стандартизирания подход, не следва само поради тази причина да подлежат на по-строг надзор.
(49)
Следва да се отделя все по-голямо внимание на методите за редуциране на кредитния риск в рамките на правила, чиято цел е да се гарантира, че платежоспособността не се засяга поради неоправдано признаване. Винаги когато е възможно, при стандартизирания, а и при другите подходи, следва да се признава действащото в съответните държави членки обичайно банково обезпечение за редуциране на кредитния риск.
(50)
За да се гарантира, че рисковете и тяхното редуциране вследствие на предприети от институциите дейности по секюритизация и инвестиции са правилно отразени в капиталовите изисквания по отношение на институциите, е необходимо да се включат правила, предвиждащи третиране на тези дейности и инвестиции, характеризиращо се с чувствителност към риска и пруденциална надеждност. За тази цел е необходимо да се предвиди ясно и всеобхватно определение на понятието „секюритизация“, което да обхваща всяка трансакция или схема, при която кредитният риск, свързан с дадена експозиция или група експозиции, се разделя на траншове. Експозиция, която създава задължение за пряко плащане по трансакция или схема, които се използват за финансиране или стопанисване на материални активи, не следва да се счита за експозиция към секюритизация дори ако трансакцията или схемата включва задължения за плащане с различен приоритет.
(51)
Паралелно с наблюдението, имащ за цел гарантиране на финансова стабилност, съществува и необходимост от механизми, предназначени за постигането на засилено и ефективно наблюдение и предотвратяване на потенциални балони, за да се гарантира оптимално разпределение на капитал в контекста на макроикономическите предизвикателства и цели, по-специално по отношение на дългосрочните инвестиции в реалната икономика.
(52)
Операционният риск е значим риск, пред който са изправени институциите, който трябва да е покрит със собствен капитал. От съществено значение е да се отчете разнообразието от институции в Съюза, като се предоставят алтернативни подходи за изчисляване на изискванията за операционния риск чрез включването в тези подходи на различни нива на чувствителност към риска и като се изиска различна степен на усъвършенстваност. За институциите следва да има подходящи стимули за преминаване към подходи с по-висока чувствителност към риска. Предвид появата на изключително усъвършенствани методи за оценка и управление на операционния риск правилата следва да бъдат обект на прегледи и да се актуализират по подходящ начин, включително във връзка с коефициентите за различните групи дейности и признаването на техниките за редуциране на риска. Във връзка с това при опростените подходи за изчисляване на капиталовите изисквания за операционен риск следва да се обърне специално внимание върху отчитането на застраховането.
(53)
Наблюдението и контролът върху експозициите на институцията следва да са неразделна част от надзора над нея. Следователно прекомерната концентрация на експозиции към един клиент или група от свързани клиенти може да доведе до неприемлив риск от загуба. Такава ситуация може да се счита за неблагоприятна за платежоспособността на институцията.
(54)
При определяне дали съществуват групи от свързани клиенти и съответно - експозиции, съставляващи едно цяло от гледна точка на поемания риск, е важно да се отчитат и рисковете, породени от общ източник на значително финансиране, предоставено от самата институция, нейната финансова група или свързани лица.
(55)
Въпреки че е желателно изчисляването на размера на експозицията да се основава на размера, използван за целите на капиталовите изисквания, е уместно да се приемат правила за наблюдение на големите експозиции, без да се прилага претегляне или степенуване на риска. Освен това, прилаганите методи за редуциране на кредитния риск в рамките на режима за платежоспособност бяха създадени въз основа на предположението, че кредитният риск е добре диверсифициран. При големите експозиции, свързани с риск от концентрация, основани на задължения на едно лице, кредитният риск не е подходящо диверсифициран. Отчитането на ефекта от тези техники следва в такъв случай да се обвърже с пруденциални предпазни мерки. Във връзка с това е необходимо при големите експозиции да се предвиди ефективна реализация на кредитната защита.
(56)
Предвид факта, че загубата от експозиция към институция може да бъде толкова голяма, колкото и загуба от всяка друга експозиция, такива експозиции следва да бъдат третирани и отчитани по същия начин като всички останали. Въведено бе алтернативно количествено ограничение с цел намаляване на непропорционалното въздействие на такъв подход върху по-малките институции. Освен това, съвсем краткосрочните експозиции, свързани с парични преводи, включително извършването на разплащателни услуги, услуги по клиринг, сетълмент и попечителски услуги за клиенти, се изключват, за да се улесни безпрепятственото функциониране на финансовите пазари и на свързаната с тях инфраструктура. Тези услуги обхващат например изпълнението на паричен клиринг и сетълмент и подобни дейности с цел улесняване на сетълмента. Съответните експозиции включват експозиции, които могат да не са предвидими и следователно не са напълно контролирани от кредитната институция - например баланси по сметки по междубанкови операции в резултат от плащания на клиенти, включително удържани или начислени такси и лихви, и други плащания по услуги за клиенти, както и предоставени или получени обезпечения.
(57)
Важно е интересите на дружествата, които преобразуват заеми в търгуеми ценни книжа и други финансови инструменти (инициатори или спонсори), да се са съобразени с интересите на тези, които инвестират в тези ценни книжа или инструменти (инвеститори). За тази цел инициаторът или спонсорът следва да запазва значителен интерес в базисните активи. Следователно е важно инициаторите или спонсорите да запазват експозиция към риска, свързан с въпросните заеми. По-общо, секюритизационните сделки не следва да се структурират по начин, който да избягва прилагането на изискването за запазване, по-специално чрез такси или премии, или чрез двете. Такова запазване следва да бъде приложимо във всички случаи, при които се проявява икономическата същност на секюритизацията, независимо от правните структури или инструменти, които се използват за постигане на тази икономическа същност. По-специално, когато кредитният риск се прехвърля чрез секюритизация, инвеститорите следва да вземат решенията си едва след като извършат цялостна надлежна проверка, за което се нуждаят от подходяща информация относно секюритизациите.
(58)
В настоящият регламент се предвижда също така изискването за запазване да не се прилага многократно. За всяка секюритизация е достатъчно изискването да се прилага към инициатора, спонсора или първоначалния кредитор. По същия начин, когато секюритизационни сделки имат други секюритизиращи позиции като базисен актив, изискването за запазване се прилага само спрямо секюритизацията, в която е инвестирано. Закупени вземания не следва да подлежат на изискването за запазване, ако възникват от корпоративна дейност, когато са прехвърлени или продадени с отстъпка с цел финансиране на тази дейност. Компетентните органи следва да прилагат рисковото тегло при неспазване на задълженията за извършване на надлежна проверка и за управление на риска във връзка със секюритизация в случай на съществени нарушения на политиките и процедурите, които са от значение за анализа на базисните рискове. Комисията следва също да прецени дали избягването на многократното прилагане на изискването за запазване би могло да доведе до практики на заобикаляне на изискването за запазване и дали правилата за секюритизациите се прилагат ефективно от компетентните органи.
(59)
Надлежната проверка следва да се използва за правилна оценка на рисковете, породени от секюритизиращи експозиции в търговския и в банковия портфейл. Освен това задълженията за надлежна проверка трябва да бъдат пропорционални. Процедурите за надлежна проверка следва да допринесат за изграждане на по-голямо доверие между инициаторите, спонсорите и инвеститорите. Следователно е желателно съответната информация относно процедурите за надлежна проверка да се оповестява по подходящ начин.
(60)
Необходима е особена предпазливост в случаите, когато институция поема експозиция към своето собствено предприятие майка или към други негови дъщерни предприятия. Управлението на такива експозиции, поети от институциите, следва да е напълно независимо и да е съобразено с принципите за надеждно управление, без да се влияе от други съображения. Това е особено важно по отношение на големите експозиции и в случаите, които не са просто свързани с вътрешногруповото управление или обичайните вътрешногрупови сделки. Компетентните органи следва да обръщат особено внимание на такива вътрешногрупови експозиции. Такива стандарти не е необходимо да се прилагат обаче, когато предприятието майка е финансов холдинг или кредитна институция или когато останалите дъщерни предприятия са кредитни или финансови институции или предприятия, които предлагат спомагателни услуги, при условие че всички тези предприятия са обхванати от консолидирания надзор върху кредитната институция.
(61)
Предвид чувствителността им към риск, е желателно да се следи дали правилата, свързани с капиталовите изисквания, оказват съществено въздействие върху икономическия цикъл. Комисията, като отчита приноса на Европейската централна банка (ЕЦБ), следва да докладва по тези аспекти на Европейския парламент и на Съвета.
(62)
Следва да бъдат преразгледани капиталовите изисквания за дилърите на стоки, включително тези дилъри, които понастоящем са освободени от прилагането на изискванията на Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 г. относно пазарите на финансови инструменти (12).
(63)
Либерализирането на пазарите на газ и електроенергия е важно за Съюза като цел както от икономическа, така и от политическа гледна точка. С оглед на това капиталовите изисквания и другите пруденциални правила, насочени към предприятията, извършващи дейност на тези пазари, следва да бъдат пропорционални и да не възпрепятстват необосновано постигането на целта за либерализация. Постигането на тази цел следва по-специално да се отчита при прегледа на настоящия регламент.
(64)
Институциите, които инвестират в схеми за пресекюритизация следва също да извършват надлежна проверка по отношение както на базисните схеми за секюритизация, така и на заложените в тях несекюритизирани експозиции. Институциите следва да преценят дали експозициите в рамките на програми с търговски книжа, обезпечени с активи, представляват пресекюритизиращи експозиции, включително в рамките на програми, при които се придобиват първостепенни траншове от отделни групи цели заеми, като нито един от тези заеми не е секюритизираща или пресекюритизираща експозиция, а защитата срещу „първа загуба“ за всяка инвестиция се осигурява от продавача на заема. Във втория случай присъщият за дадена група механизъм за ликвидност по правило не следва да бъде считан за пресекюритизираща експозиция, тъй като представлява транш от еднородна група активи (т.е. приложимата група от цели заеми), която не съдържа секюритизиращи експозиции. За разлика от това, кредитното подобрение за цяла програма, което покрива само някои от загубите над осигурената от продавача защита в различните групи, по принцип представлява разделяне на траншове на риска от дадена група разнородни активи, съдържаща поне една секюритизираща експозиция, и поради това се разглежда като пресекюритизираща експозиция. Въпреки това, ако подобна програма се финансира изцяло посредством единичен клас търговски книжа и ако кредитното подобрение за цялата програма не е пресекюритизация или ако търговските книжа се обезпечават изцяло от спонсориращата институция, като по този начин инвеститорът в търговските книжа на практика е изложен на риск от неизпълнение от страна на спонсора, а не от страна на базисните групи или активи, то въпросните търговски книжа по правило не следва да се считат за пресекюритизираща експозиция.
(65)
Разпоредбите за пруденциална оценка на търговския портфейл следва да се прилагат за всички инструменти, оценявани по справедлива стойност, независимо дали са в търговския или банковия портфейл на институциите. Следва да се уточни, че когато пруденциалната оценка би довела до по-ниска отчетна стойност от действително признатата при счетоводното отчитане, абсолютната стойност на разликата следва да се приспадне от собствения капитал.
(66)
Институциите следва да имат избор дали да прилагат капиталово изискване към секюритизиращите позиции, които получават 1 250 % рисково тегло съгласно настоящия регламент, или да ги приспаднат от своя базов собствен капитал от първи ред, независимо дали позициите са в търговския или в банковия портфейл.
(67)
Институциите инициатори или спонсори следва да не могат да избягват забраната за косвена подкрепа, като използват за осигуряването ѝ търговските си портфейли.
(68)
Без да се засягат оповестяванията, изисквани изрично съгласно настоящия регламент, целта на изискванията за оповестяване следва да бъде на участниците на пазара да се предоставя вярна и пълна информация относно рисковия профил на отделните институции. Поради това от институциите следва да се изисква да оповестяват допълнителна информация, която не е изрично описана в настоящия регламент, ако такова оповестяване е необходимо за постигане на тази цел. Същевременно компетентните органи следва да обърнат необходимото внимание на случаи, в които подозират, че информацията представлява търговска тайна или за поверителна с цел да се избегне оповестяването ѝ.
(69)
Когато във външна кредитна оценка за секюритизираща позиция се включва ефектът от кредитната защита, осигурявана от самата институция, извършваща инвестицията, институцията следва да не може да извлича ползи от по-ниското рисково тегло в резултат на тази защита. Секюритизиращата позиция не следва да се приспада от капитала, ако съществуват други начини за определяне на рисковото тегло в съответствие с действителния риск на позицията, където не се отчита тази кредитна защита.
(70)
Предвид последните им незадоволителни резултати следва да бъдат предвидени по-строги стандартите за вътрешните модели за изчисляване на капиталовите изисквания за пазарен риск. По-специално, отчитането на риска чрез тях следва да се допълни по отношение на кредитния риск в търговския портфейл. Освен това, капиталовите изисквания следва да включват елемент за кризисни условия, така че при влошаване на пазарната конюнктура да бъдат засилени с оглед намаляване на потенциала за проциклично движение. Институциите следва също да провеждат обратни стрес тестове, за да проучат какъв сценарий би могъл да представлява предизвикателство пред устойчивостта им, освен ако могат да докажат, че подобен тест е излишен. С оглед на неотдавнашните особени трудности при третиране на секюритизиращите позиции чрез подходи, основани на вътрешни модели, признаването на извършваното от страна на институциите моделиране на рисковете, свързани със секюритизацията за изчисляване на капиталовите изисквания, в търговския портфейл следва да се ограничи и като правило да се въведе стандартизирано капиталово изискване за секюритизиращите позиции в търговския портфейл.
(71)
В настоящия регламент се определят ограничен брой изключения за някои дейности по корелационно търгуване, при които надзорникът може да разреши на дадена институция да изчислява цялостно капиталово изискване за риск съобразно строги правила. В такива случаи институцията следва да прилага към тези дейности капиталово изискване, равно на по-високата от следните две стойности: капиталовото изискване по вътрешно разработения подход или 8 % от капиталовото изискване за специфичен риск съгласно стандартизирания метод на изчисляване. За тези експозиции не следва да е необходимо да се прилага изискването за допълнителен риск, но те следва да бъдат включени както в параметъра „стойност под риск“, така и в този за стресирана стойност под риск.
(72)
С оглед на естеството и мащаба на неочакваните загуби, понесени от институциите по време на финансовата и икономическа криза, е необходимо допълнително да се подобри качеството и хармонизацията на собствения капитал, който институциите са длъжни да поддържат. Това следва да включва въвеждането на ново определение за основните елементи на разполагаемия капитал за поемане на неочаквани загуби при възникването им, по-ясно определяне на хибридните капиталови инструменти и налагането на единни пруденциални корекции на собствения капитал. Необходимо е също да се повиши значително размерът на собствения капитал, включително новите капиталови съотношения, насочени към основните елементи на разполагаемия собствен капитал с цел поемане на неочаквани загуби при възникването им. От институциите, чиито акции са допуснати до търговия на регулиран пазар, се очаква да изпълняват капиталовите изисквания по отношение на основните елементи на капитала с такива акции, които отговарят на строги критерии за основните капиталови инструменти и оповестените резерви на институцията. За да могат да бъдат взети предвид по подходящ начин разнообразните правни форми, под които функционират институциите в Съюза, строгите критерии за основните капиталови инструменти следва да гарантират, че основните капиталови инструменти за институции, които не са допуснати до търговия на регулиран пазар, са с изключително високо качество. Това не следва да пречи на институциите да изплащат, за акции с диференцирано право на глас или без право на глас, разпределени печалби, изчислени на базата на коефициент от разпределените печалби за акции със сравнително високо равнище на право на глас, при условие че независимо от равнището на право на глас са изпълнени строгите критерии за инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, включително критериите по отношение на гъвкавостта на плащанията, и при условие че когато се изплаща разпределена печалба, то тя трябва да се изплаща за всички емитирани от съответната институция акции.
(73)
Произтичащите от търговско финансиране експозиции се различават по своята същност, но имат общи характеристики като малка стойност, краткотрайност и установим източник за погасяване. Те се основават на движения на стоки и услуги, които подкрепят реалната икономика и в повечето случаи помагат на малки дружества да посрещат всекидневните си нужди, като по този начин създават икономически растеж и възможности за заетост. Входящите потоци обикновено съответстват на изходящите, което ограничава риска по отношение на ликвидността.
(74)
Уместно е ЕБО да поддържа актуализиран списък на всички форми на капиталови инструменти във всяка държава членка, които се признават за инструменти на базовия собствен капитал от първи ред. ЕБО следва да изключи от този списък инструментите, които не представляват държавна помощ, емитирани след датата на влизане в сила на настоящия регламент, които не отговарят на определените в настоящия регламент критерии, и следва да съобщи публично изключването от списъка. Когато инструменти, изключени от списъка от ЕБО, продължат да бъдат признавани след съобщението на ЕБО, ЕБО следва да упражни правомощията си в пълна степен, по-специално предоставените съгласно член 17 от Регламент № 1093/2010 във връзка с нарушения на правото на Съюза. Припомня се, че се прилага механизъм от три етапа за предприемане на пропорционални действия при случаи на неправилно или недостатъчно прилагане на правото на Съюза, при който като първа стъпка ЕБО има правомощия да извършва проверка за възможно неправилно или недостатъчно прилагане от страна на националните органи в техните надзорни практики на задълженията, предвидени в правото на Съюза, която приключва с препоръка. Второ, когато компетентният национален орган не спазва препоръката, Комисията има правомощия да приема официално становище, като взема предвид препоръката на ЕБО, изискваща от компетентния орган да предприеме необходимите действия, за да се гарантира спазването на правото на Съюза. Трето, за да бъдат преодолени изключителни ситуации на системно бездействие от страна на съответния компетентен орган, ЕБО има правомощия, като последна мярка, да приема решения, насочени към отделни финансови институции. Освен това се припомня, че съгласно член 258 от ДФЕС, ако Комисията счита, че дадена държава членка не е изпълнила задължение, произтичащо от Договорите, Комисията има правомощия да сезира Съда на Европейския съюз по този въпрос.
(75)
Настоящият регламент не следва да засяга способността на компетентните органи да поддържат процедури на предварително одобрение по отношение на договорите, с които се уреждат инструменти на допълнителния капитал от първи ред и на капитала от втори ред. В тези случаи такива капиталови инструменти следва да бъдат включени към допълнителния капитал от първи ред или капитала от втори ред на институцията само след като са преминали успешно през процедурите на одобрение.
(76)
С оглед засилването на пазарната дисциплина и финансовата стабилност е необходимо да се въведат по-подробни изисквания за оповестяване на формата и естеството на регулаторния капитал и направените пруденциални корекции, за да се гарантира, че инвеститорите и вложителите са достатъчно добре информирани за платежоспособността на институциите.
(77)
Освен това е необходимо компетентните органи да разполагат най-малко с обобщена информация относно размера на репо споразуменията, на предоставените в заем ценни книжа и на всички форми на натрупване на активи. Тази информация следва да се докладва на компетентните органи. За целите на укрепването на пазарната дисциплина следва да се предвидят по-подробни изисквания за оповестяване на репо споразумения и на обезпечено финансиране.
(78)
Новите определения за капитала и регулаторните капиталови изисквания следва да бъдат въведени по начин, който отчита наличието на различия между държавите по отношение на обстоятелствата и отправните точки, както и че първоначалните разлики около новите стандарти ще намалеят през преходния период. С цел да се осигури необходимата приемственост в равнището на собствения капитал, инструментите, емитирани по линия на мерки за рекапитализиране съгласно правилата за държавна помощ и преди началната дата на прилагане на настоящия регламент, ще бъдат запазени в рамките на преходния период. Възможността да се разчита на държавна помощ следва да бъде намалено във възможно най-голяма степен в бъдеще. Доколкото държавната помощ е необходима в определени ситуации обаче, настоящият регламент следва да предвиди рамка за действие в такива ситуации. По-специално, в настоящия регламент следва да се определи как трябва да се третират инструментите на собствения капитал, емитирани по линия на мерки за рекапитализиране съгласно правилата за държавна помощ. Възможността институциите да се ползват от такова третиране следва да зависи от строги условия. Освен това, доколкото такова третиране допуска отклонения от новите критерии за качеството на инструментите на собствения капитал, тези отклонения следва да са ограничени във възможно най-голяма степен. При третирането на съществуващи капиталови инструменти, емитирани по линия на мерки за рекапитализиране съгласно правилата за държавна помощ, следва да се направи ясно разграничение между капиталовите инструменти, които отговарят на изискванията на настоящия регламент, и онези, които не отговарят. Ето защо в настоящия регламент следва да бъдат предвидени подходящи преходни разпоредби за втория случай.
(79)
Директива 2006/48/ЕО изисква от кредитните институции най-късно до 31 декември 2011 г. да разполагат със собствен капитал, който е поне равен на определените минимални суми. В контекста на продължаващите последствия от финансовата криза в банковия сектор и във връзка с удължаването на срока на преходните режими за капиталовите изисквания, приети от БКБН, е целесъобразно да се въведе отново долна граница за ограничен период от време, докато бъде натрупан достатъчно собствен капитал в съответствие с преходните режими за собствения капитал, предвидени в настоящия регламент, които ще бъдат поетапно въведени от началната дата на прилагането на настоящия регламент до 2019 г.
(80)
За групите, които извършват съществена банкова или инвестиционна дейност, както и застрахователна дейност, в Директива 2002/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2002 г. относно допълнителния надзор на кредитните институции, застрахователните предприятия и на инвестиционните посредници към един финансов конгломерат (13) са предвидени конкретни правила за решаване на проблема с такова двойно отчитане на капитала. Директива 2002/87/ЕО се основава на международно приети принципи за справяне с рисковете в отделните сектори. Настоящият регламент укрепва начина на прилагане на тези правила за финансовите конгломерати към банковите групи и групите инвестиционни посредници, като осигурява тяхното надеждно и последователно прилагане. Всякакви допълнително необходими промени ще бъдат разгледани в прегледа на Директива 2002/87/ЕО, който се очаква през 2015 г.
(81)
Финансовата криза разкри, че институциите силно подценяват кредитния риск от контрагента, свързан с извънборсовите деривати. Това наложи през септември 2009 г. Г-20 да настоява за това повече извънборсови деривати да бъдат подложени на клиринг чрез централен контрагент (ЦК). Освен това те поискаха за извънборсовите деривати, които не могат да бъдат подложени на клиринг централизирано, да се прилагат по-високи капиталови изисквания с цел да се отразят правилно по-високите рискове, свързани с тях.
(82)
Вследствие на призива на Г-20 като част от рамката Базел III БКБН съществено измени третирането на кредитния риск от контрагента. Очаква се рамката Базел III да доведе до значително повишаване на капиталовите изисквания по отношение на сделките на институциите, свързани с извънборсовите деривати и финансирането на ценни книжа, както и да създаде значителни стимули за използването на ЦК от страна на институциите. Очаква се рамката Базел III да осигури и други стимули за укрепване на управлението на риска при експозициите към кредитен риск от контрагента и да преразгледа действащото третиране на кредитния риск от контрагента при експозиции към ЦК.
(83)
Институциите следва да заделят допълнителен собствен капитал поради риска от корекция на кредитната оценка на извънборсовите деривати. Институциите следва да прилагат и по-висока корелация със стойността на активите при изчисляването на капиталовите изисквания за кредитен риск от контрагента при експозиции към някои финансови институции поради операции с извънборсови деривати и финансиране на ценни книжа. От институциите следва също така да се изисква значително да подобрят оценяването и управлението на кредитния риск от контрагента чрез по-добро решаване на проблемите с утежняващия риск, на контрагентите, използващи изключително много ливъриджа, и на обезпеченията, като това бъде придружено от съответните подобрения в областите на бектестването и стрес тестването.
(84)
Експозициите по търговско финансиране към ЦК обикновено се ползват от предоставените от ЦК многостранно нетиране и механизъм за поделяне на загубата. Следователно те включват много нисък кредитен риск от контрагента и следва да подлежат на изискване за много нисък собствен капитал. В същото време това изискване следва да бъде положително с цел да се гарантира, че институциите проследяват и наблюдават експозициите си към ЦК като част от доброто управление на риска, както и да се отрази фактът, че дори експозициите по търговско финансиране към ЦК не са защитени от риск.
(85)
Гаранционен фонд на ЦК е механизъм, който позволява поделяне (общо поемане) на загубата между клиринговите членове на ЦК. Той се използва, когато загубите, претърпени от ЦК в резултат на неизпълнение от страна на клирингов член, са по-големи от маржовете и вноските в гаранционния фонд, предоставени от този клирингов член, както и от всякакви други средства на защита, които ЦК може да използва, преди да прибегне до вноските на останалите клирингови членове. С оглед на това, рискът от загуба при експозиции поради вноски в гаранционния фонд е по-висок от този при експозициите по търговско финансиране. Следователно този вид експозиции следва да подлежи на по-високо капиталово изискване.
(86)
„Хипотетичният капитал“ на ЦК следва да бъде променлива, необходима за определяне на капиталовото изискване за експозициите на клирингов член поради вноските му в гаранционния фонд на ЦК. Той не би следвало да се разбира по никакъв друг начин. По-специално, той не следва да се разбира като размера на капитала, който компетентният орган изисква ЦК да държи.
(87)
Прегледът на третирането на кредитния риск от контрагента и по-специално въвеждането на по-високи капиталови изисквания за двустранните деривати с цел отразяване на по-високия риск, който тези договори представляват за финансовата система, е неразделна част от усилията на Комисията за осигуряване на ефективни, сигурни и стабилни пазари на деривати. Ето защо настоящият регламент допълва Регламент (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 4 юли 2012 г. относно извънборсовите деривати, централните контрагенти и регистрите на транзакции (14).
(88)
Комисията следва да направи преглед на съответните изключения за големите експозиции до 31 декември 2015 г. До публикуването на резултатите от този преглед държавите членки следва да продължат да се ползват от възможността да вземат решения за освобождаването на определени големи експозиции от тези правила през достатъчно дълъг преходен период. Предвид подготвителната работи и преговорите по Директива 2009/111/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 г. за изменение на директиви 2006/48/ЕО, 2006/49/ЕО и 2007/64/ЕО по отношение на банки - филиали на централни институции, определени елементи на собствения капитал, големи експозиции, надзорна уредба и управление при кризи (15) и и като отчитат събитията в международен план и в Съюза в тази област, Комисията следва да направи преглед дали тези изключения следва да продължат да се прилагат по преценка или като общо правило, както и дали се предприемат мерки за преодоляване на рисковете от тези експозиции чрез други ефективни инструменти, предвидени в настоящия регламент.
(89)
С цел да се гарантира, че изключването на експозиции от страна на компетентните органи не застрашава последователното прилагане на единните правила, установени като постоянно действащи разпоредби чрез настоящия регламент, след изтичането на преходен период и при липса на резултати от посочения преглед компетентните органи следва да се консултират с ЕБО дали е подходящо да продължат да се ползват от възможността за изключване на определени експозиции.
(90)
Годините преди финансовата криза се характеризираха с прекомерно натрупване в институциите на експозиции спрямо собствения им капитал (ливъридж). По време на финансовата криза загубите и недостигът на финансиране принудиха тези дружества да намалят значително своя ливъридж за кратък период от време. Това усили натиска за понижаване цените на активите, причинявайки допълнителни загуби както за институциите, което на свой ред доведе до по-нататъшно намаляване на техния собствен капитал. Крайният резултат от тази негативна спирала бе ограничаването на кредитирането на реалната икономика и по-сериозна и по-дълга криза.
(91)
Рисково базираните изисквания за собствен капитал са от първостепенно значение за гарантиране на достатъчно собствен капитал за покриване на неочаквани загуби. Въпреки това кризата показа, че тези изисквания сами по себе си не са достатъчни за предотвратяване на поемането от институциите на прекомерни рискове поради прекомерен ливъридж.
(92)
През септември 2009 г. ръководителите на Г-20 поеха ангажимент за разработване на международно приети правила, които да възпират прекомерния ливъридж. За тази цел те подкрепиха въвеждането на отношение на ливъридж като допълнителна мярка към рамката Базел II.
(93)
През декември 2010 г. БКБН публикува насоки, в които се определя методологията за изчисляване на коефициента на ливъридж. Тези правила предвиждат период на наблюдение от 1 януари 2013 г. до 1 януари 2017 г., през който ще бъдат наблюдавани отношението на ливъридж, неговите компоненти и връзката му с основаното на риска изискване. Въз основа на резултатите от периода на наблюдение БКБН възнамерява да направи евентуални окончателни корекции на определението и калибрирането на отношението на ливъридж през първата половина на 2017 г. с оглед въвеждането на 1 януари 2018 г. на задължително изискване въз основа на подходящ преглед и калибриране. В насоките на БКБН също така се предвижда оповестяване на отношението на ливъридж и неговите компоненти, считано от 1 януари 2015 г.
(94)
Отношението на ливъридж е нов регулаторен и надзорен инструмент на Съюза. В съответствие с международните споразумения той следва да се въведе първо като допълнителен елемент, който може да се прилага спрямо отделни институции по преценка на надзорните органи. Задълженията на институциите за отчитане ще позволят подходящ преглед и калибриране с оглед придаването на задължителен характер на мярката през 2018 г.
(95)
При прегледа на въздействието на отношението на ливъридж върху различни бизнес модели, особено внимание следва да се обърне на тези от тях, за които се смята, че водят до нисък риск - като ипотечното кредитиране и специализираното кредитиране на регионални правителства или местни органи на власт или субекти от публичния сектор. Въз основа на получените данни и констатациите от надзорния преглед през периода на наблюдение ЕБО, в сътрудничество с компетентните органи, следва да разработи класификация на бизнес моделите и рисковете. Въз основа на подходящ анализ и като се вземат предвид историческите данни или стрес сценариите, следва да се направи оценка на необходимите равнища на отношението на ливъридж, при които се запазва устойчивостта на съответните бизнес модели, и на това дали равнищата на отношението на ливъридж следва да бъдат зададени като прагове или интервали. След периода на наблюдение и калибрирането на съответните равнища на отношението на ливъридж и въз основа на оценката ЕБО може да публикува подходящ статистически преглед, включително усреднени стойности и стандартни отклонения, на отношението на ливъридж. След приемането на отношението на ливъридж ЕБО следва да публикува подходящ статистически преглед, в това число усреднени стойности и стандартни отклонения, на отношението на ливъридж по отношение на установените категории институции.
(96)
Институциите следва да наблюдават равнището и изменението на отношението на ливъридж, както и риска, свързан с ливъриджа, като част от вътрешния анализ на адекватността на капитала (ВААК). Това наблюдение следва да бъде включено в процеса на надзорен преглед. По-специално, след влизането в сила на изискванията за отношението на ливъридж компетентните органи следва да наблюдават ситуацията по отношение на бизнес модела и съответния рисков профил, за да се осигури актуална и адекватна класификация на институциите.
(97)
Добрите управленски структури, прозрачността и оповестяването на информация са от съществено значение за прилагането на разумни политики на възнаграждение. С цел да се гарантира адекватна пазарна прозрачност по отношение на техните структури на възнаграждение и на свързания с това риск, институциите следва да оповестяват подробна информация относно своите политики и практики за възнагражденията и от съображения за поверителност - общата сума на възнагражденията за членовете на персонала, чиито професионални дейности имат съществено въздействие върху рисковия профил на институцията. Тази информация следва да бъде достъпна за всички заинтересовани страни. Тези специални изисквания не следва да засягат по-общите изисквания за оповестяване относно политиките на възнаграждение, приложими в хоризонтален план за отделните сектори. Освен това държавите членки следва да имат право да изискват от институциите да предоставят по-подробна информация относно възнагражденията.
(98)
Признаването на агенция за кредитен рейтинг като агенция за външна кредитна оценка (АВКО) не следва да увеличава затвореният характер на пазара, който вече се доминира от три основни предприятия. ЕБО и централните банки в ЕСЦБ без да улесняват процедурата или да я правят по-малко строга, следва да предвиждат признаването на повече агенции за кредитен рейтинг като АВКО като начин за отваряне на пазара към други предприятия.
(99)
Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 г. за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (16) и Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 г. относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (17) следва да се прилагат в пълна степен при обработването на лични данни за целите на настоящия регламент.
(100)
Институциите следва да притежават диверсифициран буфер от ликвидни активи, които да могат да използват за покриване на нуждите си от ликвидност в краткосрочни ликвидни кризисни ситуации. Тъй като не е възможно предварително да се знае със сигурност конкретно кои активи във всеки клас активи може да са изложени впоследствие на сътресения, уместно е да се насърчава диверсифициран и висококачествен ликвиден буфер, състоящ се от различни категории активи. Концентрирането на активи и прекомерното разчитане на пазарната ликвидност създават системен риск за финансовия сектор и следва да се избягват. Ето защо по време на първоначалния период на наблюдение следва да се вземе предвид широк набор от качествени активи, които ще се използват за формулирането на определение за изискване за ликвидно покритие. Когато се изготвя единно определение на ликвидни активи, се очаква поне държавните облигации и покритите облигации, търгувани на прозрачни пазари, намиращи се в непрекъснато обращение, да се разглеждат като активи с изключително висока ликвидност и кредитно качество. Би било уместно активите, посочени в член 416, параграф 1, букви а)-в), да бъдат включени в буфера без ограничения. При използването на ликвидния запас, институциите следва да въведат план за възстановяването му, а компетентните органи следва да гарантират адекватността на плана и неговото изпълнение.
(101)
Запасите от ликвидни активи следва да бъдат на разположение по всяко време, за да компенсират изходящите ликвидни потоци. Потребностите от ликвидност при краткосрочни ликвидни кризисни ситуации следва да се определят по стандартизиран начин, за да се осигури единен стандарт за стабилността и равнопоставеност. Следва да се гарантира, че такова стандартизирано определяне няма да доведе до непредвидени последици за финансовите пазари, кредитирането и икономическия растеж, като се вземат предвид различните бизнес и инвестиционни модели и практики на финансиране на институциите в Съюза. За тази цел по отношение на изискването за ликвидно покритие следва да се предвиди период на наблюдение. Въз основа на наблюденията и доклади на ЕБО Комисията следва да бъде оправомощена да приема делегиран акт за своевременно въвеждане на подробно и хармонизирано изискване за ликвидно покритие в рамките на Съюза. С цел да се осигури хармонизация в световен мащаб по отношение на правилата за ликвидност, всеки делегиран акт за въвеждане на изискване за ликвидно покритие следва да бъде съобразен с изискването за отношението на ликвидно покритие, установено в окончателната международна рамка на БКБН относно измерването, стандартите и наблюдението на ликвидния риск, като се отчитат съюзните и националните особености.
(102)
За целта по време на периода на наблюдение ЕБО следва да направи преглед и оцени, наред с другото, целесъобразността на прага от 60 % за ликвидните активи от първо ниво, на тавана на входящите потоци, възлизащ на 75 % от изходящите потоци, и на поетапното въвеждане от 1 януари 2015 г. на изискване за ликвидно покритие от 60 %, което постепенно да достигне 100 %. Когато оценява единните определения за запас от ликвидни активи и докладва за тях, ЕБО следва да вземе предвид определението за висококачествени ликвидни активи на БКБН като основа за анализа си, като отчита съюзните и националните особености. ЕБО следва да определи валутите, за които нуждите от ликвидни активи на установените в Съюза институции надвишават наличието на такива ликвидни активи в тази валута, както и да прави ежегоден преглед доколко следва да се прилагат дерогации, включително предвидените в настоящия регламент. Освен това ЕБО следва да прави ежегодна оценка дали във връзка с такава дерогация, както и с вече установените в настоящия регламент дерогации, следва да бъдат предвидени допълнителни условия за прилагането им от установените в Съюза институции или съществуващите условия следва да бъдат преразгледани. ЕБО следва да представи резултатите от своя анализ в годишен доклад до Комисията.
(103)
За да се повиши ефективността и намали административната тежест, ЕБО следва да създаде съгласувана отчетна рамка въз основа на хармонизиран набор от стандарти за ликвидни изисквания, която да се прилага в целия Съюз. За целта ЕБО следва да разработи единни формати за отчетност и информационнотехнологични решения, които са съобразени с разпоредбите на настоящия регламент и на Директива 2013/36/ЕС До датата на прилагане на пълните ликвидни изисквания институциите следва да продължат да изпълняват националните си изисквания за отчетност.
(104)
ЕБО, в сътрудничество с ЕССР, следва да издаде насоки за принципите на използване на запасите от ликвидни активи в ситуации на стрес.
(105)
Не следва да се приема за даденост, че институциите ще получат ликвидна подкрепа от други институции, принадлежащи към същата група, когато се затрудняват да изпълнят своите задължения за плащане. Въпреки това, при спазване на строги условия и със съгласието на всеки един от участващите компетентни органи, последните следва да могат да освободят от прилагането на изискването за ликвидност отделни институции, като приложат към тях изискване на консолидирана основа, за да им дадат възможност да управляват централизирано своята ликвидност на равнище група или подгрупа.
(106)
Също така, когато не се предоставя освобождаване, ликвидните потоци между две институции, които принадлежат към една и съща група и са обект на консолидиран надзор, следва, когато изискването за ликвидност придобие обвързващ характер, да получават преференциални проценти за входящите и изходящите потоци само в случаите, когато са въведени всички необходими предпазни мерки. Едно такова специално преференциално третиране следва да бъде конкретизирано и свързано с изпълнението на редица строги и обективни условия. Специалното третиране, приложимо за вътрешногруповите потоци, следва да се определя чрез методология, която използва обективни критерии и параметри, за да се установят конкретни нива на входящите и изходящите потоци между институцията и нейния контрагент. Въз основа на наблюденията и доклада на ЕБО Комисията следва, когато е целесъобразно и като част от делегиран акт, който тя приема съгласно настоящия регламент за определяне на изискването за ликвидно покритие, да бъде оправомощена да приема делегирани актове за определяне на тези специални вътрешногрупови третирания, методологията с обективните критерии, с които те са свързани, както и условията за съвместно оценяване на тези критерии.
(107)
Облигациите, емитирани от Националната агенция по управление на активите (NAMA) в Ирландия, са от особено значение за възстановяването на банковия сектор в Ирландия и тяхното емитиране е получило предварителното съгласие на държавите членки и е било одобрено от Комисията като държавна помощ, представляваща мярка за подпомагане, въведена с цел балансите на някои кредитни институции да се изчистят от обезценени активи. Емитирането на тези облигации е преходна мярка, подкрепена от Комисията и ЕЦБ, и представлява неразделна част от преструктурирането на банковата система в Ирландия. Тези облигации са гарантирани от ирландското правителство и могат да служат като допустимо обезпечение пред паричните органи. Комисията следва да уреди въпроса за конкретните механизми относно завареното положение на прехвърляемите активи, емитирани или гарантирани от дружества след получаването на одобрение от Съюза за държавна помощ като част от делегирания акт, който тя приема съгласно настоящия регламент за определяне на изискването за ликвидно покритие. В този смисъл Комисията следва да отчете факта, че на институциите, изчисляващи изискванията за ликвидно покритие съгласно настоящия регламент, следва да бъде разрешено да приемат първостепенните облигации на NAMA като активи с извънредно висока ликвидност и кредитно качество до месец декември 2019 г.
(108)
По същия начин облигациите, емитирани от испанското дружество за управление на активи, са от особено значение за възстановяването на банковия сектор в Испания и са преходна мярка, подкрепена от Комисията и от ЕЦБ като неразделна част от преструктурирането на испанската банкова система. Тъй като емитирането им е предвидено в Меморандума за разбирателство относно стриктните изисквания за политиката във финансовия сектор, подписан от Комисията и испанските власти на 23 юли 2012 г., а прехвърлянето на активи изисква одобрение от Комисията като мярка за държавна помощ, въведена с цел балансите на определени кредитни институции да се изчистят от обезценени активи, и доколкото те се ползват с гаранция на испанското правителство и могат да служат като допустимо обезпечение пред паричните органи,.Комисията следва да уреди въпроса за конкретните механизми относно завареното положение на прехвърляемите активи, емитирани или гарантирани от дружества след получаването на одобрение от Съюза за държавна помощ като част от делегирания акт, който тя приема съгласно настоящия регламент за определяне на изискването за ликвидно покритие. В този смисъл Комисията следва да отчете факта, че на институциите, изчисляващи изискванията за ликвидно покритие съгласно настоящия регламент, следва да бъде разрешено да приемат първостепенните облигации на испанското дружество за управление на активи като активи с извънредно висока ликвидност и кредитно качество поне до месец декември 2023 г.
(109)
Въз основа на докладите, които се изискват да бъдат представени от ЕБО, и при изготвяне на предложението за делегиран акт относно ликвидните изисквания Комисията следва също така да разгледа въпроса дали първостепенните облигации на юридически лица, подобни на NAMA в Ирландия или на испанското дружество за управление на активи, създадени със същата цел и от особено значение за възстановяването на банковия сектор в която и да е друга държава членка, следва да бъдат третирани по същия начин, доколкото се ползват с гаранция на централното правителство на съответната държава членка и могат да служат като допустимо обезпечение пред паричните органи.
(110)
При разработване на проектите за регулаторни технически стандарти за определяне на методи за измерване на допълнителния изходящ поток ЕБО следва да възприема стандартизиран подход, основаващ се на исторически преглед, като метод за такова измерване.
(111)
До въвеждането на отношението на нетно стабилно финансиране като обвързващ минимален стандарт, институциите следва да спазват общо задължение за финансиране. Общото задължение за финансиране не следва да бъде изискване за отношение. Ако до въвеждането на отношението на нетно стабилно финансиране с национална разпоредба бъде въведено отношение на нетно стабилно финансиране като минимален стандарт, институциите следва да спазват този минимален стандарт.
(112)
С изключение на краткосрочните потребности от ликвидност, институциите следва също така да възприемат структури за финансиране, които са стабилни в дългосрочен план. През декември 2010 г. БКБН постигна съгласие, че отношението на нетно стабилно финансиране ще бъде превърнато в минимален стандарт до 1 януари 2018 г. и че БКБН ще въведе строги процедури за отчетност с оглед наблюдение на коефициента през преходния период, както и че ще продължи да извършва преглед на въздействието на тези стандарти върху финансовите пазари, кредитирането и икономическия растеж, като реагира на неочакваните последици, ако е необходимо. БКБН постигна съгласие, че отношението на нетно стабилно финансиране ще подлежи на период на наблюдение и ще включва клауза за преглед. В този контекст ЕБО следва, въз основа на изискваното в настоящия регламент отчитане, да анализира начина за разработване на изискване за стабилно финансиране. Въз основа на този анализ Комисията следва да докладва на Европейския парламент и на Съвета, както и да представи всякакви подходящи предложения за въвеждането на такова изискване до 2018 г.
(113)
Слабостите в корпоративното управление в редица допринесоха за прекомерното и непредпазливо поемане на риск в банковия сектор, което доведе до несъстоятелност на отделни институции и системни проблеми.
(114)
С цел да се улесни наблюдението върху практиките на корпоративно управление на институциите и да се подобри пазарната дисциплина, институциите следва да оповестяват публично организацията на корпоративното си управление. Техните управителни органи следва да одобрят и публично да оповестят изявление, с което пред обществеността да се гарантира, че тази организация е подходяща и ефикасна.
(115)
За да може да се вземе предвид разнообразието от бизнес модели на институциите в рамките на вътрешния пазар, следва внимателно да бъдат разгледани някои дългосрочни структурни изисквания, като отношението на нетно стабилно финансиране и отношението на ливъридж, с цел насърчаване на разнообразие от стабилни банкови структури, които служат и следва да продължат да служат на икономиката на Съюза.
(116)
За да може да има непрекъснато предоставяне на финансови услуги на домакинствата и предприятията, е необходима стабилна структура за финансиране. Потоците дългосрочно финансиране в основани на банки финансови системи в много държави членки могат като цяло да се различават по своите характеристики от тези на други международни пазари. Освен това в държавите членки може да са се развили специфични структури за финансиране с цел осигуряване на стабилно финансиране за дългосрочни инвестиции, включително децентрализирани банкови структури за насочване на ликвидни средства или обезпечени с ипотека ценни книжа, които се търгуват на високо ликвидни пазари или представляват желана инвестиция за дългосрочните инвеститори. Тези структурни фактори следва да бъдат разгледани внимателно. За тази цел е от съществено значение след окончателното утвърждаване на международните стандарти ЕБО и ЕССР въз основа на докладите, предвидени в настоящия регламент, да изготвят оценка за това как следва да се разработи изискване за стабилно финансиране, като се отчита изцяло многообразието от структури за финансиране на банковия пазар на Съюза.
(117)
С цел по време на преходния период да се осигури постепенно сближаване между равнището на собствен капитал и пруденциалните корекции, прилагани към определението за собствен капитал в рамките на Съюза и към определението за собствен капитал в настоящия регламент, въвеждането на капиталовите изисквания съгласно настоящия регламент следва да се извършва постепенно. От изключително значение е да се осигури съответствието на този процес на поетапно въвеждане с неотдавнашните подобрения, направени от държавите членки по отношение на равнищата на собствен капитал и определението им. За тази цел по време на преходния период компетентните органи следва да определят, в рамките на определена долна и горна граница, колко бързо да въведат необходимото равнище на собствен капитал и пруденциалните корекции, установени в настоящия регламент.
(118)
С цел да се улесни плавният преход от различни пруденциални корекции, прилагани понастоящем в държавите членки, към набора от пруденциални корекции, установени в настоящия регламент, компетентните органи следва да имат правото по време на преходния период да продължат да изискват от институциите, до известна степен, да правят пруденциални корекции спрямо собствения капитал, представляващи дерогация от настоящия регламент.
(119)
За да се гарантира, че институциите разполагат с достатъчно време, за да се съобразят с новите изисквания за равнището и определението за собствения капитал, някои капиталови инструменти, които не отговарят на определението за собствен капитал в настоящия регламент, следва да отпаднат постепенно между 1 януари 2013 г. и 31 декември 2021 г. Освен това, някои инструменти, предоставени от държавата следва да бъдат изцяло признати в собствения капитал за ограничен период. В допълнение, премийните резерви, свързани с елементи, определени като собствен капитал съгласно националните мерки за транспониране на Директива 2006/48/ЕО, при определени обстоятелства следва да се определят като базов собствен капитал от първи ред.
(120)
За да се осигури постепенното установяване на единни правила за оповестяване от институциите, така че на пазарните участници да се предостави вярна и задълбочена информация относно рисковия профил на отделните институции, изискванията за оповестяване също следва да се въвеждат постепенно.
(121)
За да се отчете развитието на пазара и опитът при прилагането на настоящия регламент, Комисията следва да бъде задължена да представя доклади на Европейския парламент и на Съвета, заедно със законодателни предложения, по целесъобразност, относно възможното въздействие на капиталовите изисквания върху икономическия цикъл, минималните капиталови изисквания за експозициите под формата на покрити облигации, големите експозиции, ликвидните изисквания, ливъриджа, експозициите към прехвърлен кредитен риск, кредитен риск от контрагента и метода на първоначалната експозиция, експозициите на дребно, относно определението за приемлив капитал и степента на прилагане на настоящия регламент.
(122)
Основната цел на правната рамка за кредитните институции следва да бъде гарантиране на предоставянето на жизненоважни услуги за реалната икономика, като в същото време се ограничава опасността от възникване на т.нар. „морален риск“. Структурното разделяне на търговски и инвестиционни банкови дейности в рамките на дадена банкова група може да бъде един от ключовите инструменти в подкрепа на тази цел. Ето защо никоя разпоредба в настоящата правна рамка не следва да бъде пречка за въвеждането на мерки с цел осъществяване на едно такова разделяне. Към Комисията следва да се отправи искане да анализира въпроса за структурното разделяне в рамките на Съюза и да представи доклад на Европейския парламент и на Съвета, заедно със законодателни предложения, по целесъобразност.
(123)
Също така с цел закрила на вложителите и запазване на финансовата стабилност държавите членки следва да могат да приемат структурни мерки, с които от лицензираните в тази държава членка кредитни институции се изисква да намалят експозициите си към различни юридически лица в зависимост от дейностите си, без значение къде се извършват тези дейности. Същевременно, тъй като такива мерки биха могли да окажат отрицателно въздействие като фрагментират вътрешния пазар, те следва да бъдат приемани само при спазване на строги условия до влизането в сила на бъдещ правен акт, който изрично хармонизира такива мерки.
(124)
С цел уточняване на изискванията, предвидени в настоящия регламент, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема актове в съответствие с член 290 ДФЕС по отношение на технически корекции на настоящия регламент за изясняване на определенията с оглед осигуряване на еднаквото му прилагане или за да бъде взето предвид развитието на финансовите пазари; за уеднаквяване на терминологията и рамковите определения в съответствие с последващи актове в тази област; за адаптиране на разпоредбите на настоящия регламент относно собствения капитал с оглед отчитане на промените в счетоводните стандарти или правото на Съюза или с оглед на сближаването на надзорните практики; за разширяване на списъка на класовете експозиции за целите на стандартизирания или вътрешнорейтинговия подход с оглед да бъде взето предвид развитието на финансовите пазари; за адаптиране на някои стойности от значение за тези класове експозиции с оглед отчитане на последиците от инфлацията; за коригиране на списъка и класификацията на задбалансовите позиции; както и за да се адаптират отделни разпоредби и технически критерии за третирането на кредитния риск от контрагента, за стандартизирания и вътрешнорейтинговия подход, редуцирането на кредитния риск, секюритизацията, операционния риск, пазарния риск, ликвидността, ливъриджа и оповестяването, така че да бъдат взети предвид промените на финансовите пазари или в счетоводните стандарти или в правото на Съюза, или с оглед на сближаването на надзорните практики и оценяването на риска, и да бъдат отчетени резултатите от прегледа на различни въпроси, свързани с обхвата на Директива 2004/39/ЕО.
(125)
На Комисията следва да бъде делегирано и правомощието да приема актове в съответствие с член 290 ДФЕС за предписване на временно намаляване на посоченото в настоящия регламент равнище на собствения капитал или рискови тегла с оглед отчитането на конкретни обстоятелства; разясняване на освобождаването на някои експозиции от разпоредбите на настоящия регламент относно големите експозиции; уточняването на размерите, свързани с изчисляването на капиталовите изисквания за търговския портфейл, за да се отчете развитието в икономическата и паричната област; адаптирането на категориите инвестиционни посредници, които могат да се ползват от някои дерогации във връзка с изискваните равнища на собствен капитал, с цел да бъдат взети предвид промените на финансовите пазари; разясняване на изискването към инвестиционните посредници да притежават собствен капитал, равен на една четвърт от режийните разходи за предходната година, за да се осигури еднаквото прилагане на настоящия регламент; определянето на елементите на собствения капитал, от които се приспадат позициите на институцията в инструменти на съответни дружества; въвеждането на допълнителни преходни разпоредби относно третирането на актюерските печалби и загуби при остойностяването на пасивите на институциите, свързани с пенсионни планове с дефинирани доходи;. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и на Съвета.
(126)
В съответствие с Декларация № 39 относно член 290 ДФЕС Комисията при изработването на проекти за делегирани актове в областта на финансовите услуги следва да продължи да се консултира с определените от държавите членки експерти, в съответствие с нейната установена практика.
(127)
Техническите стандарти в областта на финансовите услуги следва да осигурят хармонизиране, еднакви условия и достатъчна защита на вложителите, инвеститорите и потребителите в целия Съюз. Би било ефикасно и целесъобразно разработването на проекти за регулаторни стандарти и на технически стандарти за изпълнение, които не са свързани с политически решения, да се възложи на ЕБО като орган с високоспециализиран експертен опит, който да ги представя на Комисията. При изготвянето на регулаторни технически стандарти ЕБО следва да гарантира прилагането на ефективни административни процедури и процедури за отчетност. Форматите за отчетност следва да са пропорционални на естеството, мащаба и сложността на дейността на институциите.
(128)
Комисията следва да приема разработените от ЕБО проекти за регулаторни технически стандарти по отношение на взаимоспомагателните или кооперативните дружества, спестовни те институции или други подобни институции, някои инструменти на собствения капитал, пруденциалните корекции, приспаданията от собствения капитал, инструментите на допълнителния собствен капитал, малцинствените участия, спомагателните банкови услуги, третирането на корекцията за кредитен риск, вероятността от неизпълнение, загубата при неизпълнение, подходите за рисково претегляне на активите, сближаването на надзорните практики, ликвидността и преходните режими за собствения капитал посредством делегирани актове в съответствие с член 290 ДФЕС и членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. Комисията и ЕБО следва да гарантират, че тези стандарти и изисквания могат да бъдат прилагани от всички съответни институции по начин, който е пропорционален на естеството, мащаба и сложността на тези институции и техните дейности.
(129)
Прилагането на част от делегираните актове, предвидени в настоящия регламент, като например относно изискването за ликвидно покритие, може да окаже съществено въздействие върху институциите, върху които се извършва надзор, както и върху реалната икономика. Комисията следва да гарантира, че още преди публикуването на делегираните актове Европейският парламент и Съветът ще бъдат винаги добре информирани относно актуалните събития на международно равнище, както и относно текущото разбиране в рамките на Комисията.
(130)
На Комисията следва също така да се предостави правомощието да приема технически стандарти за изпълнение,разработени от ЕБО във връзка с консолидирането, съвместните решения, отчитането, оповестяването, експозициите, обезпечени с ипотеки, оценката на риска, подходите към рисковото претегляне на активите, рисковите тегла и спецификацията на някои експозиции, третирането на опциите и вариантите, позициите в капиталови инструменти и валута, използването на вътрешни модели, ливъриджа и задбалансовите позиции, чрез актове за изпълнение съгласно член 291 ДФЕС и в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
(131)
С оглед на подробния характер и броя на регулаторни технически стандарти, които трябва да бъдат приети в съответствие с настоящия регламент, когато Комисията приема регулаторен технически стандарт, който съответства на проекта за регулаторен технически стандарт, представен от ЕБО, периодът, през който Европейският парламент и Съветът могат да възрази срещу регулаторен технически стандарт, следва да бъде удължен с един месец, когато е целесъобразно. Освен това Комисията следва да се стреми да приема регулаторните технически стандарти своевременно, така че Европейският парламент и Съветът да могат да направят пълна проверка, като се отчитат обемът и сложността на регулаторните технически стандарти и правилата в процедурните правилници, работната програма и съставът Европейския парламент и на Съвета.
(132)
За да се осигури висока степен на прозрачност, ЕБО следва да започне консултации относно проектите за технически стандарти, посочени в настоящия регламент. ЕБО и Комисията следва да започнат възможно най-скоро подготовката на своите доклади относно ликвидните изисквания и ливъриджа, както се предвижда в настоящия регламент.
(133)
За да се гарантират еднакви условия за прилагането на настоящия регламент на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия. Тези правомощия следва да бъдат упражнявани в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 г. за установяване на общите правила и принципи относно реда и условията за контрол от страна на държавите членки върху упражняването на изпълнителните правомощия от страна на Комисията (18).
(134)
В съответствие с член 345 ДФЕС, който предвижда, че договорите по никакъв начин не засягат разпоредбите в държавите членки, отнасящи се до режима на собственост върху имущество, настоящият регламент нито благоприятства, нито дискриминира видовете собственост, които попадат в неговото приложно поле.
(135)
Бе проведена консултация с Европейския надзорен орган по защита на данните в съответствие с член 28, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 45/2001, като той прие становище (19),
(136)
Регламент (ЕС) № 648/2012 следва да бъде съответно изменен,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ПЪРВА ЧАСТ
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
ДЯЛ I
ПРЕДМЕТ, ОБХВАТ И ОПРЕДЕЛЕНИЯ
Член 1
Обхват
С настоящия регламент се установяват единни правила относно общите пруденциални изисквания, които институциите, подлежащи на надзор съгласно Директива 2013/36/ЕС, трябва да спазват по отношение на следните елементи:
а)
капиталови изисквания по отношение на изцяло количествено измерими, еднотипни и стандартизирани елементи на кредитния, пазарния и операционния риск и сетълмент риска;
б)
изисквания за ограничаване на големите експозиции;
в)
след влизането в сила на посочения в член 460 делегиран акт - ликвидни изисквания по отношение на изцяло количествено измерими, еднотипни и стандартизирани елементи на ликвидния риск;
г)
изисквания за отчитане във връзка с букви а). б) ив), както и с ливъриджа;
д)
изисквания за публично оповестяване.
Настоящият регламент не урежда изискванията за публично оповестяване на информация от компетентните органи в областта на пруденциалното регулиране и надзор върху институциите, определени в Директива 2013/36/ЕС.
Член 2
Надзорни правомощия
За да се осигури спазването на разпоредбите на настоящия регламент, компетентните органи разполагат с правомощията и следват процедурите, определени в Директива 2013/36/ЕС.
Член 3
Прилагане на по-строги изисквания от институциите
Настоящият регламент не възпрепятства институциите да притежават собствен капитал и негови компоненти, надхвърлящи изискванията по настоящия регламент, или да прилагат мерки, по-строги от предвидените в него.
Член 4
Определения
1. За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
1)
„кредитна институция“ означава предприятие, чийто предмет на дейност е да извършва публично привличане на влогове или други възстановими средства и да предоставя кредити за своя сметка;
2)
„инвестиционен посредник“ означава лице по смисъла на в член 4, параграф 1, точка 1 от Директива 2004/39/ЕО, към които се прилагат изискванията на тази директива, с изключение на:
а)
кредитните институции;
б)
местните дружества;
в)
дружества, които не са лицензирани да предоставят допълнителни услуги, посочени в раздел Б, точка 1 на приложение I към Директива 2004/39/ЕО, а предоставят само една или няколко от инвестиционните услуги и дейности, изброени в раздел А, точки 1, 2, 4 и 5 на приложение I към посочената директива, и които нямат право да държат парични средства или ценни книжа на свои клиенти и по тази причина не могат в нито един момент да задлъжнеят към тези клиенти;
3)
„институция“ означава кредитна институция или инвестиционен посредник;
4)
„местно дружество“ означава дружество, което осъществява сделки за собствена сметка на пазарите на финансови фючърси, опции или други деривати и на паричните пазари единствено с цел хеджиране на позиции от пазарите на деривати, или което извършва сделки за сметка на други членове на тези пазари и което има гаранция от клирингови членове на същите пазари, като отговорността за осигуряване на изпълнението на сключените от него договори се поема от клирингови членове на тези пазари;
5)
„застрахователно предприятие“ означава предприятие, съгласно определението в член 13, точка 1 от Директива 2009/138/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2009 г. относно започването и упражняването на застрахователна и презастрахователна дейност (Платежоспособност II) (20);
6)
„презастрахователно предприятие“ означава презастрахователно предприятие съгласно определението в член 13, точка 4 от Директива 2009/138/ЕО;
7)
„предприятие за колективно инвестиране“ или „ПКИ“ означава ПКИПЦК по смисъла на член 1, параграф 2 от Директива 2009/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно предприятията за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПЦК) (21), включително, освен ако не е предвидено друго, лица от трети държави, извършващи сходни дейности, които подлежат на надзор съгласно правото на Съюза или това на трета държава, прилагаща надзорни и регулаторни изисквания, които са поне равностойни на прилаганите в Съюза, АИФ по смисъла на член 4, параграф 1, буква а) от Директива 2011/61/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2011 г. относно лицата, управляващи алтернативни инвестиционни фондове (22), или АИФ от трета държава по смисъла на член 4, параграф 1, буква аа) от същата директива;
8)
„субект от публичния сектор“ означава нетърговски административни органи, които отговарят пред централното правителство, регионалните правителства или местните органи на власт или пред органи, които имат същите отговорности, както регионалните правителства и местните органи на власт, или нетърговски предприятия, които са собственост на централното правителство, регионалните правителства или местните органи на власт, или са създадени и подкрепяни от тях, и които имат изрични гаранционни споразумения и могат да включват самоуправляващи се органи, установени по закон, които са под публичен надзор;
9)
„ръководен орган“ означава ръководен орган съгласно определението в член 3, параграф 1, точка 7 от Директива 2013/36/ЕС;
10)
„висше ръководство“ означава висше ръководство съгласно определението в член 3, параграф 1, точка 9 от Директива 2013/36/ЕС;
11)
„системен риск“ означава системен риск съгласно определението в член 3, параграф 1, точка 10 от Директива 2013/36/ЕС;
12)
„риск, свързан с модела“ означава риск, свързан с модела съгласно определението в член 3, параграф 1, точка 11 от Директива 2013/36/ЕС;
13)
„инициатор“ означава субект, който:
а)
самостоятелно или чрез свързани с него субекти пряко или косвено е участвал в първоначалното споразумение, по което са възникнали задълженията или потенциалните задължения на длъжника или на потенциалния длъжник, от които произтича експозицията, предмет на секюритизация;
б)
купува експозиции от трети лица за своя сметка, след което ги секюритизира;
14)
„спонсор“ означава институция, различна от институцията инициатор, която създава и управлява финансов план под формата на търговски книжа, обезпечени с доходите от базови активи, или друга схема за секюритизация, при която се купуват експозиции от трети лица;
15)
„предприятие майка“ означава:
а)
предприятие майка по смисъла на членове 1 и 2 от Директива 83/349/ЕИО;
б)
за целите на дял VII, глави 3 и 4, раздел II и дял VIII от Директива 2013/36/ЕС и на пета част от настоящия регламент, предприятие майка по смисъла на член 1, параграф 1 от Директива 83/349/ЕИО и всяко предприятие, което действително упражнява господстващо влияние върху друго предприятие;
16)
„дъщерно предприятие“ означава:
а)
дъщерно предприятие по смисъла на членове 1 и 2 от Директива 83/349/ЕИО;
б)
дъщерно предприятие по смисъла на член 1, параграф 1 от Директива 83/349/ЕИО, както и всяко предприятие, върху което предприятието майка действително упражнява господстващо влияние.
Дъщерните предприятия на дъщерните предприятия също се разглеждат като дъщерни предприятия на предприятието, което е тяхното крайно предприятие майка;
17)
„клон“ означава място на стопанска дейност, което представлява юридически зависима част от дадена институция и което извършва пряко всички или някои от сделките, присъщи за дейността на институциите;
18)
„предприятие за спомагателни услуги“ означава предприятие, чиято основна дейност е притежаване или управление на собственост, управление на услуги за обработка на данни или подобна дейност, която е спомагателна за основната дейност на една или повече институции;
19)
„дружество за управление на активи“ е дружество за управление на активи съгласно определението в член 2, точка 5 от Директива 2002/87/ЕО, както и ЛУАИФ съгласно определението в член 4, параграф 1, буква б) от Директива 2011/61/ЕС, включително, освен ако не е предвидено друго, субекти от трети държави, извършващи сходни дейности, за които се прилага правото на трета държава, която прилага надзорни и регулаторни изисквания, които са поне равностойни на прилаганите в Съюза;
20)
„финансов холдинг“ означава финансова институция, чиито дъщерни предприятия са изключително или предимно институции или финансови институции, като поне едно от тези дъщерни предприятия е институция, и която не е финансов холдинг със смесена дейност;
21)
„финансов холдинг със смесена дейност“ означава смесено финансово холдингово дружество съгласно определението в член 2, точка 15 от Директива 2002/87/ЕО;
22)
„холдинг със смесена дейност“ означава предприятие майка, различно от финансов холдинг, институция или финансов холдинг със смесена дейност, сред чиито дъщерни предприятия има поне една институция;
23)
„застрахователно предприятие от трета държава“ означава застрахователно предприятие от трета държава съгласно определението в член 13, точка 3 от Директива 2009/138/ЕО;
24)
„презастрахователно предприятие от трета държава“ означава презастрахователно предприятие от трета държава съгласно определението в член 13, точка 6 от Директива 2009/138/ЕО;
25)
„признати инвестиционни посредници от трета държава“ означава дружества, които отговарят на всички посочени по-долу условия:
а)
биха били обхванати от определението за инвестиционен посредник, ако бяха установени в рамките на Съюза;
б)
получили са лиценз в трета държава;
в)
за тях се прилагат и те спазват пруденциални норми, които според компетентните органи са поне толкова строги, колкото предвидените в настоящия регламент или в Директива 2013/36/ЕС
26)
„финансова институция“ означава предприятие, различно от институция, чиято основна дейност е да придобива дялови участия или да извършва една или повече от дейностите, изброени в точки 2-12 и точка 15 от приложение I към Директива 2013/36/ЕС, включително финансов холдинг, финансов холдинг със смесена дейност, платежна институция по смисъла на Директива 2007/64/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 ноември 2007 г. относно платежните услуги във вътрешния пазар (23) и дружество за управление на активи, но не и застрахователни холдинги и застрахователни холдинги със смесена дейност съгласно определението в член 212, параграф 1, буква ж) от Директива 2009/138/ЕО;
27)
„предприятие от финансовия сектор“ означава някое от следните:
а)
институция;
б)
финансова институция;
в)
предприятие за спомагателни услуги, включено в консолидираното финансово състояние на дадена институция;
г)
застрахователно предприятие;
д)
застрахователно предприятие от трета държава;
е)
презастрахователно предприятие;
ж)
презастрахователно предприятие от трета държава;
з)
застрахователен холдинг;
и)
холдинг със смесена дейност;
й)
застрахователен холдинг със смесена дейност съгласно определението в член 212, параграф 1, буква ж) от Директива 2009/138/ЕО;
к)
предприятие, изключено от обхвата на Директива 2009/138/ЕО в съответствие с член 4 от нея;
л)
предприятие от трета държава с основна дейност, сравнима с дейността на който и да е от субектите, посочени в букви а)-к);
28)
„институция майка в държава членка“ означава институция в държава членка, чието дъщерно предприятие е институция или финансова институция или която държи участие в такава институция или финансова институция, без да е дъщерно предприятие на друга институция, получила лиценз в същата държава членка, или на финансов холдинг или финансов холдинг със смесена дейност, учреден в същата държава членка;
29)
„институция майка от ЕС“ означава институция майка в държава членка, която не е дъщерно предприятие на друга институция, получила лиценз в държава членка, или на финансов холдинг или финансов холдинг със смесена дейност, учреден в държава членка;
30)
„финансов холдинг майка в държава членка“ означавa финансов холдинг, който не е дъщерно предприятие на институция, получила лиценз в същата държава членка, или на финансов холдинг или финансов холдинг със смесена дейност, учреден в същата държава членка;
31)
„финансов холдинг майка от ЕС“ означава финансов холдинг майка в държава членка, който не е дъщерно предприятие на институция, получила лиценз в държава членка или на друг финансов холдинг или финансов холдинг със смесена дейност, учреден в държава членка;
32)
„финансов холдинг майка със смесена дейност в държава членка“ означава финансов холдинг със смесена дейност, който не е дъщерно предприятие на институция, получила лиценз в същата държава членка, или на финансов холдинг или финансов холдинг със смесена дейност, учреден в същата държава членка;
33)
„финансов холдинг майка със смесена дейност от ЕС“ е финансов майка холдинг със смесена дейност в държава членка, който не е дъщерно предприятие на институция, получила лиценз в държава членка, или на друг финансов холдинг или финансов холдинг със смесена дейност, учреден в държава членка;
34)
„централен контрагент“ или„ЦК“ означава ЦК съгласно определението в член 2, точка 1 от Регламент (ЕС) № 648/2012;
35)
„участие“ означава дяловото участие по смисъла на член 17, първо изречение от Четвърта директива 78/660/ЕИО на Съвета от 25 юли 1978 г. относно годишните счетоводни отчети на някои видове дружества (24) или прякото или непряко притежание на 20 % или повече от правата на глас или от капитала на предприятие;
36)
„квалифицирано дялово участие“ означава пряко или непряко дялово участие в предприятие, което представлява 10 % или повече от капитала или от правата на глас или което осигурява възможност за упражняване на значително влияние върху управлението на това предприятие;
37)
„контрол“ означава връзката между предприятие майка и дъщерно предприятие по смисъла на член 1 от Директива 83/349/ЕИО, или счетоводните стандарти, които институцията е задължена да спазва съгласно Регламент (ЕО) № 1606/2002, или подобна връзка между физическо или юридическо лице и предприятие;
38)
„тесни връзки“ означава положение, при което две или повече физически или юридически лица са свързани по един от следните начини:
а)
участие под формата на притежание, пряко или чрез контрол, на 20 % или повече от правата на глас или капитала на предприятие;
б)
контрол;
в)
постоянна връзка на едно или всички тях с едно и също трето лице чрез отношение на контрол;
39)
„група от свързани клиенти“ означава всяко едно от следното:
а)
две или повече физически или юридически лица, които, освен ако не е доказано обратното, носят общ риск, защото едно от тях (пряко или непряко) контролира другото или другите;
б)
две или повече физически или юридически лица, между които няма контрол, както е описано в буква а), но които трябва да се разглеждат като носещи общ риск, тъй като са взаимосвързани до степен, в която ако едно от тях има финансови проблеми, по-специално затруднения при финансиране или погасяване на задълженията си, другото или всички останали вероятно също така ще имат затруднения при финансиране или погасяване на задълженията си;
Независимо от букви а) и б), когато централното правителство упражнява пряк контрол върху повече от едно физическо или юридическо лице или е пряко свързано с тях, съвкупността от централното правителство и всички физически или юридически лица, пряко или непряко контролирани съгласно буква а) или свързани съгласно буква б), може да се счита за несъставляваща група от свързани клиенти. Вместо това съществуването на група от свързани клиенти, състояща се от централното правителство и други физически или юридически лица, може да се прецени за всяко отделно лице, пряко контролирано съгласно буква а) или пряко свързано съгласно буква б), както и спрямо всички физически и юридически лица, контролирани от това лице съгласно буква а) или свързани с това лице съгласно буква б), включително централното правителство. Същото важи и при регионалните правителства или местните органи на власт, за които се прилага член 115, параграф 2;
40)
„компетентен орган“ означава официално признат от националното право публичен орган или структура, която е оправомощени по националното право да упражнява надзор върху кредитните институциите като част от действащата надзорна система в съответната държава членка;
41)
„консолидиращ надзорник“ означава компетентен орган, който отговаря за надзора на консолидирана основа върху институции майки от ЕС и върху институции, контролирани от финансови холдинги майки от ЕС или от финансови холдинги майки със смесена дейност от ЕС;
42)
„лиценз“ означава издаден от органите документ, независимо под каква форма, с който се предоставя правото за извършване на дейността;
43)
„държава членка по произход“ означава държавата членка, в която на дадена институция е издаден лиценз;
44)
„приемаща държава членка“ означава държавата членка, в която дадена институция има клон или предоставя услуги;
45)
„централни банки от ЕСЦБ“ означава националните централни банки, които са членове на Европейската система на централните банки (ЕСЦБ), и Европейската централна банка (ЕЦБ);
46)
„централни банки“ означава централните банки от ЕСЦБ и централните банки на трети държави;
47)
„консолидационно състояние“ означава състояние, което се дължи на прилагането на изискванията на настоящия регламент в съответствие с разпоредбите на първа част, дял II, глава 2 към определена институция, така както ако тази институция съставляваше, заедно с един или повече други субекти, една-единствена институция;
48)
„на консолидирана основа“ означава въз основа на консолидационното състояние;
49)
„на подконсолидирана основа“ означава въз основа на консолидационното състояние на институцията майка, финансовия холдинг или смесения финансов холдинг, като се изключи определена подгрупа лица, или въз основа на консолидационното състояние на институция майка, финансов холдинг или финансов холдинг със смесена дейност, който/която не е крайната институция майка, крайният финансов холдинг или крайният финансов холдинг със смесена дейност.
50)
„финансов инструмент“ означава всяко едно от следното:
а)
договор, който поражда финансов актив за едната страна и финансов пасив или капиталов инструмент за другата страна;
б)
инструмент, посочен в раздел В от приложение I към Директива 2004/39/ЕО;
в)
дериватен финансов инструмент;
г)
първичен финансов инструмент;
д)
паричен инструмент.
Инструментите, посочени в букви а), б) и в) са финансови инструменти само ако тяхната стойност произтича от цената на базисен финансов инструмент или друга базисна позиция, процент, курс или индекс;
51)
„начален капитал“ означава размерът и вида собствен капитал, посочен в член 12 от Директива 2013/36/ЕСза кредитните институции и в дял IV от посочената директива за инвестиционните посредници;
52)
„операционен риск“ означава рискът от загуба, произтичащ от неадекватни или недобре функциониращи вътрешни процеси, лица и системи, или поради външни събития, като включва в себе си правния риск;
53)
„риск от разсейване“ е рискът от намаляване на размера на дадено вземане чрез признаване на парични или непарични задължения към длъжника;
54)
„вероятност от неизпълнение“ означава вероятността в рамките на период от една година даден контрагент да изпадне в неизпълнение;
55)
„загуба при неизпълнение“ или „LGD“ означава съотношението на загубата по експозиция, дължаща се на неизпълнение от страна на контрагент, към размера на експозицията в момента на неизпълнение;
56)
„конверсионен коефициент“ означава съотношението на текущо неусвоения размер на поет ангажимент, който би могъл да бъде усвоен и поради това да се окаже при изпадане в неизпълнение, към целия текущо неусвоен размер на ангажимента, като размерът на поетия ангажимент се определя съгласно препоръчания лимит, освен ако е наличен по-висок абсолютен лимит;
57)
„редуциране на кредитния риск“ означава техника, използвана от дадена институция за намаляване на кредитния риск на една или няколко експозиции, които институцията продължава да държи;
58)
„обезпечена кредитна защита“ означава техника за редуциране на кредитния риск, при която намалението на кредитния риск по експозицията на дадена институция произтича от правото на тази институция - в случай на неизпълнение от контрагента или при настъпване на други, изрично посочени кредитни събития, отнасящи се до контрагента - да реализира, да бъде извършено прехвърляне в нейна полза, да придобие или да задържи определени активи или суми, или да намали експозицията към,или да я замени с размера на разликата между размера на експозицията и размера на претенцията към институцията;
59)
„кредитна защита с гаранции“ означава техника за редуциране на кредитния риск, при която намаляването на кредитния риск по експозицията на дадена институция произтича от задължението на трето лице да изплати определена сума при неизпълнение от страна на длъжника или при настъпване на други, изрично посочени кредитни събития;
60)
„подобен на паричен инструмент“ означава депозитен сертификат, облигация, включително с покритие, или друг неподчинен инструмент, емитиран от институция, за които тя вече е получила цялото плащане и които тя ще възстанови безусловно по номинална стойност;
61)
„секюритизация“ означава сделка или схема от сделки, при която кредитният риск по експозиция или група от експозиции се разделя на траншове със следните характеристики:
а)
плащанията по сделката или схемата зависят от финансовите риск и доходност на експозицията или групата от експозиции;
б)
подчинеността на траншовете определя разпределението на загубите през срока на валидност на сделката или схемата;
62)
„секюритизираща позиция“ означава експозиция към секюритизация;
63)
„пресекюритизация“ означава секюритизация, при която рискът, свързан с базисна група от експозиции, е разделен на траншове, като поне една от базисните експозиции е секюритизираща позиция;
64)
„пресекюритизираща позиция“ означава експозиция към пресекюритизация;
65)
„кредитно подобрение“ означава договорно споразумение, с което кредитното качество на дадена позиция при секюритизация се подобрява в сравнение с това, което би било без осигуряването на подобрение, като тук се включва и подобрението, осигурено чрез траншове с по-голяма степен на подчиненост в секюритизацията и други видове кредитна защита;
66)
„дружество със специална цел - секюритизация“ или „ДСЦС“ означава предприятие доверител или друго лице, различно от институция, създадено за извършване на секюритизация или секюритизации, чиито дейности са ограничени до необходимите за постигане на тази цел и чиято структура е предназначена да изолира задълженията на ДСЦС от тези на институцията инициатор, и в което притежателите на права могат да ги залагат или разменят без ограничение;
67)
„транш“ означава договорно установен сегмент от кредитния риск по една или няколко експозиции, като позиция в даден сегмент води до риск от кредитна загуба, който е по-голям или по-малък от този на позиция със същия размер във всеки друг сегмент, без да се отчита кредитната защита, пряко предоставена от трети лица на държателите на позиции в сегмента или в другите сегменти;
68)
„оценка по пазарни цени“ означава оценка на позициите по лесно достъпни окончателни цени, информация за които е получена от независим източник, включително борсови цени, цени от системи за пазарна информация или котировки, предоставени от няколко независими брокери с добра репутация;
69)
„оценка по модел“ означава всяка оценка, която трябва да се съпостави с база, да се екстраполира или да се изчисли по друг начин въз основа на данни за пазара;
70)
„независима проверка на цените“ означава процедура, при която редовно се проверяват точността и независимото определяне на пазарните цени или на използваните в моделите данни;
71)
„приемлив капитал“ означава сборът от:
а)
капитала от първи ред, посочен в член 25.;
б)
капитала от втори ред, посочен в член 71, който е равен или по-малък от една трета от капитала от първи ред;
72)
„призната борса“ означава борса, която отговаря на всички изброени по-долу условия:
а)
тя е регулиран пазар;
б)
тя има клирингов механизъм, съгласно който към договорите, посочени в приложение II, се прилагат ежедневни изисквания за марж, които според становището на компетентните органи осигуряват подходяща защита;
73)
„пенсионни права по преценка на работодателя“ означава допълнителни пенсионни права, които институцията предоставя по своя преценка на служител като част от условията на променливото му трудово възнаграждение и които не включват натрупаните права, осигурявани на служителите съгласно пенсионната схема на дружеството;
74)
„ипотечна заемна стойност“ означава стойността на недвижимия имот, определена посредством разумна оценка на възможността за бъдеща пазарна реализация на имота при отчитането на неговите дългосрочни устойчиви аспекти, общите и местните пазарни условия, както и текущото използване и възможностите за друго подходящо използване на имота;
75)
„жилищен имот“ означава жилище, в което живее собственикът или наемателят на жилището, включително правото да се обитава апартамент в жилищна кооперация в Швеция.
76)
„пазарна стойност“ по отношение на недвижим имот означава очакваната сума, по която на датата на определянето на оценката му имотът може да бъде прехвърлен между желаещи да встъпят в сделка продавач и купувач като необвързани помежду си страни след подходящо проучване на пазара, при което всяка от страните е действала информирано, благоразумно и без принуда;
77)
„приложима счетоводна рамка“ означава счетоводните стандарти, които институцията е задължена да спазва съгласно Регламент (ЕО) № 1606/2002 или Директива 86/635/ЕИО;
78)
„процент на неизпълнение за една година“ означава съотношението между броя на случаите на неизпълнение на задълженията по време на период, който започва една година преди дата T, и броя на длъжниците, отнесени към тази категория или група една година преди тази дата;
79)
„спекулативно финансиране на недвижима собственост“ означава заем с оглед на придобиването, разработването или изграждането върху земя във връзка с недвижима собственост, или във връзка с недвижима собственост, с намерение за препродажба с цел печалба.
80)
„търговско финансиране“ означава финансиране, включително гаранции, свързано с обмена на стоки и услуги чрез финансови продукти с фиксиран краткосрочен матуритет - обикновено по-малко от една година, без автоматично подновяване;
81)
„официално подкрепяни експортни кредити“ са заеми или кредити за финансиране на износа на стоки и услуги, за които официална агенция за експортно кредитиране предоставя гаранции, застраховки или пряко финансиране;
82)
„репо споразумение“ и „обратно репо споразумение“ означава споразумение, при което дадена институция или неин контрагент прехвърля ценни книжа, стоки или гарантирани права, свързани с някое от следните:
а)
право на собственост върху ценни книжа или стоки, когато тази гаранция е издадена от призната борса, която държи правата по отношение на ценните книжа или стоките, без споразумението да разрешава на дадена институция да прехвърли или заложи дадена ценна книга или стока едновременно пред повече от един контрагент, като се поема задължение за обратното им изкупуване;
б)
замяна на ценни книжа или стоки със същите характеристики по определена цена на уточнена или предстояща да бъде уточнена от прехвърлителя бъдеща дата - това е репо споразумение за институцията, продаваща ценните книжа или стоките, и обратно репо споразумение за институцията, която ги купува;
83)
„репо сделка“ означава сделка, уредена от „репо споразумение“ или „обратно репо споразумение“;
84)
„обикновено репо споразумение“ означава репо сделка за единични, еднородни или сходни, несложни активи вместо за съвкупност от активи;
85)
„позиции, държани с намерение за търгуване“ означава всяко едно от следното:
а)
собствените позиции и позициите, произтичащи от обслужване на клиенти или активно участие на пазара;
б)
позициите, предназначени за препродажба в краткосрочен план;
в)
позициите с цел възползване от действителните или очакваните краткосрочни разлики между цени „купува“ и „продава“ или от други колебания на цените или лихвените проценти;
86)
„търговски портфейл“ означава всички позиции във финансови инструменти и стоки, които дадена институция държи с намерение за търгуване или за хеджиране на позиции, държани с намерение за търгуване;
87)
„многостранна система за търговия“ означава многостранна система за търговия съгласно определението в член 4, точка 15 от Директива 2004/39/ЕО;
88)
„квалифициран централен контрагент“ означава централен контрагент, на който е било предоставено разрешение в съответствие с член 14 от Регламент (ЕС) № 648/2012 или който е бил признат в съответствие с член 25 от същия регламент;
89)
„гаранционен фонд“ означава фонд, създаден от ЦК в съответствие с член 42 от Регламент (ЕС) 648/2012 [, който се използва в съответствие с член 45 от същия регламент;
90)
„предварителна вноска в гаранционния фонд на ЦК“ означава платената от институция вноска в гаранционния фонд на ЦК;
91)
„експозиция по търговско финансиране“ означава текущата експозиция, включваща маржа на отклонение, който се дължи на клиринговия член,но все още не е получен, и потенциалната бъдеща експозиция на клирингов член или клиент към ЦК, произтичаща от договорите и сделките, изброени в член 301, параграф 1, букви а)-д), както и първоначален марж;
92)
„регулиран пазар“ означава регулиран пазар съгласно определението в член 4, точка 14 от Директива 2004/39/ЕО;
93)
„ливъридж“ означава относителният размер на активите, задбалансовите задължения и условните задължения на дадена институция за плащане или предоставяне на обезпечение, включително задълженията, произтичащи от получено финансиране, поети ангажименти, деривати или репо споразумения, но без задълженията, които могат да се изискат само при ликвидация - спрямо собствения капитал на тази институция;
94)
„риск от прекомерен ливъридж“ означава рискът, произтичащ от уязвимостта на дадена институция поради равнището на ливъридж или на условен ливъридж, което може да наложи включването на непредвидени корективни мерки в плана за дейността, в т.ч. спешна продажба на активи, която може да доведе до загуби или до преоценка на оставащите активи на институцията;
95)
„корекция за кредитен риск“ означава размерът на специфичните и общите провизии срещу загуби по кредити във връзка с кредитни рискове, които са включени във финансовите отчети на институцията съгласно приложимата счетоводна рамка;
96)
„вътрешно хеджиране“ означава позиция, която в значителна степен компенсира съставните рискови елементи между позиции или групи от позиции в търговския и банковия портфейл;
97)
„референтно задължение“ е задължението, използвано за определяне на стойността на паричния сетълмент по кредитен дериват.
98)
„Агенция за външна кредитна оценка“ или „АВКО“ означава агенция за кредитен рейтинг, която е регистрирана или сертифицирана в съответствие с Регламент (ЕО) № 1060/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 г. относно агенциите за кредитен рейтинг (25), или централна банка, която присъжда кредитни рейтинги, към които разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1060/2009 не се прилагат;
99)
„избрана АВКО“означава АВКО, избрана от институция;
100)
„натрупан друг всеобхватен доход“ има същото значение, както в международен счетоводен стандарт (МСС) 1, приложим съгласно Регламент (ЕО) № 1606/2002;
101)
"базисен собствен капитал“ означава „основни собствени средства“ по смисъла на член 88 от Директива 2009/138/ЕО;
102)
„елементи на капитала от първи ред при застрахователните предприятия“ означава „основни собствени средства“ на предприятията, за които се прилагат изискванията на Директива 2009/138/ЕО, когато тези елементи са класифицирани като капитал от първи ред по смисъла на Директива 2009/138/ЕО в съответствие с член 94, параграф 1 от нея;
103)
„елементи на допълнителния капитал от първи ред при застрахователните предприятия“ означава „основни собствени средства“ на предприятията, за които се прилагат изискванията на Директива 2009/138/ЕО, когато тези елементи са класифицирани в първи ред по смисъла на Директива 2009/138/ЕО в съответствие с член 94, параграф 1 от нея и включването на тези елементи е ограничено с делегираните актове, приети в съответствие с член 99 от същата директива;
104)
„елементи на капитала от втори ред при застрахователните предприятия“ означава „основни собствени средства“ на предприятията, за които се прилагат изискванията на Директива 2009/138/ЕО, когато тези елементи са класифицирани във втори ред по смисъла на Директива 2009/138/ЕО в съответствие с член 94, параграф 2 от нея;
105)
„елементи на капитала от трети ред при застрахователните предприятия“ означава „основни собствени средства“ на предприятията, за които се прилагат изискванията на Директива 2009/138/ЕО, когато тези елементи са класифицирани в трети ред по смисъла на Директива 2009/138/ЕО в съответствие с член 94, параграф 3 от нея;
106)
„отсрочени данъчни активи“ има същото значение, както в приложимата счетоводна рамка;
107)
„отсрочени данъчни активи, които се основават на бъдеща печалба“ означава отсрочени данъчни активи, чиято бъдеща стойност може да бъде реализирана само ако институцията генерира облагаема печалба в бъдеще;
108)
„отсрочени данъчни пасиви“ има същото значение, както в приложимата счетоводна рамка;
109)
„активи на пенсионен фонд с предварително определен размер на пенсията“ означава активите на пенсионен фонд или план с предварително определен размер на пенсията, в зависимост от случая, след приспадане на задълженията по същия фонд или план;
110)
„разпределяния“ означава изплащането на дивиденти или лихви в каквато и да е форма;
111)
„финансово предприятие“ има същото значение, както в член 13, параграф 25, букви б) и г) от Директива 2009/138/ЕО;
112)
„фонд за покриване на общи банкови рискове“ има същото значение, както в член 38 от Директива 86/635/ЕИО;
113)
„репутация“ има същото значение, както в приложимата счетоводна рамка;
114)
„непряка позиция“ е експозиция към междинен субект, който има експозиция към капиталови инструменти, емитирани от предприятие от финансовия сектор, когато при евентуална окончателна обезценка на капиталовите инструменти, емитирани от предприятието от финансовия сектор, загубата за институцията не би се различавала съществено от загубата, която институцията би понесла от пряка позиция в тези капиталови инструменти, емитирани от предприятието от финансовия сектор;
115)
„нематериални активи“ има същото значение, както в приложимата счетоводна рамка, и включва репутацията;
116)
„други капиталови инструменти“ означава капиталовите инструменти, емитирани от предприятия от финансовия сектор, които не отговарят на изискванията за инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, на допълнителния капитал от първи ред или на капитала от втори ред, нито за елементи на капитала от първи ред при застрахователните предприятия, елементи на допълнителния капитал от първи ред при застрахователните предприятия, елементи на капитала от втори ред при застрахователните предприятия или елементи на капитала от трети ред при застрахователните предприятия;
117)
„други резерви“ означава резервите по смисъла на приложимата счетоводна рамка, за които съгласно приложимия счетоводен стандарт се прилага изискването за оповестяване, с изключен на сумите, вече включени в натрупания друг всеобхватен доход или неразпределената печалба;
118)
„собствен капитал“ означава сумата на капитала от първи ред и капитала от втори ред;
119)
„инструменти на собствения капитал“ означава капиталовите инструменти, емитирани от институция, които отговарят на изискванията за инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, на допълнителния капитал от първи ред или на капитала от втори ред;
120)
„малцинствено участие“ означава размерът на базовия собствен капитал от първи ред на дъщерно предприятие на дадена институция, който се дължи на физически или юридически лица, различни от включените в обхвата на пруденциалната консолидация на институцията.
121)
„печалба“ има същото значение, както в приложимата счетоводна рамка;
122)
„реципрочна кръстосана позиция“ означава позицията на институция в инструменти на собствения капитал или в други капиталови инструменти, емитирани от предприятия от финансовия сектор, когато последните също държат инструменти на собствения капитал, емитирани от институцията;
123)
„неразпределена печалба“ означава печалбата и загубата, пренесена от окончателния резултат от дейността съгласно приложимата счетоводна рамка;
124)
„премийни резерви“има същото значение, както в приложимата счетоводна рамка;
125)
„временни разлики“ има същото значение, както в приложимата счетоводна рамка;
126)
„синтетична позиция“ означава инвестиция на институция във финансов инструмент, чиято стойност е пряко свързана със стойността на капиталовите инструменти, емитирани от предприятие от финансовия сектор;
127)
„кръстосана гаранционна схема“ означава схема, която отговаря на всички условия по-долу:
а)
институциите попадат в рамките на една и съща институционална защитна схема, както е посочено в член 113, параграф 7;
б)
институциите са напълно консолидирани в съответствие с член 1, параграф 1, букви б), в), г) или член 1, параграф 2 от Седма директива 83/349/ЕИО и са обхванати от надзора на консолидирана основа на институцията, която е институцията майка в държава членка съгласно първа част, дял II, глава 2 и за която се прилага капиталово изискване;
в)
институцията майка в държава членка и дъщерните предприятия са установени в една и съща държава членка и подлежат на лицензиране и надзор от един и същ компетентен орган;
г)
институцията майка в държава членка и дъщерните предприятия са встъпили в договорно или нормативно установено споразумение във връзка със задълженията, което защитава тези институции и по-специално осигурява тяхната ликвидност и платежоспособност, когато е необходимо да се избегне несъстоятелност;
д)
осигурени са механизми, които при необходимост гарантират бързо предоставяне на финансови средства под формата на капитал и ликвидност съгласно договорното или нормативно установеното споразумение във връзка със задълженията, посочено в буква г);
е)
адекватността на споразуменията, посочени в букви г) и д), се наблюдава редовно от компетентния орган;
ж)
минималният срок за предизвестие за доброволно оттегляне от споразумението във връзка със задълженията от дъщерно предприятие е десет години;
з)
компетентният орган е оправомощен да забрани доброволно оттегляне на дъщерно предприятие от споразумението във връзка със задълженията;
128)
„разпределяеми позиции“ означава размерът на печалбата в края на последната финансова година заедно с пренесената печалба и резервите, предназначени за тази цел, преди разпределенията в полза на държателите на инструменти на собствения капитал, намален с пренесените загуби, печалбата, която не подлежи на разпределяне съгласно предвиденото в законодателството или правилата на институцията, и сумите, отнесени в резерви, които не подлежат на разпределяне съгласно приложимото национално право или учредителния акт на институцията, като загубата и резервите се определят въз основа на индивидуалните отчети на институцията, а не на консолидираните отчети.
2. Когато в настоящия регламент се използват понятията "недвижима собственост", "жилищен имот или търговски недвижим имот" или "ипотека" върху такъв имот включва дялове във финландски жилищни кооперации, действащи в съответствие с финландския Закон за жилищните кооперации от 1991 г. или последващо равностойно законодателство. Държавите членки или техните компетентни органи могат да разрешат дялове, представляващи еквивалентно непряко притежание на недвижима собственост, да се третират като пряко притежание на недвижим имот, при условие че такова непряко притежание е специално уредено в националното право на съответната държава членка и когато се предоставя като обезпечение, то осигурява еквивалентна защита за кредиторите.
3. Търговското финансиране, посочено в параграф 1, точка 80 по принцип не е обвързано с твърд ангажимент и изисква задоволителна съпътстваща документация на сделките за всяка заявка за теглене, което дава възможност за отказ от финансиране в случай на евентуално съмнение относно кредитоспособността или съпътстващата документация на сделките. Погасяването на произтичащите от търговско финансиране експозиции обикновено не зависи от кредитополучателя, вместо това средствата се получават в парични средства от вносители или от приходи от продажби на съответните базисни стоки.
Член 5
Определения, които са специфични за капиталовите изисквания за кредитен риск
За целите на трета част, дял II се прилагат следните определения:
1)
„експозиция“ означава актив или задбалансова позиция;
2)
„загуба“ означава икономическата загуба, включително съществена промяна в стойността на вземанията поради дисконтиране и съществените преки и непреки разходи, свързани със събирането на вземанията по съответния инструмент;
3)
„очаквана загуба“ или „EL“ означава съотношението между размера на очакваната загуба по дадена експозиция при потенциално неизпълнение от контрагент или при разсейване в рамките на една година към остатъчните към момента на неизпълнението непогасени задължения;
ДЯЛ II
РАВНИЩЕ НА ПРИЛАГАНЕ НА ИЗИСКВАНИЯТА
ГЛАВА 1
Прилагане на изискванията на индивидуална основа
Член 6
Общи принципи
1. Институциите изпълняват задълженията, определени във втора - пета част и осма част, на индивидуална основа.
2. Всяка институция, която е дъщерно предприятие в държавата членка, в която е лицензирана и обект на надзор, или предприятие майка, както и всяка институция, която е включена в консолидацията съгласно член 19, не е задължена да изпълнява посочените в членове 89, 90 и 91 задължения на индивидуална основа.
3. Всяка институция, която е предприятие майка, или дъщерно предприятие, както и всяка институция, която е включена в консолидацията съгласно член 19, не е задължена да изпълнява посочените в осма част задължения на индивидуална основа.
4. Кредитните институции и инвестиционните посредници, които са получили лиценз за предоставяне на инвестиционните услуги и дейностите, изброени в раздел А, точки 3 и 6 от приложение I към Директива 2004/39/ЕО, изпълняват посочените в шеста част задължения на индивидуална основа. До изготвянето на доклада на Комисията в съответствие с член 508, параграф 3 компетентните органи могат да освобождават инвестиционните посредници от посочените в шеста част задължения в зависимост от естеството, мащаба и сложността на дейностите на инвестиционните посредници.
5. Институциите, с изключение на инвестиционните посредници по член 95, параграф 1 и член 96, параграф 1 и на институциите, за които компетентните органи са приложили дерогацията по член 7, параграф 1 или параграф 3, изпълняват посочените в седма част задължения на индивидуална основа.
Член 7
Дерогация от прилагането на пруденциалните изисквания на индивидуална основа
1. Компетентните органи могат да освободят от изискванията на член 6, параграф 1 дъщерно предприятие на дадена институция, когато дъщерното предприятие и институцията подлежат на лицензиране и надзор от същата държава членка и дъщерното предприятие е включено в надзора на консолидирана основа на институцията, която е предприятието майка, и когато са изпълнени всички изброени по-долу условия, за да се осигури адекватно разпределение на собствения капитал между предприятието майка и дъщерното предприятие:
а)
понастоящем няма и не се предвиждат съществени практически или правни пречки за бързо прехвърляне на собствен капитал или за изплащане на задължения от предприятието майка;
б)
компетентният орган приема, че предприятието майка управлява дъщерното предприятие разумно, а самото предприятие майка със съгласието на компетентния орган е заявило, че гарантира поетите от дъщерното предприятие задължения, или рисковете в дъщерното предприятие са пренебрежимо малки;
в)
процедурите за оценка, измерване и контрол на риска на предприятието майка обхващат дъщерното предприятие;
г)
предприятието майка държи повече от 50 % от акциите с право на глас в капитала на дъщерното предприятие или има право да назначава или отстранява мнозинството от членовете на управителния му орган.
2. Компетентните органи могат да се възползват от възможността, предвидена в параграф 1, когато предприятието майка е финансов холдинг или финансов холдинг със смесена дейност, учреден в същата държава членка като институцията, при условие че то подлежи на същия надзор като упражнявания над институциите, и по-специално на стандартите, предвидени в член 11, параграф 1.
3. Компетентните органи могат да освободят от изискванията на член 6, параграф 1 институция майка в държава членка, когато тази институция подлежи на лицензиране и надзор от същата държава членка, включена е в надзора на консолидирана основа и са изпълнени всички изброени по-долу условия, за да се осигури адекватно разпределение на собствения капитал между предприятието майка и дъщерните предприятия:
а)
към момента няма и не се предвиждат съществени практически или правни пречки за бързо прехвърляне на собствен капитал или за изплащане на задължения към институцията майка в държава членка;
б)
процедурите за оценка, измерване и контрол на риска от значение за консолидирания надзор обхващат институцията майка в държава членка.
Компетентният орган, който прилага настоящия параграф, информира компетентните органи на всички останали държави членки.
Член 8
Дерогация от прилагането на ликвидните изисквания на индивидуална основа
1. Компетентните органи могат да освободят изцяло или частично от изискванията на шеста част дадена институция и всички или на някои от нейните дъщерни предприятия в Съюза и да упражняват надзор върху тях като обособена ликвидна подгрупа, при условие че те изпълняват всички изброени по-долу изисквания:
а)
институцията майка на консолидирана основа или дъщерната институция на подконсолидирана основа изпълнява изискванията на шеста част;
б)
институцията майка на консолидирана основа или дъщерната институция на подконсолидирана основа наблюдава и контролира непрекъснато ликвидните позиции, на всички институции в групата или подгрупата, които са освободени от изискването, и осигурява достатъчно ниво на ликвидност за всички тези институции;
в)
институциите са сключили удовлетворяващи компетентните органи договори, които предвиждат свободно движение на средства между тях, за да могат да изпълнят своите индивидуални и съвкупни задължения, щом същите станат изискуеми;
г)
към момента няма и не се предвиждат съществени практически или правни пречки пред изпълнението на договорите, посочени в буква в).
До 1 януари 2014 г. Комисията докладва на Европейския парламент и на Съвета за евентуалното наличие на правни пречки, които биха могли да направят невъзможно прилагането на първа алинея, буква в), и се приканва при необходимост да представи до 31 декември 2015 г. законодателно предложение за това кои от тези пречки да бъдат премахнати.
2. Компетентните органи могат изцяло или частично да освободят от прилагането на шеста част дадена институция и всички или някои от нейните дъщерни предприятия, когато всички институции от обособената ликвидна подгрупа са лицензирани в една и съща държава членка и при условие че са изпълнени условията по параграф 1.
3. Когато институциите от обособена ликвидна подгрупа са лицензирани в няколко държави членки, параграф 1 се прилага само след изпълнение на процедурата, посочена в член 21, и само за институциите, чиито компетентни органи са постигнали съгласие относно следното:
а)
тяхната оценка за това дали организацията и третирането на ликвидния риск отговарят на условията по член 86 от Директива 2013/36/ЕС за цялата обособена ликвидна подгрупа;
б)
разпределението на сумите, местонахождението и собствеността върху ликвидните активи, които трябва да се държат в обособената ликвидна подгрупа;
в)
определянето на минималния размер ликвидни активи, които трябва да се държат от институциите, които се освобождават от прилагането на шеста част;
г)
необходимостта от по-строги параметри от посочените в шеста част;
д)
неограничен обмен на цялостната информация между компетентните органи;
е)
пълно разбиране на последствията от такова освобождаване.
4. Компетентните органи могат да прилагат параграфи 1, 2 и 3 и по отношение на институции, които са членове на една и съща институционална защитна схема, посочена в член 113, параграф 7, буква б), при условие че изпълняват всички изисквания по член 113, параграф 7, както и по отношение на други институции, свързани с отношение по смисъла на член 113, параграф 6, при условие че отговарят на всички посочени в него изисквания. В този случай компетентните органи определят една от институциите, която може да бъде освободена от изискванията на шеста част въз основа на консолидационното състояние на всички институции от обособената ликвидна подгрупа.
5. Когато е предоставено освобождаване от изискванията по параграф 1 или параграф 2, компетентните органи могат да прилагат и член 86 от Директива 2013/36/ЕС или части от него на нивото на обобщената ликвидна подгрупа и, на индивидуална основа, да освободят от прилагане на член 86 от Директива 2013/36/ЕСили части от него.
Член 9
Метод на самостоятелното консолидиране
1. При спазване на параграфи 2 и 3 от настоящия член и на член 144, параграф 3 от Директива 2013/36/ЕС, компетентните органи могат да разрешат, след преценка на всеки отделен случай, на институции майки да включват в изчисляването на изискванията към тях по член 6, параграф 1 дъщерни предприятия, които отговарят на условията, предвидени в член 7, параграф 1, букви в) и г), и чиито съществени експозиции или съществени задължения са към тази институция майка.
2. Предвиденото в параграф 1 третиране се разрешава само когато институцията майка представи на компетентните органи пълна информация за наличието на обстоятелства и договорености, включително правни договорености, съгласно които няма съществени практически или правни пречки - и не се предвиждат такива - за бързо прехвърляне на собствен капитал или за изплащане на задълженията, когато станат изискуеми, от дъщерното предприятие към предприятието майка.
3. Когато компетентен орган използва предвидената в параграф 1 възможност за преценка, той периодично информира, но не по-рядко от веднъж годишно, компетентните органи на всички останали държави членки за това как е използван параграф 1 и за обстоятелствата и договореностите, посочени в параграф 2. Когато дъщерното предприятие е в трета държава, компетентните органи предоставят същата информация и на компетентните органи на тази трета държава.
Член 10
Освобождаване за кредитни институции, които са дълготрайно свързани с централен орган
1. Компетентните органи могат, в съответствие с националното си право, да освободят частично или изцяло от изискванията, определени от втора част до осма част, една или повече кредитни институции, разположени в същата държава членка и дълготрайно свързани с централен орган, който извършва надзор над тях и е установен в същата държава членка, ако са изпълнени следните условия:
а)
задълженията на централния орган и свързаните институции са солидарни и някои от задълженията на свързаните институции са напълно гарантирани от централния орган;
б)
платежоспособността и ликвидността на централния орган и на всички свързани институции се наблюдават като едно цяло въз основа на консолидираните отчети на въпросните институции;
в)
ръководството на централния орган има право да дава инструкции на ръководствата на свързаните институции.
Държавите членки могат да запазят и да продължат да използват действащото си националното законодателство относно прилагането на освобождаването, посочено в първа алинея, доколкото то не противоречи на настоящия регламент и на Директива 2013/36/ЕС.
2. Ако компетентните органи са се уверили, че условията по параграф 1 са изпълнени и ако задълженията или ангажиментите на централния орган са изцяло гарантирани от свързаните институции, компетентните органи могат да освободят централния орган от прилагането на втора - осма част на индивидуална основа.
ГЛАВА 2
Пруденциална консолидация
Раздел 1
Прилагане на изискванията на консолидирана основа
Член 11
Общо третиране
1. Институциите майки в държава членка изпълняват, в степента и по начина, описани в член 18, задълженията, предвидени от втора част до четвърта част и в седма част, въз основа на консолидационното си състояние. Предприятията майки и дъщерните им предприятия, обхванати от настоящия регламент, установяват необходимата организационна структура и подходящи механизми за вътрешен контрол с цел да се осигури надлежното обработване и изпращане на данните, необходими за консолидацията. По-конкретно те гарантират прилагането, от страна на дъщерните предприятия, които не са обхванати от настоящия регламент, на правила, процедури и механизми, осигуряващи качеството на консолидацията.
2. Институциите, контролирани от финансов холдинг майка или финансов холдинг майка със смесена дейност в държава членка, изпълняват, в степента и по начина, описани в член 18, задълженията, предвидени от втора до четвърта част и в седма част, въз основа на консолидационното състояние на този финансов холдинг или финансов холдинг със смесена дейност.
Когато повече от една институция се контролира от финансов холдинг майка или финансов холдинг майка със смесена дейност в държава членка, първа алинея се прилага само спрямо институцията, върху която се упражнява надзор на консолидирана основа в съответствие с член 111 от Директива 2013/36/ЕС.
3. Институциите майки от ЕС, институциите, контролирани от финансов холдинг майка от ЕС, и институциите, контролирани от финансов холдинг майка със смесена дейност от ЕС, изпълняват задълженията, предвидени в шеста част, въз основа на консолидационното състояние на въпросната институция майка, финансов холдинг или финансов холдинг със смесена дейност, ако групата се състои от една или повече кредитни институции или инвестиционни посредници, лицензирани да предоставят инвестиционните услуги и дейности, изброени в раздел А, точки 3 и 6 на приложение I към Директива 2004/39/ЕО. До изготвянето на доклада на Комисията в съответствие с член 508, параграф 2 и ако групата включва единствено инвестиционни посредници, компетентните органи могат да освобождават инвестиционните посредници от посочените в шеста част задължения на консолидирана основа в зависимост от естеството, мащаба и сложността на дейностите на инвестиционните посредници.
4. Когато се прилага член 10, посоченият в него централен орган изпълнява изискванията на втора - осма част въз основа на консолидационното състояние на съвкупността, образувана от централния орган и свързаните с него институции.
5. В допълнение към изискванията на параграфи 1-4 и без да се засягат останалите разпоредби на настоящия регламент и Директива 2013/36/ЕС, когато е оправдано за надзорни цели поради конкретното естество на риска или на капиталовата структура на дадена институция, или когато държавите членки приемат национални закони, изискващи структурно разделение на дейностите в рамките на банкова група, компетентните органи могат да изискват от структурно разделените институции да изпълняват задълженията, посочени във втора до четвърта част и шеста до осма част от настоящия регламент и в дял VII от Директива 2013/36/ЕС, на подконсолидирана основа.
Прилагането на подхода, предвиден в първа алинея, не засяга ефективния надзор на консолидирана основа и не трябва да води до несъразмерни отрицателни последици за финансовата система или за части от нея в други държави членки или Съюза като цяло, нито да представлява или да създава пречка пред функционирането на вътрешния пазар.
Член 12
Финансов холдинг или финансов холдинг със смесена дейност с дъщерно предприятие - кредитна институция и дъщерно предприятие - инвестиционен посредник
Когато финансов холдинг или финансов холдинг със смесена дейност има за дъщерно предприятие поне една кредитна институция и един инвестиционен посредник, приложимите въз основа на консолидационното състояние на финансовия холдинг или на смесения финансов холдинг изисквания се прилагат към кредитната институция.
Член 13
Прилагане на изискванията за оповестяване на консолидирана основа
1. Институциите майки от ЕС изпълняват предвидените в осма част задължения въз основа на консолидационното си състояние.
Значимите дъщерни предприятия на институциите майки от ЕС и дъщерните предприятия, които имат съществено значение за техния местен пазар, оповестяват информацията, посочена в членове 437, 438, 440, 442, 450, 451 и 453, на индивидуална или подконсолидирана основа.
2. Институциите, контролирани от финансов холдинг майка от ЕС или финансов холдинг майка със смесена дейност от ЕС, изпълняват предвидените в осма част задължения въз основа на консолидационното състояние на този финансов холдинг или финансов холдинг със смесена дейност.
Значимите дъщерни предприятия на финансови холдинги майки от ЕС или финансови холдинги майки със смесена дейност от ЕС и дъщерните предприятия, които имат съществено значение за техния местен пазар, оповестяват информацията, посочена в членове 437, 438, 440, 442, 450, 451 и 453, на индивидуална или подконсолидирана основа.
3. Параграфи 1 и 2 не се прилагат изцяло или отчасти за институциите майки от ЕС и институциите, контролирани от финансов холдинг майка от ЕС или финансов холдинг майка със смесена дейност от ЕС, доколкото те са включени в еквивалентни оповестявания на консолидирана основа, предоставяни от предприятие майка, установено в трета държава.
4. Когато се прилага член 10, посоченият в него централен орган изпълнява изискванията в осма част въз основа на консолидационното състояние на централния орган. Член 18, параграф 1 се прилага спрямо централния орган, като свързаните институции се третират като негови дъщерни предприятия.
Член 14
Прилагане на изискванията на пета част на консолидирана основа
1. Предприятията майки и дъщерните им предприятия, обхванати от настоящия регламент, изпълняват предвидените в пета част задължения на консолидирана или подконсолидирана основа, така че да осигуряват съгласуваност и висока степен на интегрираност на своите правила, процедури и механизми, изисквани съгласно посочените разпоредби, както и възможност за генериране на данните и информацията, необходими за надзорни цели. По-конкретно, те гарантират прилагането, от страна на дъщерните предприятия, които не са обхванати от настоящия регламент, на правила, процедури и механизми, осигуряващи спазването на посочените разпоредби.
2. При прилагането на член 92 на консолидирана или подконсолидирана основа институциите прилагат допълнително рисково тегло в съответствие с член 407, ако изискванията на член 405 или член 406 са нарушени на ниво субект, установен в трета държава, който е включен в консолидацията в съответствие с член 18, и ако нарушението е съществено по отношение на общия рисков профил на групата.
3. Произтичащите от пета част задължения за дъщерните предприятия, които не са обхванати от настоящия регламент, не се прилагат, ако институцията майка от ЕС или институциите, контролирани от финансов холдинг майка от ЕС или финансов холдинг майка със смесена дейност от ЕС, могат да докажат пред компетентните органи, че прилагането на пета част недопустимо съгласно законодателството на съответната трета държава, в която е установено дъщерното предприятие.
Член 15
Дерогация от прилагането на капиталовите изисквания на консолидирана основа спрямо групи от инвестиционни посредници
1. В зависимост от конкретния случай консолидиращият надзорник може да освободи от прилагането на консолидирана основа на трета част от настоящия регламент и дял VII, глава 4 от Директива 2013/36/ЕС, при условие че са изпълнени следните изисквания:
а)
всеки инвестиционен посредник от ЕС в групата използва алтернативното изчисление на общата рискова експозиция, посочено в член 95, параграф 2;
б)
всички инвестиционни посредници в групата попадат в категориите по член 95, параграф 1 и член 96, параграф 1;
в)
всеки инвестиционен посредник от ЕС в групата изпълнява на индивидуална основа изискванията на член 95 и същевременно приспада от елементите на своя базов собствен капитал от първи ред всяко условно задължение към инвестиционни посредници, финансови институции, дружества за управление на активи и предприятия за спомагателни услуги, което в противен случай би било консолидирано;
г)
всеки финансов холдинг, който е финансов холдинг майка в държава членка на инвестиционен посредник в групата, притежава като минимум капитал, определен тук като сбор от елементите, посочени в член 26, параграф 1, членове 51, параграф 1 и 62, параграф 1, който да е достатъчен за покриване на сумата от:
i)
цялата балансова стойност на всички дялови участия, подчинени вземания и инструменти, посочени в член 36, параграф 1, букви з) и и), член 56, параграф 1, букви в) и г) и член 66, параграф 1, букви в) и г), на инвестиционни посредници, финансови институции, дружества за управление на активи и предприятия за спомагателни услуги, които в противен случай биха били консолидирани; и
ii)
общия размер на всички условни задължения към инвестиционни посредници, финансови институции, дружества за управление на активи и предприятия за спомагателни услуги, които в противен случай биха били консолидирани;
д)
групата не включва кредитни институции.
Когато са изпълнени критериите по първа алинея, всеки инвестиционен посредник от ЕС трябва да разполага със системи за наблюдение и контрол на източниците на капитал и на финансиране на всички финансови холдинги, инвестиционни посредници, финансови институции, дружества за управление на активи и предприятия за спомагателни услуги в групата.
2. Компетентните органи могат също така да предоставят освобождаване, ако даден финансов холдинг притежава собствен капитал в размер по-малък от изчисления в съответствие с параграф 1, буква г), но не по-малък от сбора на капиталовите изисквания, приложими на индивидуална основа за инвестиционните посредници, финансовите институции, дружествата за управление на активи и предприятията за спомагателни услуги, които в противен случай биха били консолидирани, и на общия размер на всички условни задължения към инвестиционни посредници, финансови институции, дружества за управление на активи и предприятия за спомагателни услуги, които в противен случай биха били консолидирани. За целите на настоящия параграф капиталовото изискване за инвестиционни посредници от трети държави, финансови институции, дружества за управление на активи и предприятия за спомагателни услуги е изискване за номинален размер на собствения капитал.
Член 16
Дерогация от прилагането на изискванията за отношение на ливъридж на консолидирана основа спрямо групи от инвестиционни посредници
Когато всички субекти в група от инвестиционни посредници, включително предприятието майка, са инвестиционни посредници, които съгласно член 6, параграф 5 са освободени от прилагане на изискванията по седма част на индивидуална основа, инвестиционният посредник майка може да реши да не прилага изискванията по седма част на консолидирана основа.
Член 17
Надзор на инвестиционните посредници, освободени от прилагането на консолидирана основа на капиталовите изисквания
1. Инвестиционните посредници в група, на която е било предоставено предвиденото в член 15 освобождаване, уведомяват компетентните органи за рисковете, които биха могли да застрашат финансовото им състояние, включително рисковете по отношение на състава и източниците на техния собствен капитал, вътрешен капитал и финансиране.
2. Когато компетентните органи, отговарящи за пруденциалния надзор на инвестиционния посредник, освободят от изискването за надзор на консолидирана основа съгласно член 15, те предприемат други подходящи мерки за наблюдение на рисковете по отношение на цялата група, по-конкретно на големите експозиции, в това число на всяко предприятие, което не се намира в държава членка.
3. Когато компетентните органи, отговарящи за пруденциалния надзор на инвестиционния посредник, освободят от капиталовите изисквания на консолидирана основа по член 15, изискванията в осма част се прилагат на индивидуална основа.
Раздел 2
Методи за пруденциална консолидация
Член 18
Методи за пруденциална консолидация
1. Институциите, от които се изисква да прилагат изискванията на раздел 1 въз основа на консолидационното си състояние, извършват пълна консолидация на всички институции и финансови институции, които са техни дъщерни предприятия или, когато е приложимо, дъщерни предприятия на същия финансов холдинг майка или финансов холдинг майка със смесена дейност. Параграфи 2-8 от настоящия член не се прилагат, когато шеста част се прилага въз основа на консолидационното състояние на институцията.
2. Компетентните органи обаче могат да позволят, за всеки конкретен случай, пропорционална консолидация според дела на предприятието майка в капитала на дъщерното предприятие. Пропорционална консолидация може да бъде разрешена само когато са изпълнени всички условия по-долу:
а)
отговорността на предприятието майка е ограничена до дела на предприятието майка в капитала на дъщерното предприятие с оглед отговорността на останалите акционери или членове;
б)
платежоспособността на другите акционери или членове е задоволителна;
в)
отговорността на останалите акционери и членове е ясно установена по правнообвързващ начин.
3. Когато предприятията са свързани с отношение по смисъла на член 12, параграф 1 от Директива 83/349/ЕИО, компетентните органи определят как да се извърши консолидацията.
4. Консолидиращият надзорник изисква пропорционална консолидация според дела от капитала, включващ участия в институции и финансови институции, управлявани от предприятие, включено в консолидацията заедно с едно или повече предприятия, които не са включени в консолидацията, когато отговорността на тези предприятия е ограничена до дела в капитала, който притежават.
5. При участия или капиталови връзки, различни от посочените в параграфи 1 и 2, компетентните органи определят дали да се извърши консолидация и под каква форма. По-конкретно те могат да разрешат или да изискат прилагането на метода на собствения капитал. Този метод обаче не означава включване на съответните предприятия в надзора на консолидирана основа.
6. Компетентните органи определят дали и под каква форма да се извърши консолидация в следните случаи:
а)
когато по мнение на компетентните органи дадена институция упражнява значително влияние върху една или повече институции или финансови институции, но без да има участие или други капиталови връзки с тези институции; и
б)
когато две или повече институции или финансови институции имат единно ръководство, което не е установено в учредителен договор или устав.
По-конкретно, компетентните органи могат да разрешат или да изискат прилагането на метода, посочен в член 12 от Директива 83/349/ЕИО. Този метод обаче не означава включване на съответните предприятия в консолидирания надзор.
7. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на условията на извършване на консолидация в случаите, посочени в параграфи 2-6 от настоящия член.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 декември 2016 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
8. Когато се изисква консолидиран надзор съгласно член 111 от Директива 2013/36/ЕС, предприятията за спомагателни услуги и дружествата за управление на активи по смисъла на член 2, точка 5 от Директива 2002/87/ЕО се включват в консолидацията в случаите и в съответствие с методите, предвидени в настоящия член.
Раздел 3
Обхват на пруденциалната консолидация
Член 19
Субекти, изключени от обхвата на пруденциалната консолидация
1. Не е необходимо в консолидацията да бъдат включени институция, финансова институция или предприятие за спомагателни услуги, които са дъщерни предприятия или в които се притежава участие, когато общият размер на активите и задбалансовите позиции на въпросното предприятие е по-нисък от по-малката от следните две стойности:
а)
10 милиона евро;
б)
1 % от общия размер на активите и задбалансовите позиции на предприятието майка или на предприятието, което притежава това участие.
2. Компетентните органи, отговарящи за упражняването на надзор на консолидирана основа в съответствие с член 111 от Директива 2013/36/ЕС, могат да решат, за всеки отделен случай, че не е необходимо дадена институция, финансова институция или предприятие за спомагателни услуги, които са дъщерни предприятия или в които се притежава участие, да бъдат включени в консолидацията:
а)
когато въпросното предприятие се намира в трета държава, където има правни пречки по отношение на предаването на необходимата информация;
б)
когато значението на въпросното предприятие е пренебрежимо малко предвид целите на наблюдението на кредитните институции;
в)
когато по мнението на компетентните органи, отговарящи за упражняването на надзор на консолидирана основа, консолидирането на финансовото състояние на въпросното предприятие би било неподходящо или подвеждащо по отношение на целите на надзора на кредитните институции.
3. Ако в случаите по параграф 1 и параграф 2, буква б) няколко предприятия отговарят на посочените там критерии, те въпреки това се включват в консолидацията, когато заедно значението им не е пренебрежимо малко по отношение на посочените цели.
Член 20
Съвместни решения относно пруденциалните изисквания
1. Компетентните органи работят заедно, като се консултират пълноценно:
а)
при заявления за разрешенията, посочени в член 143, параграф 1, член 151, параграфи 4 и 9, член 283, член 312, параграф 2 и член 363, подадени съответно от институция майка от ЕС и нейни дъщерни предприятия или съвместно от дъщерните предприятия на финансов холдинг майка от ЕС или финансов холдинг майка със смесена дейност от ЕС, за да се реши дали да се даде исканото разрешение и да се определят условията, ако има такива, с които то да бъде обвързано;
б)
за да определят дали са изпълнени критериите за специфично вътрешногрупово третиране съгласно член 422, параграф 9 и член 425, параграф 5, допълнени от регулаторните технически стандарти на ЕБО по член 422, параграф 9 и член 425, параграф 4б.
Заявленията се подават само до консолидиращия надзорник.
Заявлението, посочено в член 312, параграф 2, включва описание на методологията, използвана за разпределянето на капитала за обезпечаване на операционен риск сред различните субекти в групата. В заявлението се посочва дали и как ще се отрази въздействието на диверсификацията в системата за измерване на риска.
2. Компетентните органи правят всичко възможно, за да достигнат в рамките на шест месеца до съвместно решение по отношение на:
а)
заявлението, посочено в параграф 1, буква а);
б)
оценката на критериите и определянето на специфичното третиране, посочено в параграф 1, буква б).
Това съвместно решение се излага в документ, съдържащ напълно мотивираното решение, който се предоставя на заявителя от компетентния орган, посочен в параграф 1.
3. Периодът, посочен в параграф 2, започва на:
а)
датата на получаване на пълното заявление, посочено в параграф 1, буква а), от консолидиращия надзорник. Консолидиращият надзорник незабавно препраща пълното заявление на останалите компетентни органи;
б)
датата на получаване от компетентните органи на доклад, изготвен от консолидиращия надзорник, в който се анализират вътрешногруповите ангажименти в групата.
4. Ако компетентните органи не достигнат до съвместно решение в рамките на шест месеца, консолидиращият надзорник взема самостоятелно решение за случаите по параграф 1, буква а). Решението на консолидиращия надзорник не ограничава правомощията на компетентните органи по член 105 от Директива 2013/36/ЕС.
Решението се излага в документ, съдържащ напълно мотивираното решение, и отразява становищата и резервите, които останалите компетентни органи са изразили през шестмесечния срок.
Консолидиращият надзорник предоставя решението на институцията майка от ЕС, финансовия холдинг майка от ЕС или смесения финансов холдинг майка от ЕС и на останалите компетентни органи.
Ако в края на шестмесечния срок някой от съответните компетентни органи е отнесъл въпроса до ЕБО в съответствие с член 19 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, консолидиращият надзорник отлага вземането на решение за случаите по параграф 1, буква а), изчаква решението, което ЕБО може да вземе във връзка с това в съответствие с член 19, параграф 3 от посочения регламент, и взема решение в съответствие с решението на ЕБО. Шестмесечният срок се счита за срок за помиряване по смисъла на посочения регламент. ЕБО взема своето решение в едномесечен срок. Ако шестмесечният срок е изтекъл или е постигнато съвместно решение, въпросът не се отнася до ЕБО.
5. Ако компетентните органи не достигнат до съвместно решение в рамките на шест месеца, компетентният орган, който отговаря за надзора на дъщерното предприятие на индивидуална основа, взема самостоятелно решение за случаите по параграф 1, буква б).
Решението се излага в документ, съдържащ напълно мотивираното решение, и отразява становищата и резервите, които останалите компетентни органи са изразили през шестмесечния срок.
Решението се предоставя на консолидиращия надзорник, който уведомява институцията майка от ЕС, финансовия холдинг майка от ЕС или смесения финансов холдинг майка от ЕС.
Ако в края на шестмесечния срок консолидиращият надзорник е отнесъл въпроса до ЕБО в съответствие с член 19 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, компетентният орган, който отговаря за надзора на дъщерното предприятие на индивидуална основа, отлага вземането на решение за случаите по параграф 1, буква б) от настоящия член, изчаква решението, което ЕБО може да вземе във връзка с това в съответствие с член 19, параграф 3 от посочения регламент, и взема решение в съответствие с решението на ЕБО. Шестмесечният период се счита за срок за помиряване по смисъла на посочения регламент. ЕБО взема своето решение в едномесечен срок. Ако шестмесечният срок е изтекъл или е постигнато съвместно решение, въпросът не се отнася до ЕБО.
6. Когато институция майка от ЕС и нейните дъщерни предприятия или дъщерните предприятия на финансов холдинг майка от ЕС или на финансов холдинг майка със смесена дейност от ЕС използват усъвършенствания подход за измерване, посочен в член 312, параграф 2, или вътрешнорейтинговия подход, посочен в член 143, на единна основа, компетентните органи позволяват критериите за приемливост, посочени съответно в членове 321 и 322 или в трета част, дял II, глава 3, раздел 6, да се изпълняват от предприятието майка и неговите дъщерни предприятия, разглеждани заедно, по начин, който е в съответствие със структурата на групата и нейните системи, процедури и методологии за управление на риска.
7. Решенията, посочени в параграфи 2, 4 и 5, се признават за окончателни и се прилагат от компетентните органи в съответните държави членки.
8. С оглед улесняване взимането на съвместни решения ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение, с които се определя процедурата за взимане на посоченото в параграф 1, буква а) съвместно решение относно заявленията за разрешения, посочени в член 143, параграф 1, член 151, параграфи 4 и 9, член 283, член 312, параграф 2 и член 363.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 31 декември 2014 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 21
Съвместни решения за нивото на прилагане на ликвидните изисквания
1. При постъпило искане на институция майка от ЕС, финансов холдинг майка от ЕС, финансов холдинг майка със смесена дейност от ЕС или подконсолидиращо дъщерно предприятие на институция майка от ЕС, финансов холдинг майка от ЕС или финансов холдинг майка със смесена дейност от ЕС консолидиращият надзорник и компетентните органи, отговорни за надзора върху дъщерните предприятия на институция майка от ЕС, финансов холдинг майка от ЕС или финансов холдинг майка със смесена дейност от ЕС в дадена държава членка, полагат всички възможни усилия за постигането на съвместно решение за това дали са изпълнени условията по член 8, параграф 1, букви а)-г) и за определяне на обособена ликвидна подгрупа с оглед на прилагането на член 8.
До съвместното решение трябва да се достигне в рамките на шест месеца след представянето от консолидиращия надзорник на доклад, в който е определил единни обособените ликвидни подгрупи въз основа на критериите, предвидени в член 8. В случай на разногласия в рамките на шестмесечния период консолидиращият надзорник се консултира с ЕБО по искане на някой от другите заинтересовани компетентни органи. Консолидиращият надзорник може да се консултира с ЕБО и по своя собствена инициатива.
Съвместното решение може да наложи и ограничения по отношение на местонахождението на ликвидните активи и собствеността върху тях, както и да изиска определени минимални размери от тях да бъдат държани от институции, освободени от прилагането на шеста част.
Съвместното решение се излага в документ, съдържащ напълно обоснованото решение, който консолидиращият надзорник предава на институцията майка на ликвидната подгрупа.
2. Ако в рамките на шест месеца не се достигне до съвместно решение, всеки компетентен орган, отговарящ за надзор на индивидуална основа, взема самостоятелно решение.
Въпреки това по време на шестмесечния срок всеки компетентен орган може да отправи запитване до ЕБО дали са изпълнени условията по член 8, параграф 1, букви а)-г). В този случай ЕБО може да проведе необвързваща медиация в съответствие с член 31, буква в) от Регламент (ЕС) № 1093/2010, като всички засегнати компетентни органи отлагат вземането на своето решение до приключването на необвързващата медиация. Когато в рамките на медиацията компетентните органи не постигнат съгласие в срок от три месеца, всеки компетентен орган, отговарящ за надзор на индивидуална основа, взема самостоятелно решение, като отчита пропорционалността на ползите и рисковете на нивото на държавата членка на институцията майка и пропорционалността на ползите и рисковете на нивото на държавата членка на дъщерното предприятие. Ако шестмесечният срок е изтекъл или е постигнато съвместно решение, въпросът не се отнася до ЕБО.
Съвместното решение, посочено в параграф 1, и решенията, посочени във втора алинея от настоящия параграф, са задължителни.
3. В рамките на шестмесечния срок всеки заинтересован компетентен орган може да се консултира с ЕБО в случай на разногласие относно изпълнението на условията по член 8, параграф 3, букви а)-г). В този случай ЕБО може да проведе необвързваща медиация в съответствие с член 31, буква в) от Регламент (ЕС) № 1093/2010, като всички засегнати компетентни органи отлагат вземането на своето решение до приключването на необвързващата медиация. Когато в рамките на медиацията компетентните органи не постигнат съгласие в срок от три месеца, всеки компетентен орган, отговарящ за индивидуален надзор, взема самостоятелно решение.
Член 22
Подконсолидация в случаите на лица в трети държави
Дъщерните институции изпълняват изискванията, установени в, членове 89-91 и в трета част и пета част, въз основа на своето подконсолидационно състояние, ако те или предприятието майка, когато то е финансов холдинг или финансов холдинг със смесена дейност, имат институция или финансова институция като дъщерно предприятие в трета държава или имат участие в такова предприятие.
Член 23
Предприятия в трети държави
За целите на надзора на консолидирана основа в съответствие с настоящата глава понятията „инвестиционен посредник“, „кредитна институция“, „финансова институция“ и „институция“ се прилагат и за предприятия, установени в трети държави, които, ако бяха установени в Съюза, биха отговаряли на определенията на тези понятия в член 4.
Член 24
Оценка на активи и задбалансови позиции
1. Оценката на активите и задбалансовите позиции се извършва в съответствие с приложимата счетоводната рамка.
2. Чрез дерогация от параграф 1 компетентните органи могат да изискват от институциите да извършват оценка на активите и задбалансовите позиции и определянето на собствения капитал в съответствие с международните счетоводни стандарти, приложими съгласно Регламент (ЕО) № 1606/2002.
ВТОРА ЧАСТ
СОБСТВЕН КАПИТАЛ
ДЯЛ I
ЕЛЕМЕНТИ НА СОБСТВЕНИЯ КАПИТАЛ
ГЛАВА 1
Капитал от първи ред
Член 25
Капитал от първи ред
Капиталът от първи ред на дадена институция е сборът от нейния базов собствен капитал от първи ред и допълнителен капитал от първи ред.
ГЛАВА 2
Базов собствен капитал от първи ред
Раздел 1
Елементи и инструменти на базовия собствен капитал от първи ред
Член 26
Елементи на базовия собствен капитал от първи ред
1. Елементите на базовия собствен капитал от първи ред на дадена институция включват:
а)
капиталови инструменти, при условие че са спазени условията по член 28, или ако е приложимо - условията по член 29;
б)
премийни резерви от емисии, свързани с посочените в буква а) инструменти;
в)
неразпределена печалба;
г)
натрупан друг всеобхватен доход;
д)
други резерви;
е)
фонд за покриване на общи банкови рискове.
Елементите, посочени в букви в)-е), се признават за базов собствен капитал от първи ред само ако са на разположение на институцията за неограничено и незабавно ползване за покриване на рискове или загуби веднага след възникването им.
2. За целите на параграф 1, буква в), единствено с предварителното разрешение на компетентния орган институциите могат да включат в базовия собствен капитал от първи ред междинната или годишната печалба, преди да са взели официално решение за годишния резултат (печалба или загуба) на институцията. Компетентният орган дава разрешение, когато са изпълнени следните условия:
а)
тази печалба е била потвърдена от лица, независими от институцията, които отговарят за одитирането на нейните отчети;
б)
институцията е представила на компетентния орган достатъчно доказателства, че всички предвидими отчисления от печалбата или дивиденти са вече приспаднати от тази печалба.
Потвърждението на междинната или годишната печалба на институцията показва достатъчно убедително, че тази печалба е изчислена в съответствие с принципите, установени в приложимата счетоводна рамка.
3. Компетентните органи преценяват дали емисиите на инструменти на базовия собствен капитал от първи ред отговарят на критериите, определени в член 28 или на член 29, когато е приложимо. По отношение на емисиите след 31 декември 2014 г. институциите класифицират капиталовите инструменти като инструменти на базовия собствен капитал от първи ред само след като компетентните органи, които могат да се консултират с ЕБО, са дали разрешение за това.
За капиталовите инструменти с изключение на държавната помощ, които са одобрени от компетентния орган като допустими за класиифциране като инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, но за които по мнение на ЕБО има съществени затруднения да се прецени дали отговарят на критериите по член 28 или на член 29, когато е приложимо, компетентните органи дават разяснения за мотивите си на ЕБО.
Въз основа на информацията, предоставена от всеки компетентен орган, ЕБО съставя, поддържа и публикува списък на всички форми капиталови инструменти във всяка държава членка, които отговарят на изискванията за инструменти на базовия собствен капитал от първи ред. ЕБО изготвя и публикува този списък за първи път до 1 февруари 2015 г.
След процеса на анализ по член 80 и при наличие на съществени доказателства, че тези инструменти не отговарят на критериите на член 28 или на член 29, когато е приложимо на, ЕБО може да изключи от списъка капиталовите инструменти, които не представляват държавна помощ, емитирани след 31 декември 2014 г., и да направи съобщение в този смисъл.
4. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти, с които да се определи значението на „предвидими“ при определянето на това дали всички предвидими отчисления от печалбата или дивиденти са били приспаднати.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 февруари 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 27
Капиталови инструменти на взаимоспомагателни или кооперативни дружества, спестовни институции или подобни институции в елементите на базовия собствен капитал от първи ред
1. Елементите на базовия собствен капитал от първи ред включват всеки капиталов инструмент, емитиран от институция съгласно клаузите в учредителния ѝ акт, ако са изпълнени следните условия:
а)
институцията е от вид, който е определен в приложимото национално право и който според компетентните органи е някой от следните:
i)
взаимоспомагателно дружество;
ii)
кооперативно дружество;
iii)
спестовна институция;
iv)
подобна институция;
v)
кредитна институция, която изцяло е собственост на една от институциите, посочени в подточки i)-iv), и има одобрение от съответния компетентен орган да се възползва от разпоредбите на настоящия член, при условие че и докато 100 % от обикновените акции, емитирани в кредитната институция, се притежават, пряко или непряко, от институция, посочена в тези подточки;
б)
изпълнени са условията, установени в член 28 или на член 29, когато е приложимо;
Взаимоспомагателните дружества, кооперативните дружества и спестовните институции, които са признати за такива съгласно приложимото национално право преди 31 декември 2012 г., продължават да се класифицират като такива за целите на настоящата част, при условие че продължават да отговарят на критериите, по които са били признати.
2. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти, с които се определят условията, съгласно които компетентните органи могат да решат, че вид предприятие, признато в приложимото национално право, отговаря на изискванията за взаимоспомагателно дружество, кооперативно дружество, спестовна институция или подобна институция за целите на настоящата част.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 февруари 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 28
Инструменти на базовия собствен капитал от първи ред
1. Капиталовите инструменти се приемат за инструменти на базовия собствен капитал от първи ред само ако са изпълнени всички условия по-долу:
а)
инструментите са емитирани пряко от институцията с предварителното съгласие на собствениците на институцията или, когато това се разрешава от приложимото национално право, от ръководния орган на институцията;
б)
инструментите са изплатени и тяхното закупуване не се финансира пряко или непряко от институцията;
в)
инструментите отговарят на всички условия по-долу по отношение на своята класификация:
i)
те са капитал по смисъла на член 22 от Директива 86/635/ЕИО;
ii)
те са собствен капитал по смисъла на приложимата счетоводна рамка;
iii)
те са собствен капитал за целите на определянето на балансовата неплатежоспособност, когато е приложимо съгласно националното право в областта на неплатежоспособността;
г)
инструментите са ясно и индивидуално оповестени в счетоводния баланс от финансовите отчети на институцията;
д)
инструментите са с неограничен срок;
е)
главницата на инструментите не може да се намалява или възстановява, освен в някой от следните случаи:
i)
ликвидация на институцията;
ii)
обратно изкупуване на инструментите по преценка на институцията или други начини за намаляване на капитала по нейна преценка, когато институцията е получила предварителното разрешение от компетентния орган в съответствие с член 77;
ж)
в разпоредбите относно инструментите не се посочва изрично или по подразбиране, че главницата на инструментите ще бъде или може да бъде намалена или възстановена, освен при ликвидация на институцията, и институцията не дава друга такава индикация преди или при емитирането на инструментите, освен в случаите на инструменти, посочени в член 27, когато приложимото национално право забранява на институцията да откаже да изкупи тези инструменти;
з)
инструментите отговарят на следните условия по отношение на разпределенията:
i)
няма преференциално третиране при разпределенията по отношение на реда за изплащане на разпределенията, включително във връзка с други инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, а изискванията по отношение на тези инструменти не предоставят преференциални права за изплащането на разпределения;
ii)
разпределенията в полза на държателите на инструментите може да се изплащат само от разпределяемите позиции;
iii)
приложимите към инструментите условия не включват таван или друго ограничение на максималния размер на разпределенията, освен при инструментите, посочени в член 27;
iv)
размерът на разпределенията не се определя въз основа на цената, платена за закупуването на инструментите при емитирането им, освен при инструментите, посочени в член 27;
v)
приложимите към инструментите условия не включват задължение за институцията да прави разпределение в полза на държателите на инструментите и за самата институция не съществува друго такова задължение;
vi)
неизплащането на разпределения не представлява неизпълнение от страна на институцията;
vii)
отмяната на разпределенията не налага ограничения върху институцията;
и)
в сравнение със съвкупността от капиталови инструменти, емитирани от институцията, при настъпването на загуба инструментите покриват първата и пропорционално най-голямата част от нея, като всеки инструмент покрива загубата в същата степен, както всички други инструменти на базовия собствен капитал от първи ред;
й)
в случай на неплатежоспособност или ликвидация на институцията рангът на инструментите е най-нисък спрямо всички останали вземания;
к)
инструментите дават право на своите собственици на вземане към остатъчните активи на институцията, което, в случай на ликвидация и след плащането на всички вземания от по-горен ред, е пропорционално на сумата на такива емитирани инструменти и не е фиксирано или ограничено с таван, освен при капиталовите инструменти, посочени в член 27;
л)
инструментите не са обезпечени и не са обект на гаранции, които увеличават реда на вземанията от:
i)
институцията или нейните дъщерни предприятия;
ii)
предприятието майка на институцията или неговите дъщерни предприятия;
iii)
финансовия холдинг майка или неговите дъщерни предприятия;
iv)
холдинга със смесена дейност или неговите дъщерни предприятия;
v)
смесения финансов холдинг и неговите дъщерни предприятия;
vi)
предприятие, което има тесни връзки със субектите, посочени в подточки i)-v);
м)
инструментите не са предмет на споразумение, във формата на договор или в друга форма, с което се повишава редът на вземанията по инструментите при неплатежоспособност или ликвидация.
Условието в първа алинея, буква й) се счита за изпълнено дори и ако инструментите са включени съгласно член 484, параграф 3 в допълнителния капитал от първи ред или капитала от втори ред, при условие че са с равностоен ранг.
2. Условията, определени в параграф 1, буква и), се считат за изпълнени без оглед на намаляване на постоянна основа на главницата на инструментите на допълнителния капитал от първи ред или капитала от втори ред.
Условието в параграф 1, буква е) се счита за изпълнено дори и при намаляване на главницата на капиталовия инструмент в рамките на процедура по преструктуриране или като последствие от намаляване на стойността на капиталовите инструменти, изисквано от органа по преструктуриране, който отговаря за институцията.
Условието в параграф 1, буква ж) се счита за изпълнено дори и ако в разпоредбите, с които е уреден капиталовият инструмент, се посочва изрично или се подразбира, че главницата на инструмента ще бъде или може да бъде намалена в рамките на процедура по преструктуриране или като последствие от намаляване на стойността на капиталовите инструменти, изисквано от органа по преструктуриране, който отговаря за институцията.
3. Условието в параграф 1, буква з), подточка iii) се счита за изпълнено, дори и инструментът да изплаща производни дивиденти, при условие че тези дивиденти не водят до разпределение, което несъразмерно обременява собствения капитал.
4. За целите на параграф 1, буква з), подточка i) диференцираните разпределения следва да отразяват единствено диференцирано право на глас. В това отношение по-високи разпределения се прилагат единствено за инструментите на базовия собствен капитал от първи ред с по-малко или без права на глас.
5. ЕБО разработва проекти за регулаторни технически стандарти с цел определяне на следното:
а)
приложимите форми и естеството на непряко финансиране на инструментите на собствения капитал;
б)
дали и кога разпределенията биха довели до непропорционално изчерпване на собствения капитал;
в)
значението на преференциалните разпределения.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 февруари 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 29
Капиталови инструменти, емитирани от взаимоспомагателни или кооперативни дружества, спестовни институции или подобни институции
1. Капиталовите инструменти, емитирани от взаимоспомагателни или кооперативни дружества, спестовни институции и подобни институции, се приемат за инструменти на базовия собствен капитал от първи ред само ако са спазени условията по член 28 с измененията, произтичащи от прилагането на настоящия член.
2. По отношение на изкупуването на капиталови инструменти трябва да са изпълнени следните условия:
а)
освен когато приложимото национално право забранява това, институцията има правото да откаже да изкупи инструментите;
б)
когато приложимото национално право забранява на институцията да откаже изкупуването на инструментите, в разпоредбите относно инструментите се предоставя възможност на институцията да ограничи изкупуването им;
в)
отказът за изкупуване на инструментите или, когато е приложимо, ограничаването на изкупуването им не могат да представляват неизпълнение от страна на институцията.
3. Капиталовите инструменти могат да съдържат таван или ограничение на максималния размер на разпределенията само когато таванът или ограничението са предвидени с приложимото национално право или учредителния акт на институцията.
4. Когато капиталовите инструменти предоставят на собственика права върху резервите на институцията в случай на неплатежоспособност или ликвидация, които са ограничени до номиналната стойност на инструментите, такова ограничение се прилага в същата степен към държателите на всички други емитирани от тази институция инструменти на базовия собствен капитал от първи ред.
Условието по първа алинея не засяга възможността дадено взаимоспомагателно или кооперативно дружество, спестовна институция или подобна институция да признае като базов собствен капитал от първи ред капиталови инструменти, които не предоставят право на глас на държателя си и които отговарят на всички условия по-долу:
а)
вземанията на държателите на инструменти, които не предоставят право на глас, при неплатежоспособност или ликвидация на институцията са пропорционални на дела от всички инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, който тези непредоставящи право на глас инструменти представляват;
б)
инструментите отговарят във всяко друго отношение на изискванията за инструменти на базовия собствен капитал от първи ред.
5. Когато капиталовите инструменти дават на собствениците си право на вземане към активите на институцията в случай на неплатежоспособност или ликвидация, което е фиксирано или ограничено от таван, такова ограничение се прилага в същата степен към държателите на всички емитирани от институцията инструменти на базовия собствен капитал от първи ред.
6. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти, с които се определя естеството на ограниченията за изкупуване, необходими когато приложимото национално право забранява на институцията да откаже изкупуването на инструменти на собствения капитал.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 февруари 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 30
Последици от неспазването на изискванията по отношение на инструментите на базовия собствен капитал от първи ред
Когато при инструмент на базовия собствен капитал от първи ред вече не се спазват изискванията по член 28 или на член 29, когато е приложимо, се прилага следното:
а)
този инструмент незабавно престава да бъде инструмент на базовия собствен капитал от първи ред;
б)
премийните резерви от емисии във връзка с този инструмент незабавно престават да бъдат елементи на базовия собствен капитал от първи ред.
Член 31
Капиталови инструменти, записани от публичните органи в извънредни ситуации
1. При извънредни ситуации компетентните органи могат да разрешат на институциите да включат в базовия собствен капитал от първи ред капиталови инструменти, които изпълняват най-малко условията на член 28, параграф 1, букви б)-д) и отговарят на всички изброени по-долу условия:
а)
капиталовите инструменти са емитирани след 1 януари 2014 г.;
б)
Комисията разглежда тези капиталови инструменти като държавна помощ;.
в)
капиталовите инструменти са емитирани в рамките на мерки за рекапитализация съгласно правилата за държавна помощ, съществуващи към съответния момент;
г)
капиталовите инструменти са изцяло записани и държани от държавата или съответния публичен орган или субект, който е публична собственост;
д)
капиталовите инструменти могат да покрият загубите;
е)
с изключение на капиталовите инструменти, посочени в член 27, в случай на ликвидация капиталовите инструменти дават на собствениците си право на вземане по отношение на остатъчните активи на институцията след плащането на всички вземания от по-горен ред;
ж)
съществуват адекватни механизми за оттегляне на държавата и ако е приложимо - на съответния публичен орган или субект, който е публична собственост;
з)
компетентният орган е дал предварително разрешение и е публикувал решението си, придружено с обяснение на същото решение.
2. При обосновано искане от съответния компетентен орган и в сътрудничество с него ЕБО разглежда капиталовите инструменти по параграф 1 като равностойни на инструментите на базовия собствен капитал от първи ред за целите на настоящия регламент.
Раздел 2
Пруденциални филтри
Член 32
Секюритизирани активи
1. Институцията изключва от всички елементи на собствения капитал увеличението на капитала си съгласно приложимата счетоводна рамка, произтичащо от секюритизирани активи, включително:
а)
увеличение, свързано с бъдещ маржин приход за институцията под формата на печалба от продажбата за институцията;
б)
когато институцията е инициатор на секюритизация, нетната печалба в резултат на капитализацията на бъдещи приходи от секюритизираните активи, които предоставят кредитни подобрения на позициите в секюритизацията.
2. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти, с които да се уточни допълнително посоченото в параграф 1, буква а) понятие „печалба от продажба“.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 февруари 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 33
Хеджиране на парични потоци и промени в стойността на собствените пасиви
1. Институциите не включват следните позиции в елементите на собствения капитал:
а)
резервите от преоценка по справедлива стойност, свързани с печалба или загуба от хеджиране на парични потоци на финансови инструменти, които не са оценени по справедлива стойност, включително на прогнозни парични потоци;
б)
печалбата или загубата от оценяваните по справедлива стойност пасиви на институцията в резултат на промени в кредитния рейтинг на институцията;
в)
цялата печалба и загуба от преоценка по справедлива стойност, произтичащи от собствения кредитен риск на институцията, свързан с деривативните пасиви.
2. За целите на параграф 1, буква в) институциите не компенсират печалбата и загубата от преоценката по справедлива стойност, произтичащи от собствения кредитен риск на институцията, с печалбата и загубата, произтичащи от кредитния риск на контрагента ѝ.
3. Без да се засяга параграф 1, буква б), дадена институция може да включи в собствения капитал размера на печалбата и загубата по своите пасиви, ако са изпълнени всички условия по-долу:
а)
пасивите са под формата на облигации, посочени в член 52, параграф 4 от Директива 2009/65/ЕО;
б)
промените в стойността на активите и пасивите на институцията се дължат на същите промени в кредитния рейтинг на институцията;
в)
съществува близко съответствие между стойността на облигациите, посочени в буква а), и стойността на активите на институцията;
г)
възможно е ипотечните кредити да бъдат погасени чрез обратно изкупуване по пазарна или номинална стойност на облигациите, с които са финансирани ипотечните кредити.
4. ЕБО разработва проект за регулаторни технически стандарти, с които да уточни какво представлява близкото съответствие между стойността на облигациите и стойността на активите, посочено в параграф 3, буква в).
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 30 септември 2013 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 34
Допълнителни корекции на стойността
Когато изчисляват размера на собствения си капитал, институциите прилагат изискванията на член 105 спрямо всички свои активи, оценявани по справедлива стойност, и приспадат от базовия собствен капитал от първи ред размера на всички необходими допълнителни корекции на стойността.
Член 35
Нереализирани печалби и загуби от оценяване по справедлива стойност
Освен при посочените в член 33 позиции, институциите не правят корекции, за да отстранят от собствения си капитал нереализираните печалби или загуби по своите активи или пасиви, оценени по справедлива стойност.
Раздел 3
Приспадания от елементите на базовия собствен капитал от първи ред, освобождавания и алтернативни подходи
Подраздел 1
Приспадания от елементите на базовия собствен капитал от първи ред
Член 36
Приспадания от елементите на базовия собствен капитал от първи ред
1. Институциите приспадат от елементите на базовия собствен капитал от първи ред следното:
а)
загубата за текущата финансова година;
б)
нематериалните активи;
в)
отсрочените данъчни активи, които се основават на бъдеща печалба;
г)
за институциите, които изчисляват размера на рисково претеглените експозиции, като използват вътрешнорейтинговия подход, сумите с отрицателен знак, получени от изчислението на размера на очакваната загуба, определено в членове 158 и 159;
д)
активите на пенсионен фонд с предварително определен размер на пенсията в счетоводния баланс на институцията;
е)
преките, непреките и синтетичните позиции на институцията в собствени инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, включително собствени инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, по отношение на които институцията е поела настоящо или условно задължение за закупуване по силата на съществуващо договорно задължение;
ж)
преките, непреките и синтетичните позиции в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред на предприятия от финансовия сектор, когато тези предприятия имат реципрочна кръстосана позиция с институцията, която компетентният орган смята, че е била създадена с цел да се раздуе изкуствено собственият капитал на институцията;
з)
приложимия размер на преките, непреките и синтетичните позиции на институцията в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред на предприятия от финансовия сектор, когато институцията няма значителни инвестиции в тези предприятия;
и)
приложимия размер на преките, непреките и синтетичните позиции на институцията в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред на предприятия от финансовия сектор, когато институцията има значителни инвестиции в тези предприятия;
й)
размера на елементите, които съгласно член 56 се приспадат от елементите на допълнителния капитал от първи ред, с чийто размер се надхвърля допълнителният капитал от първи ред на институцията;
к)
размера на експозицията на следните елементи, на които може да бъде присъдено рисково тегло от 1 250 %, когато институцията приспада този размер от размера елементите на базовия собствен капитал от първи ред като алтернатива на прилагането на рисково тегло от 1 250 %:
i)
квалифицирани дялови участия извън финансовия сектор;
ii)
секюритизиращи позиции в съответствие с член 243, параграф 1, буква б), член 244, параграф 1, буква б) и член 258;
iii)
свободни доставки в съответствие с член 379, параграф 3;
iv)
позиции в съвкупността, за които институцията не може да определи рисковото тегло чрез вътрешнорейтинговия подход в съответствие с член 153, параграф 8;
v)
експозиции в капиталови инструменти съгласно подхода на вътрешните модели, в съответствие с член 155, параграф 4.
л)
всички данъчни отчисления, свързани с предвидимите към момента на изчисляването на отчисленията елементи на базовия собствен капитал от първи ред, освен когато институцията подходящо коригира размера на елементите на базовия собствен капитал от първи ред, доколкото такива данъчни отчисления намаляват размера, до който тези елементи могат да се използват за покриване на рискове или загуби.
2. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти, с които се определя прилагането на приспаданията, посочени в параграф 1, букви а), в), д), е), з), и) и л) от настоящия член и свързаните приспадания, посочени в член 56, букви а), в), г) и е) и в член 66, букви а), в) и г).
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 февруари 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
3. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти, с които се уточняват видовете капиталови инструменти на финансовите институции, и - в консултация с Европейския надзорен орган (Европейски орган за застраховане и професионално пенсионно осигуряване) (ЕОЗППО), създаден с Регламент (ЕС) № 1094/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 г. (26) - на застрахователните и презастрахователните предприятия от трети държави и на предприятията извън обхвата на Директива 2009/138/ЕО в съответствие с член 4 от нея, които се приспадат от следните елементи на собствения капитал:
а)
елементи на базовия собствен капитал от първи ред;
б)
елементи на допълнителния капитал от първи ред;
в)
елементи на капитала от втори ред.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 февруари 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 37
Приспадане на нематериални активи
Институциите определят размера на нематериалните активи, подлежащи на приспадане, в съответствие със следното:
а)
сумата, която ще се приспада, се намалява със сумата на свързаните отсрочени данъчни пасиви, които ще бъдат погасени, ако нематериалните активи се обезценят или бъдат отписани съгласно приложимата счетоводна рамка;
б)
сумата, която ще се приспада, включва репутацията, включена при оценката на значимите инвестиции на институцията.
Член 38
Приспадане на отсрочени данъчни активи, които се основават на бъдеща печалба
1. Институциите определят размера на отсрочените данъчни активи, които се основават на бъдеща печалба, за които се изисква приспадане в съответствие с настоящия член.
2. С изключение на случаите, когато са изпълнени условията в параграф 3, размерът на отсрочените данъчни активи, които се основават на бъдеща печалба, се изчислява, без да се намалява с размера на свързаните отсрочени данъчни пасиви на институцията.
3. Размерът на отсрочените данъчни активи, които се основават на бъдеща печалба, може да се намали с размера на свързаните отсрочени данъчни пасиви на институцията, ако са изпълнени следните условия:
а)
субектът има законно право, съгласно приложимото национално законодателство, да компенсира тези текущи данъчни активи срещу текущите данъчни пасиви;
б)
отсрочените данъчни активи и отсрочените данъчни пасиви се отнасят до данъци, наложени от един и същ данъчен орган и за един и същ данъчнозадължен субект.
4. Свързаните отсрочени данъчни пасиви на институцията, използвани за целите на параграф 3, не могат да включват отсрочени данъчни пасиви, намаляващи размера на нематериалните активи или активите на пенсионен фонд с предварително определен размер на пенсията, които се изисква да бъдат приспаднати.
5. Сумата на посочените в параграф 4 свързани отсрочени данъчни пасиви се разпределя между:
а)
отсрочените данъчни активи, които се основават на бъдеща печалба и произтичат от временни разлики, които не са приспаднати в съответствие с член 48, параграф 1);
б)
всички други отсрочени данъчни активи, които се основават на бъдеща печалба.
Институциите разпределят свързаните отсрочени данъчни пасиви пропорционално на дела на отсрочените данъчни активи, които се основават на бъдеща печалба, които представляват посочените в букви а) и б) елементи.
Член 39
Надвнасяне на данъци, пренасяне на данъчни загуби от предходни периоди и отсрочени данъчни активи, които не се основават на бъдеща печалба
1. Следните елементи не се приспадат от собствения капитал и подлежат на рисково претегляне в съответствие с трета част, дял II, глава 2 или глава 3, в зависимост от случая:
а)
надвзет данък от институцията за текущата година;
б)
данъчна загуба на институцията за текущата година, пренесена от предходни години, която дава основание за претенция или вземане към централно правителство, регионално правителство или местен данъчен орган;
2. Размерът на отсрочените данъчни активи, които не се основават на бъдеща печалба, е ограничен до размера на отсрочените данъчни активи, които произтичат от временни разлики, когато са изпълнени всички условия по-долу:
а)
те се заменят - автоматично, задължително и незабавно - с данъчен кредит, в случай че институцията отчете загуба, когато годишният финансов отчет на институцията е официално одобрен, или в случай на ликвидация или неплатежоспособност на институцията;
б)
институцията може, съгласно приложимото национално данъчно право, да прихване посочения в буква а) данъчен кредит с данъчно задължение на институцията или друго предприятие, включено в същата консолидирана група като институцията за целите на данъчното облагане съгласно посоченото право, или всяко друго предприятие, което подлежи на надзор на консолидирана основа в съответствие с първа част, дял II, глава 2;
в)
когато размерът на посочените в буква б) данъчни кредити надвишава посочените в същата буква данъчни задължения, този излишък се замества незабавно с пряко вземане към централното правителство на държавата членка, в която е учредена институцията.
Институцията прилага рисково тегло от 100 % спрямо отсрочени данъчни активи, когато са изпълнени условията по букви а), б и в).
Член 40
Приспадане на суми с отрицателен знак, получени от изчислението на размера на очакваната загуба
Сумата, която подлежи на приспадане в съответствие с член 36, параграф 1, буква г), не се намалява от повишаване на стойността на отсрочените данъчни активи, които се основават на бъдеща печалба, или в резултат на друг допълнителен данъчен ефект, който би могъл да възникне, ако провизиите нараснат до нивото на очакваните загуби, посочено в дял I, глава 3, раздел 3.
Член 41
Приспадане на активи на пенсионни фондове с предварително определен размер на пенсията
1. За целите на член 36, параграф 1, буква д), размерът на активите на пенсионни фондове с предварително определен размер на пенсията, които се приспадат, се намалява със:
а)
сумата на свързаните отсрочени данъчни пасиви, които могат да бъдат погасени, ако активите се обезценят или бъдат отписани съгласно приложимата счетоводна рамка;
б)
сумата на активите в пенсионния фонд с предварително определен размер на пенсията, които институцията може да използва без ограничение, при условие че е получила предварителното разрешение на компетентния орган. Тези активи, използвани за намаляване на сумата, която се приспада, получават рисково тегло в съответствие с трета част, дял II, глава 2 или глава 3, в зависимост от случая.
2. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на критериите, съгласно които компетентният орган позволява на институцията да намали размера на активите в пенсионен фонд с предварително определен размер на пенсията, както е посочено в параграф 1, буква б).
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 февруари 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 42
Приспадане на позиции в собствени инструменти на базовия собствен капитал от първи ред
За целите на член 36, параграф 1, буква е) институциите изчисляват позициите си в собствени инструменти на базовия собствен капитал от първи ред въз основа на брутните дълги позиции при спазване на следните изключения:
а)
институциите могат да изчисляват размера на позициите си в собствени инструменти на базовия собствен капитал от първи ред въз основа на нетната дълга позиция, при положение че са изпълнени следните две условия:
i)
дългите и късите позиции са в една и съща базисна експозиция и късите позиции не са свързани с риск от контрагента;
ii)
дългите и късите позиции се държат заедно или в търговския портфейл, или в банковия портфейл;
б)
институциите определят сумата, която трябва да се приспадне за преките, непреките и синтетичните позиции в свързани с индекси ценни книжа, като изчисляват базисната експозиция към включените в тези индекси собствени инструменти на базовия собствен капитал от първи ред;
в)
институциите могат да прихванат късите позиции в собствени инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, произтичащи от къси позиции в базисните индекси, включително когато тези къси позиции включват риск от контрагента, от брутните дълги позиции в собствени инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, произтичащи от позиции в свързани с индекси ценни книжа, ако са изпълнени следните две условия:
i)
дългите и късите позиции са в едни и същи базисни индекси;
ii)
дългите и късите позиции се държат заедно или в търговския портфейл, или в банковия портфейл.
Член 43
Значителни инвестиции в предприятие от финансовия сектор
За целите на приспадането значителни инвестиции на дадена институция в предприятие от финансовия сектор възникват, когато е изпълнено някое от следните условия:
а)
институцията притежава повече от 10 % от инструментите на базовия собствен капитал от първи ред, емитирани от това предприятие;
б)
институцията има тесни връзки с това предприятие и притежава инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, емитирани от него;
в)
институцията притежава инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, емитирани от това предприятие, и предприятието не е включено в консолидацията по първа част, дял II, глава 2, но за целите на финансовото отчитане съгласно приложимата счетоводна рамка е включено в същата счетоводна консолидация като институцията.
Член 44
Приспадане на позиции в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред на предприятия от финансовия сектор, когато институцията има реципрочна кръстосана позиция, създадена с цел изкуствено раздуване на собственият капитал
Институциите правят приспаданията, посочени в член 36, параграф 1, букви ж), з) и и), в съответствие със следните изисквания:
а)
позициите в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред и други капиталови инструменти на предприятия от финансовия сектор се изчисляват въз основа на брутните дълги позиции;
б)
за целите на приспадането елементите на капитала от първи ред при застрахователните предприятия се третират като позиции в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред.
Член 45
Приспадане на позиции в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред на предприятия от финансовия сектор
Институциите правят приспаданията, изисквани в член 36, параграф 1, букви з) и и), в съответствие със следните разпоредби:
а)
те могат да изчисляват преките, непреките и синтетичните позиции в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред на предприятия от финансовия сектор въз основа на нетната дълга позиция в същата базисна експозиция, при положение че са изпълнени следните две условия:
i)
падежът на късата позиция съответства на този на дългата позиция или има остатъчен матуритет от най-малко една година;
ii)
както дългата, така и късата позиция се държат в търговския или в банковия портфейл;
б)
те определят подлежащата на приспадане сума при преките, непреките и синтетичните позиции в свързани с индекси ценни книжа, като изчисляват базисната експозиция във включените в тези индекси капиталови инструменти на предприятията от финансовия сектор.
Член 46
Приспадане на позиции в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, когато институцията няма значителни инвестиции в предприятие от финансовия сектор
1. За целите на член 36, параграф 1, буква з), институциите изчисляват приложимата, подлежаща на приспадане сума, като умножават сумата, посочена в буква а) от настоящия параграф, по коефициента, получен от изчислението, посочено в буква б) от настоящия параграф:
а)
общата сума, с която преките, непреките и синтетичните позиции на институцията в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред и капитала от втори ред на предприятия от финансовия сектор, в които институцията няма значителни инвестиции, надхвърлят 10 % от общата сума на елементите на базовия собствен капитал от първи ред на институцията, изчислена след прилагане на следното към елементите на базовия собствен капитал от първи ред:
i)
членове 32-35;
ii)
приспаданията, посочени в член 36, параграф 1, букви а)-ж), буква к), подточки ii)-v) и буква л), с изключение на сумата, която се приспада по отношение на отсрочените данъчни активи, които се основават на бъдеща печалба и произтичат от временни разлики;
iii)
членове 44 и 45;
б)
сумата на преките, непреките и синтетичните позиции на институцията в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред на онези предприятия от финансовия сектор, в които институцията няма значителни инвестиции, разделена на общата сума на преките, непреките и синтетичните позиции на институцията в инструменти на собствения капитал на тези предприятия от финансовия сектор.
2. Институциите изключват поетите позиции, държани за пет работни дни или по-малко, от посочената в параграф 1, буква а) сума и от изчисляването на посочения в параграф 1, буква б) коефициент.
3. Подлежащата на приспадане сума съгласно параграф 1 се разпределя между всички държани инструменти на базовия собствен капитал от първи ред. Институциите определят частта от позициите в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, която се приспада съгласно параграф 1, като умножат посочената в буква а) от настоящия параграф сума по посочения в буква б) от настоящия параграф дял:
а)
сумата на позициите, които подлежат на приспадане съгласно параграф 1;
б)
дела от общата сума на преките, непреките и синтетичните позиции на институцията в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред на предприятия от финансовия сектор, в които институцията няма значителни инвестиции, представляван от всеки държан инструмент на базовия собствен капитал от първи ред.
4. Сумата на позициите, посочени в член 36, параграф 1, буква з), която е равна на или по-малка от 10 % от елементите на базовия собствен капитал от първи ред на институцията след прилагане на разпоредбите в параграф 1, буква а), подточки i)-iii), не се приспада и за него се прилагат приложимите рискови тегла по трета част, дял II, глава 2 или глава 3 и изискванията в трета част, дял IV, в зависимост от случая.
5. Институциите определят частта от позициите си в инструменти на собствения капитал, която е рисково претеглена, като разделят посочената в буква а) сума на сумата в буква б):
а)
сумата на позициите, които трябва да бъдат рисково претеглени съгласно параграф 4;
б)
сумата, определена в подточка i) разделена на сумата, определена в подточка ii):
i)
общия размер на инструментите на базовия собствен капитал от първи ред;
ii)
общата сума на преките, непреките и синтетичните позиции на институцията в инструменти на базовия капитал от първи ред на предприятия от финансовия сектор, в които институцията няма значителни инвестиции.
Член 47
Приспадане на позиции в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, когато институцията има значителни инвестиции в предприятие от финансовия сектор
За целите на член 36, параграф 1, буква и) приложимият размер, който се приспада от елементите на базовия собствен капитал от първи ред, изключва поетите позиции, държани за пет работни дни или по-малко, и се определя в съответствие с членове 44 и 45 и подраздел 2.
Подраздел 2
Освобождаване от приспадане от елементите на базовия собствен капитал от първи ред и алтернативни подходи
Член 48
Прагове на освобождаване от приспадане от елементите на базовия собствен капитал от първи ред
1. При приспадането съгласно член 36, параграф 1, букви в) и и) от институциите не се изисква да приспадат сумите на изброените в букви а) и б) от настоящия параграф елементи, чийто общ размер е равен на или по-малък от прага, посочен в параграф 2:
а)
отсрочените данъчни активи, които се основават на бъдеща печалба и произтичат от временни разлики, и чийто общ размер е равен на или по-малък от 10 % от елементите на базовия собствен капитал от първи ред на институцията, изчислени след прилагането на:
i)
членове 32-35;
ii)
член 36, параграф 1, букви а)-з), буква к), подточки ii)-v) и буква л), без отсрочените данъчни активи, които се основават на бъдеща печалба и произтичат от временни разлики;
б)
когато институцията има значителни инвестиции в предприятие от финансовия сектор, нейните преки, непреки и синтетични позиции в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред на такива предприятия, чиято обща сума е равна на или по-малка от 10 % от елементите на базовия собствен капитал от първи ред на институцията, изчислени след прилагането на:
i)
членове 32-35;
ii)
член 36, параграф 1, букви а)-з), буква к), подточки ii)-v) и буква л), без отсрочените данъчни активи, които се основават на бъдеща печалба и произтичат от временни разлики.
2. За целите на параграф 1 прагът е равен на сумата, посочена в буква а) от настоящия параграф, умножена по процента, посочен в буква б) от настоящия параграф:
а)
остатъчната сума на елементите на базовия собствен капитал от първи ред след прилагането на корекциите и приспаданията в членове 32-36 в пълен размер и без прилагане на праговете на освобождаване, определени в настоящия член;
б)
17,65 %.
3. За целите на параграф 1 институциите определят частта на отсрочените данъчни активи от общия размер на елементите на базовия собствен капитал от първи ред, която не се изисква да бъде приспадната, чрез разделяне на сумата по буква а) от настоящия параграф на сумата по буква б) от настоящия параграф:
а)
сумата на отсрочените данъчни активи, които се основават на бъдеща печалба и произтичат от временни разлики, и които общо са равни на или по-малки от 10 % от елементите на базовия собствен капитал от първи ред на институцията;
б)
сборът от:
i)
сумата, посочена в буква а);
ii)
сумата от преките, непреките и синтетичните позиции на институцията в инструменти на собствения капитал на предприятия от финансовия сектор, в които институцията има значителни инвестиции, които общо са по- равни на или малки от 10 % от сумата на елементите на нейния базов собствен капитал от първи ред.
Делът на значителните инвестиции спрямо общия размер на елементите, който не се изисква да бъде приспадан, е равен на 1 минус дела, посочен в първа алинея.
4. Сумите на елементите, които не се приспадат съгласно параграф 1, получават рисково тегло от 250 %.
Член 49
Изискване за приспадане при прилагане на консолидация, допълнителен надзор или институционална защитна схема
1. За целите на изчисляването на собствения капитал на индивидуална основа, подконсолидирана основа и консолидирана основа и когато компетентните органи изискват или позволяват институциите да прилагат метод 1, 2 или 3 от приложение I към Директива 2002/87/ЕО, компетентните органи могат да разрешат на институциите да не приспадат позициите в инструменти на собствения капитал на предприятие от финансовия сектор, в което институцията майка, финансовият холдинг майка, смесеният финансов холдинг майка или институцията притежават значителни инвестиции, при условие че са спазени условията по букви а)-д) от настоящия параграф:
а)
предприятието от финансовия сектор е застрахователно предприятие, презастрахователно предприятие или застрахователен холдинг;
б)
застрахователното предприятие, презастрахователното предприятие или застрахователният холдинг попадат в обхвата на същия допълнителен надзор съгласно Директива 2002/87/ЕО, както институцията майка, финансовият холдинг майка или смесеният финансов холдинг майка или институцията, която притежава позицията;
в)
институцията предварително е получила разрешение от компетентните органи;
г)
преди да предоставят посоченото в буква в) разрешение и постоянно след това, компетентните органи се уверяват, че степента на интегрирано управление, управление на риска и вътрешен контрол по отношение на предприятията, които биха били включени в обхвата на консолидацията по метод 1, 2 или 3, е адекватна;
д)
позициите в рамките на предприятието принадлежат на едно от следните:
i)
кредитната институция майка;
ii)
финансовия холдинг майка;
iii)
смесения финансов холдинг майка;
iv)
институцията;
v)
дъщерно предприятие на едно от предприятията, посочени в подточки i)-iv), което е включено в обхвата на консолидацията съгласно първа част, дял II, глава 2.
Избраният метод се прилага последователно във времето.
2. С оглед изчисляването на собствения капитал на индивидуална основа и на подконсолидирана основа институциите, които са обект на надзор на консолидирана основа в съответствие с първа част, дял II, глава 2, не приспадат позиции в инструменти на собствения капитал, емитирани от предприятия от финансовия сектор, които са включени в обхвата на надзора на консолидирана основа, освен ако компетентните органи не определят, че такива приспадания се изискват за конкретни цели, по-специално с цел структурно разделение на банковите дейности и планиране на преструктурирането, за целите на надзора на индивидуална или подконсолидирана основа.
Прилагането на подхода, посочен в първа алинея, не трябва да води до несъразмерни отрицателни последици за цялата или за части от финансовата система на други държави членки или за Съюза като цяло, като създава пречка за функционирането на вътрешния пазар.
3. За целите на изчисляването на собствения капитал на индивидуална или подконсолидирана основа компетентните органи могат да разрешат на институциите да не приспадат позициите в инструменти на собствения капитал в следните случаи:
а)
когато институцията има позиция в друга институция и са изпълнени условията в подточки ii)-vi):
i)
институциите попадат в рамките на една и съща институционална защитна схема, както е посочена в член 113, параграф 7;
ii)
компетентните органи са дали разрешението, посочено в член 113, параграф 7;
iii)
спазени са условията по член 113, параграф 7;
iv)
институционалната защитна схема изготвя консолидирания счетоводен баланс, посочен в член 113, параграф 7, буква д), или, когато не се изисква изготвянето на консолидирани отчети - изчисление на разширена агрегирана основа, което компетентните органи считат за равностойно на разпоредбите на Директива 86/635/ЕИО, в което се включват някои адаптирани разпоредби на Директива, с които се уреждат консолидираните счетоводни отчети на групи кредитни институции. Външен одитор проверява дали това изчисление на разширена агрегирана основа е равностойно, както и по-специално дали при изчисляването е елиминирано многократното използване на елементи, допустими при изчисляването на собствения капитал, както и неподходящото създаване на собствен капитал между членовете на институционалната защитна схема. Консолидираният счетоводен баланс или изчисляването на разширена агрегирана основа се представят на компетентните органи най-малко със същата честота като посочената в член 99;
v)
институциите, които са включени в институционална защитна схема, заедно изпълняват на консолидирана или разширена агрегирана основа изискванията по член 92 и докладват за спазването на тези изисквания в съответствие с член 99. В рамките на институционална защитна схема не се изисква приспадането на участията, притежавани от кооперативни членове или юридически лица, които не са членове на институционалната защитна схема, при условие че е елиминирано многократното използване на елементи, които са приемливи при изчисляването на собствения капитал, както и неподходящото създаване на собствен капитал между членовете на институционалната защитна схема и миноритарния акционер, когато той е институция.
б)
когато регионална кредитна институция има позиция в своята централна или друга регионална кредитна институция и условията в буква а), подточки i)-v) са изпълнени.
4. Позиции, спрямо които не се извършва приспадането съгласно параграф 1, 2 или 3, представляват експозиции и подлежат на рисково претегляне в съответствие с трета част, дял II, глава 2 или 3, в зависимост от случая.
5. Когато дадена институция прилага методи 1 или 2 от приложение I към Директива 2002/87/ЕО, тя оповестява изискването за допълнителен собствен капитал и съотношението на капиталова адекватност на финансовия конгломерат, изчислени в съответствие с член 6 и приложение I към същата директива.
6. ЕБО, ЕОЗППО и Европейският надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари) (ЕОЦКП), създаден с Регламент 1095/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 г. (27). разработват в рамките на Съвместния комитет проекти на регулаторни технически стандарти за определяне, за целите на настоящия член, на условията на прилагане на методите за изчисляване, изброени в приложение I, втора част от Директива 2002/87/ЕО за целите на алтернативните подходи във връзка с приспадането, посочени в параграф 1 от настоящия член.
ЕБО, ЕОЗППО и ЕОЦКП представят на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 февруари 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 съответно от Регламент (ЕС) № 1093/2010, от Регламент (ЕС) № 1094/2010 и от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
Раздел 4
Базов собствен капитал от първи ред
Член 50
Базов собствен капитал от първи ред
Базовият собствен капитал от първи ред на дадена институция се състои от елементите на базовия собствен капитал от първи ред след прилагане на корекциите, които се изискват от членове 32-35, приспаданията съгласно член 36 и освобождаванията и алтернативните подходи, установени в членове 48,49 и 79.
ГЛАВА 3
Допълнителен капитал от първи ред
Раздел 1
Елементи и инструменти на допълнителния капитал от първи ред
Член 51
Елементи на допълнителния капитал от първи ред
Елементите на допълнителния капитал от първи ред са:
а)
капиталови инструменти, когато са изпълнени условията по член 52, параграф 1;
б)
премийни резерви от емисии във връзка с посочените в буква а) инструменти.
Изброените в буква а) инструменти не отговарят на изискванията за елементи на базовия собствен капитал от първи ред или на капитала от втори ред.
Член 52
Инструменти на допълнителния капитал от първи ред
1. Капиталовите инструменти се приемат за инструменти на допълнителния капитал от първи ред само ако са изпълнени следните условия:
а)
инструментите са емитирани и платени;
б)
инструментите не са закупени от някой от следните:
i)
институцията или нейните дъщерни предприятия;
ii)
предприятие, в което институцията има участие под формата на притежание, пряко или посредством контрол, на 20 % или повече от правата на глас или капитала на предприятието;
в)
закупуването на инструментите не се финансира пряко или непряко от институцията;
г)
при неплатежоспособност на институцията инструментите са с по-нисък ред от инструментите на капитала от втори ред;
д)
инструментите не са обезпечени или не са обект на гаранции, които повишават реда на вземанията на:
i)
институцията или нейните дъщерни предприятия;
ii)
предприятието майка на институцията или неговите дъщерни предприятия;
iii)
финансовия холдинг майка или неговите дъщерни предприятия;
iv)
холдинга със смесена дейност или неговите дъщерни предприятия;
v)
смесения финансов холдинг и неговите дъщерни предприятия;
vi)
предприятие, което има тесни връзки със субектите, посочени в подточки i) - v);
е)
инструментите не са предмет на споразумение, под формата на договор или под друга форма, с което се повишава редът на вземанията по инструментите при неплатежоспособност или ликвидация;
ж)
инструментите са с неограничен срок и разпоредбите, които ги уреждат, не включват стимул за изкупуването им от институцията;
з)
ако разпоредбите относно инструментите включват една или повече кол опции, тези опции могат да бъдат упражнени единствено по преценка на емитента;
и)
по отношение на инструментите може да се упражни кол опция, те могат да бъдат изкупени или изкупени обратно само когато са изпълнени условията по член 77 и не преди да са изтекли пет години от датата на емитиране, освен когато са изпълнени условията по член 78, параграф 4;
й)
в разпоредбите относно инструментите няма указание, изрично или по подразбиране, че по отношение на тях ще бъде или може да бъде упражнена кол опция или че те ще бъдат или могат да бъдат изкупени или изкупени обратно, и институцията не указва това по друг начин, с изключение на следните случаи:
i)
след ликвидация на институцията;
ii)
обратно изкупуване на инструментите по преценка на институцията или други начини за намаляване на допълнителния капитал от първи ред по нейна преценка, когато институцията е получила предварително разрешение от компетентния орган в съответствие с член 77;
к)
институцията не указва изрично или по подразбиране, че компетентният орган даде съгласие по искане за упражняване на кол опция по отношение на инструментите, за изкупуването им или обратното им изкупуване;
л)
разпределенията по инструментите отговарят на следните условия:
i)
изплатени са от разпределяеми позиции;
ii)
размерът на разпределенията по инструментите няма да бъде променен въз основа на кредитния рейтинг на институцията или на нейното предприятие майка;
iii)
разпоредбите, уреждащи инструментите, предоставят на институцията право на преценка по всяко време да отмени разпределенията по инструментите за неограничен срок и на некумулативна основа, като институцията може да използва тези отменени плащания без ограничение за целите на изпълнението на задълженията си, когато същите станат изискуеми;
iv)
отмяната на разпределенията не представлява неизпълнение от страна на институцията;
v)
отмяната на разпределенията не налага ограничения върху институцията;
м)
инструментите не водят до констатацията, че пасивите на дадена институция надвишават нейните активи, когато съгласно приложимото национално право тази констатация се използва, за да се определи неплатежоспособността на институцията;
н)
в разпоредбите относно инструментите се изисква при настъпването на активиращо събитие постоянно или временно намаляване на стойността на главницата на инструментите или преобразуването им в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред;
о)
разпоредбите относно инструментите не съдържат характеристика, която би могла да възпрепятства рекапитализирането на институцията;
п)
когато инструментите не са емитирани пряко от институция, те отговарят на следните две условия:
i)
инструментите са емитирани чрез предприятие в рамките на консолидацията съгласно първа част, дял II, глава 2,
ii)
постъпленията са незабавно и без ограничение на разположение на тази институция във форма, която отговаря на условията в настоящия параграф.
Условието в първа алинея, буква г) се счита за изпълнено дори и ако инструментите са включени съгласно член 484, параграф 3 в допълнителния капитал от първи ред или капитала от втори ред, при условие че са с равностоен ранг.
2. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на:
а)
формата и естеството на стимулите за изкупуване;
б)
естеството на всяко увеличаване на стойността на главницата на инструмент на допълнителния капитал от първи ред, което се извършва след временно намаляване на стойността на главницата по този инструмент;
в)
процедурите и сроковете за:
i)
определяне на това дали е настъпило активиращо събитие;
ii)
увеличаване на стойността на главницата на инструмент на допълнителния капитал от първи ред, което се извършва след временно намаляване на стойността на главницата по този инструмент;
г)
характеристиките на инструментите, които биха могли да възпрепятстват рекапитализирането на институцията;
д)
използването на дружества със специална цел за непряко емитиране на инструменти на собствения капитал.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 февруари 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 53
Ограничения върху отмяната на разпределенията по инструменти на допълнителния капитал от първи ред и характеристики, които могат да възпрепятстват рекапитализирането на институцията
За целите на член 52, параграф 1, буква л), подточка v) и буква о) разпоредбите относно инструментите на допълнителния капитал от първи ред не включват, по-специално, следното:
а)
изискване за разпределения по инструментите, които трябва да бъдат направени в случай на извършено разпределение по инструмент, емитиран от институцията, със същия или по-нисък ред спрямо инструмент на допълнителния капитал от първи ред, включително инструмент на базовия собствен капитал от първи ред;
б)
изискване за отмяна на плащането на разпределения по инструментите на базовия собствен капитал от първи ред, на допълнителния капитал от първи ред или на капитала от втори ред, ако не са направени разпределения по тези инструменти на допълнителния капитал от първи ред;
в)
задължение за замяна на изплащането на лихви или дивидент с плащане в друга форма. Институцията няма друго такова задължение.
Член 54
Намаляване на стойността или преобразуване на инструментите на допълнителния капитал от първи ред
1. За целите на член 52, параграф 1, буква н), по отношение на инструментите на допълнителния капитал от първи ред се прилагат следните разпоредби:
а)
активиращо събитие настъпва, когато посоченото в член 92, параграф 1, буква а) съотношение на базовия собствен капитал от първи ред на институцията се понижи под някоя от следните стойности:
i)
5,125 %;
ii)
стойност над 5,125 %, която се определя от институцията и е посочена в разпоредбите относно инструмента;
б)
институциите могат да предвидят в разпоредбите относно инструмента едно или повече активиращи събития в допълнение към посоченото в буква а);
в)
ако в разпоредбите относно инструментите се изисква те да бъдат преобразувани в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред при настъпването на активиращо събитие, в тези разпоредби се посочва:
i)
ставката на това преобразуване и максималният разрешен размер на преобразуването; или
ii)
диапазона, в който инструментите ще бъдат преобразувани в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред;
г)
ако в разпоредбите относно инструментите се изисква стойността на главницата им да бъде намалена при настъпването на активиращо събитие, това намаляване обхваща:
i)
вземането на държателя на инструмента при неплатежоспособност или ликвидация на институцията;
ii)
сумата, която трябва да бъде платена при упражняване на кол опция или изкупуване на инструмента;
iii)
извършените разпределения по инструмента.
2. Намаляването на стойността или преобразуването на инструмент на допълнителния капитал от първи ред генерира, съгласно приложимата счетоводна рамка, елементи, които отговарят на изискванията за елементи на базовия собствен капитал от първи ред.
3. Стойността на инструментите на допълнителния капитал от първи ред, включени в елементите на допълнителния капитал от първи ред, не надхвърля минималната стойност на елементите на базовия собствен капитал от първи ред, които биха били генерирани, ако стойността на главницата на инструментите на допълнителния капитал от първи ред беше изцяло намалена или преобразувана в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред.
4. Общата стойност на инструментите на допълнителния капитал от първи ред, която се изисква да бъде намалена или преобразувана при настъпването на активиращо събитие, е не по-малка от по-ниската от следните стойности:
а)
сумата, необходима за пълно възстановяване на съотношението на базовия собствен капитал от първи ред на институцията до 5,125 %;
б)
пълния размер на главницата по инструмента.
5. При настъпване на активиращо събитие институциите предприемат следните действия:
а)
информират незабавно компетентните органи;
б)
информират държателите на инструменти на допълнителния капитал от първи ред;
в)
намаляват стойността на главницата по инструментите или преобразуват инструментите без забавяне, но най-късно в рамките на един месец, в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред в съответствие с изискването по настоящия член.
6. Институция, която емитира инструменти на допълнителния капитал от първи ред, които се преобразуват в базов собствен капитал от първи при активиращо събитие, гарантира, че нейният регистриран акционерен капитал по всяко време е достатъчен за преобразуване на всички такива конвертируеми инструменти на допълнителния капитал от първи ред в акции, ако настъпи активиращо събитие. Всички необходими разрешения трябва да са получени към датата на емитиране на подобни конвертируеми инструменти на допълнителния капитал от първи ред. Институцията запазва по всяко време необходимото предварително разрешение за издаване на инструментите на базовия собствен капитал от първи ред, в които подобни инструменти на допълнителния капитал от първи ред биха били преобразувани при активиращо събитие.
7. Институция, която емитира инструменти на допълнителния капитал от първи ред, които се преобразуват в базов собствен капитал от първи ред при настъпване на активиращо събитие, гарантира, че няма процедурни пречки за това преобразуване, произтичащи от нейните учредителни актове или договорни правила.
Член 55
Последици от неспазването на изискванията по отношение на инструментите на допълнителния капитал от първи ред
Когато по отношение на инструмент на допълнителния капитал от първи ред вече не се спазват условията по член 52, параграф 1, се прилага следното:
а)
този инструмент незабавно престава да бъде инструмент на допълнителния капитал от първи ред;
б)
частта на премийните резерви от емисии, които са свързани с този инструмент, незабавно престава да бъде елемент на допълнителния капитал от първи ред.
Раздел 2
Приспадания от елементите на допълнителния капитал от първи ред
Член 56
Приспадания от елементите на допълнителния капитал от първи ред
Институциите приспадат от елементите на допълнителния капитал от първи ред следното:
а)
преките, непреките и синтетичните позиции на институция в собствени инструменти на допълнителния капитал от първи ред, включително такива, които тя може да бъде задължена да купува в резултат на съществуващи договорни задължения;
б)
преките, непреките и синтетичните позиции в инструменти на допълнителния капитал от първи ред на предприятия от финансовия сектор, с които институцията има реципрочни кръстосани позиции, които позиции компетентният орган смята, че са били създадени с цел да се раздуе изкуствено собственият капитал на институцията;
в)
приложимия размер, определен в съответствие с член 60, на преките, непреките и синтетичните позиции в инструменти на допълнителния капитал от първи ред на предприятия от финансовия сектор, когато институцията няма значителни инвестиции в тези предприятия;
г)
преките, непреките и синтетичните позиции на институцията в инструменти на допълнителния капитал от първи ред на предприятия от финансовия сектор, когато институцията има значителни инвестиции в тези предприятия, без поетите позиции, държани за пет работни дни или по-малко;
д)
размера на елементите, подлежащи на приспадане от елементите на капитала от втори ред съгласно член 66, с който надхвърля капитала от втори ред на институцията;
е)
всички данъчни отчисления, свързани с предвидимите към момента на изчисляването на отчисленията елементи на допълнителния капитал от първи ред, освен когато институцията коригира размера на елементите на допълнителния капитал от първи ред по подходящ начин, доколкото такива данъчни отчисления намаляват размера, до който тези елементи могат да се използват за покриване на рискове или загуби.
Член 57
Приспадания от позиции в собствени инструменти на допълнителния капитал от първи ред
За целите на член 56, буква а) институциите изчисляват позициите си в собствени инструменти на допълнителния капитал от първи ред въз основа на брутните дълги позиции при спазване на следните изключения:
а)
институциите могат да изчисляват размера на позициите си в собствени инструменти на допълнителния капитал от първи ред въз основа на нетната дълга позиция, ако са изпълнени следните две условия:
i)
дългите и късите позиции са в една и съща базисна експозиция и късите позиции не са свързани с риск от контрагента;
ii)
както дългите, така и късите позиции се държат в търговския или в банковия портфейл;
б)
институциите определят сумата, която да се приспадне за преките, непреките или синтетичните позиции в свързани с индекси ценни книжа, като изчисляват базисната експозиция към включените в тези индекси собствени инструменти на допълнителния капитал от първи ред;
в)
институциите могат да прихванат късите позиции в собствени инструменти на допълнителния капитал от първи ред, произтичащи от къси позиции в базисните индекси, включително когато тези къси позиции включват риск от контрагента, от брутните дълги позиции в собствени инструменти на допълнителния капитал от първи ред, произтичащи от позиции в свързани с индекси ценни книжа, ако са изпълнени следните две условия:
i)
дългите и късите позиции са в едни и същи базисни индекси;
ii)
както дългите, така и късите позиции се държат в търговския или в банковия портфейл.
Член 58
Приспадане на позиции в инструменти на допълнителния капитал от първи ред на предприятия от финансовия сектор, когато институцията има реципрочна кръстосана позиция, създадена с цел изкуствено раздуване на собствения капитал
Институциите правят приспаданията, изисквани съгласно член 56, букви б), в) и г), в съответствие със следните изисквания:
а)
позициите в инструменти на допълнителния капитал от първи ред се изчисляват въз основа на брутните дълги позиции;
б)
за целите на приспадането елементите на допълнителния капитал от първи ред при застрахователните предприятия се третират като позиции в инструменти на допълнителния капитал от първи ред.
Член 59
Приспадане на позиции в инструменти на допълнителния капитал от първи ред на предприятия от финансовия сектор
Институциите правят приспаданията, изисквани съгласно член 56, букви в) и г), в съответствие със следните изисквания:
а)
те могат да изчисляват преките, непреките и синтетичните позиции в инструменти на допълнителния капитал от първи ред на предприятия от финансовия сектор въз основа на нетната дълга позиция в същата базисна експозиция, ако са изпълнени следните две условия:
i)
падежът на късата позиция съответства на този на дългата позиция или има остатъчен матуритет от най-малко една година;
ii)
както дългата, така и късата позиция се държат в търговския или в банковия портфейл;
б)
те определят подлежащата на приспадане сума при преките, непреките и синтетичните позиции в свързани с индекси ценни книжа, като изчисляват базисната експозиция във включените в тези индекси капиталови инструменти на предприятията от финансовия сектор.
Член 60
Приспадане на позиции в инструменти на допълнителния капитал от първи ред, когато институцията няма значителни инвестиции в предприятия от финансовия сектор
1. За целите на член 56, буква в) институциите изчисляват приложимата подлежаща на приспадане сума, като умножават сумата, посочена в буква а) от настоящия параграф, по коефициента, получен от изчислението, посочено в буква б) от настоящия параграф:
а)
общата сума, с която преките, непреките и синтетичните позиции на институцията в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред и капитала от втори ред на предприятия от финансовия сектор надхвърля 10 % от елементите на базовия собствен капитал от първи ред на институцията, изчислена след прилагане на:
i)
членове 32-35;
ii)
член 36, параграф 1, букви а)-ж), буква к), подточки ii)-v) и буква л), без отсрочените данъчни активи, които се основават на бъдеща печалба и произтичат от временни разлики;
iii)
членове 44 и 45;
б)
сумата на преките, непреките и синтетичните позиции на институцията в инструменти на допълнителния капитал от първи ред на онези предприятия от финансовия сектор, в които институцията няма значителни инвестиции, разделена на общата сума на всички преки, непреки и синтетични позиции на институцията в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред и капитала от втори ред на предприятия от финансовия сектор.
2. Институциите изключват поетите позиции, държани за пет работни дни или по-малко, от посочената в параграф 1, буква а) сума и от изчисляването на посочения в параграф 1, буква б) коефициент.
3. Подлежащата на приспадане сума съгласно параграф 1 се разпределя между всички държани инструменти на допълнителния капитал от първи ред. Сумата, която трябва да се приспадне съгласно параграф 1 от всеки инструмент на допълнителния капитал от първи ред, се изчислява, като сумата в буква а) от настоящия параграф се умножи по дела в буква б) от настоящия параграф:
а)
сумата на позициите, които подлежат на приспадане съгласно параграф 1;
б)
сумата, определена в подточка i), разделена на сумата, определена в подточка ii):
i)
общия размер на инструмента на допълнителния капитал от първи ред;
ii)
общия размер на преките, непреките и синтетичните позиции на институцията в инструменти на допълнителния капитал от първи ред на предприятия от финансовия сектор, в които институцията няма значителни инвестиции.
4. Сумата на позициите, посочени в член 56, буква в), която е равна на или по-малка от 10 % от елементите на базовия собствен капитал от първи ред на институцията след прилагане на разпоредбите на параграф 1, буква а), подточки i), (ii) и iii), не се приспада и за нея се прилагат приложимите рискови тегла по трета част, дял II, глава 2 или глава 3 и на изискванията в трета част, дял IV, в зависимост от случая.
5. Институциите определят частта от позициите си в инструменти на собствения капитал, която е рисково претеглена, като разделят посочената в буква а) сума на сумата в буква б):
а)
сумата на позициите, които трябва да бъдат рисково претеглени съгласно параграф 4;
б)
сумата, определена в подточка i) разделена на сумата, определена в подточка ii):
i)
общия размер на инструментите на базовия собствен капитал от първи ред;
ii)
общата сума на преките, непреките и синтетичните позиции на институцията в инструменти на базовия капитал от първи ред на предприятия от финансовия сектор, в които институцията няма значителни инвестиции.
Раздел 3
Допълнителен капитал от първи ред
Член 61
Допълнителен капитал от първи ред
Допълнителният капитал от първи ред на дадена институция се състои от елементите на допълнителния капитал от първи ред след приспадане на елементите, посочени в член 56, и след прилагане на член 79.
ГЛАВА 4
Капитал от втори ред
Раздел 1
Елементи и инструменти на капитала от втори ред
Член 62
Елементи на капитала от втори ред
Елементите на капитала от втори ред са:
а)
капиталови инструменти и подчинени заеми, когато са спазени условията по член 63;
б)
премийните резерви от емисии, свързани с посочените в буква а) инструменти;
в)
за институциите, изчисляващи размера на рисково претеглените експозиции в съответствие с трета част, дял II, глава 2 - корекциите за общ кредитен риск, брутно от данъчни ефекти, в размер до 1,25 % от рисково претеглените експозиции, изчислени в съответствие с трета част, дял II, глава 2;
г)
за институциите, изчисляващи размера на рисково претеглените експозиции в съответствие с трета част, дял II, глава 3 - сумите с положителен знак, брутно от данъчни ефекти, получени в резултат на предвиденото в членове 158 и 159 изчисление, в размер до 0,6 % от рисково претеглените експозиции, изчислени в съответствие с трета част, дял II, глава 3.
Изброените в буква а) елементи не отговарят на изискванията за елементи на базовия собствен капитал от първи ред или на допълнителния капитал от първи ред.
Член 63
Инструменти на капитала от втори ред
Капиталовите инструменти и подчинените заеми са инструменти на капитала от втори ред, ако са изпълнени следните условия:
а)
инструментите са емитирани или подчинените заеми са получени, в зависимост от случая, и изцяло платени;
б)
инструментите не са закупени или подчинените заеми не са предоставени, в зависимост от случая, от някой от следните:
i)
институцията или нейните дъщерни предприятия;
ii)
предприятие, в което институцията има дялово участие под формата на притежание, пряко или посредством контрол, на 20 % или повече от правата на глас или капитала на предприятието;
в)
закупуването на инструментите или предоставянето на подчинените заеми, в зависимост от случая, не се финансира пряко или непряко от институцията;
г)
вземанията по главницата на инструментите съгласно разпоредбите, уреждащи тези инструменти, или вземанията по главницата на подчинените заеми съгласно разпоредбите, уреждащи тези заеми, в зависимост от случая, са с по-нисък ред от вземанията на всички привилегировани кредитори;
д)
инструментите или подчинените заеми, в зависимост от случая, не са обезпечени или не са обект на гаранции, които повишават реда на вземанията от:
i)
институцията или нейните дъщерни предприятия;
ii)
предприятието майка на институцията или неговите дъщерни предприятия;
iii)
финансовия холдинг майка или неговите дъщерни предприятия;
iv)
холдинга със смесена дейност или неговите дъщерни предприятия;
v)
смесения финансов холдинг или неговите дъщерни предприятия;
vi)
предприятие, което има тесни връзки със субектите, посочени в подточки i) - v);
е)
инструментите или подчинените заеми, в зависимост от случая, не са предмет на договореност, с която по друг начин се повишава редът на вземанията съответно по инструментите или подчинените заеми;
ж)
инструментите или подчинените заеми, в зависимост от случая, имат първоначален матуритет от най-малко пет години;
з)
разпоредбите относно инструментите или подчинените заеми, в зависимост от случая, не включват стимул за изкупуване или изплащане на главницата по тях, в зависимост от случая, от институцията преди падежа им;
и)
ако инструментите или подчинените заеми, в зависимост от случая, включват една или повече кол опции или опции за изплащане преди падежа, тези опции могат да бъдат упражнени единствено по преценка на емитента или длъжника, в зависимост от случая;
й)
по отношение на инструментите или подчинените заеми, в зависимост от случая, може да се упражни кол опция, те могат да бъдат изкупени или изкупени обратно, или изплатени преди падежа само когато са изпълнени условията по член 77 и не преди да са минали пет години от датата на емитиране или получаване, в зависимост от случая, освен когато са изпълнени условията по член 78, параграф 4;
к)
в разпоредбите относно инструментите или подчинените заеми, в зависимост от случая, не се посочва изрично и не се подразбира, че по отношение на инструментите или подчинените заеми, в зависимост от случая, може или ще се упражни кол опция, че те ще бъдат или могат да бъдат изкупени, изкупени обратно или изплатени преди падежа, в зависимост от случая, от институцията, освен при неплатежоспособност или ликвидация на институцията, и институцията не указва това по друг начин;
л)
разпоредбите, уреждащи инструментите или подчинените заеми, в зависимост от случая, не предоставят на държателя правото да ускори графика на изплащането на лихви или на главницата, освен в случай на неплатежоспособност или ликвидация на институцията;
м)
размерът на дължимите по инструментите или подчинените заеми, в зависимост от случая, плащания на лихви или на дивиденти няма да бъде променен въз основа на кредитния рейтинг на институцията или нейното предприятие майка;
н)
когато инструментите не са емитирани пряко от институция или когато подчинените заеми не са получени пряко от институция, в зависимост от случая, трябва да бъдат изпълнени следните две условия:
i)
инструментите са емитирани или подчинените заеми са получени, в зависимост от случая, чрез предприятие, което е част от консолидацията по силата на първа част, дял II, глава 2;
ii)
постъпленията са незабавно и без ограничение на разположение на институцията във форма, която отговаря на условията в настоящия параграф.
Член 64
Амортизация на инструментите на капитала от втори ред
Степента, в която инструментите на капитала от втори ред отговарят на изискванията за елементи на капитала от втори ред през последните пет години от матуритета на инструментите, се изчислява чрез умножаване на резултата, получен от изчислението в буква а), по сумата в буква б), както следва:
а)
номиналната стойност на инструментите или подчинените заеми на първия ден от последния петгодишен период на договорения матуритет, разделена на броя на календарните дни в този период;
б)
броят на оставащите календарни дни от договорения матуритет на инструментите или подчинените заеми.
Член 65
Последици от неспазването на изискванията по отношение на инструментите на капитала от втори ред
Когато по отношение на инструмент на капитала от втори ред вече не се спазват условията по член 63, се прилага следното:
а)
този инструмент незабавно престава да бъде инструмент на капитала от втори ред;
б)
частта на премийните резерви, които са свързани с този инструмент, незабавно престава да бъде сред елементите на капитала от втори ред.
Раздел 2
Приспадания от елементите на капитала от втори ред
Член 66
Приспадания от елементите на капитала от втори ред
От елементите на капитала от втори ред се приспадат:
а)
преките, непреките и синтетичните позиции на институция в собствени инструменти на капитала от втори ред, включително такива, които тя може да бъде задължена да закупи в резултат на съществуващи договорни задължения;
б)
преките, непреките и синтетичните позиции в инструменти на капитала от втори ред на предприятия от финансовия сектор, с които институцията има реципрочни кръстосани позиции, които позиции компетентният орган смята, че са били създадени с цел да се раздуе изкуствено собственият капитал на институцията;
в)
приложимият размер, определен в съответствие с член 70, на преките, непреките и синтетичните позиции в инструменти на капитала от втори ред на предприятия от финансовия сектор, в които институцията няма значителни инвестиции;
г)
преките, непреките и синтетичните позиции на институцията в инструменти на капитала от втори ред на предприятия от финансовия сектор, в които институцията има значителни инвестиции, без поетите позиции, държани за по-малко от пет работни дни.
Член 67
Приспадания на позиции в собствени инструменти на капитала от втори ред
За целите на член 66, буква а) институциите изчисляват позициите си въз основа на брутните дълги позиции при спазване на следните изключения:
а)
институциите могат да изчисляват размера на позициите въз основа на нетната дълга позиция, ако са изпълнени следните две условия:
i)
дългите и късите позиции са в една и съща базисна експозиция и късите позиции не са свързани с риск от контрагента;
ii)
както дългите, така и късите позиции се държат в търговския или в банковия портфейл.
б)
институциите определят сумата, която да се приспадне за преките, непреките и синтетичните позиции в свързани с индекси ценни книжа, като изчисляват базисната експозиция към включените в тези индекси собствени инструменти на капитала от втори ред;
в)
институциите могат да прихванат късите позиции в собствени инструменти на капитала от втори ред, произтичащи от къси позиции в базисните индекси, включително когато тези къси позиции включват риск от контрагента, от брутните дълги позиции в собствени инструменти на капитала от втори ред, произтичащи от позиции в свързани с индекси ценни книжа, ако са изпълнени следните две условия:
i)
дългите и късите позиции са в едни и същи базисни индекси;
ii)
както дългите, така и късите позиции се държат в търговския или в банковия портфейл.
Член 68
Приспадане на позиции в инструменти на капитала от втори ред на предприятия от финансовия сектор, когато институцията има реципрочна кръстосана позиция с цел изкуствено да се раздуе собственият капитал
Институциите правят приспаданията, изисквани съгласно член 66, букви б), в) и г), в съответствие със следните разпоредби:
а)
позициите в инструменти на капитала от втори ред се изчисляват въз основа на брутните дълги позиции;
б)
за целите на приспадането позициите в елементи на капитала от втори ред при застрахователните предприятия и елементи на капитала от трети ред при застрахователните предприятия се третират като позиции в инструменти на капитала от втори ред.
Член 69
Приспадане на позиции в инструменти на капитала от втори ред на предприятия от финансовия сектор
Институциите правят приспаданията, изисквани съгласно член 66, букви в) и г), в съответствие със следните разпоредби:
а)
те могат да изчисляват преките, непреките и синтетичните позиции в инструменти на капитала от втори ред на предприятия от финансовия сектор въз основа на нетната дълга позиция в същата базисна експозиция, ако са изпълнени следните две условия:
i)
падежът на късата позиция съответства на този на дългата позиция или има остатъчен матуритет от най-малко една година;
ii)
както дългата, така и късата позиция се държат в търговския или в банковия портфейл;
б)
те определят подлежащата на приспадане сума при преките, непреките и синтетичните позиции в свързани с индекси ценни книжа, като изчисляват базисната експозиция към включените в тези индекси капиталови инструменти на предприятията от финансовия сектор.
Член 70
Приспадане на инструменти на капитала от втори ред, когато дадена институция няма значителни инвестиции в съответното предприятие
1. За целите на член 66, буква в), институциите изчисляват приложимата подлежаща на приспадане сума, като умножават сумата, посочена в буква а) от настоящия параграф, по коефициента, получен от изчислението, посочено в буква б) от настоящия параграф:
а)
общата сума, с която преките, непреките и синтетичните позиции на институцията в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред и капитала от втори ред на предприятия от финансовия сектор надхвърля 10 % от елементите на базовия собствен капитал от първи ред на институцията, изчислена след прилагане на:
i)
членове 32-35;
ii)
член 36, параграф 1, букви а)-ж), буква к), подточки ii)-v) и буква л), с изключение на сумата, която се приспада за отсрочените данъчни активи, които се основават на бъдеща печалба и произтичат от временни разлики;
iii)
членове 44 и 45;
б)
сумата на преките, непреките и синтетичните позиции на институцията в инструменти на капитала от втори ред на предприятия от финансовия сектор, разделена на общата сума на всички преки, непреки и синтетични позиции на институцията в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред и капитала от втори ред на тези предприятия от финансовия сектор.
2. Институциите изключват поетите позиции, държани за пет работни дни или по-малко, от посочената в параграф 1, буква а) сума и от изчисляването на посочения в параграф 1, буква б) коефициент.
3. Подлежащата на приспадане сума съгласно параграф 1 се разпределя между за всички държани инструменти на капитала от втори ред. Институциите определят приспаднатата част от позициите си в инструменти на капитала от втори ред, като умножат посочената в буква а) от настоящия параграф сума по дела, посочен в буква б) от настоящия параграф:
а)
общата сума на позициите, които подлежат на приспадане съгласно параграф 1;
б)
сумата, определена в подточка i), разделена на сумата, определена в подточка ii):
i)
общия размер на инструмента на допълнителния капитал от първи ред;
ii)
общата сума на преките, непреките и синтетичните позиции на институцията в инструменти на капитала от втори ред на предприятия от финансовия сектор, в които институцията няма значителни инвестиции.
4. Сумата на позициите, посочени в член 66, параграф 1, буква в), която е равна на или по-малка от 10 % от елементите на базовия собствен капитал от първи ред на институцията след прилагане на разпоредбите в параграф 1, буква а), подточки i)-iii), не се приспада и за него се прилагат приложимите рискови тегла по трета част, дял II, глава 2 или глава 3 и изискванията в трета част, дял IV, в зависимост от случая.
5. Институциите определят частта от позициите си в инструменти на собствения капитал, която е рисково претеглена, като разделят посочената в буква а) сума на сумата в буква б):
а)
сумата на позициите, които трябва да бъдат рисково претеглени съгласно параграф 4;
б)
сумата, определена в подточка i) разделена на сумата, определена в подточка ii):
i)
общия размер на инструментите на базовия собствен капитал от първи ред;
ii)
общата сума на преките, непреките и синтетичните позиции на институцията в инструменти на базовия капитал от първи ред на предприятия от финансовия сектор, в които институцията няма значителни инвестиции.
Раздел 3
Капитал от втори ред
Член 71
Капитал от втори ред
Капиталът от втори ред на дадена институция се състои от елементите на капитала от втори ред на институцията след приспаданията, посочени в член 66, и прилагането на член 79.
ГЛАВА 5
Собствен капитал
Член 72
Собствен капитал
Собственият капитал на дадена институция се състои от сбора на нейния капитал от първи ред и капитал от втори ред.
ГЛАВА 6
Общи изисквания
Член 73
Разпределения по инструменти на собствения капитал
1. Капиталовите инструменти, за които единствено институцията има право на преценка и може да реши да се изплатят разпределения под форма, различна от парични средства в брой или инструмент на собствения капитал, не отговарят на изискванията за инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред или капитала от втори ред освен ако институцията не е получила предварително разрешение от компетентните органи.
2. Компетентните органи дават посоченото в параграф 1 разрешение само ако считат, че са изпълнени всички условия по-долу:
а)
възможността, с която разполага институцията да отменя плащания по инструмента, не се влияе отрицателно от посоченото в параграф 1 право на преценка на институцията, нито от формата, в която могат да се правят разпределенията;
б)
капацитетът на инструмента да поема загуби не се влияе отрицателно от посоченото в параграф 1 право на преценка на институцията, нито от формата, в която могат да се правят разпределенията;
в)
качеството на капиталовия инструмент не се намалява по друг начин от посоченото в параграф 1 право на преценка на институцията, нито от формата, в която могат да се правят разпределенията.
3. Капиталовите инструменти, за които юридическо лице, различно от институцията, която ги е емитирала, може по своя преценка да реши или да изиска плащането на разпределения по инструмента да се прави във форма, различна от парични средства в брой или инструмент на собствения капитал, не отговарят на изискванията за инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред или капитала от втори ред.
4. Институциите могат да използват широк пазарен индекс като една от базите за определяне на размера на разпределенията по инструменти на допълнителния капитал от първи ред или капитала от втори ред.
5. Параграф 4 не се прилага, ако институцията е референтен субект в този широк пазарен индекс, освен ако са изпълнени следните две условия:
а)
институцията счита, че промените в този широк пазарен индекс не са свързани по съществен начин с кредитния рейтинг на институцията, нейната институция майка, финансов холдинг майка, финансов холдинг майка със смесена дейност или холдинг майка със смесена дейност;
б)
компетентният орган не е достигнал до становище, което се различава от посоченото в буква а).
6. Институциите отчитат и оповестяват широките пазарни индекси, на които се основават техните капиталови инструменти.
7. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на условията, които трябва да са изпълнени, за да може даден индекс да се разглежда като широк пазарен индекс за целите на параграф 4.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 февруари 2015 г..
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 74
Позиции в капиталови инструменти, емитирани от регулирани предприятия от финансовия сектор, които не отговарят на изискванията за регулаторен капитал
Институциите не приспадат от елементите на собствения капитал преки, непреки или синтетични позиции в капиталови инструменти, емитирани от регулирано предприятие от финансовия сектор, които не отговарят на изискванията за регулаторен капитал на това предприятие. За такива позиции институциите прилагат рисково тегло в съответствие с трета част, дял II, глава 2 или глава 3, в зависимост от случая.
Член 75
Приспадане и изисквания относно падежа за къси позиции
Изискванията относно падежа на късите позиции, посочени в член 45, буква а), член 59, буква а) и член 69, буква а), се считат за удовлетворени по отношение на държаните позиции, когато са изпълнени следните условия:
а)
институцията има договорно право да продаде дългата позиция, която е обект на хеджиране, на хеджиращия контрагент на конкретна бъдеща дата;
б)
контрагент, предоставящ хеджинг на институцията, е договорно задължен да закупи от институцията посочената в буква а) дълга позиция на тази конкретна бъдеща дата.
Член 76
Свързани с индекси позиции в капиталови инструменти
1. За целите на член 42, буква а), член 45, буква а), член 57, буква а), член 59, буква а), член 67, буква а) и член 69, буква а) институциите могат да намалят размера на дадена дълга позиция в капиталов инструмент с частта от индекс, която е съставена от същата хеджирана базисна експозиция, ако са изпълнени следните условия:
а)
хеджираната дълга позиция и късата позиция в индекс, който е използван за хеджиране на тази дълга позиция, са държани в търговския портфейл или в банковия портфейл;
б)
посочените в буква а) позиции са включени по справедлива стойност в баланса на институцията;
в)
посочената в буква а) къса позиция отговаря на изискванията за ефективно хеджиране съгласно вътрешните за институцията процедури за контрол;
г)
компетентните органи поне веднъж годишно правят оценка на адекватността на посочените в буква в) процедури за контрол и се уверяват, че те продължават да са подходящи.
2. Когато компетентният орган е дал предварително разрешение, институцията може да използва консервативна оценка на базисната си експозиция във включени в индекси капиталови инструменти като алтернатива на изчисляването на своята експозиция спрямо елементите, посочени в буква а) или в буква б) или и в двете:
а)
включени в индекси собствени инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред и капитала от втори ред;
б)
включени в индекси инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред и капитала от втори ред на предприятия от финансовия сектор.
3. Компетентните органи дават разрешението, посочено в параграф 2, само ако институцията им е представила убедителни доказателства, че за нея наблюдението на базисната ѝ експозиция спрямо елементите, посочени в параграф 2, буква а) или в буква б) или и в двете, в зависимост от случая, ще представлява оперативна тежест.
4. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на:
а)
кога оценката, която се използва като посочената в параграф 2 алтернатива на изчисляването на базисната експозиция е достатъчно консервативна;
б)
смисъла на „оперативна тежест“ за целите на параграф 3.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 февруари 2015 г..
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 77
Условия за намаляване на собствения капитал
Институцията трябва да поиска предварително разрешение на компетентния орган, за да извърши едно от следните или и двете заедно:
а)
да намали, да изкупи или да изкупи обратно емитираните от нея инструменти на базовия собствен капитал от първи ред по разрешения от приложимото национално право начин;
б)
да упражни кол опция по отношение на инструменти на допълнителния капитал от първи ред или на капитала от втори ред, да ги изкупи, изплати или да ги изкупи обратно, в зависимост от случая, преди договорения падеж.
Член 78
Разрешение от надзорен орган за намаляване на собствения капитал
1. Компетентният орган дава разрешение на институцията да намали, да изкупи обратно, да упражни кол опция или да изкупи инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред или капитала от втори ред, когато е изпълнено някое от следните условия:
а)
преди извършване на действието по член 77 или едновременно с него институцията заменя инструментите, посочени в член 77, с инструменти на собствения капитал със същото или по-високо качество при условия, които отговарят на капацитета на институцията да генерира доход;
б)
институцията е представила на компетентния орган убедителни доказателства, че след въпросното действие собственият ѝ капитал надхвърля изискванията по член 92, параграф 1 от настоящия регламент и комбинираното изискване за буфер в член 128, точка 6 от Директива 2013/36/ЕС с марж, който компетентният орган може да счита за необходим въз основа на член 104, параграф 3 от Директива 2013/36/ЕС.
2. При оценката в съответствие с параграф 1, буква а) доколко заместващите инструменти отговарят на капацитета на институцията да генерира доход, компетентните органи вземат под внимание степента, до която тези заместващи капиталови инструменти ще са свързани с повече разходи за институцията от инструментите, които заменят.
3. Когато институцията предприема посоченото в член 77, буква а) действие и приложимото национално право забранява отказа от изкупуване на посочените в член 27 инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, компетентният орган може да предостави освобождаване от изискванията по параграф 1 от настоящия член, при условие че изиска от институцията да ограничи изкупуването на такива инструменти по подходящ начин.
4. Компетентните органи могат да разрешат на институциите да изкупят инструменти на допълнителния капитал от първи ред или капитала от втори ред преди изтичането на пет години от датата на емитиране само когато са изпълнени условията по параграф 1 и буква а) или буква б) от настоящия параграф:
а)
има промяна в регулаторната класификация на тези инструменти, която може да доведе до тяхното изключване от собствения капитал, или те са прекласифицирани като форма на собствен капитал с по-ниско качество, и са изпълнени следните две условия:
i)
компетентният орган счита, че тази промяна е достатъчно сигурна;
ii)
институцията е представила на компетентния орган убедителни доказателства, че регулаторната прекласификация на тези инструменти не е била разумно предвидима към момента на емитирането им;
б)
има промяна в приложимото данъчно третиране на тези инструменти, като институцията представя на компетентния орган убедителни доказателства, че тази промяна е съществена и не е била разумно предвидима към момента на емитирането на инструментите.
5. ЕБО разработва проекти за регулаторни технически стандарти, с които се определят:
а)
значението на „отговарят на капацитета на институцията да генерира доход“;
б)
подходящите начини за ограничаване на изкупуването, посочено в параграф 3;
в)
процедурите и изискванията относно данните, които институцията трябва да изпълни при подаването на заявление за получаване на разрешението на компетентния орган да осъществи някое от действията по член 77, включително процедурата в случай на изкупуване на акции, емитирани за членовете на кооперативни дружества, и срока за обработка на това заявление.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 февруари 2015 г..
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 79
Временно неприлагане на приспаданията от собствения капитал
1. Когато институцията временно държи капиталови инструменти или е отпуснала подчинени заеми, когато е приложимо, които отговарят на изискванията за инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред или капитала от втори ред на предприятие от финансовия сектор, и компетентният орган приема, че тези позиции са създадени за целите на операция за предоставяне на финансова помощ, предназначена да реорганизира и спаси това предприятие, компетентният орган може да реши временно да предостави освобождаване от разпоредбите относно приспаданията, които иначе биха се прилагали към тези инструменти.
2. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за уточняване на понятието „временно“ за целите на параграф 1 и условията, при които компетентният орган може да приеме, че тези временни позиции са за целите на операция за предоставяне на финансова помощ, предназначена да реорганизира и спаси това предприятие.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 февруари 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 80
Постоянен анализ на качеството на собствения капитал
1. ЕБО наблюдава качеството на инструментите на собствения капитал, емитирани от институции в Съюза, и уведомява незабавно Комисията, когато са налице съществени доказателства, че тези инструменти не изпълняват критериите по член 28 или когато е приложимо на член 29.
По искане на ЕБО компетентните органи незабавно препращат цялата информация, която според ЕБО има отношение към емитираните нови капиталови инструменти, за да се даде възможност на ЕБО да наблюдава качеството на инструментите на собствения капитал, емитирани от институции в рамките на Съюза.
2. Уведомлението съдържа:
а)
подробно описание на естеството и степента на установения недостиг;
б)
технически съвети за мерките от страна на Комисията, които ЕБО смята за необходими;
в)
значителни промени в методиката на ЕБО за стрес тестване на платежоспособността на институциите.
3. ЕБО предоставя технически съвети на Комисията относно всякакви значими изменения, които смята за необходими за определянето на собствения капитал, в резултат на което и да е от следните:
а)
промени в пазарните стандарти или практики;
б)
промени в съответните правни или счетоводни стандарти;
в)
значителни промени в методиката на ЕБО за стрес тестване на платежоспособността на институциите.
4. ЕБО предоставя технически съвети на Комисията до 31 януари 2014 г. за възможното третиране на нереализираната печалба от преоценки по справедлива стойност, различно от включването ѝ без корекция в базовия собствен капитал от първи ред. Такива препоръки отчитат съответните изменения в международните счетоводни стандарти и в международните споразумения за пруденциални стандарти за банките.
ДЯЛ II
МАЛЦИНСТВЕНО УЧАСТИЕ И ИНСТРУМЕНТИ НА ДОПЪЛНИТЕЛНИЯ КАПИТАЛ ОТ ПЪРВИ РЕД И НА КАПИТАЛА ОТ ВТОРИ РЕД, ЕМИТИРАНИ ОТ ДЪЩЕРНИ ПРЕДПРИЯТИЯ
Член 81
Малцинствени участия, които отговарят на изискванията за включване в консолидирания базов собствен капитал от първи ред
1. Малцинствените участия включват сумата от инструментите на базовия собствен капитал от първи ред на дъщерно предприятие, премийните резерви от емисии във връзка с тях, неразпределената печалба и други резерви, когато са изпълнени следните условия:
а)
дъщерното предприятие е някое от следните:
i)
институция;
ii)
предприятие, за което съгласно национално право се прилагат изискванията на настоящия регламент и Директива 2013/36/ЕС;
б)
дъщерното предприятие е напълно включено в консолидацията съгласно първа част, дял II, глава 2;
в)
елементите на базовия собствен капитал от първи ред, посочени в уводната част на настоящия параграф, се държат от лица, различни от предприятията, включени в консолидацията съгласно първа част, дял II, глава 2.
2. Малцинствените участия, които са финансирани пряко или непряко, посредством дружество със специална цел или по друг начин, от предприятието майка на институцията или дъщерните му предприятия, не представляват консолидиран базов собствен капитал от първи ред.
Член 82
Квалифициран допълнителен капитал от първи ред, квалифициран капитал от първи ред, квалифициран капитал от втори ред и квалифициран собствен капитал
Квалифицираният допълнителен капитал от първи ред, квалифицираният капитал от първи ред, квалифицираният капитал от втори ред и квалифицираният собствен капитал обхващат малцинствените участия, инструментите на допълнителния капитал от първи ред или на капитала от втори ред, в зависимост от случая, плюс неразпределената печалба и премийните резерви от емисии във връзка с тях, на дъщерно предприятие, когато са изпълнени следните условия:
а)
дъщерното предприятие е някое от следните:
i)
институция;
ii)
предприятие, което за съгласно приложимото национално право се прилагат изискванията на настоящия регламент и Директива 2013/36/ЕС;
б)
дъщерното предприятие е напълно включено в консолидацията съгласно първа част, дял II, глава 2;
в)
тези инструменти са собственост на лица, различни от предприятията, включени в консолидацията съгласно първа част, дял II, глава 2.
Член 83
Квалифициран допълнителен капитал от първи ред и квалифициран капитал от втори ред, емитиран от дружество със специална цел
1. Инструментите на допълнителния капитал от първи ред и на капитала от втори ред, емитирани от дружество със специална цел, и свързаните с тях премийни резерви от емисии се включват в квалифицирания допълнителен капитал от първи ред, квалифицирания капитал от първи ред квалифицирания капитал от втори ред или в квалифицирания собствен капитал, в зависимост от случая, само когато са изпълнени следните условия:
а)
дружеството със специална цел, емитент на тези инструменти, е напълно включено в консолидацията съгласно първа част, дял II, глава 2;
б)
инструментите и свързаните с тях премийни резерви от емисии се включват в квалифицирания допълнителен капитал от първи ред само когато са изпълнени условията по член 59, параграф 1;
в)
инструментите и свързаните с тях премийни резерви от емисии се включват в квалифицирания капитал от втори ред само когато са изпълнени условията по член 63;
г)
единственият актив на дружеството със специална цел е инвестицията му в собствения капитал на предприятието майка или на негово дъщерно предприятие, което е включено изцяло в консолидацията съгласно първа част, дял II, глава 2, като формата на инвестицията отговаря на съответните условия в член 52, параграф 1 или член 63, в зависимост от случая.
Ако компетентният орган сметне, че активите на дружеството със специална цел, различни от инвестицията на това дружество в собствения капитал на предприятието майка или на негово дъщерно предприятие, което е включено изцяло в консолидацията съгласно първа част, дял II, глава 2, са минимални и незначителни за такова дружество, компетентният орган може да предостави освобождаване от прилагането на изискването в буква г) от първа алинея.
2. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на видовете активи, които могат да се отнасят до дейността на дружествата със специална цел, и понятията „минимален“ и „незначителен“, посочени в параграф 1, втора алинея.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 февруари 2015 г..
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 84
Малцинствени участия, включени в консолидирания базов собствен капитал от първи ред
1. Институциите определят размера на малцинствените участия на дъщерно предприятие, включени в консолидирания базов собствен капитал от първи ред, чрез изваждане от тях на резултата от умножаването на сумата, посочена в буква а), с процента, посочен в буква б):
а)
базовият собствен капитал от първи ред на дъщерното предприятие минус по-ниската стойност от:
i)
размера на базовия собствен капитал от първи ред на дъщерното предприятие, необходим за постигане на сбора от изискваната в член 92, параграф 1, буква а) стойност, посочените в членове 458 и 459 изисквания, специфичните капиталови изисквания, посочени в член 104 от Директива 2013/36/ЕС, комбинираното изискване за буфер, определено в член 128, точка 6 от Директива 2013/36/ЕС, изискванията, посочени в член 500, както и всички допълнителни местни разпоредби в областта на надзора в трети държави, доколкото тези изисквания трябва да бъдат изпълнени от базовия собствен капитал от първи ред;
ii)
размера на консолидирания базов собствен капитал от първи ред, който се отнася до дъщерното предприятие, необходим на консолидирана основа за постигане на сбора от изискваната в член 92, параграф 1, буква а) стойност, посочените в членове 458 и 459 изисквания, специфичните капиталови изисквания, посочени в член 104 от Директива 2013/36/ЕС, комбинираното изискване за буфер, определено в член 128, точка 6 от Директива 2013/36/ЕС, изискванията, посочени в член 500, както и всички допълнителни местни разпоредби в областта на надзора в трети държави, доколкото тези изисквания трябва да бъдат изпълнени от базовия собствен капитал от първи ред;
б)
малцинствените участия на дъщерното предприятие, изразени като процент от всички инструменти на базовия собствен капитал от първи ред на това предприятие, плюс свързаните с тях премийни резерви от емисии, неразпределената печалба и други резерви.
2. Посоченото в параграф 1 изчисление се прави на подконсолидирана основа за всяко дъщерно предприятие, посочено в член 81, параграф 1.
Институцията може да вземе решение да не прави това изчисление за дъщерно предприятие, посочено в член 81, параграф 1. Когато институцията вземе такова решение, малцинственото участие на това дъщерно предприятие не се включва в консолидирания базов собствен капитал от първи ред.
3. Когато компетентен орган предоставя дерогация от прилагането на пруденциалните изисквания на индивидуална основа, както е посочено в член 7, малцинственото участие в рамките на дъщерните предприятия, към които се прилага освобождаването, не се признава за собствен капитал на подконсолидирано или консолидирано равнище, в зависимост от случая.
4. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за изчислението на подконсолидирана основа, изисквано в съответствие с параграф 2 от настоящия член, членове 85 и 87.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 февруари 2015 г..
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
5. Компетентните органи могат да предоставят освобождаване от прилагането на настоящия член на финансов холдинг майка, който изпълнява всички изброени по-долу условия:
а)
основната му дейност е да придобива дялови участия;
б)
подлежи на пруденциален надзор на консолидирана основа;
в)
консолидира дъщерна институция, в която има само малцинствено участие чрез отношение на контрол според определението в член 1 от Директива 83/349/ЕИО;
г)
над 90 % от консолидирания изискван базов собствен капитал от първи ред произлиза от посочената в буква в) дъщерна институция, изчислено на подконсолидирана основа.
В случай че след 31 декември 2014 г. даден финансов холдинг майка, който отговаря на условията, посочени в първа алинея, се превърне в финансов холдинг майка със смесена дейност, компетентните органи могат да му предоставят предвиденото в първа алинея освобождаване, ако отговаря на условията, определени в тази алинея.
6. Когато кредитни институции, които са дълготрайно свързани в мрежа към централен орган, и институциите, установени в рамките на институционална защитна схема при условията в член 113, параграф 7, са създали кръстосана гаранционна схема, които предвиждат, че няма налични или предвиждани съществени, практически или правни пречки за прехвърляне на сумата на собствените средства, която надвишава размера съгласно регулаторните изисквания, от контрагента към кредитната институция, тези институции се освобождават от спазването на разпоредбите на настоящия член по отношение на приспаданията и могат да признават в пълен размер всяко малцинствено участие, произлизащо от кръстосана гаранционна схема.
Член 85
Инструменти на квалифицирания капитал от първи ред, включени в консолидирания капитал от първи ред
1. Институциите определят размера на квалифицирания капитал от първи ред на дъщерно предприятие, включен в консолидирания собствен капитал, чрез изваждане на резултата от умножаването на сумата, посочена в буква а), по процента, посочен в буква б), от собствения капитал на това предприятие:
а)
капитала от първи ред на дъщерното предприятие минус по-ниската стойност от:
i)
размера на капитала от първи ред на дъщерното предприятие, необходим за постигане на сбора от изискваната в член 92, параграф 1, буква б) стойност, посочените в членове 458 и 459 изисквания, специфичните капиталови изисквания, посочени в член 104 от Директива 2013/36/ЕС, комбинираното изискване за буфер, определено в член 128, точка 6 от Директива 2013/36/ЕС, изискванията, посочени в член 500, както и всички допълнителни местни разпоредби в областта на надзора в трети държави, доколкото тези изисквания трябва да бъдат изпълнени от капитала от първи ред;
ii)
размера на консолидирания капитал от първи ред, който се отнася до дъщерното предприятие, необходим на консолидирана основа за постигане на сбора от изискваната в член 92, параграф 1, буква б) стойност, посочените в членове 458 и 459 изисквания, специфичните капиталови изисквания, посочени в член 104 от Директива 2013/36/ЕС, комбинираното изискване за буфер, определено в член 128, точка 6 от Директива 2013/36/ЕС, изискванията, посочени в член 500, както и всички допълнителни местни разпоредби в областта на надзора в трети държави, доколкото тези изисквания трябва да бъдат изпълнени от капитала от първи ред;
б)
квалифицираният капитал от първи ред на дъщерното предприятие, изразен като процент от всички инструменти на капитала от първи ред на това предприятие, плюс свързаните с тях премийни резерви от емисии, неразпределената печалба и други резерви.
2. Посоченото в параграф 1 изчисление се прави на подконсолидирана основа за всяко дъщерно предприятие, посочено в член 81, параграф 1.
Институцията може да вземе решение да не прави това изчисление за дъщерно предприятие, посочено в член 81, параграф 1. Когато институцията вземе такова решение, квалифицираният капитал от първи ред на това дъщерно предприятие не се включва в консолидирания капитал от първи ред.
3. Когато даден компетентен орган предоставя дерогация от прилагането на пруденциалните изисквания на индивидуална основа, както е посочено в член 7, инструментите на собствения капитала в рамките на дъщерните предприятия, към които се прилага освобождаването, не се признават за собствен капитал на подконсолидирано или консолидирано равнище, в зависимост от случая.
Член 86
Квалифициран капитал от първи ред, включен в консолидирания допълнителен капитал от първи ред
Без да се засяга член 84, параграфи 5 и 6, институциите определят размера на квалифицирания капитал от първи ред на дъщерно предприятие, включен в консолидирания допълнителен капитал от първи ред, чрез изваждане на малцинствените участия на това предприятие, включени в консолидирания базов собствен капитал от първи ред, от неговия квалифициран капитал от първи ред, включен в консолидирания капитал от първи ред.
Член 87
Квалифициран собствен капитал, включен в консолидирания собствен капитал
1. Институциите определят размера на квалифицирания собствен капитал на дъщерно предприятие, включен в консолидирания собствен капитал, чрез изваждане на резултата от умножаването на сумата, посочена в буква а), с процента, посочен в буква б), от квалифицирания собствен капитал на това предприятие:
а)
собственият капитал на дъщерното предприятие минус по-ниската стойност от:
i)
размера на собствения капитал на дъщерното предприятие, необходим за постигане на сбора от изискваната в член 92, параграф 1, буква в) стойност, посочените в членове 458 и 459 изисквания, специфичните капиталови изисквания, посочени в член 104 от Директива 2013/36/ЕС, комбинираното изискване за буфер, определено в член 128, точка 6 от Директива 2013/36/ЕС, изискванията, посочени в член 500, както и всички допълнителни местни разпоредби в областта на надзора в трети държави;
ii)
размера на собствения капитал, който се отнася до дъщерното предприятие, необходим на консолидирана основа за постигане на сбора от изискваната в член 92, параграф 1, буква в) стойност, посочените в членове 458 и 459 изисквания, специфичните капиталови изисквания, посочени в член 104 от Директива 2013/36/ЕС, комбинираното изискване за буфер, определено в член 128, точка 6 от Директива 2013/36/ЕС, изискванията, посочени в член 500, както и всички допълнителни местни разпоредби в областта на надзора в трети държави;
б)
квалифицираният собствен капитал на предприятието, изразен като процент от всички инструменти на собствения капитал на дъщерното предприятие, включени в елементите на базовия собствен капитал от първи ред, на допълнителния капитал от първи ред и на капитала от втори ред, плюс свързаните с тях премийни резерви от емисии, неразпределената печалба и други резерви.
2. Посоченото в параграф 1 изчисление се прави на подконсолидирана основа за всяко дъщерно предприятие, посочено в член 81, параграф 1.
Институцията може да вземе решение да не прави това изчисление за дъщерно предприятие, посочено в член 81, параграф 1. Когато институцията вземе такова решение, квалифицираният собствен капитал на това дъщерно предприятие не се включва в консолидирания собствен капитал.
3. Когато даден компетентен орган предоставя дерогация от прилагането на пруденциалните изисквания на индивидуална основа, както е посочено в член 7, инструментите на собствения капитала в рамките на дъщерните предприятия, към които се прилага освобождаването, не се признават за собствен капитал на подконсолидирано или консолидирано равнище, в зависимост от случая.
Член 88
Инструменти на квалифицирания капитал, включен в консолидирания капитал от втори ред
Без да се засяга член 84, параграфи 5 и 6, институциите определят размера на квалифицирания собствен капитал на дъщерно предприятие, включен в консолидирания капитал от втори ред, чрез изваждане на квалифицирания капитал от първи ред на това предприятие, включен в консолидирания капитал от първи ред, от неговия квалифициран собствен капитал, включен в консолидирания собствен капитал.
ДЯЛ III
КВАЛИФИЦИРАНИ ДЯЛОВИ УЧАСТИЯ ИЗВЪН ФИНАНСОВИЯ СЕКТОР
Член 89
Претегляне на риска и забрана на квалифицираните дялови участия извън финансовия сектор
1. За квалифицирано дялово участие в предприятие, което не е едно от изброените по-долу, с размер над 15 % от приемливия капитал на институцията, се прилагат разпоредбите в параграф 3:
а)
предприятие от финансовия сектор;
б)
предприятие, което не е от финансовия сектор, чиято дейност компетентният орган смята за една от следните:
i)
пряко разширение на банковата дейност;
ii)
спомагателна на банковата дейност;
iii)
лизинг, факторинг и управление на дялови тръстове, управление на услуги за обработка на данни или друга подобна дейност.
2. За квалифицираните дялови участия на институция в предприятия, различни от посочените в параграф 1, букви а) и б), чийто общ размер надхвърля 60 % от приемливия капитал, се прилагат разпоредбите в параграф 3.
3. Компетентните органи прилагат изискванията в буква а) или б) към квалифицираните дялови участия на институции, посочени в параграфи 1 и 2:
а)
за изчисляването на капиталовото изискване в съответствие с трета част институциите прилагат рисково тегло от 1 250 % към по-голямата от следните стойности:
i)
размера на квалифицираните дялови участия, посочени в параграф 1, надхвърлящ 15 % от приемливия капитал;
ii)
общия размер на квалифицираните дялови участия, посочени в параграф 2, надхвърлящ 60 % от приемливия капитал на институцията;
б)
компетентните органи забраняват на институциите да притежават посочените в параграфи 1 и 2 квалифицирани дялови участия, чийто размер надхвърля процентите на приемливия капитал, предвидени в тези параграфи.
Компетентните органи оповестяват направения от тях избор между буква а) и буква б).
4. За целите на параграф 1, буква б) ЕБО издава насоки, в които се уточняват следните понятия:
а)
дейностите, които са пряко разширение на банковата дейност;
б)
спомагателните банкови дейности;
в)
подобните дейности.
Тези насоки се приемат съгласно член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 90
Алтернативен подход на прилагането на рисково тегло от 1 250 %
Като алтернатива на прилагането на рисково тегло от 1 250 % към сумите, надхвърлящи посочените в член 89, параграфи 1 и 2 граници, институциите могат да приспаднат тези суми от елементите на базовия собствен капитал от първи ред в съответствие с член 36, параграф 1, буква к).
Член 91
Изключения
1. Акциите /дяловете на предприятията, които не са посочени в член 89, параграф 1, букви а) и б), не се включват при изчисляването на определените в същия член граници на приемливия капитал, когато е изпълнено някое от следните условия:
а)
тези акции/дялове са държани временно в рамките на операция за предоставяне на финансова помощ съгласно член 79;
б)
държането на тези акции/дялове е поета позиция, държана за срок от пет работни дни или по-малко;
в)
тези акции/дялове се държат от името на институцията за чужда сметка.
2. Акциите/дяловете, които не са активи с фиксиран доход, съгласно посоченото в член 35, параграф 2 от Директива 86/635/ЕИО, не се включват в изчислението по член 89.
ТРЕТА ЧАСТ
КАПИТАЛОВИ ИЗИСКВАНИЯ
ДЯЛ 1
ОБЩИ ИЗИСКВАНИЯ, ОЦЕНКА И ДОКЛАДВАНЕ
ГЛАВА 1
Минимален размер на собствения капитал
Раздел I
Капиталови изисквания към институциите
Член 92
Капиталови изисквания
1. При спазване на членове 93 и 94, институциите във всеки един момент трябва да отговарят на следните капиталови изисквания:
а)
съотношение на базовия собствен капитал от първи ред 4,5 %;
б)
съотношение на капитала от първи ред 6 %;
в)
съотношение на обща капиталова адекватност 8 %.
2. Институциите изчисляват своите съотношения на капиталова адекватност, както следва:
а)
съотношението на базовия собствен капитал от първи ред е базовият собствен капитал от първи ред на институцията, изразен като процент от общата рискова експозиция;
б)
съотношението на капитала от първи ред е капиталът от първи ред на институцията, изразен като процент от общата рискова експозиция;
в)
съотношението на обща капиталова адекватност е собственият капитал на институцията, изразен като процент от общата рискова експозиция.
3. Общата рискова експозиция се изчислява като сбор от букви а)-е) от настоящия параграф, след като се вземат предвид разпоредбите на параграф 4:
а)
размерът на рисково претеглените експозиции за кредитен риск и риск от разсейване, изчислени в съответствие с дял II и с член 379, по отношение на цялостната дейност на дадена институция, с изключение на рисково претеглените експозиции от дейността по нейния търговски портфейл;
б)
капиталовите изисквания, определени в съответствие с разпоредбите на настоящата част, дял IV или четвърта част, в зависимост от случая, във връзка с дейността по търговския портфейл на институцията за следното:
i)
позиционен риск;
ii)
значителни експозиции, надхвърлящи посочените в членове 395-401 граници, в рамките на разрешения на институцията размер на превишение;
в)
капиталовите изисквания, определени в съответствие с разпоредбите на дял IV или дял V, с изключение на член 379, както е приложимо, за следното:
i)
валутен риск;
ii)
сетълмент риск;
iii)
стоков риск;
г)
капиталовите изисквания, изчислени в съответствие с дял VI по отношение на риска във връзка с корекцията на кредитната оценка на извънборсовите дериватни инструменти, различни от кредитните деривати, признати за намаляване на размера на рисково претеглените експозиции за кредитен риск;
д)
капиталовите изисквания, определени в съответствие с дял III по отношение на операционния риск;
е)
размерът на рисково претеглените експозиции, определен в съответствие с дял II по отношение на риска от контрагента, породен от дейността в търговския портфейл на институцията, за следните видове сделки и споразумения:
i)
договорите, изброени в приложение II и кредитни деривати;
ii)
репо сделки, сделки по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки, свързани с ценни книжа или стоки;
iii)
маржин заемни сделки с ценни книжа или стоки;
iv)
транзакции с удължен сетълмент.
4. Следните разпоредби се прилагат при изчисляването на общата експозиция, посочена в параграф 3:
а)
капиталовите изисквания по букви в), г) и д) от посочения параграф обхващат възникващите в резултат на цялостната дейност на дадена институция;
б)
институциите умножават определените в букви б)-д) от посочения параграф капиталови изисквания с 12,5.
Член 93
Изискване за начален капитал при действащо предприятие
1. Собственият капитал на дадена институция не може да спадне под размера на началния капитал, изискван при лицензирането ѝ.
2. Съществуващите към 1 януари 1993 г. кредитни институции, размерът на чийто собствен капитал не достига нивото на изисквания начален капитал, могат да продължат да упражняват дейността си. В този случай размерът на собствения им капитал не може да падне под най-високото ниво, достигнато след 22 декември 1989 г.
3. Лицензирани инвестиционни посредници и дружества, попадащи в обхвата на член 6 от Директива 2006/49/ЕО, които са съществували преди 31 декември 1995 г. и чийто собствен капитал не достига размера на изисквания началния капитал, могат да продължат да упражняват своята дейност. Собственият капитал на такива дружества или инвестиционни посредници не трябва да пада под най-високото референтно равнище, изчислено след датата на уведомяване, посочена в Директива 93/6/ЕИО на Съвета от 15 март 1993 г. относно капиталовата адекватност на инвестиционните посредници и кредитните институции (28). Това референтно равнище е средното дневно равнище на собствения капитал, изчислено за шестмесечния период, предхождащ датата на изчисление. То се изчислява на всеки шест месеца по отношение на съответния предходен период.
4. Когато контролът върху дадена институция, попадаща в посочената в параграф 2 или 3 категория, бъде поет от физическо или юридическо лице, различно от лицето, контролирало институцията преди това, размерът на нейния собствен капитал трябва да достигне размера на изисквания начален капитал.
5. При сливане на две или повече институции, попадащи в посочената в параграф 2 или 3 категория, размерът на собствения капитал на институцията след сливането не трябва да спада под общия собствен капитал на слелите се институции в момента на сливането, при условие че не е достигнат размерът на изисквания начален капитал.
6. Когато компетентните органи преценят, че за да се осигури платежоспособността на дадена институция е необходимо посоченото в параграф 1 изискване да бъде спазено, разпоредбите в параграфи 2-5 не се прилагат.
Член 94
Дерогация за несъществен търговски портфейл
1. Институциите могат да заменят капиталовото изискване в член 92, параграф 3, буква б) с капиталовото изискване, изчислено в съответствие с буква а) от посочения параграф по отношение на дейността по търговския им портфейл, при условие че размерът на балансовата и задбалансовата дейност в търговския портфейл отговаря на следните две условия:
а)
той обичайно не достига 5 % от общите активи и 15 милиона евро;
б)
той никога не превишава 6 % от общите активи и 20 милиона евро.
2. Когато се изчислява размерът на балансовата и задбалансовата дейност институциите прилагат следното:
а)
дълговите инструменти се оценяват по пазарни цени или по номинална стойност, капиталовите инструменти - по пазарната им цена, а дериватите - в съответствие с номиналната или пазарна стойност на базисните инструменти.
б)
абсолютните стойности на дългите и късите позиции се сумират се сумират.
3. Когато дадена институция престане да отговаря на условието, посочено в параграф 1, буква б), тя незабавно уведомява компетентния орган. Ако след оценка от компетентния орган, последният установи и уведоми институцията, че изискването в параграф 1, буква а) не е изпълнено, институцията престава да използва параграф 1 от началото на следващия отчетен период.
Раздел 2
Капиталови изисквания на инвестиционните посредници с ограничен лиценз за предоставяне на инвестиционни услуги
Член 95
Капиталови изисквания на инвестиционните посредници с ограничен лиценз за предоставяне на инвестиционни услуги
1. За целите на член 92, параграф 3, инвестиционните посредници, които не са лицензирани да предоставят инвестиционните услуги и дейности, изброени в раздел А, точки 3 и 6 от приложение I към Директива 2004/39/ЕО, изчисляват общата си рискова експозиция по параграф 2.
2. Инвестиционните посредници, посочени в параграф 1 от настоящия член, и дружествата, посочени в член 4, параграф 1, точка 2, буква в), които предоставят инвестиционните услуги и дейности, изброени в раздел А, точки 2 и 4 на приложение I към Директива 2004/39/ЕО, изчисляват размера на общата си рискова експозиция като по-високата стойност от:
а)
сумата от посочените в член 92, параграф 3, букви а)-г) и буква е) елементи след прилагане на член 92, параграф 4;
б)
сумата, посочена в член 97, умножена по 12,5.
Дружествата, посочени в член 4, параграф 1, точка 2, буква в), които предоставят инвестиционните услуги и дейности, изброени в раздел А, точки 2 и 4 на приложение I към Директива 2004/39/ЕО, трябва да отговарят на изискванията по член 92, параграфи 1 и 2 въз основа на размера на общата рискова експозиция, посочен в първата алинея.
Компетентните органи могат да определят капиталовите изисквания за дружествата, посочени в член 4, параграф 1, точка 2, буква в), които предоставят инвестиционните услуги и дейности, изброени в раздел А, точки 2 и 4 на приложение I към Директива 2004/39/ЕО о, като капиталовите изисквания, които биха били задължителни за тези дружества съгласно националните мерки за транспониране в сила на 31 декември 2013 г. за Директиви 2006/49/ЕО и 2006/48/ЕО.
3. Към инвестиционните посредници, посочени в параграф 1, се прилагат всички останали разпоредби относно операционния риск, предвидени в дял VII, глава 3, раздел II, подраздел 1 от Директива 2013/36/ЕС.
Член 96
Капиталови изисквания на инвестиционните посредници, които имат начален капитал, предвиден в член 28, параграф 2 от Директива 2013/36/ЕС
1. За целите на член 92, параграф 3, следните категории инвестиционни посредници, които разполагат с начален капитал в съответствие с член 28, параграф 2 от Директива 2013/36/ЕС, изчисляват размера на общата рискова експозиция по параграф 2 от настоящия член:
а)
инвестиционните посредници, които извършват сделки за своя сметка само с цел изпълнение на поръчка на клиент или за целите на получаване на достъп до система за клиринг и сетълмент или до призната борса, когато действат в качеството на посредник или изпълняват поръчка на клиент;
б)
инвестиционните посредници, които отговарят на всички условия по-долу:
i)
не държат парични средства или ценни книжа на клиенти;
ii)
извършват само сделки за своя сметка;
iii)
нямат външни клиенти;
iv)
за изпълнението и сетълмента на сделките им отговаря клирингова институция и те са гарантирани от нея.
2. За инвестиционните посредници, посочени в параграф 1, размерът на общата рискова експозиция се изчислява като сума от:
а)
член 92, параграф 3, букви а)-г) и буква е), след прилагане на член 92, параграф 4;
б)
сумата, посочена в член 97, умножена по 12,5.
3. Към инвестиционните посредници, посочени в параграф 1, се прилагат всички останали разпоредби относно операционния риск, предвидени в дял VII, глава 3, раздел II, подраздел 1 от Директива 2013/36/ЕС.
Член 97
Собствен капитал, базиран върху режийни разходи
1. В съответствие с членове 95 и 96 инвестиционните посредници и дружествата, посочени в член 4, параграф 1, точка 2, буква в), които предоставят инвестиционните услуги и дейности, изброени в раздел А, точки 2 и 4 на приложение I към Директива 2004/39/ЕО, поддържат приемлив капитал в размер най-малко на една четвърт от режийните разходи за предходната година.
2. Когато в стопанската дейност на инвестиционен посредник в сравнение с предходната година е налице промяна, която компетентният орган счита за съществена, органът може да измени изискването в параграф 1.
3. Когато инвестиционен посредник не е извършвал стопанска дейност в продължение на една година, считано от деня на начало на дейността, той трябва да поддържа приемлив капитал в размер най-малко на една четвърт от предвидените в бизнес плана режийни разходи, освен ако компетентният орган не изиска коригиране на плана.
4. ЕБО, в консултация с ЕОЦКП, разработва проекти на регулаторни технически стандарти, с които се уточняват:
а)
изчисляването на изискването за поддържане на приемлив капитал в размер най-малко на една четвърт от режийните разходи за предходната година;
б)
условията за изменение от компетентния орган на изискването за поддържане на приемлив капитал в размер най-малко на една четвърт от режийните разходи за предходната година;
в)
при инвестиционно дружество, което не е осъществявало дейност в продължение на една година - изчисляването на прогнозните режийни разходи.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 март 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приема посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 98
Собствен капитал на инвестиционните посредници на консолидирана основа
1. При инвестиционните посредници в група, посочени в член 95, когато групата не включва кредитни институции, даден инвестиционен посредник майка в държава членка прилага член 92 на консолидирана основа, както следва:
а)
като използва изчисляването на размера на общата рискова експозиция по член 95, параграф 2;
б)
собствен капитал, изчислен на базата на консолидационното състояние на инвестиционния посредник майка или на финансовия холдинг или финансовия холдинг със смесена дейност, както е приложимо.
2. При инвестиционните посредници в група, посочени в член 96, параграф 1, когато групата не включва кредитни институции, инвестиционният посредник майка в държава членка и инвестиционният посредник, контролиран от финансов холдинг или финансов холдинг със смесена дейност, прилагат член 92 на консолидирана основа, както следва:
а)
като използват изчисляването на размера на общата рискова експозиция по член 96, параграф 2;
б)
като използват собствен капитал, изчислен според консолидационното състояние на инвестиционния посредник майка или на финансовия холдинг или финансовия холдинг със смесена дейност, в зависимост от случая и в съответствие с първа част, дял II, глава 2.
ГЛАВА 2
Изисквания за изчисляване и отчетност
Член 99
Отчетност във връзка с капиталовите изисквания и финансова информация
1. Институциите докладват на компетентните органи във връзка със задълженията по член 92 най-малко на всеки шест месеца.
2. Институциите, за които се прилага член 4 от Регламент (ЕО) № 1606/2002, и кредитните институции, различни от посочените в член 4 от същия регламент, които изготвят своите консолидирани финансови отчети в съответствие с международните счетоводни стандарти, приети съгласно процедурата, уредена в член 6, параграф 2 от посочения регламент, докладват също и финансова информация.
3. Компетентните органи могат да изискват от онези кредитни институции, които прилагат международни счетоводни стандарти съгласно Регламент (ЕО) № 1606/2002 за докладване на собствения капитал на консолидирана основа съгласно член 23, параграф 2 от настоящия регламент, да докладват също и финансова информация, както е посочено в предходната алинея.
4. Финансовата информация, посочена в параграф 2 и в първата алинея на параграф 3 се докладва в степента, необходима, за да се получи цялостен поглед върху рисковия профил на дейността на институцията и да се добие представа за системните рискове, които институциите пораждат за финансовия сектор или за реалната икономика в съответствие с Регламент (ЕС) № 1093/2010.
5. ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение за установяване на единните формати, честотата, датите на докладването, определенията и информационно-технологичните решения, които трябва да се прилагат в Съюза във връзка с отчетността по параграфи 1-4.
Изискванията за отчетност трябва да са пропорционални на естеството, мащаба и сложността на дейността на институцията.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 1 февруари 2015 г..
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
6. Ако компетентен орган счита, че финансовата информация, изисквана по параграф 2, е необходима, за да се получи цялостен поглед върху рисковия профил на дейността на институцията и да се добие представа за системните рискове, които институциите пораждат за финансовия сектор или за реалната икономика, за институции, различни от посочените в параграфи 2 и 3, и спрямо които се прилага счетоводна рамка, основаваща се на Директива 86/635/ЕИО, компетентните органи се консултират с ЕБО за разширяване на обхвата на изискванията за докладване на финансова информация на консолидирана основа, така че да се включат и тези институции, ако те все още не докладват на такава основа.
ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение за установяване на форматите, които да се използват от институциите, чрез които компетентните органи могат да разширят обхвата на изискванията в съответствие с първа алинея.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до1 февруари 2015 г..
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените във втора алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
7. Когато даден компетентен орган счита, че информация, която не е обхваната от техническия стандарт за изпълнение по параграф 5, е необходима за постигането на посочените в параграф 4 цели, той уведомява ЕБО и ЕССР за допълнителната информация, която намира за необходимо да бъде включена в техническия стандарт за изпълнение по параграф 5.
Член 100
Допълнителни изисквания за отчетност
Институциите представят на компетентните органи данни за размера (най-малко общия размер) на своите репо споразумения, сделки по предоставяне на заем на ценни книжа и всички форми на натрупване на активи.
ЕБО включва тази информация в техническия стандарт за изпълнение относно докладването по член 99, параграф 5.
Член 101
Специални задължения за отчетност
1. На всеки шест месеца институциите предоставят на компетентните органи следните данни за всеки национален пазар на недвижими имоти, към който имат експозиции:
а)
загубите, произтичащи от експозиции, за които институцията е приела обезпечение под формата жилищен недвижим имот, до по-ниския размер от предоставената като обезпечение сума и 80 % от пазарната стойност или 80 % от ипотечната заемна стойност, освен ако съгласно член 124, параграф 2 не е предвидено друго;
б)
общите загуби, произтичащи от експозиции, за които институцията е приела обезпечение под формата жилищен недвижим имот, до частта на експозицията, която се счита за изцяло обезпечена с жилищен недвижим имот в съответствие с член 124, параграф 1;
в)
стойността на всички оставащи експозиции, за които институцията е приела обезпечение под формата на жилищен недвижим имот, до частта на експозицията, която се счита за изцяло обезпечена с жилищен недвижим имот в съответствие с член 124, параграф 1;
г)
загубите, произтичащи от експозиции, за които институцията е приела обезпечение под формата на търговски недвижим имот, до по-ниския размер от заложената сума и 50 % от пазарната стойност или 60 % от ипотечната заемна стойност, освен ако съгласно член 124, параграф 2 не е предвидено друго;
д)
общите загуби, произтичащи от експозиции, за които институцията е приела обезпечение под формата на търговски недвижими имот, до частта на експозицията, която се счита за изцяло обезпечена с търговски недвижим имот в съответствие с член 124, параграф 1;
е)
стойността на всички оставащи експозиции, за които институцията е приела обезпечение под формата на търговски недвижим имот, до частта на експозицията, която се счита за изцяло обезпечена с търговски недвижим имот в съответствие с член 124, параграф 1.
2. Посочените в параграф 1 данни се докладват на компетентния орган от държавата членка по произход на съответната институция. Когато дадена институция има клон в друга държава членка, данните, свързани с този клон, се докладват и на компетентните органи на приемащата държава членка. Данните се докладват поотделно за всеки пазар на имоти в рамките на Съюза, към който съответната институция има експозиция.
3. Компетентните органи публикуват ежегодно в обобщен вид данните, определени в параграф 1, букви а)-е), заедно с историческа справка, когато има такава. Компетентен орган в държава членка, при поискване от друг компетентен орган в държава членка или от ЕБО, им предоставя по-подробна информация за състоянието на пазара на жилищни или търговски недвижими имоти в тази държава членка.
4. ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение за определяне на:
а)
единните формати, определенията, честотата и датите на отчетност, както и информационно-технологичните решения, за елементите посочени в параграф 1;
б)
единните формати, определенията, честотата и датите на отчетност, както и информационно-технологичните решения, на обобщените данни, посочени в параграф 2.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 1 февруари 2015 г..
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
ГЛАВА 3
Търговски портфейл
Член 102
Изисквания за търговския портфейл
1. Позициите в търговския портфейл са търгуеми без ограничения или с възможност да бъдат хеджирани.
2. Намерението за търгуване се доказва въз основа на стратегиите, политиките и процедурите, установени от институцията за управление на позицията или портфейла в съответствие с член 103.
3. Институциите въвеждат и поддържат системи и контролни механизми за управление на търговския си портфейл в съответствие с членове 104 и 105.
4. Институциите могат да включат вътрешните хеджиращи позиции при изчисляване на капиталовите изисквания за позиционен риск, при условие че позициите се държат с намерение за търгуване и са изпълнени изискванията на членове 103 -106.
Член 103
Управление на търговския портфейл
При управлението на позициите или групите от позиции в търговския портфейл, институцията спазва всички изброени по-долу изисквания:
а)
налице е ясно документирана стратегия за търгуване на позицията/инструмента или портфейлите, одобрена от висшето ръководство, която включва очаквания период на държане;
б)
налице са ясно определени политики и процедури за активно управление на откритите на дадена търговска платформа позиции. Тези политики и процедури включват следното:
i)
кои позиции могат да се откриват и на коя търговска платформа;
ii)
определени са лимитите на позициите и последните се наблюдават за целесъобразност;
iii)
дилърите разполагат с право да откриват и управляват позицията в рамките на договорените лимити и съгласно одобрената стратегия;
iv)
позициите се докладват на висшето ръководство като неразделна част от процеса на управление на риска на институцията;
v)
позициите се наблюдават активно посредством източниците на пазарна информация и се прави оценка на възможността за търгуване или хеджиране на позицията или на съставляващите я рискове, включително оценката, качеството и наличието на пазарни данни за целите на оценъчния процес, равнището на пазарния оборот, размерите на търгуваните на пазара позиции;
vi)
активни процедури и механизми за контрол при борбата с измамите.
в)
разполага с ясно определени политики и процедури за наблюдение на позициите с оглед на стратегията ѝ за търгуване, включително наблюдение на оборота и позициите, за които първоначално планираният период на държане е бил надхвърлен.
Член 104
Включване в търговския портфейл
1. Институциите имат ясно определени политики и процедури за установяване на това коя позиция да бъде включена в търговския портфейл за целите на изчисляването на капиталовите изисквания, като тези политики и процедури отговарят на изискванията в член 102 и на определението за търговски портфейл в член 4, параграф 1, точка 86, като се отчитат възможностите и практиките на институцията за управление на риска. Институцията надлежно документира спазването от нейна страна на тези политики и процедури и ги подлага на периодичен вътрешен одит.
2. Институциите имат ясно определени политики и процедури за цялостното управление на търговския портфейл. Тези политики и процедури обхващат най-малко:
а)
дейностите, които институцията счита за търговски и за съставляващи част от търговския портфейл за целите на капиталовите изисквания;
б)
степента, в която дадена позиция всекидневно може да бъде оценявана по пазарни цени при активен, ликвиден и двупосочен пазар;
в)
за позиции, които се оценяват по модел, степента, в която институцията може:
i)
да определи всички съществени рискове на позицията;
ii)
да хеджира всички съществени рискове на позицията с инструменти, за които съществува активен, ликвиден и двупосочен пазар;
iii)
да получи надеждни оценки за основните допускания и параметри, използвани в модела;
г)
степента, в която институцията може и е задължена да оценява позицията по начин, който може да бъде утвърден от външен експерт по последователен начин;
д)
степента, в която правни ограничения или други оперативни изисквания биха се отразили неблагоприятно на способността на институцията бързо да закрие или хеджира позиция;
е)
степента, в която институцията може и е задължена да управлява активно риска на позициите в рамките на дейностите по търгуването;
ж)
степента, в която институцията може да прехвърля риск или позиции между банковия и търговския портфейл, както и критериите за такива прехвърляния.
Член 105
Изисквания за пруденциална оценка
1. За всички позиции в търговския портфейл се прилагат посочените в настоящия член стандарти за пруденциална оценка. Институциите по-специално гарантират, че пруденциалната оценка на позициите им в търговския портфейл поддържа подходяща степен на сигурност, като се отчита динамичният характер на позициите в търговския портфейл, изискванията за надзорна надеждност, естеството на дейността и целта на капиталовите изисквания по отношение на позициите в търговския портфейл.
2. Институциите въвеждат и поддържат системи и механизми за контрол, достатъчни за осигуряване на пруденциална и надеждна оценка. Системите и механизмите за контрол включват поне следните елементи:
а)
документирани политики и процедури за оценъчния процес, включително ясно определени отговорности в различните области при определяне на стойностите, източниците на пазарна информация и прегледа на тяхната целесъобразност, насоки за използването на ненаблюдаваните данни, отразяващи допусканията на институцията за това какво биха използвали пазарните участници при ценообразуване на позицията, честотата на независимото оценяване, избрания момент за заключителните цени, процедурите за коригиране на оценките и процедурите за месечно и извънредно потвърждаване;
б)
отчетни връзки за звеното, отговарящо за оценъчния процес, които са независими от звеното за сключване на сделки.
Посоката на докладване е директно към ръководния орган.
3. Позициите в търговския портфейл се преоценяват от институциите най-малко веднъж дневно.
4. Институциите, когато е възможно, оценяват своите позиции по пазарни цени, включително при прилагането на капиталови изисквания към търговския портфейл.
5. При оценка по пазарни цени институцията използва по-надеждния от курсовете „купува“ или „продава“, освен в случаите, когато може да затвори позицията си по средната пазарна цена. Когато институциите използват тази дерогация, те информират компетентните си органи относно съответните позиции на всеки шест месеца и представят доказателства, че могат да затворят позициите си по средната пазарна цена.
6. Когато не е възможна оценка по пазарни цени, институциите извършват консервативна оценка посредством оценка по модел на позициите и портфейлите си, включително при изчисляването на капиталовите изисквания за позициите в търговския портфейл.
7. При оценка по модел институциите спазват следните изисквания:
а)
висшето ръководство е запознато с елементите на търговския портфейл или на други оценени по справедлива стойност позиции, които подлежат на оценка по модел, и осъзнава степента на несигурност, която моделът поражда при отчитането на риска/резултатите от дейността;
б)
доколкото е възможно, институциите се основават на пазарните цени при изграждането на хипотетична оценка за пазарната стойност, като оценяват често целесъобразността на хипотезите за пазарната стойност на конкретна оценявана позиция и на параметрите на модела;
в)
когато са налични оценъчни методики, които са общоприета пазарна практика за конкретните финансови инструменти или стоки, институциите ги използват;
г)
когато моделът е разработен от самата институция, той се основава на уместни допускания, които са оценени и проверени от лица с подходяща квалификация, независими от процеса на разработване на модела;
д)
институциите разполагат с надлежни процедури за контрол на измененията, притежават защитено копие на модела и го използват периодично за проверка на стойностите;
е)
звеното за управление на риска е запознато със слабостите на използваните модели и с най-подходящия начин за тяхното отразяване в резултатите от оценката; и
ж)
моделите на институциите се анализират периодично за определяне точността на техните прогнози, което включва оценка относно актуалността на допусканията, анализ на доходността по рискови фактори, сравнение на действителните пазарни стойности с изходните данни от моделите.
За целите на буква г) моделът се разработва и оценява независимо от търговската платформа и подлежи на независима проверка, включваща утвърждаване на числените методи, допусканията и програмното осигуряване.
8. Освен ежедневната оценка по пазарни цени или по модел, институциите извършват независима проверка на цените. Проверката на пазарните цени и входните параметри на модела се извършва от лице или звено, независимо от лицата или звената, чиито резултати са свързани с търговския портфейл, поне веднъж месечно или по-често в зависимост от естеството на пазара или търгуването. Когато няма независими ценови източници или ценовите източници са относително субективни, може да се наложи използване на разумни мерки като например корекции оценките на позициите.
9. Институциите въвеждат и поддържат процедури за разглеждане на възможността за корекции на оценките.
10. Институциите официално разглеждат възможността за следните корекции на оценките: нереализирани кредитни спредове, разходи за закриване на позиции, операционни рискове, несигурност по отношение на пазарните цени, предсрочно прекратяване, разходи, свързани с инвестиране и финансиране, бъдещи административни разходи и - когато е целесъобразно - риск, свързан с модела.
11. Институциите въвеждат и поддържат процедури за изчисляване на корекцията в текущата оценка на нисколиквидни позиции, които могат по-специално да възникнат в резултат на ситуации на пазара или на такива по отношение на институцията като концентрирани позиции и/или позиции, за които първоначално планираният период на държане е бил надхвърлен. При необходимост институциите извършват такива корекции в допълнение към всякакво преоценяване на позицията за целите на финансовото отчитане и ги определят така, че да отразяват неликвидността на позицията. Съгласно тези процедури, институциите разглеждат няколко фактора при определяне на необходимостта от корекция на оценката на нисколиквидните позиции. Тези фактори включват следните елементи:
а)
времето за хеджиране на позицията или на свързаните с нея рискове;
б)
променливостта и средната стойност на спреда „купува - продава“;
в)
наличието на пазарни котировки (брой и идентификация на основните пазарни участници) и променливостта и средния търгуван обем, включително по време на сътресения на пазара;
г)
пазарните концентрации;
д)
”остаряването” на позициите;
е)
степента, до която оценката се основава на модел;
ж)
въздействието на други рискове, свързани с моделите.
12. Когато използват оценки от трети лица или оценка по модел, институциите преценяват дали да коригират оценката. Освен това институциите преценяват необходимостта от прилагане на корекции за нисколиквидните позиции и периодично преглеждат тяхната уместност. Институциите изрично оценяват необходимостта от корекции на оценките поради несигурност, свързана с входните параметри на модела.
13. По отношение на сложни продукти, включително експозициите към секюритизация и кредитните деривати за n-то неизпълнение, институциите изрично оценяват необходимостта от корекции на оценките с цел да се отрази рискът, свързан с използването на евентуално неточна методика при даден оценъчен модел, както и този, свързан с използването на ненаблюдаеми (и евентуално неточни) параметри за калибриране в оценъчния модел.
14. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на условията за прилагане на изискванията на член 105 за целите на параграф 1 от настоящия член.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 февруари 2015 г..
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 106
Вътрешно хеджиране
1. Вътрешното хеджиране съответства по-специално на следните изисквания:
а)
не е с основна цел за избягване или намаляване на капиталовите изисквания;
б)
вътрешното хеджиране е надлежно документирано и за него се прилагат изрични процедури за вътрешно одобрение и одит;
в)
то се извършва при пазарни условия;
г)
пазарният риск, породен от вътрешното хеджиране, се управлява активно съгласно утвърдените лимити в търговския портфейл;
д)
то е обект на внимателно наблюдение.
Наблюдението се осигурява с подходящи процедури.
2. Изискванията на параграф 1 се прилагат, без да се засягат изискванията, приложими за хеджираната позиция в банковия портфейл.
3. Чрез дерогация от параграфи 1 и 2, когато дадена институция хеджира експозиция в банковия портфейл към кредитен риск или риск от контрагента чрез кредитен дериват, вписан в търговския ѝ портфейл, чрез вътрешно хеджиране, експозицията в банковия портфейл или експозицията към риск от контрагента не се считат за хеджирани при изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции, освен ако е закупен кредитен дериват от трето лице, което е приемлив доставчик на кредитна защита и дериватът отговаря на изискванията за кредитна защита с гаранции в банковия портфейл. Без да се засяга разпоредбата на член 299, буква з), когато такава защита е закупена от трето лице и се признава за целите на хеджирането на експозиция в банковия портфейл, вътрешната хеджираща позиция и кредитният дериват не се включват при изчисляване на капиталовите изисквания за търговския портфейл.
ДЯЛ II
КАПИТАЛОВИ ИЗИСКВАНИЯ ЗА КРЕДИТЕН РИСК.
РАЗДЕЛ 1
Общи принципи
Член 107
Подходи за измерване на кредитен риск
1. При изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции за целите на член 92, параграф 3, букви а) и е), институциите прилагат стандартизирания подход, посочен в глава 2, или, ако им е разрешено от компетентните органи в съответствие с член 143, вътрешнорейтинговия подход, посочен в глава 3.
2. Спрямо експозиции по търговско финансиране и вноските в гаранционния фонд на ЦК институциите прилагат третирането, предвидено в глава 6, раздел 9 за изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции за целите на член 92, параграф 3, букви а) и е). Всички останали видове експозиции към ЦК институциите третират, както следва:
а)
като експозиции към институция за други видове експозиции към квалифициран ЦК;
б)
като експозиции към предприятие за други видове експозиции към неквалифициран ЦК.
3. За целите на настоящия регламент експозициите към инвестиционни посредници от трети държави и експозициите към кредитни институции от трети държави, и експозициите към клирингови къщи и борси от трети държави, се третират като експозиции към институции само когато третата държава прилага към съответния субект пруденциални и надзорни изисквания, които са поне равностойни на прилаганите в Съюза.
4. За целите на параграф 3 Комисията може да приема, посредством актове за изпълнение и при спазване на процедурата по разглеждане по член 464, параграф 2, решение дали трета държава прилага пруденциални надзорни и регулаторни изисквания, най-малко равностойни на прилаганите в Съюза. При отсъствие на такова решение, до 1 януари 2015 г. институциите могат да продължат да третират експозициите към субектите по параграф 3 като експозиции към институции, при условие че компетентните органи са одобрили съответната трета държава за такова третиране преди 1 януари 2014 г.
Член 108
Техники за редуциране на кредитния риск при прилагането на стандартизиран и вътрешнорейтингов подход
1. За експозиции, към които дадена институция прилага посочения в глава 2 стандартизиран подход или прилага посочения в глава 3 вътрешнорейтингов подход, но без използването на собствени оценки за загуба при неизпълнение (LGD) и конверсионните коефициенти съгласно член 151, институцията може да използва техники за редуциране на кредитния риск в съответствие с глава 4 при изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции за целите на член 92, параграф 3, букви а) и е), а когато е уместно - на размера на очакваната загуба за целите на изчислението по член 36, параграф 1, буква г) и член 62, буква в).
2. За експозиция, към която дадена институция прилага вътрешнорейтинговия подход, като използва свои собствени оценки за LGD и конверсионните коефициенти съгласно член 151, институцията може да използва редуциране на кредитния риск в съответствие с глава 3.
Член 109
Третиране на секюритизираните експозиции при стандартизирания и вътрешнорейтинговия подход
1. Когато дадена институция използва посочения в глава 2 стандартизиран подход за изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции за класа експозиции, към който съгласно член 112 биха били отнесени секюритизираните експозиции, тя изчислява размера на рисково претеглената експозиция на дадена секюритизираща позиция в съответствие с членове 245, 246 и 251-258. Институциите, използващи стандартизирания подход, могат да използват и подхода на вътрешната оценка в случаите, в които това е било разрешено съгласно член 259, параграф 3.
2. Когато дадена институция използва посочения в глава 3 вътрешнорейтингов подход за изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции за класа експозиции, към който съгласно член 147 биха били отнесени секюритизираните експозиции, тя изчислява размера на рисково претеглената експозиция в съответствие с членове 245, 246 и 259-266.
С изключение на подхода на вътрешната оценка, където вътрешнорейтинговият подход се използва само за част от секюритизираните експозиции, които стоят в основата на дадена секюритизация, институцията използва подхода, съответстващ на преобладаващия дял на секюритизираните експозиции, които са в основата на тази секюритизация.
Член 110
Третиране на корекциите за кредитен риск
1. Институциите, които прилагат стандартизирания подход, третират корекциите за общ кредитен риск в съответствие с член 62, буква в).
2. Институциите, които прилагат вътрешнорейтинговия подход, третират корекциите за общ кредитен риск в съответствие с член 159, член 62, буква г) и член 36, параграф 1, буква г).
За целите на настоящия член и на глави 2 и 3, корекциите за общ и за специфичен кредитен риск не включват резервите за покриване на общи банкови рискове.
3. Институциите, които използват вътрешнорейтинговия подход и които прилагат стандартизирания подход за част от експозициите си на консолидирана или индивидуална основа, в съответствие с членове 148 и 150, определят частта от корекцията за общ кредитен риск, която се отнася за третирането на корекцията за общ кредитен риск при стандартизирания и при вътрешнорейтинговия подход, както следва:
а)
когато е приложимо - ако дадена институция, включена в консолидацията, прилага единствено вътрешнорейтингов подход, корекциите за общ кредитен риск за тази институция се третират съгласно параграф 2;
б)
когато е приложимо - ако дадена институция, включена в консолидацията, прилага единствено стандартизиран подход, корекциите за общ кредитен риск за тази институция се третират съгласно параграф 1;
в)
остатъкът от корекциите за кредитен риск се разпределя пропорционално съобразно дяловете от размера на рисково претеглените експозиции, които са предмет на стандартизирания и на вътрешнорейтинговия подход.
4. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за изчисляване на корекциите за общ и специфичен кредитен риск съгласно приложимата счетоводна рамка за следното:
а)
стойността на експозицията по стандартизирания подход, посочена в член 111;
б)
стойността на експозицията по вътрешнорейтинговия подход по членове 166-168;
в)
третирането на размера на очакваната загуба, посочено в член 159;
г)
стойността на експозицията, използвана за изчисляването на размера на рисково претеглената секюритизираща позиция, посочен в членове 246 и 266;
д)
определянето на неизпълнение по член 178;
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 февруари 2015.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
ГЛАВА 2
Стандартизиран подход
Раздел 1
Общи принципи
Член 111
Стойност на експозицията
1. Стойността на експозицията на даден актив е неговата счетоводна стойност, след като са приложени съответните корекции за специфичен кредитен риск, допълнителни корекции на стойността в съответствие с членове 34 и 110 и други намаления на собствения капитал, свързани с въпросния актив. Стойността на експозицията към посочена в приложение I задбалансова позиция е следният процент от номиналната й стойност, след редуциране с корекциите за специфичен кредитен риск:
а)
100 %, ако позицията е високорискова;
б)
50 %, ако позицията е среднорискова;
в)
20 %, ако позицията е среднорискова/нискорискова;
г)
0 %, ако позицията е нискорискова.
Задбалансовите позиции, посочени във второто изречение от първа алинея, се разпределят в рискови категории, както е посочено в приложение I.
Когато дадена институция използва разширения метод за финансово обезпечение по член 223, стойността на експозицията на ценните книжа или стоките, продадени, предоставени или дадени в заем по репо сделка, сделка по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки и маржин заемни сделки, се увеличава с размера на корекцията за променливост, приложима спрямо тези ценни книжа или стоки, както е предвидено в членове 223-225.
2. Стойността на експозицията в дериват от изброените в приложение II се определя в съответствие с глава 6, като се отчита ефектът от договорите за новация и другите споразумения за нетиране, взети предвид за целите на тези методи в съответствие с глава 6. Стойността на експозицията на репо сделка, сделките по предоставяне или получаване в заем на ценни книжа или стоки, транзакциите с удължен сетълмент и маржин заемните сделки може да бъде определена в съответствие с глава 6 или глава 4.
3. Когато експозицията е предмет на обезпечена кредитна защита, стойността на експозицията, приложима спрямо тази позиция, може да бъде изменена в съответствие с глава 4.
Член 112
Класове експозиции
Всяка експозиция се отнася към един от следните класове експозиции:
а)
експозиции към централни правителства или централни банки;
б)
експозиции към регионални правителства или местни органи на власт;
в)
експозиции към субекти от публичния сектор;
г)
експозиции към многостранни банки за развитие;
д)
експозиции към международни организации;
е)
експозиции към институции;
ж)
експозиции към предприятия;
з)
експозиции на дребно;
и)
експозиции, обезпечени с ипотеки върху недвижими имоти;
й)
експозиции в неизпълнение;
к)
високо рискови експозиции;
л)
експозиции към покрити облигации;
м)
секюритизиращи позиции;
н)
експозиции към институции и предприятия с краткосрочна кредитна оценка;
о)
експозиции в дялове или акции на предприятия за колективно инвестиране (ПКИ);
п)
експозиции в капиталови инструменти;
р)
други позиции.
Член 113
Изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции
1. За да се изчисли размерът на рисково претеглените експозиции, рисковите тегла се прилагат към всички експозиции в съответствие с разпоредбите на раздел 2, освен ако експозициите не са приспаднати от собствения капитал. Прилагането на рискови тегла е в зависимост от класа експозиции, към който е отнесена съответната експозиция, и на неговото кредитно качество в степента, посочена в раздел 2. Кредитното качество може да бъде определяно с помощта на кредитните оценки на АВКО или на агенциите за експортно кредитиране, в съответствие с раздел 3. -.
2. За целите на прилагането на рискови тегла, както е посочено в параграф 1, стойността на експозицията се умножава по рисковото тегло, посочено или определено в съответствие с раздел 2.
3. Когато експозицията е предмет на кредитна защита, приложимото към тази позиция рисково тегло може да бъде изменено в съответствие с глава 4.
4. Размерът на рисково претеглените секюритизирани експозиции се изчислява в съответствие с глава 5.
5. Спрямо експозициите, за които в раздел 2 няма предвидени изчислителни процедури, се определя рисково тегло от 100 %.
6. С изключение на експозициите, представляващи елементи на базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред или капитала от втори ред, институцията може, с предварителното одобрение на компетентните органи, да реши да не прилага изискванията на параграф 1 от настоящия член по отношение на експозициите си към даден контрагент, който е нейно предприятие майка, дъщерно предприятие, дъщерно предприятие на нейното предприятие майка или предприятие, свързано с отношение по смисъла на член 12, параграф 1 от Директива 83/349/ЕИО. Компетентните органи имат правомощието да дадат одобрение, ако са изпълнени следните условия:
а)
контрагентът е институция, финансов холдинг, финансов холдинг със смесена дейност, финансова институция, дружество за управление на активи или предприятие за спомагателни услуги, за които се прилагат подходящи пруденциални изисквания;
б)
контрагентът е напълно включен в същата консолидация, както и институцията;
в)
контрагентът подлежи на същите процедури за оценка, измерване и контрол на риска, както и институцията;
г)
контрагентът е установен в същата държава членка, както и институцията;
д)
не са налице настоящи или бъдещи съществени практически или правни пречки за бързо прехвърляне на собствен капитал или изплащане на задължения от контрагента към институцията.
Когато в съответствие с настоящия параграф на институцията е разрешено да не прилага изискванията на параграф 1, тя може да определи рисково тегло от 0 %.
7. С изключение на експозициите, представляващи елементи на базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред и капитала от втори ред, институциите могат, с предварителното разрешение на компетентните органи, да не прилагат изискванията по параграф 1 от настоящия член по отношение на експозициите си към контрагенти, с които участват в институционални защитни схеми - договорно или нормативно установено споразумение във връзка със задълженията, което защитава институциите и по-специално подсигурява при необходимост тяхната ликвидност и платежоспособност с оглед избягването на несъстоятелност, когато е необходимо. Компетентните органи имат правомощието да дадат разрешение, ако са изпълнени следните условия:
а)
изискванията в параграф 6, букви а), г) и д) са изпълнени;
б)
споразуменията гарантират, че институционалната защитна схема може да осигури необходимата подкрепа по поетите задължения чрез средства, които са налични по всяко време;
в)
институционалната защитна схема разполага с подходящи и еднообразно установени системи за наблюдение и класификация на риска (което осигурява пълен преглед на рисковата ситуация на отделните членове и на институционалната защитна схема като цяло) със съответните възможности за оказване на влияние; в съответствие с член 178, параграф 1, тези системи наблюдават по подходящ начин експозициите в неизпълнение;
г)
институционалната защитна схема извършва отделен собствен преглед на риска, резултатите от който се предоставят на отделните членове;
д)
институционалната защитна схема изготвя и публикува веднъж годишно или консолидиран отчет, включващ счетоводен баланс, отчет за приходите и разходите, отчет за финансовото състояние и отчет за риска по отношение на институционалната защитна схема като цяло, или отчет, включващ обобщен счетоводен баланс, обобщен отчет за приходите и разходите, отчет за финансовото състояние и отчет за риска;
е)
членовете на институционалната защитна схема дължат най-малко 24-месечно предизвестие, ако искат да я напуснат;
ж)
премахнато е многократното използване на елементи, които могат да бъдат включени при изчисляването на собствения капитал („многократен ливъридж“), както и неподходящото създаване на собствен капитал между членовете на институционалната защитна схема;
з)
институционалната защитна схема се основава на членството на широк кръг кредитни институции с преобладаващо еднотипен стопански профил;
и)
адекватността на системите, посочени в букви в) и г), се одобрява и контролира периодично от съответните компетентни органи.
Когато в съответствие с настоящия параграф институцията реши да не прилага изискванията на параграф 1, тя може да определи рисково тегло от 0 %.
Раздел 2
Рискови тегла
Член 114
Експозиции към централни правителства или централни банки
1. За експозициите към централни правителства и централни банки се определя 100 % рисково тегло, освен ако не се прилага третирането, посочено в параграфи 2-7.
2. За експозициите към централни правителства и централни банки, за които има кредитна оценка от призната АВКО, се определя рисково тегло съгласно таблица 1, което съответства на кредитната оценка от АВКО в съответствие с член 136.
Таблица 1
Степен на кредитно качество
1
2
3
4
5
6
Рисково тегло
0 %
20 %
50 %
100 %
100 %
150 %
3. За експозициите към ЕЦБ се определя рисково тегло от 0 %.
4. За експозициите към централните правителства и централните банки на държавите членки, които са деноминирани в местната валута на съответното правителство или централна банка и са финансирани в нея, се определя рисково тегло от 0 %.
5. До 31 декември 2017 г. по отношение на експозициите към централни правителства или централни банки на държави членки, които са деноминирани и финансирани в националната валута на която и да е държава членка, се присъжда същото рисково тегло, което би било приложимо към такива експозиции, деноминирани и финансирани в тяхната национална валута.
6. За експозициите по параграф 5:
а)
през 2018 г. размерът на рисково претеглените експозиции е 20 % от рисковото тегло, присъдено на тези експозиции съгласно член 114, параграф 2;
б)
през 2019 г. размерът на рисково претеглените експозиции е 50 % от рисковото тегло, присъдено на тези експозиции съгласно член 114, параграф 2;
в)
през 2020 г. и по-нататък размерът на рисково претеглените експозиции е 100 % от рисковото тегло, присъдено на тези експозиции съгласно член 114, параграф 2.
7. Когато компетентните органи в трета държава прилагат надзорни и регулаторни мерки, най-малко равностойни на прилаганите в Съюза, и са определили рисково тегло, по-ниско от посоченото в параграфи 1 и 2, за експозициите към своето централно правителство или централна банка, които са деноминирани в местна валута и са финансирани в нея, институциите могат да определят рискови тегла за тези експозиции по същия начин.
За целите на настоящия параграф Комисията може да приема, посредством актове за изпълнение и при спазване на процедурата по разглеждане по член 464, параграф 2, решение дали трета държава прилага надзорни и регулаторни мерки, най-малко равностойни на прилаганите в Съюза. При отсъствие на такова решение, до 1 януари 2015 г. институциите могат да продължат да прилагат предвиденото в настоящия параграф третиране по отношение на експозициите към централното правителство или централната банка на третата държава, ако компетентните органи са я одобрили за такова третиране преди 1 януари 2014 г.
Член 115
Експозиции към регионални правителства или местни органи на власт
1. Експозициите към регионални правителства или местни органи на власт получават рискови тегла като експозиции към институции, освен ако не се третират като експозиции към централни правителства съгласно параграфи 2 или 4 или не получават рисково тегло съгласно параграф 5. Посоченото в член 119, параграф 2 и член 120, параграф 2 преференциално третиране за краткосрочни експозиции не се прилага.
2. Експозициите към регионални правителства или местни органи на власт се третират като експозиции към централното правителство, под чиято юрисдикция са установени тези органи, когато няма разлика в нивото на риск между такива експозиции, дължащи се на специални правомощия на регионалните правителства и местните органи на власт за генериране на приходи и поради наличието на конкретни институционални споразумения с оглед намаляване на техния риск от неизпълнение.
ЕБО поддържа публично достъпна база данни за всички регионални правителства и местни органи на власт в Съюза, които съответните компетентни органи третират като експозиции към централните си правителства.
3. Експозициите към църкви или религиозни общности, учредени като юридически лица по публичното право, доколкото същите събират данъци в съответствие със законодателството, което им дава право на това, се третират като експозиции към регионални правителства или местни органи на власт. Параграф 2 не се прилага в този случай, като за целите на член 150, параграф 1, буква а) не се изключва възможността да бъде разрешено прилагането на стандартизирания подход.
4. Когато компетентните органи от юрисдикцията на трета държава, която прилага надзорни и регулаторни мерки, най-малко равностойни на прилаганите в Съюза, третират експозициите към регионални правителства или местни органи на власт като експозиции към централното правителство на тази държава и няма разлика в риска между такива експозиции, дължащи се на специални правомощия на регионалните правителства и местните органи на власт за събиране на приходи и наличие на конкретни институционални споразумения с оглед намаляване на техния риск от неизпълнение, институциите могат да определят рискови тегла за експозициите към такива регионални правителства или местни органи на власт по същия начин.
За целите на настоящия параграф Комисията може да приеме, посредством актове за изпълнение и при спазване на процедурата по разглеждане по член 464, параграф 2, решение дали трета държава прилага надзорни и регулаторни мерки, най-малко равностойни на прилаганите в Съюза. При отсъствие на такова решение, до 1 януари 2015 г. институциите могат да продължат да прилагат предвиденото в настоящия параграф третиране по отношение на третата държава, ако компетентните органи са я одобрили за такова третиране преди 1 януари 2014 г.
5. Експозициите към регионалните правителства или местните органи на власт на държави членки, които не са посочени в параграфи 2-4 и са деноминирани в местната валута на тези регионални правителства или местни органи на власт и финансирани в нея, получават рисково тегло от 20 %.
Член 116
Експозиции към субекти от публичния сектор
1. Експозициите към субекти от публичния сектор, за които няма присъдена кредитна оценка от призната АВКО, получават рисково тегло в зависимост от степента на кредитното качество, определена за експозициите към съответното централно правителство на юрисдикцията, в която е учреден субектът от публичния сектор, съгласно следната таблица 2:
Таблица 2
Степен на кредитно качество на централното правителство
1
2
3
4
5
6
Рисково тегло
20 %
50 %
100 %
100 %
100 %
150 %
Експозициите към субекти от публичния сектор, учредени в държави, в които централното правителство няма присъдена оценка, получават рисково тегло от 100 %.
2. Експозициите към субекти от публичния сектор, за които има присъдена кредитна оценка от призната АВКО, се третират в съответствие с член 120. За тези субекти не се прилага посоченото в член 119, параграф 2 и член 120, параграф 2 преференциално третиране за краткосрочни експозиции.
3. Експозициите към субекти от публичния сектор с първоначален падеж по-малък или равен на три месеца получават рисково тегло от 20 %.
4. При изключителни обстоятелства експозициите към субекти от публичния сектор могат да се третират като експозиции към централното правителство, регионалните правителства или местни органи на власт, в чиято юрисдикция са установени предприятията, когато по мнение на компетентните органи на тази юрисдикция между тези експозиции няма разлика в нивото на риск поради наличието на подходящи гаранции от страна на централното правителство, регионалните правителства или местните органи на власт.
5. Когато компетентните органи от юрисдикцията на трета държава, която прилага надзорни и регулаторни мерки, най-малко равностойни на прилаганите в Съюза, третират експозиции към субекти от публичния сектор съгласно параграф 1 или параграф 2, институциите могат да определят рискови тегла за експозициите към тези субекти от публичния сектор по същия начин. В противен случай институциите прилагат рисково тегло от 100 %.
За целите на настоящия параграф Комисията може да приеме, посредством актове за изпълнение и при спазване на процедурата по разглеждане по член 464, параграф 2, решение дали трета държава прилага надзорни и регулаторни мерки, най-малко равностойни на прилаганите в Съюза. При отсъствие на такова решение, до 1 януари 2015 г. институциите могат да продължат да прилагат предвиденото в настоящия параграф третиране по отношение на третата държава, ако компетентните органи са я одобрили за такова третиране преди 1 януари 2014 г.
Член 117
Експозиции към многостранни банки за развитие
1. Експозициите към многостранни банки за развитие, които не са посочени в параграф 2, се третират по същия начин, както експозициите към институции. Посоченото в член 119, параграф 2, член 120, параграф 2 и член 121, параграф 3 преференциално третиране спрямо краткосрочни експозиции не се прилага.
Американската инвестиционна корпорация, Черноморската банка за търговия и развитие, Централноамериканската банка за икономическа интеграция и CAF - Латиноамериканската банка за развитие, се считат за многостранни банки за развитие.
2. Експозициите към изброените по-долу многостранни банки за развитие получават рисково тегло от 0 %:
а)
Международна банка за възстановяване и развитие;
б)
Международна финансова корпорация;
в)
Интерамериканска банка за развитие;
г)
Азиатска банка за развитие;
д)
Африканска банка за развитие;
е)
Банка за развитие към Съвета на Европа;
ж)
Скандинавска инвестиционна банка;
з)
Карибска банка за развитие;
и)
Европейска банка за възстановяване и развитие;
й)
Европейска инвестиционна банка;
к)
Европейски инвестиционен фонд;
л)
Международна агенция за застраховане на инвестициите;
м)
Международен финансов фонд за имунизации;
н)
Ислямска банка за развитие.
3. Определя се 20 % рисково тегло за частта от експозициите към Европейския инвестиционен фонд, пропорционална на дължимата невнесена част от неговия капитал.
Член 118
Експозиции към международни организации
Експозициите към изброените по-долу международни организации получават 0 % рисково тегло:
а)
Съюза;
б)
Международен валутен фонд;
в)
Банка за международни разплащания;
г)
Европейски механизъм за финансова стабилност (European Financial Stability Facility);
д)
Европейски механизъм за стабилност (European Stability Mechanism);
е)
международна финансова институция, създадена от две или повече държави членки, която има за цел да мобилизира финансиране и да осигурява финансова подкрепа на своите членове, които са засегнати или заплашени от тежки финансови проблеми.
Член 119
Експозиции към институции
1. Експозициите към институции с присъдена кредитна оценка от призната АВКО получават рисково тегло в съответствие с член 120. Експозициите към институции без присъдена кредитна оценка от призната АВКО получават рисково тегло в съответствие с член 121.
2. Експозициите към институции с остатъчен падеж от три месеца или по-малко, деноминирани в местната валута на кредитополучателя и финансирани в нея, получават рисково тегло, което е с една категория по-малко благоприятно от преференциалното рисково тегло, посочено в член 114, параграфи 4-7, приложимо спрямо експозициите към централното правителство, в чиято юрисдикция е учредена институцията.
3. За експозиции с остатъчен падеж от три месеца или по-малко, деноминирани в местната валута на кредитополучателя и финансирани в нея, не може да бъде определено рисково тегло по-ниско от 20 %.
4. Експозицията към дадена институция под формата на минимални задължителни резерви, изисквани от ЕЦБ или от централна банка на държава членка, може да получи рисково тегло като експозиция към централната банка на съответната държава членка, при условие че:
а)
резервите се държат в съответствие с Регламент (ЕО) № 1745/2003 на Европейската централна банка от 12 септември 2003 г. за прилагане на изискването за минимални резерви (29) или в съответствие с националните изисквания, покриващи всички съществени изисквания на посочения регламент;
б)
в случай на несъстоятелност или неплатежоспособност на институцията, в която се държат резервите, те подлежат на пълно и своевременно изплащане на институцията и не могат да се използват за погасяване на други задължения на институцията.
5. Експозициите към финансови институции, лицензирани и обект на надзор от компетентните органи и подлежащи на пруденциални изисквания, сравними с прилаганите към институциите по отношение на надеждност, се третират като експозиции към институции.
Член 120
Експозиции към институции с кредитен рейтинг
1. Експозициите с остатъчен падеж над три месеца към институции с присъдена кредитна оценка от призната АВКО получават рисково тегло съгласно таблица 3, отговарящо на съотнасянето на кредитната оценка, присъдена от АВКО, в съответствие с член 136.
Таблица 3
Степен на кредитно качество
1
2
3
4
5
6
Рисково тегло
20 %
50 %
50 %
100 %
100 %
150 %
2. Експозициите с остатъчен падеж до три месеца към институции с присъдена кредитна оценка от призната АВКО получават рисково тегло съгласно таблица 4, отговарящо на съотнасянето на кредитната оценка, присъдена от АВКО,в съответствие с член 136:
Таблица 4
Степен на кредитно качество
1
2
3
4
5
6
Рисково тегло
20 %
20 %
20 %
50 %
50 %
150 %
3. Взаимодействието между третирането на експозиции с присъдена краткосрочна кредитна оценка съгласно член 131 и общото преференциално третиране на краткосрочни експозиции, посочено в параграф 2, е, както следва:
а)
ако не е присъдена кредитна оценка на краткосрочни експозиции за всички експозиции към институции с остатъчен падеж до три месеца, се прилага общото преференциално третиране за краткосрочни експозиции, посочено в параграф 2;
б)
ако е присъдена краткосрочна оценка и тази оценка определя прилагането на по-благоприятно или същото рисково тегло в сравнение с общото преференциално третиране на краткосрочни експозиции, посочено в параграф 2, тогава краткосрочната оценка се използва само за тази конкретна експозиция. За останалите краткосрочни експозиции се спазва общото преференциално третиране на краткосрочни експозиции, посочено в параграф 2;
в)
ако е присъдена краткосрочна оценка и тази оценка определя прилагането на по-неблагоприятно рисково тегло, отколкото използването на общото преференциално третиране на краткосрочни експозиции, посочено в параграф 2, тогава общото преференциално третиране на краткосрочни експозиции не се използва и всички краткосрочни вземания без рейтинг получават същото рисково тегло като определеното от конкретната краткосрочна оценка.
Член 121
Експозиции към институции без кредитен рейтинг
1. Експозициите към институции без присъдена кредитна оценка от призната АВКО получават рисково тегло в зависимост от степента на кредитно качество, определена съгласно таблица 5 за експозициите към съответното централно правителство на юрисдикцията, в която е учредена институцията.
Таблица 5
Степен на кредитно качество на централното правителство
1
2
3
4
5
6
Рисково тегло на експозицията
20 %
50 %
100 %
100 %
100 %
150 %
2. Рисковото тегло за експозициите към институции без присъден кредитен рейтинг, учредени в държави, в които централното правителство няма присъден кредитен рейтинг, е 100 %.
3. Рисковото тегло за експозициите към институции без присъден кредитен рейтинг с първоначален ефективен падеж по-малък или равен на три месеца е 20 %.
4. Независимо от параграфи 2 и 3, рисковото тегло за произтичащите от търговско финансиране експозиции, посочени в член 162, параграф 3, втора алинея, буква б), към институции без присъден кредитен рейтинг, е 50 %, а когато остатъчният падеж на тези произтичащи от търговско финансиране експозиции към институции без кредитен рейтинг е три месеца или по-малко, рисковото тегло е 20 %.
Член 122
Експозиции към предприятия
1. За експозициите, за които има присъдена кредитна оценка от призната АВКО, се определя рисково тегло съгласно таблица 6, отговарящо на съотнасянето на кредитната оценка, присъдена от АВКО, в съответствие с член 136.
Таблица 6
Степен на кредитно качество
1
2
3
4
5
6
Рисково тегло
20 %
50 %
100 %
100 %
150 %
150 %
2. За експозициите, за които няма присъдена кредитна оценка, се определя рисково тегло от 100 % или рисковото тегло на експозициите към централното правителство на юрисдикцията, в която е учредено предприятието, което от двете е по-високо.
Член 123
Експозиции на дребно
Експозициите, които отговарят на следните критерии, получават рисково тегло от 75 %:
а)
експозицията е към физическо лице (или лица) или към малко или средно предприятие (МСП);
б)
експозицията е част от значителен брой експозиции със сходни характеристики, така че рисковете, свързани с това кредитиране, са значително намалени;
в)
общият размер на задължението към институцията, включително към предприятието майка и дъщерните му предприятия, включително всички експозиции с неизпълнение от страна на клиента длъжник или на групата от свързани клиенти, но с изключение на експозициите, обезпечени изцяло и напълно с жилищни недвижими имоти, които се отнасят към класа експозиции, предвиден в член 112, буква и), не превишава 1 милион евро, доколкото е известно на институцията. Институцията предприема необходимите действия, за да получи тази информация.
Ценните книжа не се включват в класа „експозиции на дребно“.
Експозициите, които не изпълняват критериите по букви а)-в), не се включват в класа „експозиции на дребно“.
Настоящата стойност на минималните вноски по лизингови схеми на клиенти на дребно се включва в класа „експозиции на дребно“.
Член 124
Експозиции, обезпечени с ипотеки върху недвижими имоти
1. Експозиция или част от експозиция, напълно обезпечена с ипотека върху недвижим имот, получава рисково тегло от 100 %, ако условията по член 125 и член 126 не са спазени, с изключение на тази част от експозицията, която е отнесена към друг клас експозиции. Частта от експозицията, която превишава ипотечната стойност на недвижимия имот, получава същото рисково тегло като приложимото за необезпечените експозиции на въпросния контрагент.
Частта от дадена експозиция, третирана като изцяло обезпечена с недвижим имот, не надхвърля заложения размер от пазарната стойност, а в тези държави членки, които в законови или подзаконови разпоредби са установили строги критерии за оценка на ипотечната кредитна стойност - не надхвърля ипотечната заемна стойност на съответната недвижима собственост.
2. Въз основа на събраните съгласно член 101 данни и като отчитат други съществени показатели, компетентните органи оценяват периодично и поне веднъж годишно дали рисковото тегло от 35 % за посочените в член 125 експозиции, обезпечени с жилищни имоти, и рисковото тегло от 50 % за посочените в член 126 експозиции, обезпечени с търговски недвижими имоти, разположени на тяхна територия, са надеждно обосновани от:
а)
понесените загуби от експозиции, обезпечени с недвижими имоти;
б)
прогнозите за бъдещото развитие на пазара на недвижими имоти;
Компетентните органи могат да определят увеличено рисково тегло или по-строги критерии от посочените в член 125, параграф 2 и в член 126, параграф 2, когато е уместно, въз основа на съображения за финансова стабилност.
За експозиции, обезпечени с ипотека върху жилищен имот, компетентният орган определя рисково тегло между 35 % и 150 %.
За експозиции, обезпечени с търговски недвижим имот, компетентният орган определя рисково тегло между 50 % и 150 %.
В така зададените рамки увеличеното рисково тегло се определя въз основа на понесени загуби, предвид прогнозата за бъдещото развитие на пазарите и от съображения за финансова стабилност. Когато оценката показва, че определените в член 125, параграф 2 и член 126, параграф 2 рискови тегла не отразяват действителните рискове, свързани с един или повече от свързаните с недвижима собственост сегменти на тези експозиции, напълно обезпечени с ипотека върху жилищни имоти или върху търговски недвижими имоти, разположени в една или повече части от тяхната територия, компетентните органи определят за тези свързани с недвижими имоти сегменти от експозициите, увеличено рисково тегло, съответстващо на действителните рискове.
Компетентните органи се консултират с ЕБО относно корекциите на приложимите рискови тегла и критерии, които ще бъдат изчислени в съответствие с посочените в настоящия параграф критерии, определени от регулаторните технически стандарти, посочени в параграф 4 от настоящия член. ЕБО публикува рисковите тегла и критериите, които компетентните органи определят за експозициите, посочени в членове 125, 126 и 199.
3. Когато компетентните органи определят по-високо рисково тегло или по-строги критерии, институциите разполагат с 6-месечен преходен период, за да приложат новото рисково тегло.
4. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на:
а)
строгите критерии за оценка на ипотечната заемна стойност, посочена в параграф 1;
б)
условията, посочени в параграф 2, които компетентните органи вземат предвид при определянето на увеличените рискови тегла, по-специално понятието „съображения за финансова стабилност“.
ЕБО представя тези проекти на регулаторни технически стандарти на Комисията до 31 декември 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
5. Институциите на една държава членка прилагат рисковите тегла и критериите, определени от компетентните органи на друга държава членка, за експозициите, обезпечени с ипотеки върху търговски и жилищни недвижими имоти, разположени в другата държава членка.
Член 125
Експозиции, напълно и изцяло обезпечени с ипотеки върху жилищни имоти
1. Освен ако не е решено друго от компетентните органи в съответствие с член 124, параграф 2, експозициите, напълно и изцяло обезпечени с ипотеки върху жилищни имоти, се третират, както следва:
а)
експозициите или части от тях, напълно и изцяло обезпечени с ипотеки върху жилищни имоти, който е/ще бъде обитаван или отдаван под наем от собственика или при фондове за лично инвестиране - от ползвателя, получават рисково тегло от 35 %;
б)
експозициите към наематели по сделки за лизинг на имот, по които институцията е наемодателят, а наемателят има опцията да купи имота, получават рисково тегло от 35 %, при условие че експозицията на институцията е напълно и изцяло обезпечена с правото на собственост върху имота.
2. Институциите приемат дадена експозиция или част от нея като напълно и изцяло обезпечена за целите на параграф 1, само ако са изпълнени следните условия:
а)
стойността на имота не зависи съществено от кредитното качество на кредитополучателя. При определянето на съществеността на тази зависимост, институциите могат да игнорират случаите, когато стойността на имота и състоянието на кредитополучателя са повлияни от чисто макроикономически фактори;
б)
рискът от кредитополучателя не се влияе съществено от промени в състоянието на базисния имот или проект, а от способността на длъжника да използва други източници за изплащане на задълженията си; т.е. погасяването на заема не зависи съществено от паричните потоци, генерирани от използвания за обезпечение базисен имот За тези други източници институциите определят максимални съотношения на размера на заема към дохода като част от политиката си на кредитиране и при предоставянето на заема получават подходящи доказателства за съответстващ доход;
в)
изискванията, посочени в член 208, и правилата за оценка, определени в член 229, параграф 1, са изпълнени;
г)
освен ако в член 124, параграф 2 не е определено друго, частта от заема, който получава рисково тегло от 35 %, не надвишава 80 %, от пазарната стойност на съответния имот или 80 % от ипотечната заемна стойност на въпросния имот в тези държави членки, които в законови или подзаконови разпоредби са установили строги критерии за оценка на ипотечната заемна стойност.
3. За експозициите, напълно и изцяло обезпечени с намиращ се на територията на държава членка жилищен имот, институциите могат да се отклонят от параграф 2, буква б), ако компетентният орган на тази държава членка е публикувал доказателства за наличието на добре развит и отдавна установен пазар на жилищни имоти на тази територия, с проценти на загуба, които не надхвърлят следните граници:
а)
загубата, произтичаща от заеми, обезпечени с жилищен имот до 80 % от пазарната стойност или 80 % от ипотечната заемна стойност, освен ако по член 124, параграф 2 не е предвидено друго, не надхвърля 0,3 % от непогасената част от заемите, обезпечени с жилищен имот, за всяка отделна година;
б)
общата загуба, произтичаща от заеми, обезпечени с жилищен имот, не надхвърля 0,5 % от непогасената част от заемите, обезпечени с жилищен имот, за всяка отделна година.
4. Ако някоя от границите по параграф 3 е премината за дадена година, правото за прилагането му отпада и се прилагат условията по параграф 2, буква б), докато за някоя следваща година не бъдат изпълнени условията по параграф 3.
Член 126
Експозиции, напълно и изцяло обезпечени с ипотеки върху търговски недвижими имоти
1. Освен ако не е решено друго от компетентните органи в съответствие с член 124, параграф 2, експозициите, напълно и изцяло обезпечени с ипотеки върху търговски недвижими имоти, се третират както следва:
а)
експозициите или части от тях, напълно и изцяло обезпечени с ипотеки върху офиси или други търговски помещения, могат да получат рисково тегло от 50 %;
б)
експозициите, свързани с лизинг на имоти - офиси или други търговски помещения, при който институцията е наемодателят, а наемателят има опцията да купи имота, могат да получат рисково тегло от 50 %, при условие че експозицията на институцията е напълно и изцяло обезпечена с правото на собственост върху имота.
2. Институциите приемат дадена експозиция или част от нея като напълно и изцяло обезпечена за целите на параграф 1, само ако са изпълнени следните условия:
а)
стойността на имота не зависи съществено от кредитното качество на кредитополучателя. При определянето на съществеността на тази зависимост, институциите могат да игнорират случаите, когато стойността на имота и състоянието на кредитополучателя са повлияни от чисто макроикономически фактори;
б)
рискът от кредитополучателя не се влияе съществено от промени в състоянието на базисния имота или проект, а от способността на длъжника да използва други източници за изплащане на задълженията си; т.е. погасяването на заема не зависи съществено от паричните потоци, генерирани от използваната за обезпечение базисен имот;
в)
изискванията, посочени в член 208, и правилата за оценка, определени в член 229, параграф 1, са изпълнени;
г)
рисковото тегло от 50 %, освен ако в член 124, параграф 2 не е предвидено друго, се отрежда на частта от заема, която не надхвърля 50 % от пазарната стойност на имота или 60 % от ипотечната стойност, освен ако в член 124, параграф 2 не е предвидено друго, на въпросния имот в тези държави членки, които в законови или подзаконови разпоредби са установили строги критерии за оценка на ипотечната заемна стойност.
3. За експозициите, напълно и изцяло обезпечени с намиращи се на територията на държава членка търговски недвижими имоти, институциите могат да се отклонят от параграф 2, буква б), ако компетентният орган на тази държава членка е публикувал доказателства за наличието на добре развит и отдавна установен пазар на търговски недвижими имоти на тази територия, с проценти на загубите, които не превишават следните лимити:
а)
загубата, произтичаща от заеми, обезпечени с търговски недвижими имоти до 50 % от пазарната стойност или 60 % от ипотечната стойност, освен ако в член 124, параграф 2 не е предвидено друго, не надхвърля 0,3 % от непогасената част от заемите, обезпечени с търговски недвижими имоти;
б)
общата загуба, произтичаща от заеми, обезпечени с търговски недвижими имоти, не надхвърля 0,5 % от непогасената част от заемите, обезпечени с търговски недвижими имоти.
4. Ако някой от лимитите по параграф 3 е надхвърлен за дадена година, правото за прилагането му отпада и се прилагат условията по параграф 2, буква б), докато за някоя следваща година не бъдат изпълнени условията по параграф 3.
Член 127
Експозиции в неизпълнение
1. Необезпечената част от всяка позиция, при която е имало неизпълнение от страна на длъжника съгласно член 178, или в случай на експозиции на дребно, необезпечената част от кредитните инструменти, при които е имало неизпълнение по член 178, получава следното рисково тегло:
а)
150 %, когато корекциите за специфичен кредитен риск са по-малко от 20 % от необезпечената част от стойността на експозицията, ако тези корекции не са били приложени;
б)
100 %, когато корекциите за специфичен кредитен риск са не по-малко от 20 % от необезпечената част от стойността на експозицията, ако тези корекции не са били приложени.
2. За целите на определянето на обезпечената част на просрочена позиция, приемливи обезпечения и гаранции са тези, приемливи за целите на редуцирането на кредитния риск съгласно глава 4.
3. Стойността на експозицията, получена след корекциите за специфичен кредитен риск на експозиции, напълно и изцяло обезпечени с ипотеки върху жилищни имоти в съответствие с член 125, получава рисково тегло от 100 %, ако е имало неизпълнение съгласно член 178.
4. Стойността на експозицията, получена след корекциите за специфичен кредитен риск на експозиции, напълно и изцяло обезпечени с ипотеки върху търговски недвижими имоти в съответствие с член 126, получава рисково тегло от 100 %, ако е имало неизпълнение съгласно член 178.
Член 128
Високо рискови експозиции
1. Когато е уместно, институциите определят рисково тегло от 150 % на експозициите, включително под формата на акции или дялове в предприятие за колективно инвестиране, които са свързвани с особено високи рискове.
2. Високо рисковите експозиции включват която и да е от следните експозиции:
а)
инвестиции в дружества за рисков капитал;
б)
инвестиции в АИФ по смисъла на член 4, параграф 1, буква а) от Директива 2011/61/ЕС, освен случаите, в които мандатът на фонда не допуска ливъридж, по-висок от изисквания съгласно член 51, параграф 3 от Директива 2009/65/ЕО;
в)
инвестиции в дялов капитал;
г)
спекулативно финансиране на недвижими имоти.
3. При преценяването на това дали дадена експозиция, освен експозициите, посочени в параграф 2, е високо рискова, институциите вземат под внимание следните рискови характеристики:
а)
съществува висок риск от загуба в резултат на неизпълнение от страна на длъжника;
б)
невъзможно е да се оцени адекватно дали експозицията попада в обхвата на буква а).
ЕБО издава насоки, в които се уточнява кои видове експозиции са високо рискове и при какви обстоятелства.
Тези насоки се приемат съгласно член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 129
Експозиции към покрити облигации
1. За да могат да се ползват от посоченото в параграфи 4 и 5 преференциално третиране, облигациите, посочени в член 52, параграф 4 от Директива 2009/65/ЕО ("покрити облигации") трябва да отговарят на изискванията в параграф 7 и да са обезпечени с някой от изброените по-долу допустими активи:
а)
експозиции към или гарантирани от централни правителства, централни банки от ЕСЦБ, субекти от публичния сектор, регионални правителства или местни органи на власт в Съюза;
б)
експозиции към или гарантирани от централни правителства на трети държави, централни банки на трети държави, многостранни банки за развитие, международни организации, които отговарят на първа степен на кредитно качество съгласно настоящата глава, както и експозиции към или гарантирани от субекти от публичния сектор на трети държави, регионални правителства или местни органи на власт на трети държави, които получават рисково тегло като експозиции към институции или централни правителства и централни банки съгласно съответно член 115, параграфи 1 или 2, или член 116, параграфи 1, 2 или 4, и които отговарят на изискванията за първа степен на кредитно качество съгласно настоящата глава, а също така и експозиции по смисъла на настоящата буква, които отговарят най-малко на изискванията за втора степен на кредитно качество съгласно настоящата глава, при условие че не превишават 20 % от номиналната стойност на покритите облигации на институциите емитент, които са в обращение;
в)
експозиции към институции, които отговарят на първа степен на кредитно качество съгласно настоящата глава. Общата експозиция от този вид не трябва да превишава 15 % от номиналната стойност на покритите облигации на институцията емитент, които са в обращение. Експозициите към институции в Съюза с падеж до 100 дни, не се включват в изискването за първа степен на кредитно качество, но тези институции отговарят най-малко на изискването за втора степен на кредитно качество съгласно настоящата глава.
г)
заеми, обезпечени с:
i)
жилищни имоти до по-ниската стойност от размера на главницата на съответните ипотеки, заедно с всички предходни ипотеки, и 80 % от стойността на предоставения като обезпечение имот; или
ii)
първостепенни дялове, емитирани от френските Fonds communs de Titrisation или от равностойни дружества за секюритизация, уредени от законите на държава членка, които секюритизират експозиции, свързани с жилищни имоти. В случай че такива първостепенни дялове се използват като обезпечение, специалният публичен надзор за защита на притежателите на облигации, предвиден в член 52, параграф 4 от Директива 2009/65/ЕО, гарантира, че във всеки един момент, докато са включени в обезпечения пул, най-малко 90 % от базисните активи на тези дялове се състоят от ипотеки върху жилищни имоти, комбинирани с всякакви предходни ипотеки, до по-ниската стойност от стойността на главницата, дължима по тези дялове, главницата на ипотеките и 80 % от стойността на предоставения като обезпечение имот; че дяловете отговарят на изискванията за първа степен на кредитно качество съгласно настоящата глава и че тези дялове не превишават 10 % от номиналната стойност на емисията, която все още е в обращение;
д)
жилищни заеми, гарантирани изцяло от приемлив доставчик на защита, посочен в член 201, и отговарящи на втора или по-висока степен кредитно качество съгласно изложеното в настоящата глава, когато делът от всеки един от заемите, използван, за да се изпълни изискването по настоящия параграф за обезпеченост на покрити облигации, не надхвърля 80 % от стойността на съответния жилищен имот, разположен във Франция, и когато съотношението на заема към дохода е най-много 33 % към момента на отпускане на заема. Към момента на отпускане на заема не може да има ипотечни тежести върху жилищния имот, а за предоставяните от 1 януари 2014 г. заеми кредитополучателят е договорно задължен да не поема подобни тежести без съгласието на кредитната институция, отпуснала заема. Съотношението на размера на заема към дохода представлява делът от брутния доход на кредитополучателя, който е необходим за обслужване на заема с включените лихви по него. Доставчикът на защита е финансова институция, получила разрешение и подлежаща на надзор от компетентните органи и за която се прилагат пруденциални изисквания, сравними с прилаганите към институциите пруденциални изисквания за устойчивост, или институция, или застрахователно предприятие. Доставчикът на защита създава взаимен гаранционен фонд или - ако е застрахователно предприятие - еквивалентна защита с цел да може да поеме загуби поради кредитен риск, а компетентните органи периодично извършват преглед на калибрирането на този фонд или еквивалентна защита. Кредитната институция и доставчикът на защита извършват оценка на кредитоспособността на кредитополучателя;
е)
заеми, обезпечени с:
i)
търговски недвижими имоти до по-ниската стойност от размера на главницата на съответните ипотеки, заедно с всички предходни ипотеки, и 60 % от стойността на предоставения като обезпечение имот; или
ii)
първостепенни дялове, емитирани от френските Fonds communs de Titrisation или от равностойни дружества за секюритизация, управлявани от законите на държава членка, които секюритизират експозиции, свързани с търговски недвижими имоти. В случай че такива първостепенни дялове се използват като обезпечение, специалният публичен надзор за защита на притежателите на облигации, предвиден в член 52, параграф 4 от Директива 2009/65/ЕО, гарантира, че във всеки един момент, докато са включени в обезпечения пул, най-малко 90 % от базисните активи на тези дялове се състоят от ипотеки върху търговски недвижими имоти, комбинирани с всякакви предходни ипотеки, до по-ниската стойност от стойността на главницата, дължима по тези дялове, главницата на ипотеките и 60 % от стойността на предоставения като обезпечение имот; че дяловете отговарят на изискванията за първа степен на кредитно качество съгласно настоящата глава и че тези дялове не превишават 10 % от номиналната стойност на емисията, която все още е в обращение.
Допустими са заемите, обезпечени с търговски недвижими имоти, когато съотношението стойност на заема/стойност на недвижимия имот от 60 % е превишено до максимум 70 %, ако стойността на всички активи, предоставени като обезпечение за покритите облигации, превишава номиналната стойност на покритите облигации в обращение най-малко с 10 %, а вземанията на притежателите на облигациите отговорят на изискванията за правна сигурност, предвидени в глава 4. Вземанията на притежателите на облигации са с предимство пред всички други вземания по обезпечението.
ж)
заеми, обезпечени със ипотека или залог върху кораби до разликата между 60 % от стойността на предоставения като обезпечение кораб и стойността на евентуални предходни ипотеки върху кораби.
За целите на първа алинея, буква в), буква г), подточка ii) и буква е), подточка ii) експозициите, възникнали вследствие прехвърляне и управление на плащания на кредитополучателите или вследствие постъпления поради несъстоятелност на кредитополучатели по заеми, обезпечени със заложени имоти на първостепенните дялове или дългови ценни книжа, не се включват при изчислението на посочените в тези букви лимити.
Компетентните органи могат, след като се консултират с ЕБО, да предоставят частично освобождаване от прилагането на първа алинея, буква в) и да разрешат втора степен на кредитно качество в рамките на максимум 10 % от общата експозиция на номиналната стойност на покритите облигации в обращение на институцията емитент, при условие че могат да се документират значителни проблеми във връзка с потенциална концентрация в съответните държави членки, дължащи се на прилагането на изискванията по посочената буква за първа степен на кредитно качество;
2. Ситуациите, посочени в параграф 1, букви а)-е) включват и такова обезпечение, което законодателството изключително ограничава до защитата на притежателите на облигации срещу загуби.
3. По отношение на недвижими имоти, служещи за обезпечаване на покрити облигации, институциите изпълняват изискванията в член 208 и правилата за оценка в член 229, параграф 1.
4. Покритите облигации, за които е присъдена кредитна оценка от призната АВКО, получават рисково тегло съгласно таблица 6а, което отговаря на кредитната оценка от АВКО в съответствие с член 136.
Таблица 6a
Степен на кредитно качество
1
2
3
4
5
6
Рисково тегло
10 %
20 %
20 %
50 %
50 %
100 %
5. Покритите облигации, за които няма присъдена кредитна оценка от призната АВКО, получават рисково тегло въз основа на рисковото тегло, приложимо спрямо първостепенни необезпечени експозиции към емитиращата ги институция. Между рисковите тегла важи следното съответствие:
а)
ако на експозициите към институцията е присъдено рисково тегло 20 %, покритата облигация получава рисково тегло 10 %;
б)
ако на експозициите към институцията е присъдено рисково тегло 50 %, покритата облигация получава рисково тегло 20 %;
в)
ако на експозициите към институцията е присъдено рисково тегло 100 %, покритата облигация получава рисково тегло 50 %;
г)
ако на експозициите към институцията е присъдено рисково тегло от 150 %, покритата облигация получава рисково тегло от 100 %.
6. Изискванията по параграфи 1 и 2 не се прилагат към покритите облигации, емитирани преди 31 декември 2007 г. Те могат да бъдат третирани преференциално по параграфи 4 и 5до падежа.
7. Експозициите под формата на покрити облигации могат да се ползват от преференциалното третиране, при условие че институцията, която инвестира в тези покрити облигации, е в състояние да увери компетентните органи, че:
а)
получава информация за портфейла най-малко по отношение на:
i)
стойността на покритата група от базисни задължения и на покритите облигации в обращение;
ii)
географското разпределение и вида на покритите активи, размера на заема, лихвения процент и валутните рискове;
iii)
падежната структура на покритите активи и покритите облигации, както и
iv)
процента на заемите с просрочие от повече от 90 дни.
б)
емитентът предоставя на институцията посочената в буква а) информация най-малко веднъж на полугодие.
Член 130
Секюритизиращи позиции
Размерът на рисково претеглените експозиции за секюритизиращи позиции се определя в съответствие с глава 5.
Член 131
Експозиции към институции и предприятия с краткосрочна кредитна оценка
Експозициите към институции и предприятия, на които е присъдена краткосрочна кредитна оценка от призната АВКО, получават рисково тегло съгласно таблица 7, съответстващо на присъдената от АВКО кредитната оценка в съответствие с член 136.
Таблица 7
Степен на кредитно качество
1
2
3
4
5
6
Рисково тегло
20 %
50 %
100 %
150 %
150 %
150 %
Член 132
Експозиции в дялове или акции в ПКИ
1. Експозициите в дялове или акции в ПКИ, получават рисково тегло от 100 %, освен ако институцията не прилага метода за кредитна оценка на риска по параграф 2, подхода на подробен преглед по параграф 4 или подхода на средното претегляне на риска по параграф 5, ако са спазени условията в параграф 3.
2. Експозициите в дялове или акции в ПКИ, на които е присъдена кредитна оценка от призната АВКО, получават рисково тегло съгласно таблица 8, което отговаря на кредитната оценка от АВКО в съответствие с член 136.
Таблица 8
Степен на кредитно качество
1
2
3
4
5
6
Рисково тегло
20 %
50 %
100 %
100 %
150 %
150 %
3. Институциите могат да определят рисковите тегла за ПКИ в съответствие с параграфи 4 и 5, ако са изпълнени следните условия:
а)
ПКИ се управлява от дружество, което е обект на надзор в държава членка, а в случай на ПКИ от трета държава - когато са изпълнени следните условия:
i)
ПКИ се управлява от дружество, което е обект на надзор, считан за равностоен на установения в правото на Съюза;
ii)
сътрудничеството между компетентните органи е осигурено в достатъчна степен;
б)
проспектът на ПКИ или друг еквивалентен документ включва:
i)
категориите активи, в които ПКИ има лиценз да инвестира;
ii)
ако се прилагат лимити на инвестиране - относителните лимити и методиката за изчисляването им;
в)
дейността на ПКИ се отчита най-малко веднъж годишно, което позволява оценяване на активите, пасивите, дохода и дейността през отчетния период.
За целите на буква а) Комисията може да приема, посредством актове за изпълнение и при спазване на процедурата по разглеждане по член 464, параграф 2, решение дали трета държава прилага надзорни и регулаторни мерки, най-малко равностойни на прилаганите в Съюза. При отсъствие на такова решение, до 1 януари 2015 г. институциите могат да продължат да прилагат предвиденото в настоящия параграф третиране по отношение на експозициите в дялове или акции в ПКИ от трети държави, ако компетентните органи са одобрили тези трети държави за такова третиране преди 1 януари 2014 г.
4. Когато институцията е информирана за базисните експозиции на дадено ПКИ, тя може да ги прегледа подробно, за да изчисли средното рисково тегло за експозициите си в дялове или акции в ПКИ в съответствие с методите, определени в настоящата глава. Когато дадена базисна експозиция на ПКИ е сама по себе си експозиция в дялове или акции в друго ПКИ, което отговаря на критериите на параграф 3, институцията може да прегледа подробно базисните експозиции на другото ПКИ.
5. Когато институцията не е информирана за базисните експозиции на дадено ПКИ, тя може да изчисли средното рисково тегло на експозициите си в дялове или акции в ПКИ в съответствие с методите, определени в настоящата глава, като допуска, че ПКИ първоначално инвестира до максималния позволен от правомощията му размер в класовете експозиции с най-високото капиталово изискване, а след това продължава с инвестиции в низходящ ред до достигане на максималния общ лимит за инвестиране.
Институциите могат да разчитат на следните трети лица при изчисляването и отчитането, в съответствие с посочените в параграфи 4 и 5 методи, на рисковото тегло на ПКИ:
а)
институцията или финансовата институция депозитар на ПКИ, при условие че ПКИ инвестира изключително в ценни книжа и депозира всички ценни книжа при тази институция или финансова институция депозитар;
б)
за ПКИ извън обхвата на буква а) - управляващото дружество на ПКИ, при условие че то отговаря на критериите в параграф 3, буква а).
Точността на изчисленията, посочени в първа алинея, се потвърждава от външен одитор.
Член 133
Експозиции в капиталови инструменти
1. Следните експозиции следва да се класифицират като експозиции в капиталови инструменти:
а)
недългови експозиции, представляващи подчинено остатъчно вземане към активите или приходите на емитента;
б)
дългови експозиции и други ценни книжа, партньорства, деривати или други инструменти, чиято икономическа същност е сходна с тази на експозициите, посочени в буква а).
2. Експозициите в капиталови инструменти получават рисково тегло от 100 %, освен ако не се изисква да бъдат приспаднати в съответствие с втора част; от 250 % в съответствие с член 48, параграф 4; от 1 250 % в съответствие с член 89, параграф 3, или се третират като високо рискови позиции в съответствие с член 128.
3. Инвестициите в капиталови инструменти или инструменти на приемливия надзорен капитал, емитирани от институции, се класифицират като вземания към дялов капитал, освен ако не се приспадат от собствения капитал, не получават 250 % рисково тегло съгласно член 48, параграф 4 или не се третират като високо рискови позиции в съответствие с член 128.
Член 134
Други позиции
1. Материалните активи по смисъла на член 4, параграф 10 от Директива 86/635/ЕИО получават рисково тегло от 100 %.
2. Предварителните плащания и начислените вземания, за които институцията не може да определи съответния контрагент в съответствие с Директива 86/635/ЕИО, получават рисково тегло от 100 %.
3. Паричните средства в процес на събиране получават рисково тегло от 20 %. Касовите наличности и еквивалентните парични позиции получават рисково тегло от 0 %.
4. Резервите в злато на кюлчета в собствен трезор или при друг депозитар, доколкото са покрити с пасиви в злато на кюлчета, получават рисково тегло от 0 %.
5. При споразуменията за продажба и обратно изкупуване на активи, както и за форуърд покупки, рисковото тегло се определя спрямо въпросния актив, а не спрямо контрагентите по сделката.
6. Когато дадена институция осигурява кредитна защита едновременно за няколко експозиции, при условие че n-тото неизпълнение сред експозициите поражда плащане, с което договорът се прекратява, и когато на продукта е присъдена външна кредитна оценка от АВКО, се присъждат рисковите тегла по глава 5. Ако продуктът няма присъдена кредитна оценка от АВКО, рисковите тегла на експозициите, включени в съвкупността, се сумират, като се изключват „n-1“ на брой експозиции, до максимално рисково тегло от 1 250 % и после се умножават по номиналната стойност на защитата, предоставена от кредитния дериват, за да се изчисли рисково претегленият размер на актива. Изключените от сумирането „n-1“ на брой експозиции се определят въз основа на това, че те включват тези експозиции, всяка от които води до по-нисък размер на рисково претеглената експозиция в сравнение с рисково претегления размер на всяка една от експозициите, участващи в сумирането.
7. Стойността на експозицията при лизинг e равна на дисконтираните минимални лизингови вноски. Минималните лизингови вноски са плащанията през периода на лизинг, които лизингополучателят е длъжен или може да бъде задължен да прави, както и всяка изгодна опция за покупка, чието упражняване е достатъчно сигурно. Ако страна, различна от лизингополучателя, може да бъде задължена да извърши плащане, свързано с остатъчната стойност на отдадения на лизинг актив, и това задължение за плащане отговаря на съвкупността от условията по член 201 относно признаването на доставчици на защита, както и на изискванията за признаване на други видове гаранции, предвидени в членове 213-215, задължението за плащане може да бъде признато за кредитна защита с гаранции в съответствие с глава 4. Тези експозиции се отнасят към съответния клас експозиции съгласно член 112. Когато експозицията е остатъчната стойност на отдадените на лизинг активи, размерът на рисково претеглените експозиции се изчислява по следния начин: 1/t * 100 % * остатъчната стойност, където t е по-голямото число между 1 и закръгления до цяло число брой на оставащите години по лизинговия договор.
Раздел 3
Признаване и съотнасяне на оценка на кредитния риск
Подраздел 1
Признаване на авко
Член 135
Използване на кредитните оценки на АВКО
1. Външна кредитна оценка може да бъде използвана за определяне на рисковото тегло на експозиция по настоящата глава, само ако е присъдена или одобрена от АВКО в съответствие с Регламент (ЕО) № 1060/2009.
2. В съответствие с член 2, параграф 4 и член 18, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1060/2009 ЕБО публикува списъка на АВКО на своята електронна страница.
Подраздел 2
Съотнасяне на кредитните оценки на авко
Член 136
Съотнасяне на кредитните оценки на АВКО
1. ЕБО, ЕОЗППО и ЕОЦКП чрез Съвместния комитет разработват проекти на технически стандарти за изпълнение за определяне за всяка една АВКО съответствието на нейните кредитни оценки със степените на кредитно качество в раздел 2. Това определяне е обективно и последователно.
ЕБО, ЕОЗППО и ЕОЦКП представят тези проекти на технически стандарти за изпълнение на Комисията до 1 юли 2014 г., а при необходимост представя преработени проекти на техническите стандарти за изпълнение.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 и съответно от Регламент (ЕС) № 1094/2010 и от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
2. При определяне на съотнасянето на кредитните оценки ЕБО, ЕОЗППО и ЕОЦКП се съобразяват със следните изисквания:
а)
за да направи разграничение между различните степени на риск, изразени чрез всяка отделна кредитна оценка, ЕБО, ЕОЗППО и ЕОЦКП вземат предвид количествени фактори като дългосрочния процент на неизпълнение, свързан с всички позиции, получили една и съща кредитна оценка. По отношение на наскоро създадените АВКО и тези, които разполагат с ограничени от гледна точка на количеството данни за неизпълнение, ЕБО, ЕОЗППО и ЕОЦКП изискват техните очаквания за това какъв според тях е дългосрочният процент на неизпълнение, свързан с всички позиции, получили една и съща кредитна оценка;
б)
за да направи разграничение между различните степени на риск, изразени чрез всяка отделна кредитна оценка, ЕБО, ЕОЗППО и ЕОЦКП вземат предвид качествени фактори като емитентите, наблюдавани от дадена АВКО, обхвата на кредитните оценки, присъждани от тази АВКО, значението на всяка кредитна оценка и определението на АВКО за неизпълнение;
в)
ЕБО, ЕОЗППО и ЕОЦКП съпоставят процента на неизпълнение при всяка кредитна оценка на конкретна АВКО и го съпоставят със съответния базов показател, изграден въз основа на историческите проценти на неизпълнение на други АВКО по отношение на група емитенти с равностоен кредитен риск;
г)
когато процентът на неизпълнение по отношение на дадена кредитна оценка на конкретна АВКО е съществено и системно по-висок от базовия показател, ЕБО, ЕОЗППО и ЕОЦКП съотнасят кредитната оценка на тази АВКО към по-висока степен на кредитно качество по скалата за оценка на кредитното качество;
д)
когато ЕБО, ЕОЗППО и ЕОЦКП са увеличили рисковото тегло, свързвано с определена кредитна оценка на конкретна АВКО, и ако процентът на неизпълнение при тази кредитна оценка на конкретната АВКО вече не е съществено и системно по-висок от базовия показател, ЕБО, ЕОЗППО и ЕОЦКП могат да възстановят за кредитната оценка на тази АВКО първоначалната степен на кредитно качество по скалата за оценка на кредитното качество.
3. ЕБО, ЕОЗППО и ЕОЦКП разработват проекти на технически стандарти за изпълнение за определяне на посочените в параграф 2, букви а), б) и в) съответно количествени фактори, качествени фактори и базови показатели.
ЕБО, ЕОЗППО и ЕОЦКП представят на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 1 юли 2014 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приема посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 и съответно от Регламент (ЕС) № 1094/2010 и от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
Подраздел 3
Използване на кредитни оценки от агенции за експортно кредитиране
Член 137
Използване на кредитни оценки от агенции за експортно кредитиране
1. За целите на член 114, институциите могат да използват кредитните оценки на избрана от институцията агенция за експортно кредитиране, ако е изпълнено някое от следните условия:
а)
това е консенсусен резултат от оценките за риск, дадени от агенции за експортно кредитиране, които прилагат договореността на ОИСР относно указанията за официално подкрепяните експортни кредити (Arrangement on Guidelines for Officially Supported Export Credits);
б)
агенцията за експортно кредитиране публикува своите кредитни оценки и е възприела договорената от ОИСР методика, като кредитната оценка се свързва с една от осемте минимални застрахователни експортни премии (МЗЕП), установени в методиката. Институцията може да отмени избора си на агенция за експортно кредитиране. Институцията трябва да обоснове тази отмяна, ако са налице конкретни основания да се счита, че в основата на отмяната стои намерение за намаляване на изискванията за капиталова адекватност.
2. Експозициите, за които кредитната оценка от агенция за експортно кредитиране се признава за целите на претеглянето на риска, получават рисково тегло съгласно таблица 9.
Таблица 9
МЗЕП
0
1
2
3
4
5
6
7
Рисково тегло
0 %
0 %
20 %
50 %
100 %
100 %
100 %
150 %
Раздел 4
Използване на кредитните оценки на авко за определяне на рисковите тегла
Член 138
Общи изисквания
Дадена институция може да избере една или повече АВКО, които да се използват за определяне на рисковите тегла, присъждани на активи и задбалансови позиции. Институцията може да отмени избора си на АВКО. Институцията трябва да обоснове тази отмяна, ако са налице конкретни основания да се счита, че в основата на отмяната стои намерение за намаляване на изискванията за капиталова адекватност. Кредитните оценки не се използват избирателно. Институцията използва поискани кредитни оценки. Въпреки това тя може да използва непоискани кредитни оценки, ако ЕБО е потвърдил, че непоисканите кредитни оценки на АВКО имат същото качество като поисканите оценки на тази АВКО. ЕБО отказва или оттегля така даденото потвърждение, особено ако АВКО е използвала непоискана кредитна оценка, за да упражни натиск върху оценявания субект, с цел той да поръча кредитна оценка или други услуги. При използването на кредитна оценка институциите спазват следните изисквания:
а)
институция, която реши да използва кредитните оценки от АВКО за определен клас позиции, използва тези кредитни оценки по последователен начин за всички експозиции, спадащи към този клас;
б)
институция, която реши да използва кредитните оценки, изготвени от конкретна АВКО, използва същите без прекъсване и по последователен начин във времето;
в)
институцията използва само кредитни оценки на АВКО, които отчитат едновременно както размера на главницата, така и дължимите по нея лихви;
г)
ако за рейтингова позиция е налице само една кредитна оценка от избрана АВКО, за определянето на рисковото тегло на позицията се използва тази кредитна оценка;
д)
ако за рейтингова позиция има две кредитни оценки от избрани АВКО и ако те съответстват на различни рискови тегла, се прилага по-високото рисково тегло;
е)
ако за рейтингова позиция има повече от две кредитни оценки от избрани АВКО, се вземат предвид двете оценки, определящи двете най-ниски рискови тегла. Ако двете най-ниски рискови тегла са различни, следва да се присъди по-високото рисково тегло. Ако двете най-ниски рискови тегла са еднакви, се присъжда това рисково тегло.
Член 139
Кредитна оценка на емитенти и емисии
1. Ако за конкретна емисионна програма или инструмент, към които спада позицията, съставляваща експозицията, има кредитна оценка, за определянето на рисковото тегло на позицията се прилага тази кредитна оценка.
2. Когато за някоя позиция няма пряко приложима кредитна оценка, но има кредитна оценка за конкретна емисионна програма или инструмент, към които не спада позицията, съставляваща експозицията, или обща кредитна оценка за емитента, то тогава тази кредитна оценка се използва в един от следните случаи:
а)
тя поражда по-високо рисково тегло, отколкото би било иначе, като въпросната експозиция е с равностоен или по-нисък ранг във всяко отношение в сравнение с конкретната емисионна програма или инструмент или в сравнение с необезпечените експозиции от по-висок ранг на този емитент, в зависимост от случая;
б)
тя поражда по-ниско рисково тегло, като въпросната експозиция е с равностоен или по-висок ранг във всяко отношение в сравнение с конкретната емисионна програма или инструмент или в сравнение с необезпечените експозиции на този емитент, в зависимост от случая.
Във всички други случаи експозицията се третира като нерейтингована.
3. Параграфи 1 и 2 не възпрепятстват прилагането на член 129.
4. Кредитните оценки на емитенти в рамките на дадена корпоративна група не може да се използват като кредитна оценка на друг емитент от същата корпоративна група.
Член 140
Дългосрочни и краткосрочни кредитни оценки
1. Краткосрочните кредитни оценки могат да се използват само за краткосрочни активи и задбалансови позиции, представляващи експозиции към институции и предприятия.
2. Краткосрочната кредитна оценка се прилага само по отношение на позицията, за която се отнася, и не се използва за определяне на рисковите тегла на друга позиция, освен ако:
а)
инструмент с краткосрочен рейтинг получи рисково тегло от 150 %, тогава всички необезпечени експозиции без рейтинг към този длъжник, независимо дали са краткосрочни или дългосрочни, също получават рисково тегло от 150 %;
б)
инструмент, притежаващ краткосрочен рейтинг, получи рисково тегло от 50 %, тогава никоя краткосрочна експозиция без рейтинг не може да получи рисково тегло по-малко от 100 %.
Член 141
Позиции в местна и чужда валута
Кредитна оценка на позиция в местната валута на длъжника не може да се използва за определянето на рисково тегло за друга експозиция на същия длъжник в чужда валута.
Ако дадена експозиция възникне поради участието на институция в заем, отпуснат от международна банка за развитие, чийто статут на предпочитан кредитор се признат от пазара, кредитната оценка на позицията на длъжника в местна валута може да се използва за определянето на рисково тегло.
ГЛАВА 3
Вътрешнорейтингов подход
Раздел 1
Разрешение от компетентните органи за използване на вътрешнорейтинговия подход
Член 142
Определения
1. За целите на настоящата глава се прилагат следните определения:
1)
„рейтингова система“ означава съвкупност от всички методи, процеси, контролни механизми, начини за събиране на данни и информационни системи, които подпомагат оценяването на кредитния риск, отнасянето на експозициите по рейтингови категории или групи и количественото оценяване на неизпълнението и загубите за даден вид експозиции;
2)
„вид експозиции“ означава група експозиции, управлявани по еднакъв начин, които са формирани от определен тип инструменти и които могат да се отнасят само до едно предприятие или една-единствена подгрупа предприятия в рамките на дадена група, при условие че същият вид експозиции се управлява по различен начин в останалите предприятия от групата;
3)
„стопанска единица“ означава самостоятелни организационни или юридически лица, групи дейности, географски местоположения;
4)
„голямо предприятие от финансовия сектор“ означава всяко предприятие от финансовия сектор, различно от посочените в точка 27, буква й), което отговаря на следните условия:
а)
стойността на чиито общи активи, изчислена на индивидуална или консолидирана основа, е по-висока или равна на прага от 70 милиарда евро, като за определянето на размера на активите се използва последният одитиран финансов отчет или консолидираният финансов отчет; и
б)
самото предприятие или поне едно от неговите дъщерни предприятия подлежи на пруденциално регулиране в Съюза или за него се прилагат законите на трета държава, която прилага пруденциални надзорни или регулаторни изисквания, които са най-малкото на равностойни на прилаганите в Съюза.
5)
„нерегулирано финансово предприятие“ означава всяко друго предприятие, което не е регулирано предприятие от финансовия сектор, но извършва като основна дейност една или повече от дейностите, изброени в приложение I към Директива 2013/36/ЕС или изброени в приложение I към Директива 2004/39/ЕО;
6)
„категория на длъжника“ означава рискова категория в рамките на рейтинговата скала за длъжници по дадена рейтингова система, която категоризира длъжниците въз основа на конкретен и обособен набор от рейтингови критерии, служещ за източник на оценките за параметъра вероятност за неизпълнение (PD);
7)
„категория на инструмента“ означава рискова категория в рамките на скалата на рейтинговата система за инструмента, по която са категоризирани експозициите въз основа на конкретен и обособен набор от рейтингови критерии, служещ за източник на собствените оценки за параметъра LGD;
8)
„обслужващо предприятие“ означава предприятие, което управлява ежедневно група закупени вземания или базисните кредитни експозиции.
2. За целите на параграф 1, точка 4, буква б) от настоящия член Комисията може да приема решения, посредством актове за изпълнение и при спазване процедурата по разглеждане, посочена в член 464, параграф 2, дали трета държава прилага надзорни и регулаторни изисквания, които са най-малкото равностойни на тези, прилагани в Съюза. При отсъствие на подобно решение до 1 януари 2015 г. институциите могат да продължат да прилагат третирането, предвидено в настоящия параграф, спрямо трета държава, когато съответните компетентни органи са одобрили третата държава за такова третиране преди 1 януари 2014 г.
Член 143
Разрешение за използване на вътрешнорейтинговия подход
1. Ако определените в настоящата глава условия са изпълнени, компетентният орган разрешава на институциите да изчисляват размера на рисково претеглените си експозиции като използват вътрешнорейтинговия подход.
2. За всеки клас експозиции и за всяка рейтингова система и подход на вътрешните модели по отношение на експозициите в капиталови инструменти и за всеки подход за оценяване на параметъра LGD и използваните конверсионни коефициенти се изисква предварително разрешение за използването на вътрешнорейтинговия подход, включително собствени оценки за LGD и конверсионните коефициенти.
3. Институциите трябва да получат предварително разрешение от компетентните органи за следното:
а)
съществени промени в обхвата на прилагане на дадена рейтингова система или на подхода на вътрешните модели по отношение на експозициите в капиталови инструменти, за използването на които системи и подходи институцията е получила разрешение;
б)
съществени промени на дадена рейтингова система или на подхода на вътрешните модели по отношение на експозициите в капиталови инструменти, за използването на които системи и подходи институцията е получила разрешение.
Обхватът на прилагане на дадена рейтингова система включва всички експозиции от съответния вид експозиция, за които е разработена рейтинговата система.
4. Институциите уведомяват компетентните органи за всички промени в рейтинговите системи и подходи на вътрешните модели по отношение на експозициите в капиталови инструменти.
5. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на условията за оценяване доколко съществено е използването на съществуваща рейтингова система за допълнителни експозиции, различни от вече обхванатите от тази рейтингова система, както и доколко съществени са промените в рейтинговите системи или подходите на вътрешните модели по отношение на експозициите в капиталови инструменти съгласно вътрешнорейтинговия подход.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 декември 2013 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 144
Оценка на компетентните органи на заявленията за използване на вътрешнорейтинговия подход
1. Компетентният орган издава разрешение по член 143 на дадена институция да използва вътрешнорейтинговия подход, включително собствени оценки за LGD и на конверсионните коефициенти, само ако прецени, че са изпълнени изискванията по настоящата глава и по-специално предвидените в раздел 6, както и че системите на институцията за управление и рейтингуване на експозициите към кредитен риск са надеждни и се прилагат стриктно и по-специално, че институцията е представила достатъчно доказателства, че изпълнява следните стандарти:
а)
рейтинговите системи на институцията осигуряват съдържателна оценка на характеристиките на длъжника и на операциите, съдържателна диференциация на риска и точни и последователни количествени оценки на риска;
б)
вътрешните рейтинги и оценките на неизпълнението и загубите, които се използват при изчисляването на капиталовите изисквания и свързаните с тях системи и процеси, играят основна роля в процеса на управление на риска и вземане на решения, както и при одобрението на кредитите, вътрешното разпределение на капитала и изпълнението на функциите по корпоративно управление на институцията;
в)
институцията има звено за контрол на кредитния риск, отговарящо за нейните рейтингови системи, чиято независимост е осигурена по подходящ начин и върху което не се оказва неправомерно влияние;
г)
институцията събира и съхранява всички необходими данни за ефективно подпомагане на измерването и управлението на кредитния риск;
д)
институцията документира своите рейтингови системи и обосновката за тяхното проектиране и ги утвърждава;
е)
институцията е утвърдила всяка рейтингова система и всеки подход на вътрешни модели по отношение на експозициите към капиталови инструменти в продължение на подходящ период преди разрешението да използва съответната рейтингова система или подход на вътрешни модели по отношение на експозициите в капиталови инструменти, оценила е през този период дали рейтинговата система или подходът на вътрешни модели по отношение на експозициите в капиталови инструменти са подходящи за цялата гама приложения на рейтинговата система или на подхода на вътрешни модели по отношение на експозициите в капиталови инструменти, и в резултат на оценката си е въвела необходимите промени в тези рейтингови системи или подходи на вътрешни модели по отношение на експозициите в капиталови инструменти;
ж)
институцията е изчислила съгласно вътрешнорейтинговия подход капиталовите изисквания в резултат на оценките на рисковите си параметри и е в състояние да докладва в съответствие с член 99;
з)
институцията е отнесла и продължава да отнася всяка експозиция в обхвата на прилагане на дадена рейтингова система към определена рейтингова категория или група от тази рейтингова система; институцията е отнесла и продължава да отнася всяка експозиция в обхвата на прилагане на даден подход за експозиции в капиталови инструменти към същия подход на вътрешни модели.
Изискванията за използване на вътрешнорейтинговия подход, включително собствени оценки за LGD и конверсионните коефициенти, се прилагат и в случаите, когато институцията е въвела дадена рейтингова система или модел, използван в рамките на рейтинговата система, закупени от доставчик, който е трето лице.
2. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти, за да се определи методиката за оценяване, която компетентните органи да следват, когато оценяват доколко дадена институция спазва изискванията за използване на вътрешнорейтинговия подход.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 декември 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с член 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 145
Предишен опит при използването на вътрешнорейтинговите подходи
1. Институцията, кандидатстваща за използване на вътрешнорейтинговия подход, трябва да е използвала за съответните класове експозиции рейтингови системи за вътрешно измерване и управление на риска, които като цяло са в съответствие с посочените в раздел 6 изисквания, най-малко в продължение на три години преди да ѝ се признае способността да използва вътрешнорейтинговия подход.
2. Институцията, кандидатстваща за използване на собствени оценки за LGD и конверсионните коефициенти, трябва да докаже пред компетентните органи, че е извършвала оценяване и е прилагала собствени оценки за LGD и конверсионните коефициенти по начин, съответстващ като цяло на посочените в раздел 6 изисквания за използване на собствени оценки за тези параметри, най-малко в продължение на три години преди да ѝ се признае способността да използва собствени оценки за LGD и конверсионните коефициенти.
3. Когато институцията разширява използването на вътрешнорейтинговия подход след първоначалното разрешение, нейният опит е достатъчен, за да отговаря на изискванията на параграфи 1 и 2 по отношение на допълнително обхванатите експозиции. Ако използването на рейтинговите системи обхване експозиции, които съществено се отклоняват от съществуващия обхват, така че не може да се прецени дали наличният опит отговаря на изискванията на тези разпоредби по отношение на допълнителните експозиции, тогава изискванията на параграфи 1 и 2 се прилагат отделно за допълнителните експозиции.
Член 146
Необходими мерки при неспазване на изискванията на настоящата глава
Когато институцията престане да спазва посочените в настоящата глава изисквания, тя уведомява компетентния орган и извършва едно от следните:
а)
представя удовлетворителен за компетентния орган план за своевременно възобновяване на спазването и изпълнява този план в рамките на съгласуван с компетентния орган срок;
б)
доказва на компетентните органи, че последствията от неспазването са несъществени.
Член 147
Методика за отнасяне на дадена експозиция към съответен клас експозиции
1. Методиката, използвана от институцията за отнасянето на експозиции към различни класове експозиции, е подходяща и последователна във времето.
2. Всяка експозиция се отнася към един от следните класове експозиции:
а)
експозиции към централни правителства и централни банки;
б)
експозиции към институции;
в)
експозиции към предприятия;
г)
експозиции на дребно;
д)
експозиции в капиталови инструменти;
е)
секюритизиращи позиции;
ж)
други активи, които нямат характер на кредитни задължения.
3. Към класа в параграф 2, буква а), се отнасят следните експозиции:
а)
експозиции към регионални правителства или местни органи на власт или субекти от публичния сектор, които се третират като експозиции към централни правителства съгласно членове 115 и 116;
б)
експозиции към многостранни банки за развитие, посочени в член 117, параграф 2;
в)
експозиции към международни организации, получили рисково тегло от 0 % съгласно член 118.
4. Към класа в параграф 2, буква б) се отнасят следните експозиции:
а)
експозиции към регионални правителства или местни органи на власт, които не се третират като експозиции към централни правителства съгласно член 115, параграфи 2 и 4;
б)
експозиции към субекти от публичния сектор, които не се третират като експозиции към централни правителства в съответствие с член 116, параграф 4;
в)
експозиции към многостранни банки за развитие, които не са получили рисково тегло от 0 % съгласно член 117; и
г)
експозиции към финансови институции, които се третират като експозиции към институции в съответствие с член 119, параграф 5.
5. За да бъдат отнесени към класа експозиции на дребно, посочен в параграф 2, буква г), експозициите трябва да отговарят на следните критерии:
а)
да са към някой от следните:
i)
експозиции към едно или повече физически лица;
ii)
експозиции към МСП, при условие че в този случай общият размер, дължим на институцията и на всяко предприятие майка и дъщерните му предприятия, включително просрочени експозиции, от страна на клиента длъжник или на група от свързани клиенти, с изключение на експозиции, обезпечени с жилищни имоти, доколкото е известно на институцията, която трябва да предприеме разумни стъпки за потвърждаване на тези обстоятелства, не превишава 1 милион евро;
б)
да се третират от институцията последователно във времето и по сходен начин, като част от управлението на риска в тази институция;
в)
да не се управляват индивидуално така, както експозициите в класа експозиции към предприятия;
г)
всяка от тях да представлява част от значителен брой експозиции, управлявани по сходен начин.
В допълнение към изброените в първа алинея експозиции, в класа експозиции на дребно се включва и настоящата стойност на минималните лизингови вноски от клиенти на дребно.
6. Към класа експозиции в капиталови инструменти в параграф 2, буква д) се отнасят следните експозиции:
а)
недългови експозиции, представляващи подчинено остатъчно вземане към активите или приходите на емитента;
б)
дългови експозиции и други ценни книжа, партньорства, деривати или други инструменти, чиято икономическа същност е сходна с тази на експозициите, посочени в буква а).
7. Всяко кредитно задължение, което не е отнесено към класовете експозиции, посочени в параграф 2, букви а), б), г), д) и е), се отнася към класа експозиции към предприятия в буква в) от посочения параграф.
8. В рамките на класа експозиции към предприятия, посочени в параграф 2, буква в), институциите обособяват експозиции „специализирано кредитиране“, които притежават следните характеристики:
а)
експозицията е към предприятие, специално учредено за финансиране или стопанисване на материални активи, или е икономически сравнима експозиция;
б)
съгласно договорните условия на кредитора се предоставя значителен контрол над активите и над доходите, които те генерират;
в)
основният източник за погасяване на задължението е доходът, генериран от активите, които се финансират, а не независимият капацитет на по-широкообхватно търговско предприятие.
9. Остатъчната стойност на отдадено на лизинг имущество се отнася към класа експозиции в параграф 2, буква ж), освен доколкото тя вече е включена в лизинговата експозиция, предвидена в член 166, параграф 4.
10. Експозицията от предоставяне на защита по кредитен дериват за n-то неизпълнение въз основа на съвкупност се отнася към същия посочен в параграф 2 клас, към който биха били отнесени експозициите в съвкупността, освен ако индивидуалните експозиции в съвкупността биха били отнесени към различни класове експозиции, като тогава експозицията се отнася към класа експозиции към предприятия, посочен в параграф 2, буква в).
Член 148
Условия за прилагането на вътрешнорейтинговия подход при различни класове експозиции и стопански единици
1. Институциите и всяко предприятие майка и неговите дъщерни предприятия прилагат вътрешнорейтинговия подход за всички експозиции, освен ако не са получили разрешение от компетентните органи постоянно да използват стандартизирания подход в съответствие с член 150.
При предварително разрешение от страна на компетентните органи, прилагането може да се въвежда последователно за различните класове експозиции, посочени в член 142, в рамките на една и съща стопанска единица, в различни стопански единици в една и съща група или при използването на собствени оценки за LGD или конверсионните коефициенти - за изчислението на рисковите тегла на експозициите към предприятия, институции, централни правителства и централни банки.
При класа експозиции на дребно, посочен в член 147, параграф 5, прилагането може да се въвежда последователно за категориите експозиции, на които съответстват различните корелации в член 154.
2. Компетентните органи определят периода, през който от институцията и всяко предприятие майка и неговите дъщерни предприятия се изисква да прилагат вътрешнорейтинговия подход за всички експозиции. Този период се определя по преценка на компетентните органи въз основа на естеството и мащаба на дейностите на дадената институция или всяко предприятие майка и неговите дъщерни предприятия, както и броя и естеството на рейтинговите системи, които ще бъдат въведени.
3. Институциите прилагат вътрешнорейтинговия подход в съответствие с условията, определени от компетентните органи. Компетентният орган разработва условията така, че да се гарантира, че предвидената в параграф 1 гъвкавост няма да се използва избирателно с цел постигане на занижени капиталови изисквания по отношение на тези класове експозиции или стопански единици, на които тепърва им предстои включване във вътрешнорейтинговия подход, или при използването на собствени оценки за LGD и конверсионните коефициенти.
4. Институциите, които са започнали да използват вътрешнорейтинговия подход след 1 януари 2013 г. или от които компетентните органи са поискали до тази дата да са в състояние да изчислят капиталовите си изисквания посредством стандартизирания подход, запазват възможността за изчисляване на капиталовите изисквания чрез стандартизирания подход за всички експозиции по време на периода на въвеждане, докато компетентните органи не ги уведомят, че са убедени, че въвеждането на вътрешнорейтинговия подход ще бъде завършено с задоволителна степен на сигурност.
5. Институция, на която е разрешено да използва вътрешнорейтинговия подход за който и да било клас експозиции, използва този подход за класа експозиции в капиталови инструменти, посочен в член 147, параграф 2, буква д), освен когато ѝ е разрешено да прилага за тях стандартизирания подход съгласно член 150, както и за класа експозиции други активи, които нямат характер на кредитни задължения, посочен в член 147, параграф 2, буква ж).
6. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на условията, съгласно които компетентните органи установяват подходящия начин и график за последователно въвеждане на вътрешнорейтинговия подход за различните класове експозиции, посочени в параграф 3.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 декември 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 149
Условия за възобновяване използването на по-опростени подходи
1. Институция, която използва вътрешнорейтинговия подход за конкретен клас или вид експозиции при изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции, не може да започне да използва вместо него стандартизирания подход, освен ако не са изпълнени следните условия:
а)
институцията е доказала на компетентния орган, че предложеното използване на стандартизирания подход не се прави с цел занижаване на капиталовите изисквания спрямо нея, а се налага предвид естеството и сложността на общите експозиции на институцията от този вид и не би оказало съществено отрицателно въздействие върху платежоспособността ѝ или способността ѝ да управлява ефективно риска;
б)
институцията е получила предварително разрешение от компетентния орган.
2. Институциите, получили разрешение по член 151, параграф 9 да използват собствени оценки за LGD и конверсионните коефициенти, може да възобновят използването на посочените в член 151, параграф 8 стойности за LGD и конверсионните коефициенти, само ако са изпълнени следните условия:
а)
институцията е доказала на компетентния орган, че предложеното използване на посочените в член 151, параграф 8 стойности за LGD и конверсионните коефициенти за определен клас или вид експозиции не се прави с цел занижаване на капиталовите изисквания спрямо нея, а се налага предвид естеството и сложността на общите експозиции не институцията от този вид и не би оказало съществено отрицателно въздействие върху платежоспособността ѝ или способността ѝ да управлява ефективно риска;
б)
институцията е получила предварително разрешение от компетентния орган.
3. Прилагането на параграфи 1 и 2 е обвързано с условията за въвеждане на вътрешнорейтинговия подход, определени от компетентните органи в съответствие с член 148, и с разрешението за постоянна частична употреба, посочено в член 150.
Член 150
Условия за постоянна частична употреба
1. С предварителното разрешение от компетентните органи институциите, на които е разрешено да използват вътрешнорейтинговия подход при изчисляване размера на рисково претеглените експозиции и на очакваната загуба за един или повече класове експозиции, могат да прилагат стандартизирания подход за следните експозиции:
а)
класа експозиции, посочен в член 147, параграф 2, буква а), когато броят на контрагентите, към които институцията има съществени позиции, е ограничен и за нея би било прекомерно натоварващо да въвежда рейтингова система за тези контрагенти;
б)
класа експозиции, посочен в член 147, параграф 2, буква б), когато броят на контрагентите, към които институцията има съществени позиции, е ограничен и за нея би било прекомерно натоварващо да въвежда рейтингова система за тези контрагенти;
в)
експозициите на несъществени стопански единици, както и класовете експозиции или видовете експозиции, които са несъществени по размер и възприеман рисков профил;
г)
експозициите към централните правителства и централните банки на държавите членки и към техните регионални правителства и местни органи на власт, административни органи и субекти от публичния сектор, при условие че:
i)
поради наличието на конкретни публични договорености няма разлика по отношение на риска между експозициите към централното правителство и централната банка и другите експозиции; и
ii)
експозициите към централното правителство и централната банка получават 0 % рисково тегло съгласно член 114, параграфи 2, 4 и 5;
д)
експозициите на дадена институция към контрагент, който е нейно предприятие майка, дъщерно предприятие или дъщерно предприятие на предприятието майка, ако контрагентът е институция, финансов холдинг, финансов холдинг със смесена дейност, финансова институция, дружество за управление на активи или предприятие за спомагателни услуги, за което се прилагат подходящи пруденциални изисквания, или предприятие, свързано с отношение по смисъла на член 12, параграф 1 от Директива 83/349/ЕИО;
е)
експозициите между институции, които отговарят на посочените в член 113, параграф 7 изисквания;
ж)
експозициите в капиталови инструменти на субекти, чиито кредитни задължения са получили рисково тегло от 0 % съгласно глава 2, включително публично субсидираните субекти, при които може да се приложи рисково тегло от 0 %;
з)
експозициите в капиталови инструменти, поети по законодателни програми за стимулиране развитието на конкретни стопански сектори, които предоставят на институцията значителни инвестиционни субсидии и включват някаква форма на държавен надзор и ограничения върху инвестирането в капиталови инструменти, ако тези експозиции могат съвкупно да бъдат изключени от вътрешнорейтинговия подход единствено до максимум 10 % от собствения капитал;
и)
експозициите, посочени в член 119, параграф 4, които отговарят на посочените там условия;
й)
държавните и държавно презастрахованите гаранции, посочени в член 215, параграф 2.
Компетентните органи разрешават прилагането на стандартизирания подход за експозициите в капиталови инструменти, посочени в първа алинея, букви ж) и з), за които е било разрешено такова третиране в други държави членки. ЕБО публикува на своята електронна страница и редовно актуализира списък с експозициите, посочени в тези букви, които се третират по стандартизирания подход.
2. За целите на параграф 1, класът експозиции в капиталови инструменти на дадена институция се счита за съществен, ако общата им стойност, без посочените в параграф 1, буква ж) експозиции в капиталови инструменти, поети по силата на законодателни програми, превишава като средна стойност за предходната година 10 % от собствения капитал на институцията. Ако броят на експозициите в капиталови инструменти е по-малък от 10 отделни позиции, този праг е 5 % от собствения капитал на институцията.
3. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на условията на прилагане на параграф 1, букви а), б) и в).
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 декември 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
4. През 2018 г. ЕБО приема насоки относно прилагането на член 150, параграф 1, буква г), като препоръчва ограничения по отношение на процента на общия счетоводен баланс и/или рисково претегления актив, които да се изчисляват чрез стандартизирания подход.
Тези насоки се приемат съгласно член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Раздел 2
Изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции
Подраздел 1
Третиране по клас експозиции
Член 151
Третиране по клас експозиции
1. Размерът на рисково претеглените експозиции за кредитен риск за експозициите, спадащи към някой от класовете експозиции, посочени в член 147, параграф 2, букви а)-д) и буква ж), се изчислява в съответствие с подраздел 2, освен когато тези експозиции се приспадат от базовия капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред или капитала от втори ред.
2. Размерът на рисково претеглените експозиции по отношение на риска от разсейване за закупени вземания се изчислява в съответствие с член 157. Когато институцията има пълно право на регрес за риск от неизпълнение и за риск от разсейване към продавача на закупени вземания, разпоредбите на настоящия член, на член 152 и на член 158, параграфи 1-4 по отношение на закупените вземания не се прилагат, а експозицията се третира като обезпечена експозиция.
3. Изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции за кредитен риск и за риск от разсейване се основава на съответните параметри, свързани с дадената експозиция. Те включват параметрите PD, LGD, „падеж“ (оттук нататък „M“) и „стойност на експозицията“. PD и LGD могат да се разглеждат поотделно или заедно в съответствие с раздел 4.
4. За всички експозиции от класа „експозиции в капиталови инструменти“, посочен в член 147, параграф 2, буква д), институциите изчисляват размера на рисково претеглените експозиции за кредитен риск в съответствие с член 155. Институциите могат да използват посочените в член 155, параграфи 3 и 4 подходи, ако са получили предварително разрешение за това от компетентните органи. Компетентните органи предоставят на дадена институция разрешение да използва подхода на вътрешните модели, посочен в член 155, параграф 4, при условие че тя отговаря на изискванията, посочени в раздел 6, подраздел 4.
5. За класа експозиции „специализирано кредитиране“, размерът на рисково претеглените експозиции за кредитен риск може да се изчислява в съответствие с член 153, параграф 5.
6. За експозициите, спадащи към класовете експозиции, посочени в член 147, параграф 2, букви а)-г), институциите представят собствени оценки за PD в съответствие с член 143 и раздел 6.
7. За експозициите, спадащи към класовете експозиции, посочени в член 147, параграф 2, буква г), институциите представят собствени оценки за LGD и конверсионните коефициенти в съответствие с член 143 и раздел 6.
8. За експозициите, спадащи към класовете експозиции, посочени в член 147, параграф 2, букви а)-в), институциите прилагат стойностите за LGD, определени в член 161, параграф 1, и конверсионните коефициенти, посочени в член 166, параграф 8, букви а)-г), освен ако не им е било разрешено да използват за тези класове експозиции собствени оценки за LGD и конверсионните коефициенти в съответствие с параграф 9.
9. За всички експозиции, спадащи към класовете експозиции, посочени в член 147, параграф 2, букви а)-в), компетентният орган разрешава на институциите да използват собствени оценки за LGD и конверсионните коефициенти в съответствие с член 143 и раздел 6.
10. Размерът на рисково претеглените експозиции за секюритизирани експозиции и за експозиции, спадащи към класа експозиции, посочен в член 147, параграф 2, буква е), се изчислява в съответствие с глава 5.
Член 152
Третиране на експозиции в дялове или акции в ПКИ
1. Когато експозициите в дялове или акции в ПКИ отговарят на критериите в член 132, параграф 3 и институцията е осведомена за всички базисни експозиции на ПКИ или за част от тях, тя прави подобрен преглед на тези базисни експозиции, за да изчисли размера на рисково претеглените експозиции и този на очакваната загуба в съответствие с предвидените в настоящата глава методи.
Когато самата базисна експозиция на ПКИ е друга експозиция в дялове или акции в друго ПКИ, първата институция прави подробен преглед и на базисните експозиции на другото ПКИ.
2. Когато институцията не отговаря на условията за използване на предвидените в настоящата глава методи по отношение на всички базисни експозиции на ПКИ или на част от тях, размерът на рисково претеглените експозиции и този на очакваната загуба се изчисляват в съответствие със следните подходи:
а)
за експозициите, принадлежащи към класа „експозиции в капиталови инструменти“, посочен в член 147, параграф 2, буква д), институциите прилагат посочения в член 155, параграф 2 подход за опростено определяне на рисковите тегла;
б)
за всички други базисни експозиции, посочени в параграф 1, институциите прилагат посочения в глава 2 стандартизиран подход при спазване на следните изисквания:
i)
за експозициите, за които се прилага специфично рисково тегло за експозиции без кредитна оценка или със степен на кредитно качество, водеща до най-високото рисково тегло в рамките на определен клас експозиции, рисковото тегло се умножава по коефициент 2, но не може да надвишава 1 250 %;
ii)
за всички останали експозиции рисковото тегло се умножава по коефициент 1,1 и е с минимален размер от 5 %.
Ако за целите на буква а) институцията не е в състояние да разграничи експозициите към дялов капитал, към търгуван на борсата капитал и останалите експозиции в капиталови инструменти, тя третира съответните експозиции като други експозиции в капиталови инструменти. Когато тези експозиции, прибавени към преките експозиции на институцията в този клас експозиции, не са съществени по смисъла на член 150, параграф 2, може да бъде прилаган член 150, параграф 1, при условие че компетентните органи са разрешили това.
3. При експозиции в дялове или акции в дадено ПКИ, които не отговарят на критериите в член 132, параграф 3, или когато институцията не е информирана за всички базисни експозиции на ПКИ или на базисните експозиции, които сами по себе си са експозиции в дялове или акции в дадено ПКИ, институцията прави подробен преглед на тези базисни експозиции и изчислява размера на рисково претеглените експозиции и този на очакваната загуба по посочения в член 155, параграф 2 подход за опростено определяне на рисковите тегла.
Ако институцията не е в състояние да разграничи експозициите към дялов капитал, към търгуван на борсата капитал и останалите експозиции в капиталови инструменти, тя третира съответните експозиции като други експозиции в капиталови инструменти. Тя отнася експозициите, които не са към капиталови инструменти, към класа „друг дялов капитал“.
4. Като алтернатива на описания в параграф 3 метод, институциите могат да изчисляват сами или да разчитат на следните трети лица за изчисляването и отчитането на средния размер на рисково претеглените експозиции, основани на базисните експозиции на ПКИ, в съответствие с посочените в параграф 2, букви а) и б) подходи за следното:
а)
институцията или финансовата институция депозитар на ПКИ, при условие че ПКИ инвестира само в ценни книжа и депозира всички ценни книжа при тази институция или финансова институция депозитар;
б)
за останалите ПКИ - управляващото дружество на ПКИ, при условие че отговаря на критериите по член 132, параграф 3, буква а).
Точността на изчисленията се потвърждава от външен одитор.
5. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на условията, при които компетентните органи могат да разрешат на институциите да използват стандартизирания подход, посочен в член 145, параграф 1 съгласно параграф 2, буква б) от същия член.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 30 юни 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Подраздел 2
Изчисляване на размерите на рисково претеглените експозиции за кредитен риск
Член 153
Размери на рисково претеглените експозиции към предприятия, институции, централни правителства и централни банки
1. При спазване на прилагането на специфичното третиране, посочено в параграфи 2, 3 и 4, размерите на рисково претеглените експозиции към предприятия, институции, централни правителства и централни банки се изчисляват съгласно следните формули:
където рисковото тегло (RW) се определя, както следва:
i)
ако PD = 0, рисковото тегло RW е 0;
ii)
ако PD = 1, т.е. за експозиции в неизпълнение:
-
когато институцията прилага стойностите за LGD, предвидени в член 161, параграф 1, RW е 0;
-
когато институцията използва собствени оценки за LGD, RW е; ;
където най-добрата приблизителна оценка на очакваната загуба (по-долу „ELBE“) е най-добрата приблизителна оценка на институцията за очакваната загуба по експозицията в неизпълнение в съответствие с член 181, параграф 1, буква з);
iii)
ако 0 PD 1,
където
N(x)
=
кумулативната функция на разпределение за стандартна нормална случайна променлива (т.е. вероятността една нормална случайна променлива със средна стойност нула и дисперсия единица да бъде по-малка или равна на x);
G (Z)
=
обратната на кумулативната функция на разпределение за стандартна нормална случайна променлива (т.е. стойността x, за която N(x) е равна на z);
R
=
коефициент на корелация, определен като
b
=
матуритетен корекционен фактор, определен като.
.
2. За всички експозиции към големи предприятия от финансовия сектор коефициентът на корелация в параграф 1, подточка iii) се умножава по 1,25. За всички експозиции към нерегулирани финансови предприятия съответните коефициенти на корелация, определени в параграф 1, подточка iii) и параграф 4, в зависимост от случая, се умножават по 1,25.
3. Размерът на рисково претеглените експозиции за всяка експозиция, която отговаря на изискванията, посочени в членове 202 и 217, може да бъде коригиран по следната формула:
където:
PDpp
=
PD на доставчика на защита.
Рисковото тегло (RW) се изчислява по съответната формула за рисковото тегло в точка 1 за експозицията, PD на длъжника и LGD на сравнимата директна експозиция към доставчика на защита. Матуритетният фактор (b) се изчислява, като се използва по-ниската стойност между PD на доставчика на защита и PD на длъжника.
4. За експозиции към предприятия, при които общите годишни продажби на консолидирана основа за групата са по-малко от 50 милиона евро, институциите могат да използват корелационната формула в параграф 1, подточка iii) за изчисляване на рисковите тегла на експозициите към предприятия. В тази формула S представлява общите годишни продажби в милиони евро, като стойността на S e по-голяма или равна на 5 милиона евро и е по-малка или равна на 50 милиона евро. Отчетените продажби под 5 млн. евро се третират като равни на 5 милиона евро. За закупените вземания общите годишни продажби са среднопретеглената стойност по индивидуалните експозиции от групата.
Когато общите годишни продажби не са съществен показател за размера на дружеството, а общите активи са по-съществен показател от общите годишни продажби, институцията заменя показателя „общи годишни продажби“ с показателя „общо активи на консолидирана основа“.
5. За експозиции по специализирано кредитиране, по отношение на които дадена институция не е в състояние да оцени вероятността от неизпълнение или този прогнозиран от институциите параметър не отговаря на изискванията, определени в раздел 6, институцията присъжда рискови тегла на тези експозиции съгласно таблица 1, както следва:
Таблица 1
Остатъчен матуритет
Категория 1
Категория 2
Категория 3
Категория 4
Категория 5
Под 2,5 години
50 %
70 %
115 %
250 %
0 %
2,5 години или повече
70 %
90 %
115 %
250 %
0 %
При определянето на рисковите тегла на експозиции по специализирано кредитиране, институциите вземат предвид следните фактори: финансова стабилност, политическа и правна обстановка, особености на конкретната сделка и/или актив, стабилност на спонсора и изпълнителя, включително приходни потоци от публично-частно партньорство, и обезпеченост.
6. По отношение на закупените вземания от предприятия, институциите удовлетворяват посочените в член 184 изисквания. За закупените вземания от предприятия, които освен това отговарят и на условията, предвидени в член 154, параграф 5, и когато за институциите би било необосновано утежняващо да използват стандартите за количествено изразяване на риска за експозиции към предприятия, предвидени в раздел 6 за тези вземания, могат да се използват стандартите за количествено изразяване на риска за експозиции на дребно, предвидени в раздел 6.
7. По отношение на закупените вземания от предприятия, възстановяемите отбиви при покупка, обезпеченията или частичните гаранции, осигуряващи защита срещу първа загуба от неизпълнение, загуби от разсейване или и двете, могат да бъдат третирани като позиции в траншове за първа по ред загуба по смисъла на рамката за секюритизация по вътрешнорейтинговия подход.
8. Когато дадена институция осигурява кредитна защита едновременно за няколко експозиции, при условие че n-тото по ред неизпълнение измежду експозициите води до плащане и че с това кредитно събитие договорът се счита за прекратен, ако продуктът има присъдена външна кредитна оценка от АВКО, се прилагат рисковите тегла, предвидени в глава 5. Ако продуктът няма присъдена оценка от АВКО, рисковите тегла на експозициите в съвкупността се сумират, като се изключват „n-1“ на брой експозиции, като сумата от очакваните загуби, умножени по 12,5, плюс размера на рисково претеглените експозиции, не трябва да превишават номиналната стойност на защитата, предоставена от кредитния дериват, умножен по 12,5. Изключените от сумирането „n-1“ на брой експозиции се определят въз основа на това, че те включват тези експозиции, всяка от които води до по-нисък размер на рисково претеглената експозиция в сравнение с рисково претегления размер на всяка една от експозициите, участващи в сумирането. Рисково тегло от 1 250 % се прилага по отношение на позициите в съвкупност, за които институцията не може да определи рисковите тегла по вътрешнорейтинговия подход.
9. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на това как институциите да отчитат факторите, посочени в параграф 5, втора алинея, при определянето на рисковите тегла на експозициите по специализирано кредитиране.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 декември 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 154
Размери на рисково претеглените експозиции на дребно
1. Рисково претеглените размери на експозициите на дребно се изчисляват по следните формули:
където рисковото тегло (RW) се определя като:
i)
ако PD = 1, т.е. за експозициите, по които е имало неизпълнение, RW е;
;
където ELBE е най-добрата оценка на институцията за размера на загубата от експозицията в неизпълнение, изчислена в съответствие с член 181, параграф 1, буква з);
ii)
ако 0 PD 1, т.е. за всяка възможна стойност за PD, различна от тази по подточка i)
където
N(x)
=
кумулативната функция на разпределение за стандартна нормална случайна променлива (т.е. вероятността една нормална случайна променлива със средна стойност нула и дисперсия единица да бъде по-малка или равна на x);
G(Z)
=
обратната на кумулативната функция на разпределение за стандартна нормална случайна променлива (т.е. стойността x, за която N(x) е равна на z);
R
=
коефициент на корелация, определен като
2. Размерът на рисково претеглените експозиции за всяка експозиция към МСП, съгласно посоченото в член 147, параграф 5, който отговаря на изискванията, посочени в членове 202 и 217, може да бъде изчислен съгласно член 153, параграф 3.
3. За експозициите на дребно, обезпечени с недвижими имоти, корелационен коефициент (R) 0,15 замества числото, получено съгласно корелационната формула в параграф 1.
4. За квалифицирани револвиращи експозиции на дребно в съответствие с букви а)-д) корелационен коефициент (R) 0,04 замества числото, получено съгласно корелационната формула в параграф 1.
За да бъдат определени като квалифицирани револвиращи експозиции на дребно, експозициите трябва да отговарят на следните условия:
а)
експозициите са към физически лица;
б)
експозициите са револвиращи, необезпечени и дотолкова, доколкото не се теглят незабавно и безусловно, те са отменяеми от страна на институцията. В този контекст револвиращите експозиции се определят като такива, при които е позволен плаващ размер на неизплатените от клиентите салда, въз основа на техните решения да вземат и погасяват до граница, установена от институцията. Неусвоените поети задължения могат да се считат за безусловно отменяеми, ако условията им позволяват на институцията да ги отменя до пълния допустим размер съгласно законодателството за защита на потребителите и друго свързано законодателство;
в)
максималната експозиция към отделно физическо лице в подпортфейла е 100 000 евро или по-малко;
г)
употребата на корелационния коефициент по настоящия параграф е ограничена до портфейли, показали ниска променливост на процента на загуби в сравнение със средното ниво на процента на загуба, особено в обхвата на ниските стойности на PD;
д)
третирането като квалифицирани револвиращи експозиции на дребно е в съответствие с базисните рискови характеристики на подпортфейла.
Чрез дерогация от буква б) изискването за необезпеченост не се прилага по отношение на обезпечените кредитни улеснения, свързани със сметката, по която се получава заплатата. В този случай възстановените от обезпечението суми не се вземат предвид при оценката на LGD.
Компетентните органи правят преглед на относителната променливост на процентите на загуба за всичките портфейли от квалифицирани револвиращи експозиции на дребно, както и на целия портфейл квалифицирани револвиращи експозиции на дребно, и споделят информация относно типичните характеристики на процентите на загуба при квалифицирани револвиращи експозиции на дребно за различните държави членки.
5. За да бъдат третирани като вземания на дребно, закупените вземания трябва отговарят на изискванията, предвидени в член 184, и на следните условия:
а)
институцията е закупила вземанията от несвързани трети лица продавачи и нейната експозиция към длъжника по вземанията не обхваща експозиции, които са пряко или непряко породени от самата нея;
б)
закупените вземания се генерират на базата на пряка сделка при справедливи пазарни условия между продавача и длъжника като независими един от друг лица. Като такива, вземанията между дружества и вземанията, предмет на контрасметки между дружества, които купуват и продават помежду си, са неприемливи;
в)
институцията купувач има вземане към всички постъпления по закупените вземания или пропорционално участие в постъпленията; и
г)
портфейлът на закупените вземания е достатъчно диверсифициран.
6. За закупените вземания, възстановяемите отбиви при покупки, обезпеченията или частичните гаранции, осигуряващи защита срещу първа загуба от неизпълнение, загуби от разсейване, или и срещу двете, могат да бъдат третирани като позиции за първа по ред загуба съгласно рамката за секюритизация по вътрешнорейтинговия подход.
7. За хибридни портфейли от закупени вземания на дребно, при които институциите купувач не могат да отделят експозициите, обезпечени с недвижими имоти, и квалифицираните револвиращи експозиции на дребно от останалите експозиции на дребно, се прилага функцията за претегляне на рисковете на експозициите на дребно, с която се установяват най-високи капиталови изисквания за този вид експозиции.
Член 155
Размери на рисково претеглените експозиции в капиталови инструменти
1. Институциите определят размера на рисково претеглените експозиции в капиталови инструменти, с изключение на тези, приспаднати в съответствие с втора част или получили 250 % рисково тегло в съответствие с член 48 съгласно подходите, посочени в параграфи 2, 3 и 4 от настоящия член. Дадена институция може да прилага различни подходи към различни капиталови портфейли, когато самата тя използва различни подходи за целите на вътрешното управление на риска. Когато институцията използва различни подходи, изборът на подхода PD/LGD или на подхода на вътрешните модели трябва да е последователен, включително във времето и по отношение на подхода, използван за вътрешното управление на риска при съответните експозиции в капиталови инструменти, и не се определя от съображения, свързани с регулаторен арбитраж.
Институциите могат да третират експозициите в капиталови инструменти на предприятия за спомагателни услуги съгласно третирането на другите активи, които нямат характер на кредитни задължения.
2. При подхода за опростено определяне на рисковите тегла размерът на рисково претеглените експозиции се изчислява съгласно формулата:
където:
Рисково тегло (RW)= 190 % за експозиции в непублични капиталови инструменти, държани в достатъчно добре диверсифицирани портфейли;
Рисково тегло (RW)= 290 % за експозиции в търгувани на борсов пазар капиталови инструменти.
Рисково тегло (RW)= 370 % за всички останали експозиции в капиталови инструменти.
Допустимо е къси директни позиции и дериватни инструменти, държани в банков портфейл, да се нетират срещу дълги позиции в същите отделни ценни книжа, при условие че тези инструменти са изрично предназначени за хеджиране на специфични експозиции в капиталови инструменти и че осигуряват хеджиране най-малко за още една година. Другите къси позиции се третират като дълги позиции, като към абсолютната стойност на всяка позиция се прилага съответното рисково тегло. При позициите с несъвпадащи падежи се прилага същият подход като към експозициите към предприятия, изложен в член 162, параграф 5.
Институциите могат да признават кредитна защита с гаранции, получена по експозиция в капиталови инструменти в съответствие с методите, определени в глава 4.
3. Съгласно подхода PD/LGD размерите на рисково претеглените експозиции се изчисляват по формулите в член 153, параграф 1. Ако институциите нямат достатъчна информация за използването на определението за неизпълнение, установено в член 178, рисковите тегла се умножават по претеглящ коефициент 1,5.
На нивото на отделната експозиция сборът от размера на очакваната загуба, умножен по 12,5, и размера на рисково претеглената експозиция, не трябва да превишава стойността на експозицията, умножена по 12,5.
Институциите могат да признават кредитна защита с гаранции, получена по експозиция в капиталови инструменти, в съответствие с методите, определени в глава 4. Това е обект на прилагане на LGD в размер на 90 % върху експозицията към доставчика на хеджирането. За експозиции в непублични капиталови инструменти, държани в достатъчно добре диверсифицирани портфейли, може да се прилага LGD в размер на 65 %. За тези цели параметърът M е пет години.
4. При подхода на вътрешните модели размерът на рисково претеглените експозиции е равен на потенциалната загуба по експозициите в капиталови инструменти на институцията, която се изчислява чрез вътрешни модели за стойност под риск при използване на 99-процентов едностранен доверителен интервал за разликата между реализираните тримесечни доходности и съответния безрисков лихвен процент, изчислен въз основа на извадка за достатъчно дълъг период, и която се умножава по 12,5. Размерът на рисково претеглените експозиции на равнище портфейл от капиталови инструменти не трябва да е по-малък от общите суми на:
а)
размерите на рисково претеглените експозиции, изисквани съгласно подхода PD/LGD; и
б)
съответните размери на очаквана загуба, умножени по 12,5.
Сумите, посочени в букви а) и б), се изчисляват въз основа на стойностите на PD, определени в член 165, параграф 1, и съответните стойности на LGD, определени в член 165, параграф 2.
Институциите могат да признават кредитна защита с гаранции, получена по позиция в капиталови инструменти.
Член 156
Размери на рисково претеглените експозиции по други активи, които нямат характер на кредитни задължения
Размерите на рисково претеглените експозиции по други активи, които нямат характер на кредитни задължения, се изчисляват в съответствие със следната формула:
,
с изключение на:
а)
паричните наличности и еквивалентните парични позиции, както и злато под формата на кюлчета в собствен трезор или друг депозитар дотолкова, доколкото са покрити със задължения в злато на кюлчета - в този случай рисковото тегло е 0 %;
б)
случаите, когато експозицията е остатъчна стойност на активи, отдадени на лизинг - в който случай рисковото тегло се изчислява по следния начин:
където t е по-голямото число измежду 1 и закръгления до цяло число брой на оставащите години по лизинговия договор.
Подраздел 3
Изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции за риска от разсейване при закупени вземания
Член 157
Размери на рисково претеглените експозиции за риска от разсейване при закупени вземания
1. Институциите изчисляват размерите на рисково претеглените експозиции към риска от разсейване за закупени вземания към предприятия и на дребно по формулата в член 153, параграф 1.
2. Институциите определят стойността на входящите параметри PD и LGD в съответствие с раздел 4.
3. Институциите определят стойността на експозицията в съответствие с раздел 5.
4. За целите на настоящия член стойността на М е 1 година.
5. Компетентните органи освобождават институцията от изчисляване и признаване на размерите на рисково претеглените експозиции за риска от разсейване на вида експозиции, произтичащи от закупени вземания към предприятия или на дребно, ако тя е убедила компетентния орган, че рискът от разсейване за тази институция е несъществен за този вид експозиции.
Раздел 3
Размер на очакваната загуба
Член 158
Третиране по видове експозиции
1. Изчислението на размера на очакваната загуба се основава на същите входящи данни за PD, LGD и стойността на всяка експозиция, които се използват за изчислението на рисково претеглените размери на експозициите в съответствие с член 151.
2. Размерът на очакваната загуба за секюритизираните експозиции се изчислява в съответствие с глава 5.
3. Размерът на очакваната загуба за експозиции, спадащи към класа „други активи, които нямат характер на кредитни задължения“, посочени в член 147, параграф 2, буква ж), е нула.
4. Размерът на очакваната загуба за експозиции в дялове или акции в ПКИ, посочени в член 152, се изчисляват в съответствие с изложените в този член методи.
5. Очакваната загуба (EL) и размерът на очакваната загуба от експозиции към предприятия, институции, централни правителства и централни банки и експозициите на дребно се изчисляват съгласно следните формули:
Размер на очакваната загуба= EL умножена по стойността на експозицията.
За експозиции в неизпълнение (PD =100 %), когато институциите използват собствени оценки за LGD, EL е равна на ELBE, т.е. най-добрата оценка на институцията за очакваната загуба от експозицията в неизпълнение съгласно член 181, параграф 1, буква з).
За експозиции, които подлежат на третирането, изложено в член 153, параграф 3, EL е 0 %.
6. Стойностите на EL за експозиции по специализирано кредитиране, където институциите използват методите, изложени в член 153, параграф 5, за определяне на рисковите тегла, се определят съгласно таблица 2.
Таблица 2
Остатъчен матуритет
Категория 1
Категория 2
Категория 3
Категория 4
Категория 5
Под 2,5 години
0 %
0,4 %
2,8 %
8 %
50 %
2,5 години или повече
0,4 %
0,8 %
2,8 %
8 %
50 %
7. Размерът на очакваната загуба за експозиции в капиталови инструменти, където размерите на рисково претеглените експозиции се изчисляват съгласно подхода за опростено определяне на рисковите тегла, се изчислява съгласно следната формула:
Стойностите на EL са следните:
Очаквана загуба (EL)= 0,8 % от стойността на експозициите в непублични капиталови инструменти, държани в достатъчно добре диверсифицирани портфейли;
Очаквана загуба (EL)= 0,8 % за експозиции в търгувани на борсов пазар капиталови инструменти;
Очаквана загуба (EL)= 2,4 % за всички останали експозиции в капиталови инструменти.
8. Очакваната загуба и размерът на очакваната загуба за експозиции в капиталови инструменти, където размерите на рисково претеглените експозиции се изчисляват съгласно подхода PD/LGD, се определят чрез следните формули:
9. Размерът на очакваната загуба за експозиции в капиталови инструменти е нула, когато размерът на рисково претеглените експозиции се изчислява съгласно подхода на вътрешните модели.
10. Размерът на очакваната загуба за риск от разсейване при закупени вземания се изчислява съгласно следната формула:
Член 159
Третиране на размера на очакваната загуба
Институциите приспадат размера на очакваната загуба, изчислен в съответствие с член 158, параграфи 5, 6 и 10, от осъществените във връзка с тези експозиции корекции за общ и специфичен кредитен риск и допълнителни корекции на стойността в съответствие с членове 34 и 110, както и други корекции на собствения капитал. Отбивите върху балансови експозиции, които в момента на закупуване са в неизпълнение в съответствие с член 166, параграф 1, се третират като корекции за специфичен кредитен риск. Корекциите за специфичен кредитен риск по експозиции в неизпълнение не се използват за покриване на размера на очакваната загуба по други експозиции. Размерът на очакваната загуба за секюритизирани експозиции, както и корекциите за общ и специфичен кредитен риск, свързани с тези експозиции, не се включват в това изчисление.
Раздел 4
PD, LGD и падеж
Подраздел 1
Експозиции към предприятия, институции, централни правителства и централни банки
Член 160
Вероятност от неизпълнение (PD)
1. Стойността на PD за експозиции към предприятие или институция е най-малко 0,03 %.
2. За закупени вземания към предприятия, по отношение на които институцията не може да определи PD, или определената от институцията PD не съответства на изискванията, изложени в раздел 6, PD за тези експозиции се определя съгласно следните методи:
а)
за първостепенни вземания по закупени вземания към предприятия параметърът PD е равен на оценката на институциите на EL, разделен на параметъра LGD за тези вземания;
б)
за подчинени вземания по закупени вземания към предприятия параметърът PD е равен на оценката на институцията на EL;
в)
институцията, която съгласно член 143 е получила разрешение от компетентния орган да използва собствени оценки за параметъра LGD за експозиции към предприятия и която може да разграничи по надежден според компетентния орган начин оценката си за EL на съставящите я параметри PD и LGD за тези вземания, може да използва получената вследствие на това разграничаване оценка на PD.
3. Стойността на параметъра PD за длъжници в неизпълнение е 100 %.
4. В съответствие с глава 4 институциите могат да вземат предвид наличието в параметъра PD на кредитна защита с гаранции. Освен от доставчиците на защита, посочени в член 201, параграф 1, буква ж), рискът от разсейване може да бъде поет и от продавача на закупените вземания, ако са изпълнени следните условия:
а)
предприятието има присъдена кредитна оценка от АВКО, която е определена от ЕБО като съответстваща на трета или по-благоприятна степен на кредитно качество според правилата за рисковото претегляне на експозициите към предприятия съгласно глава 2;
б)
предприятието, когато институциите изчисляват размера на рисково претеглените експозиции и размера на очакваната загуба съгласно вътрешнорейтинговия подход, няма присъдена кредитна оценка от призната АВКО и според вътрешната оценка има PD, равностойна на тази, съответстваща на кредитните оценки от АВКО, определени от ЕБО като съответстващи на трета или по-благоприятна степен на кредитно качество според правилата за рисковото претегляне на експозициите към предприятия съгласно глава 2.
5. Институциите, използващи собствени оценки на LGD, могат да признаят кредитна защита с гаранции, като коригират PD при спазване на разпоредбите на член 161, параграф 3.
6. За риск от разсейване на закупени вземания към предприятия стойността на параметъра PD се определя като равна на направената от институцията оценка на EL от риска от разсейване. Институцията, която съгласно член 143 е получила разрешение от компетентния орган да използва собствени оценки за параметъра LGD за експозиции към предприятия и може да раздели по надежден според компетентния орган начин оценката си за EL от риска от разсейване за закупените вземания към предприятия на съставящите я параметри PD и LGD, може да използва получената вследствие на това разграничаване оценка на PD. В съответствие с глава 4 институциите могат да признаят наличието в параметъра PD на кредитна защита с гаранции. Освен от доставчиците на защита, посочени в член 201, параграф 1, буква ж), рискът от разсейване може да бъде поет и от продавача на закупените вземания, при условие че изложените в параграф 4 условия са изпълнени.
7. Чрез дерогация от член 201, параграф 1, буква ж) са допустими и предприятията, които отговарят на изложените в параграф 4 условия.
Институцията, получила съгласно член 143 разрешение от компетентния орган да използва собствени оценки за параметъра LGD за риска от разсейване на закупени вземания към предприятия, може да признае наличието на кредитна защита с гаранции, като коригира параметъра PD при спазване на разпоредбите на член 161, параграф 3.
Член 161
Загуба при неизпълнение (LGD)
1. Институциите използват следните стойности на LGD:
а)
за първостепенни необезпечени с приемливи обезпечения експозиции: 45 %;
б)
за подчинени необезпечени с приемливи обезпечения експозиции: 75 %;
в)
институциите могат да отчетат наличието на обезпечена кредитна защита или защита с гаранции в LGD в съответствие с глава 4;
г)
за покрити облигации, допустими за третиране, предвидено в член 129, параграфи 4 или 5, може да бъде присъдена стойност на LGD от 11,25 %;
д)
за закупени първостепенни експозиции по вземания към предприятия, при които институцията не може да определи PD или определената от институцията PD не съответства на изискванията, изложени в раздел 6: 45 %;
е)
за закупени подчинени експозиции по вземания към предприятия, при които институцията не може да определи PD или определената от институцията PD не съответства на изискванията, изложени в раздел 6: 100 %;
ж)
за риск от разсейване на закупени вземания към предприятия: 75 %.
2. По отношение на риска от разсейване и риска от неизпълнение, ако съгласно член 143 институцията е получила разрешение от компетентния орган да използва собствени оценки за параметъра LGD за експозиции към предприятия и може да раздели по надежден според компетентния орган начин оценката си за очакваната загуба за закупените вземания към предприятия на съставящите я параметри PD и LGD, може да се използва оценката на LGD за закупените вземания към предприятия.
3. Ако съгласно член 143 институцията е получила разрешение от компетентния орган да използва собствени оценки на LGD за експозиции към предприятия, институции, централни правителства и централни банки, кредитната защита с гаранции може да бъде призната чрез коригирането на параметрите PD или LGD, при условие че са изпълнени изискванията, посочени в раздел 6, и след получено разрешение от компетентните органи. Дадена институция не присъжда коригирани стойности за PD или LGD на гарантирани експозиции, при които коригираното рисково тегло би било по-ниско от сравнима пряка експозиция към гаранта.
4. За целите на предприятията, посочени в член 153, параграф 3, стойността на параметъра LGD за сравнима пряка експозиция към доставчик на защита е равна на стойността на параметъра LGD, присъдена на нехеджирано улеснение към гаранта или на нехеджирано улеснение към длъжника, в зависимост от това дали, в случай на едновременно неизпълнение на гаранта и длъжника по време на периода на хеджираната сделка, наличните доказателства и структурата на гаранцията показват, че размерът на възстановените суми зависи от финансовото състояние съответно на гаранта или длъжника.
Член 162
Падеж
1. Институциите, които не са получили разрешение да използват собствени оценки за параметъра LGD и собствени конверсионни коефициенти за експозиции към предприятия, институции или централни правителства и централни банки, определят падежа (M) на експозициите, породени от репо сделки или сделки за предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки, на 0,5 години, а M за всички останали експозиции - на 2,5 години.
Като друга възможност компетентните органи решават като част от посоченото в член 143 разрешение дали институцията може да използва падежа (M) за всяка една от посочените в параграф 2 експозиции.
2. Институциите, получили съгласно член 143 разрешение от компетентния орган да използват собствени оценки за LGD и собствени конверсионни коефициенти за експозиции към предприятия, институции или централни правителства и централни банки, изчисляват стойността на M за всяка една от тези експозиции, както е изложено в букви а)-д) от настоящия параграф и при спазване на параграфи 3-5 от настоящия параграф. M не надхвърля пет години, освен в случаите по член 384, параграф 1, когато посоченият там М се използва:
а)
за инструменти, свързани с планирани парични потоци, M се изчислява съгласно следната формула:
където CFt представлява паричните потоци (главници, лихви и такси), дължими съгласно договора от длъжника през периода t;
б)
за деривати, предмет на рамкови споразумения за нетиране, стойността на М е равна на среднопретегления остатъчен матуритет на експозицията, но не по-малко от 1 година, като за претеглянето се използват условният размер на експозициите;
в)
за експозиции, породени от напълно или почти напълно обезпечени сделки с дериватни инструменти,изброени в приложение II, както и за експозициите по напълно или почти напълно обезпечени маржин заемни сделки, обект на рамкови споразумения за нетиране, M е среднопретегленият остатъчен срок до падежа на сделките, но не по-малко от 10 дни;
г)
за репо сделки или сделки по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки, предмет на рамкови споразумения за нетиране, стойността на М е равна на среднопретегления остатъчен срок до падежа на сделките, но не по-малко от 5 дни. За претеглянето на остатъчния срок до падежа се използва условната стойност на всяка сделка;
д)
ако съгласно член 143 институцията е получила разрешение от компетентния орган да използва собствени оценки за параметъра PD за закупени вземания към предприятия, стойността на параметъра M за усвоените суми се приравнява към среднопретегления падеж на експозицията към закупените вземания, където М е не по-малко от 90 дни. Същата стойност на параметъра М се използва и по отношение на неусвоените части от даден ангажимент за покупка, при условие че този ангажимент съдържа ефективни ограничителни клаузи, предпоставки за предсрочна амортизация или други договорени условия, които предпазват институцията купувач от значително влошаване на качеството на бъдещите вземания, които институцията се е ангажирала да изкупи в рамките на определения срок. При отсъствие на такива ефективни защити параметърът M за неусвоените суми се изчислява като сбор от първоначалния срок на най-отдалеченото във времето потенциално вземане съгласно условията по ангажимента за покупка и остатъчния срок до падежа на този ангажимент, като стойността на M е не по-малко от 90 дни;
е)
за всички други инструменти, които не са посочени в настоящия параграф, или когато дадена институция не е в състояние да изчисли M в съответствие с изложеното в буква а), падежът M е равен на максималния срок (в години), в рамките на който длъжникът може да изпълни напълно своите договорни задължения, но не по-малко от 1 година;
ж)
институциите, които за изчисляване на стойностите на експозициите използват изложения в глава 6, раздел 6 метод на вътрешните модели, изчисляват параметъра M за експозициите, за които те прилагат този метод и за които най-дългосрочният матуритет по договор в нетиращата съвкупност е по-дълъг от една година, съгласно следната формула:
където:
=
фиктивна променлива, чиято стойност през бъдещия период tk е равна на 0, ако tk 1 година, и на 1, ако tk ≤ 1.
=
очакваната експозиция през бъдещия период tk;
=
действителната очаквана експозиция през бъдещия период tk;
=
безрисковият дисконтиращ множител за бъдещия период tk;
;
з)
институция, която използва вътрешен модел за изчисляване на едностранна корекция на кредитната оценка (ККО), може след получаването на разрешение от компетентните органи да използва като стойност на параметъра М ефективната кредитна дюрация, изчислена посредством вътрешен модел.
При спазване на условията по параграф 2 за нетиращите съвкупности, при които всички договори имат първоначален матуритет под една година, се прилага формулата по буква а);
и)
за институциите, които за изчисляване на стойностите на експозициите използват изложения в глава 6, раздел 6 метод на вътрешните модели и са получили разрешение да използват вътрешен модел за специфичен риск, свързан с търгуваните дългови позиции в съответствие с трета част, дял IV, глава 5, стойността на М е равна на 1 в изложената в член 153, параграф 1 формула, при условие че институцията може да удостовери пред компетентните органи, че нейният вътрешен модел за свързания с търгуваните дългови позиции специфичен риск, прилаган съгласно член 383, отчита влиянието на рейтингова миграция;
й)
за целите на член 153, параграф 3 M е ефективният падеж на кредитната защита, но не по-малко от 1 година.
3. Когато документацията изисква ежедневно допълване до минималния размер на обезпечението и ежедневна преоценка на експозицията и обхваща разпоредби, които позволяват незабавната реализация или нетиране на обезпечението в случай на неизпълнение или неплащане на дължимите средства за попълване на маржин депозита, стойността на M е най-малко един ден за:
а)
напълно или почти напълно обезпечени дериватни инструменти, изброени в приложение II;
б)
напълно или почти напълно обезпечени маржин заемни сделки;
в)
репо сделки или сделки по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки.
Освен това за квалифицирани краткосрочни експозиции, които не са част от текущото финансиране, предоставяно от институцията на длъжника, стойността на M е най-малко един ден. Квалифицираните краткосрочни експозиции включват:
а)
експозиции към институции, породени вследствие на сетълмента на валутни задължения;
б)
самоликвидиращи се краткосрочни операции по търговско финансиране, свързани с обмена на стоки или услуги, с остатъчен срок до падежа до една година, посочени в член 4, параграф 1, точка 80;
в)
експозиции, породени вследствие на сетълмента при покупка и продажба на ценни книжа в рамките на обичайния срок на доставка или два работни дни;
г)
експозиции, породени вследствие на паричен сетълмент при електронни преводи и сетълмент на електронни платежни операции и предплатени разходи, включително овърдрафти, възникнали вследствие на неуспешни сделки, ненадхвърлящи малък, твърдо договорен брой работни дни.
4. По отношение на експозициите към разположените на територията на Съюза предприятия, чиито консолидирани продажби и консолидирани активи не надхвърлят 500 милиона евро, институциите могат да не прилагат параграф 2, а да определят последователно М според посоченото в параграф 1. Институциите могат да заменят размера на общите активи от 500 милиона евро на 1 милиард евро за тези предприятия, които преди всичко притежават и отдават под наем неспекулативно жилищни имоти.
5. Падежните несъответствия се третират съгласно посоченото в глава 4.
Подраздел 2
Експозиции на дребно
Член 163
Вероятност от неизпълнение (PD)
1. PD за дадена експозиция е най-малко 0,03 %.
2. PD на длъжници или, когато се използва подходът на задължение, на експозиции в неизпълнение е 100 %.
3. Стойността на параметъра PD за риск от разсейване при закупени вземания е равна на оценката на EL за риск от разсейване. Ако дадена институция е в състояние да раздели по надежден според компетентния орган начин оценката си за очакваната загуба за риска от разсейване при закупени вземания на съставящите я параметри PD и LGD, може да бъде използвана оценката за PD.
4. При спазване на член 164, параграф 2 може да бъде взета предвид кредитна защита с гаранции чрез коригирането на PD. Освен от доставчиците на защита, посочени в член 201, параграф 1, буква ж), рискът от разсейване може да бъде поет и от продавача на закупените вземания, ако са изпълнени изложените в член 160, параграф 4 условия.
Член 164
Загуба при неизпълнение (LGD)
1. Институциите представят собствени оценки на LGD, при условие че са изпълнени изискванията, посочени в раздел 6, и компетентните органи са дали разрешение в съответствие с член 143. За риск от разсейване при закупени вземания се използва стойност на параметъра LGD от 75 %. Ако дадена институция е в състояние по надежден начин да раздели своята оценка на очакваната загуба за риск от разсейване при закупени вземания на съставящите я параметри PD и LGD, тя може да използва собствената си оценка на LGD.
2. При коригирането на оценките за PD и LGD като приемлива може да бъде призната кредитна защита с гаранции по отношение на отделни експозиции или група от експозиции, при условие че са спазени изискванията, посочени в член 183, параграфи 1, 2 и 3, и е получено разрешение от страна на компетентните органи. Дадена институция не присъжда коригирани стойности за PD или LGD на гарантирани експозиции, при които коригираното рисково тегло би било по-ниско от сравнима пряка експозиция към гаранта.
3. За целите на член 154, параграф 2 стойността на параметъра LGD за сравнима пряка експозиция към доставчика на защита, посочен в член 153, параграф 3, е равна на стойността на параметъра LGD, присъдена на нехеджирано улеснение към гаранта или на нехеджирано улеснение към длъжника, в зависимост от това дали, в случай на едновременно неизпълнение на гаранта и длъжника по време на периода на хеджираната сделка, наличните доказателства и структурата на гаранцията показват, че размерът на възстановените суми зависи от финансовото състояние на гаранта или съответно на длъжника.
4. За всички обезпечени с жилищни имоти експозиции на дребно, които не се ползват от гаранции на централни правителства, средно претеглената по експозиции LGD е не по-ниска от 10 %.
За всички обезпечени с търговски недвижими имоти експозиции на дребно, които не се ползват от гаранции на централни правителства, средно претеглената по експозиции LGD е не по-ниска от 15 %.
5. Въз основа на събраните съгласно член 101 данни и като отчитат прогнозите за бъдещото развитие на пазара на недвижими имоти и всякакви други значими показатели, компетентните органи оценяват периодично и поне веднъж годишно дали минималните стойности за LGD по параграф 4 от настоящия член са подходящи за експозиции, обезпечени с жилищни или търговски недвижими имоти, разположени на тяхна територия. Компетентните органи могат, ако е целесъобразно от гледна точка на финансовата стабилност, да определят по-високи минимални стойности на средно претеглената по експозициите LGD за експозиции, обезпечени с имоти, разположени на тяхна територия.
Компетентните органи уведомяват ЕБО за всякакви промени в минималните стойности за LGD, въведени от тях в съответствие с първа алинея, а ЕБО публикува тези стойности за LGD.
6. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на условията, които компетентните органи вземат под внимание при определянето на по-високи минимални стойности за LGD.
ЕБО представя тези проекти на регулаторни технически стандарти на Комисията до 31 декември 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме регулаторните технически стандарти, посочени в първа алинея, в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
7. Институциите на една държава членка прилагат по-високите минимални стойности за LGD, определени от компетентните органи на друга държава членка, за експозиции, обезпечени с имоти, разположени в другата държава членка.
Подраздел 3
Прилагане на метода PD/LGD по отношение на експозиции в капиталови инструменти
Член 165
Прилагане на метода PD/LGD по отношение на експозиции в капиталови инструменти
1. PD се определя съгласно методите за експозиции към предприятия.
Прилагат се следните минимални стойности на параметъра PD:
а)
0,09 % за експозиции в търгувани на борсов пазар капиталови инструменти, при които инвестицията е част от дългосрочно взаимоотношение с клиент;
б)
0,09 % за експозиции в извънборсово търгувани капиталови инструменти, където доходността на инвестициите се базира на редовни и периодични парични потоци, които не представляват капиталови печалби;
в)
0,40 % за експозиции в търгувани на борсов пазар капиталови инструменти, включително други къси позиции, както е посочено в член 155, параграф 2;
г)
1,25 % за всички други експозиции в капиталови инструменти, включително други къси позиции, както е посочено в член 155, параграф 2.
2. За експозиции в непублични капиталови инструменти, включени в достатъчно добре диверсифицирани портфейли, може да се определи стойност на параметъра LGD от 65 %. За всички останали експозиции стойността на параметъра LGD се определя на 90 %.
3. Стойността на M за всички експозиции е пет години.
Раздел 5
Стойност на експозицията
Член 166
Експозиции към предприятия, институции, централни правителства и централни банки и експозиции на дребно
1. Освен ако не е указано друго, стойността на балансовите експозиции е счетоводната стойност, определена без да се отчитат извършените корекции за кредитен риск.
Това правило важи и за активите, закупени на цена, различна от дължимата сума.
За закупените активи разликата между дължимата сума и счетоводната стойност, отчетена в баланса на институциите при закупуването на актива след прилагането на съответните корекции за специфичен кредитен риск, е показана като отбив, ако дължимата сума е по-голяма, и премия, ако тя е по-малка.
2. Когато институциите използват рамкови споразумения за нетиране за репо сделки или сделки по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки, стойността на експозицията се изчислява в съответствие с глава 4 или 6.
3. За изчисляването на стойността на експозицията в случай на балансово нетиране между отпуснати заеми и приети влогове институциите прилагат методите, определени в глава 4.
4. Стойността на експозицията при лизинг e равна на сконтираните минимални лизингови вноски. Минималните лизингови вноски обхващат плащанията през периода на лизинга, които лизингополучателят е длъжен или може да бъде задължен да прави, и всяка изгодна опция за покупка (т.е. опция, чието упражняване е достатъчно сигурно). Ако от страна, различна от лизингополучателя, може да се изисква да извърши плащане, свързано с остатъчната стойност на отдадения на лизинг актив, и това задължение за плащане отговаря на съвкупността от условията по член 201 относно признаването на доставчици на защита, както и на изискванията за признаване на други видове гаранции, предвидени в член 213, задължението за плащане може да бъде признато за кредитна защита с гаранции в съответствие с глава 4.
5. По отношение на договорите, изброени в приложение II, стойността на експозицията се определя съгласно методите, изложени в глава 6, като направените корекции за кредитен риск не биват отчитани.
6. При изчисляването на размерите на рисково претеглените експозиции на закупени вземания стойността на експозицията е стойността, определена в съответствие с параграф 1, намалена с капиталовите изисквания за риск от разсейване преди редуцирането на кредитния риск.
7. Когато дадена експозиция е под формата на ценни книжа или стоки, продадени, заложени или предоставени в заем по репо сделки или сделки по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки, транзакции с удължен сетълмент или маржин заемни сделки, стойността на експозицията е равна на стойността на ценните книжа или стоките, определени в съответствие с член 24. Когато се използва разширеният метод за финансово обезпечение, изложен в член 223, стойността на експозицията се увеличава с размера на корекцията за променливост, приложима за тези ценни книжа или стоки, според посоченото в същия член. Стойността на експозицията за репо сделките, сделките за предоставяне или получаване в заем на ценни книжа или стоки, транзакциите с удължен сетълмент и маржин заемните сделки може да бъде определена в съответствие с глава 6 или член 220, параграф 2.
8. Стойността на посочените по-долу експозиции се изчислява като размерът на неусвоената част от поетия от институцията ангажимент се умножава по конверсионен коефициент. Институциите използват следните конверсионни коефициенти в съответствие с член 151, параграф 8 за експозиции към предприятия, институции, централни правителства и централни банки:
а)
конверсионен коефициент от 0 % се прилага по отношение на кредитни линии, които са безусловно отменяеми по всяко време от институцията без предизвестие или които ефективно позволяват автоматично прекратяване на ангажимента при влошаване на кредитоспособността на кредитополучателя. За да приложат конверсионен коефициент от 0 %, институциите активно следят финансовото състояние на длъжника, като системата им за вътрешен контрол им позволява незабавно да забележат всяко влошаване на кредитното качество на длъжника. Неусвоените кредитни линии могат да се считат за безусловно отменяеми, когато условията по договора позволяват на институцията да се откаже от ангажимента си до максималния размер, допустим съгласно законодателството за защита на потребителите и друго приложимо законодателство;
б)
по отношение на краткосрочни акредитиви, породени в резултат от движението на стоки, институцията емитент и потвърждаващата институция прилагат конверсионен коефициент от 20 %;
в)
конверсионен коефициент от 0 % се прилага по отношение на неусвоени ангажименти по закупени револвиращи вземания, при условие че тези ангажименти подлежат на безусловно прекратяване или дават възможност на институцията да ги прекрати автоматично по всяко време и без предизвестие. За да приложат конверсионен коефициент от 0 %, институциите активно следят финансовото състояние на длъжника, като системата им за вътрешен контрол им дава възможност незабавно да забележат всяко влошаване на кредитното качество на длъжника;
г)
конверсионен коефициент от 75 % се прилага по отношение на други кредитни линии, улеснения за емитиране на ценни книжа (NIF) и револвиращи улеснения за поемане на емисии от ценни книжа (RUF);
д)
институциите, които отговарят на изискванията за използването на собствени оценки за конверсионни коефициенти, както е посочено в раздел 6, могат да използват свои собствени оценки за конверсионни коефициенти за различните видове продукти, посочени в букви а)-г), след получаването на разрешение от компетентните органи.
9. Когато даден ангажимент се отнася до продължаването на друг ангажимент, се използва по-ниският от двата конверсионни коефициента, приложими за съответните индивидуални ангажименти.
10. За всички задбалансови позиции, които не са посочени в параграфи 1-8, стойността на експозицията представлява следния дял от нейната стойност:
а)
100 %, ако позицията е високорискова;
б)
50 %, ако позицията е среднорискова;
в)
20 %, ако позицията е среднорискова/нискорискова;
г)
0 %, ако позицията е нискорискова.
За целите на настоящия параграф задбалансовите позиции се отнасят към рисковите категории, посочени в приложение I.
Член 167
Експозиции в капиталови инструменти
1. Стойността на експозициите в капиталови инструменти представлява счетоводната стойност, която остава след прилагането на съответните корекции за специфичен кредитен риск.
2. Стойността на задбалансовите експозиции в капиталови инструменти представлява тяхната номинална стойност, намалена със съответните корекции за специфичен кредитен риск за въпросната експозиция.
Член 168
Други активи, които нямат характер на кредитни задължения
Стойността на експозициите по други активи, които нямат характер на кредитни задължения, представлява счетоводната стойност, която остава след прилагането съответните корекции за специфичен кредитен риск.
Раздел 6
Изисквания за вътрешнорейтинговия подход
Подраздел 1
Рейтингови системи
Член 169
Общи принципи
1. Ако дадена институция използва повече от една рейтингова система, основанието за отнасянето на даден длъжник или сделка към дадена рейтингова система се документира и прилага по начин, който отразява по подходящ начин нивото на риска.
2. Критериите и процедурите за отнасянето към определена рейтингова система се преглеждат периодично, за да се определи дали са все още подходящи за текущия портфейл и външните условия.
3. Когато дадена институция използва директни оценки на рисковите параметри за отделните длъжници или експозиции, те могат да се разглеждат като оценки, представляващи степени от непрекъсната рейтингова скала.
Член 170
Структура на рейтинговите системи
1. Структурата на рейтинговите системи за експозиции към предприятия, институции, централни правителства и централни банки трябва да отговаря на следните изисквания:
а)
рейтинговата система е съобразена с рисковите характеристики на длъжника и сделката;
б)
рейтинговата система съдържа рейтингова скала на длъжника, която дава изключително количествена оценка на риска от неизпълнение на длъжника. Рейтинговата скала на длъжника има най-малко 7 категории за редовни длъжници и една категория за длъжници в неизпълнение;
в)
институцията документира връзката между категориите, разделящи длъжниците според съответното ниво на риска от неизпълнение, и използваните критерии за разграничаване на отделните нива на риска от неизпълнение;
г)
институциите с портфейли, съсредоточени в определен пазарен сегмент и диапазон на риск от неизпълнение, обособяват достатъчно категории длъжници в рамките на този диапазон с цел избягване на неоснователна концентрация на длъжници в рамките на определена рискова категория. Значителна концентрация на длъжници в рамките на определена рискова категория е подкрепена с убедителни емпирични данни, удостоверяващи, че категорията на длъжниците обхваща сравнително тесен интервал на параметъра PD и че нивото на риска от неизпълнение при всички длъжници в категорията попада в този интервал;
д)
за да разрешат компетентните органи използването на собствени оценки на параметъра LGD при изчисляването на капиталовите изисквания, рейтинговата система съдържа отделна рейтингова скала, която отразява изключително характеристиките на сделките по отношение на параметъра LGD. Определението за рискова категория включва описание на начина, по който експозициите се отнасят към категорията и критериите, използвани за разграничаване на отделните нива на риск по категории;
е)
значителни концентрации на сделки в рамките на определена рискова категория са подкрепени с убедителни емпирични данни, удостоверяващи, че рисковата категория обхваща допустимо тесен интервал на параметъра LGD и че съответно нивото на риска по всички експозиции в рисковата категория попада в този интервал.
2. Институциите, използващи посочените в член 153, параграф 5 методи за определяне на рисковите тегла за експозиции по специализирано кредитиране, се освобождават от изискването да имат рейтингова скала за длъжника, която дава изключително количествена оценка на риска в случай на неизпълнение от страна на длъжника по тези експозиции. По отношение на тези експозиции въпросните институции предвиждат най-малко четири категории за редовни длъжници и поне една категория за длъжници в неизпълнение.
3. Структурата на рейтинговите системи за експозициите на дребно отговаря на следните изисквания:
а)
рейтинговите системи вземат предвид както риска на длъжника, така и на сделката, и отразяват всичките им съществени характеристики;
б)
степента на разграничаване на риска осигурява достатъчен брой експозиции в определена категория или група, за да позволи целесъобразно количествено измерване и потвърждаване на характеристиките за загуба по категории или групи. При разпределението на експозициите и длъжниците в категории или групи се избягват прекомерните концентрации;
в)
процесът на отнасяне на експозициите по рискови категории или групи гарантира целесъобразно разграничаване на риска, предвижда групиране на достатъчно еднородни експозиции и позволява точно и последователно измерване на характеристиките на загубата по рискови категории или рейтингови групи. За закупени вземания групирането отразява практиките на кредитиране на продавача и разнородността на клиентите му.
4. Когато отнасят експозициите по категории или групи, институциите вземат предвид следните рискови фактори:
а)
рискови характеристики на длъжника;
б)
рискови характеристики на сделката, включително видове продукти или обезпечения, или и двете. Институциите обръщат специално внимание на случаите, при които няколко експозиции имат едно и също обезпечение;
в)
наличие на просрочие, освен ако институцията не удостовери пред компетентните органи, че просрочието не е съществен рисков фактор за експозицията.
Член 171
Отнасяне към категории или групи
1. Институцията разполага със специални определения, процедури и критерии за отнасяне на експозициите по рискови категории или групи в рейтинговата система, които отговарят на следните изисквания:
а)
определенията за категория или група и критериите са достатъчно подробни, за да позволят на лицата, отговорни за присъждане на рейтинг, последователно да отнасят длъжниците или сделките със сходни рискови характеристики към една и съща категория или група. Това се прилага последователно за всички видове дейности, структурни звена и географски райони;
б)
документирането на рейтинговия процес позволява на трети лица да разберат и възпроизведат отнасянето на експозициите към категории или групи и да оценят дали това отнасяне към категории или групи е уместно;
в)
критериите също са в съответствие с вътрешните стандарти за кредитиране на институцията, както и с нейната политика за третиране на проблемни длъжници или сделки.
2. При отнасяне на длъжниците и сделките по категории или групи институцията взема предвид цялата приложима информация. Информацията е актуална и позволява на институцията да прогнозира бъдещото състояние на експозицията. Ако институцията разполага с ограничена информация, тя прилага по-консервативен подход при отнасяне на експозициите към длъжника или на сделките по рисковите категории или групи. Ако при присъждането на вътрешния рейтинг институцията използва като основен фактор външен рейтинг, тя се уверява, че е взето предвид и наличието на друга приложима информация.
Член 172
Отнасяне на експозиции
1. За експозициите към предприятия, институции, централни правителства и централни банки и за експозициите в капиталови инструменти, когато институцията използва подхода PD/LGD, посочен в член 155, параграф 3, отнасянето на експозициите се извършва в съответствие със следните принципи:
а)
в процеса подобряване на кредита всеки длъжник бива отнесен към съответна категория длъжници;
б)
за експозициите, за които институциите са получили разрешение от компетентния орган да използват собствени оценки за LGD и конверсионни коефициенти съгласно член 43, в процеса по одобряване на кредита всяка експозиция бива отнесена към определена рискова категория;
в)
институциите, използващи предвидените в член 153, параграф 5 методи за определяне на рисковите тегла на експозиции по специализирано кредитиране, отнасят всяка от тези експозиции към определена категория в съответствие с член 170, параграф 2;
г)
за всяко отделно юридическо лице, към което институцията има експозиция, се присъжда отделен рейтинг. Институцията разполага с подходящи политики във връзка с третирането на индивидуалните клиенти длъжници и групи от свързани клиенти;
д)
отделни експозиции към един и същ длъжник се отнасят в една и съща рискова категория длъжници независимо от различията в естеството на всяка отделна сделка. По изключение обаче отделните експозиции към един и същ длъжник могат да се отнесат към няколко категории, когато:
i)
съществува държавен трансферен риск, който зависи от това дали експозициите са деноминирани в местна или в чуждестранна валута;
ii)
третирането на свързаните гаранции към дадена експозиция може да бъде отразено в коригираното отнасяне към дадена рискова категория на длъжника;
iii)
законодателството, свързано със защитата на потребителите, опазването на банковата тайна или друго законодателство забранява обмена на данни, отнасящи се до клиента.
2. При експозициите на дребно в рамките на процеса по одобряване на кредити всяка експозиция бива отнесена към определена категория или група.
3. При отнасяне на експозициите към категория или група институциите документират ситуациите, при които въз основа на експертно мнение могат да не се съобразяват с входящи или изходящи данни от процеса по отнасяне, и с отговорните служители, одобрили тези изключения. Институциите документират тези изключения и отбелязват отговорните служители. Институциите анализират последващото състояние на експозициите, чиито отнасяния са били обект на изключение. Този анализ обхваща оценка на последващото състояние на експозициите, чийто рейтинг е бил обект на изключение от страна на конкретно лице, като се вземат под внимание всичките отговорни служители.
Член 173
Надеждност на процеса на отнасянето по категории и групи
1. За експозициите към предприятия, институции, централни правителства и централни банки и за експозициите в капиталови инструменти, когато институцията използва подхода PD/LGD, посочен в член 155, параграф 3, при процеса на отнасянето на експозициите се спазват следните изисквания за надеждност:
а)
процесът на отнасяне на експозициите и неговата периодична проверка биват извършвани и одобрявани от независимо лице, което няма пряка изгода от решенията за отпускане на кредити;
б)
институциите правят преглед на резултатите от процеса на отнасяне най-малко един път годишно и внасят корекции, когато резултатът от прегледа не дава основания за запазване на извършеното отнасяне по категории и групи. Високорисковите длъжници и проблемните експозиции подлежат на по-чест преглед. Институциите започват нов процес по отнасяне, ако е налице нова съществена информация за длъжника или експозицията;
в)
институцията изгражда ефективен процес за получаване и актуализиране на съответната информация относно характеристиките на длъжника, които влияят върху параметъра PD, и относно характеристиките на сделката, които влияят върху параметъра LGD или върху конверсионните коефициенти.
2. По отношение на експозициите на дребно институцията прави преглед най-малко веднъж годишно на отнасянето на длъжниците и сделките по категории и групи и внася корекции, когато резултатът от прегледа не дава основания за запазване на извършеното отнасяне по категории и групи, или преразглежда характеристиките на загубите и състоянието на неизпълнение за всяка набелязана рискова група, което е приложимо. Също най-малко веднъж годишно институцията извършва преглед чрез представителна извадка на състоянието на индивидуалните експозиции в рамките на всяка група, за да се увери дали тези експозиции продължават да са отнесени към правилната група, и внася корекции, когато резултатът от прегледа не дава основания за запазване на извършеното отнасяне по категории и групи.
3. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за методологиите, които компетентните органи да използват при оценката на надеждността на процеса на отнасянето и периодичната и независима оценка на рисковете.
До 31 декември 2014 г. ЕБО предоставя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 174
Използване на модели
Ако институцията използва статистически модели и други автоматизирани методи за отнасяне на експозиции към длъжници или сделки към категория или група, се спазват следните изисквания:
а)
моделът трябва да има добра прогностична способност и да не води до изкривяване при изчисляване на капиталовите изисквания. Входящите променливи формират надеждна и ефективна база за прогнозните резултати. Моделът не трябва да показва съществени отклонения;
б)
институцията трябва да поддържа процес за проверка на входящите данни в модела, който обхваща оценка на тяхната точност, пълнота и адекватност;
в)
използваните при изграждането на модела данни трябва да са представителни за съвкупността от действителните длъжници или експозиции на институцията;
г)
институцията трябва да разполага с редовен периодичен процес на утвърждаване на модела, който включва наблюдение на резултатите и стабилността на модела; преглед на спецификациите на модела; и сравняване на резултатите от модела с настъпилите събития;
д)
в допълнение към статистическия модел институцията трябва да използва експертно мнение и проверка на отнасянето по категории и групи въз основа на модела и се уверява, че моделите биват използвани целесъобразно. Процедурата по проверка има за цел откриване и ограничаване на грешки, свързани със слабостите на модела. В експертното мнение се взема под внимание цялата приложима информация, която не е обхваната от модела. Институцията трябва да документира съчетаното използване на експертното мнение и резултатите от модела.
Член 175
Документиране на рейтинговите системи
1. Институциите документират структурата и функционалните характеристики на своите рейтингови системи. Документацията удостоверява спазването на изискванията в настоящия раздел и обхваща теми, които включват разграничаване на портфейлите, критерии за присъждане на рейтинги, отговорности на лицата, които определят рейтинга на длъжници и експозиции, честота на прегледа на присъдените рейтинги и контрол на процеса по присъждане на рейтинга от страна на ръководството.
2. Институцията документира обосновката и анализите, подкрепящи избора ѝ на критерии за присъждане на рейтинг. Институцията документира всички значими промени в процеса по присъждане на рейтинг, като документацията позволява да бъдат установени промените, направени в процеса по присъждане на рейтинг след последния преглед от компетентните органи. Документират се и организацията и процесът по присъждане на рейтинги и структурата на вътрешния контрол.
3. Институциите документират използваните от тях специални определения за неизпълнение и загуба и осигуряват съответствието им с определенията, изложени в настоящия регламент.
4. Когато институцията използва статистически модели в процеса по присъждане на рейтинг, тя документира методологията си. Документираният материал:
а)
дава подробно описание на теоретичните принципи, допусканията и математическите и емпиричните основи на отнасянето на оценките към категории, отделни длъжници, експозиции или групи, както и източниците на данни, използвани за оценка на модела;
б)
установява изчерпателен статистически процес, включително тестове с използване на данни извън обхванатия времеви период и извън извадката, за утвърждаване на модела;
в)
посочва обстоятелствата, при които моделът не работи ефективно.
5. Институцията удостоверява пред компетентния орган, че изискванията на настоящия член са спазени, когато институцията е получила дадена рейтингова система или модел, използван в рамките на системата, от трето лице продавач и продавачът отказва или ограничава достъпа на институцията до информацията, свързана с методологията на рейтинговата система или модел, или до базисните данни, използвани за разработването на методологията или модела, под претекст, че тази информация е защитена от право на собственост.
Член 176
Поддържане на база данни
1. Институциите събират и съхраняват данни относно елементите на вътрешните им рейтинги съгласно изискванията на част 8.
2. За експозициите към предприятия, институции, централни правителства и централни банки и за експозиции в капиталови инструменти, когато институцията използва подхода PD/LGD, посочен в член 155, параграф 3, институциите събират и съхраняват:
а)
изчерпателни исторически данни за рейтингите на длъжниците и признатите гаранти;
б)
датите, на които са присъдени рейтингите;
в)
основните данни и методологията, използвани за присъждане на рейтинг;
г)
лицето, отговорно за присъдените рейтинги;
д)
идентификация на длъжниците и експозициите, които са били в неизпълнение;
е)
датата на възникване и обстоятелствата, обусловили неизпълнението;
ж)
данни за параметъра PD и действителните нива на неизпълнение за рейтинговите категории и миграцията между тях.
3. Институциите, които не използват собствени оценки за параметъра LGD и конверсионни коефициенти, събират и съхраняват данни, позволяващи съпоставяне между действителните нива на LGD и стойностите, посочени в член 161, параграф 1, както и между постигнатите конверсионни коефициенти и стойностите, посочени в член 166, параграф 8.
4. Институциите, използващи собствени оценки за параметъра LGD и конверсионни коефициенти, събират и съхраняват:
а)
изчерпателни исторически данни за рейтингите на сделките, оценките за параметъра LGD и конверсионните коефициенти, свързани с всяка рейтингова скала;
б)
датите, на които са присъдени рейтингите и са изготвени оценките;
в)
основните данни и методологията, използвана за определяне на рейтинга на сделките, оценките за параметъра LGD и конверсионните коефициенти;
г)
данни за лицето, което е присъдило рейтинга на сделката, и за лицето, което е изготвило оценка на параметъра LGD и конверсионен коефициент;
д)
данни за прогнозните и реализиралите се стойности за параметъра LGD, както и за конверсионните коефициенти, отнасящи се за всяка експозиция в неизпълнение;
е)
за институциите, които отчитат чрез параметъра LGD ефектите от гаранции и кредитни деривати при редуциране на кредитния риск - данни за параметъра LGD на експозицията преди и след оценката на ефектите на дадена гаранция или кредитен дериват;
ж)
данни за компонентите на загубата за всяка експозиция в неизпълнение.
5. За експозициите на дребно институциите събират и съхраняват:
а)
данни, използвани в процеса на отнасяне на експозициите по рискови категории или групи;
б)
данни за оценките на параметрите PD, LGD и конверсионните коефициенти, отнасящи се до категориите или групите експозиции;
в)
идентификация на длъжниците и експозициите, които са били в неизпълнение;
г)
за експозиции в неизпълнение - данни за категориите или групите, в които са били отнесени експозициите в годината, предшестваща неизпълнението, както и данни за реализиралите се стойности на параметъра LGD и конверсионните коефициенти;
д)
данни за нивата на загуба при квалифицираните револвиращи експозиции на дребно.
Член 177
Използване на стрес тестове за оценка на капиталовата адекватност
1. Институцията трябва да разполага с надеждни процедури за провеждане на стрес тестове, използвани при оценка на капиталовата ѝ адекватност. Стрес тестовете включват набелязване на възможни събития или бъдещи промени в икономическите условия, които биха оказали неблагоприятен ефект върху кредитните експозиции на институцията, и оценка на способността на институцията да устои на такива промени.
2. Институцията редовно провежда стрес тест по отношение на кредитния риск, за да оцени ефекта от определени конкретни условия върху общите капиталови изисквания за кредитен риск. Тестът се подбира от институцията и подлежи на надзорен преглед. Тестът е обоснован и оценява ефекта при сценарии, предвиждащи значителна, но реалистична рецесия. Институцията оценява потенциалната миграция на експозициите между рейтингови класове при прилагането на сценарии за стрес тестове. Портфейлите, подложени на стрес, обхващат възможно най-голяма част от общата експозиция на институцията.
3. Като част от метода за прилагане на стрес тестове институциите, които използват третирането, посочено в член 153, параграф 3, отчитат и ефекта от влошаване на кредитното качество на доставчиците на защита и особено последствията, когато предоставящата защита страна престане да отговаря на критериите за признаване.
Подраздел 2
Количествено измерване на риска
Член 178
Неизпълнение на длъжник
1. Счита се, че е настъпило неизпълнение по отношение на определен длъжник, когато са изпълнени следните две условия или поне едно от тях:
а)
институцията счита, че е малко вероятно длъжникът да изплати изцяло своите кредитни задължения към нея, към нейното предприятие майка или към някое от дъщерните ѝ предприятия, без да се предприемат действия от страна на институцията, като например по реализиране на обезпечение;
б)
длъжникът е в просрочие от повече от 90 дни по съществена част от кредитното си задължение към институцията, нейното предприятие майка или някое от дъщерните ѝ предприятия. В класа експозиции на дребно, както и експозиции към субекти от публичния сектор, компетентните органи могат да заменят срока от 90 дни със срок от 180 дни за експозиции, обезпечени с жилищен имот или търговски недвижим имот на МСП. Срокът от 180 дни не се прилага за целите на член 127.
За експозиции на дребно институциите могат да прилагат определението за неизпълнение в първа алинея, букви а) и б) на равнището на отделно кредитно улеснение, но не и по отношение на общите задължения на кредитополучателя.
2. За целите на параграф 1, буква б) се прилага следното:
а)
за овърдрафти дните на просрочие започват да текат, когато длъжникът е нарушил договорения лимит, банката е намалила договорения лимит до размер, по-малък от усвоените от длъжника суми, или длъжникът е изтеглил значителна сума без одобряване от банката;
б)
за целите на буква а) „договорен лимит“ представлява всеки определен от институцията кредитен лимит, за който длъжникът е бил информиран от институцията;
в)
за кредитни карти дните за просрочие започват да текат от датата за плащане на минимално изискуемата вноска;
г)
значимостта на просрочено кредитно задължение се оценява спрямо установен от компетентните органи праг. Този праг съответства на равнището на риск, считано за разумно от компетентния орган;
д)
институциите трябва да разполагат с документирани политики по отношение на преброяването на дните на просрочие, по-специално по отношение на продължаването и удължаването на срока на улесненията, изменения или разсрочване, подновяване и нетиране на съществуващите сметки. Тези политики се прилагат последователно във времето и са в съответствие с вътрешното управление на риска и процедурите за вземане на решения на институцията.
3. За целите на параграф 1, буква а) елементите, които се приемат като признаци за настъпване на неизпълнение, включват следните събития:
а)
институцията е спряла текущото начисляване на лихви;
б)
институцията извършва специфична кредитна корекция вследствие на констатирано съществено влошаване на кредитното качество, настъпило след като институцията е поела експозицията;
в)
институцията продава кредитното задължение със съществена икономическа загуба във връзка с кредита;
г)
институцията е съгласна да приеме принудително преструктуриране на кредитното задължение, което е вероятно да доведе до намаление на размера на финансовото задължение посредством съществено опрощаване или отлагане на плащането на главница, лихви или, където е приложимо, на такси. При експозициите в капиталови инструменти, оценени чрез подхода PD/LGD, това включва и принудителното преструктуриране на самия капиталов инструмент;
д)
институцията е поискала откриване на процедура за обявяване на длъжника в несъстоятелност или на подобна процедура във връзка с кредитно задължение на длъжника към нея, предприятието майка или някое от нейните дъщерни предприятия;
е)
длъжникът е поискал или е обявен в несъстоятелност или е потърсил друга подобна защита и това би довело до забавяне на погасяването или до неизпълнение на кредитното задължение към институцията, предприятието майка или някое от нейните дъщерни предприятия.
4. Институциите, използващи външни данни, които сами по себе си не са съвместими с установеното в параграф 1 определение за неизпълнение, правят подходящи корекции с оглед постигане на общо съответствие с определението за неизпълнение.
5. Ако институцията прецени, че по отношение на експозиция в неизпълнение вече не съществуват предпоставки за продължаването на неизпълнението, институцията може да присъди рейтинг на длъжника или сделката, съответстващ на редовна експозиция. Ако впоследствие се установи, че е налице обстоятелство за прилагане на определението за неизпълнение, се счита, че е настъпило ново неизпълнение.
6. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на условията, при които компетентните органи определят прага по параграф 2, буква г).
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 декември 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
7. ЕБО издава насоки за прилагането на настоящия член. Тези насоки се приемат съгласно член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 179
Общи изисквания за оценяване на параметрите
1. При количествено изразяване на рисковите параметри, свързани с рейтинговите категории или групи, институциите прилагат следните изисквания:
а)
собствените оценки на институцията за рисковите параметри PD, LGD, EL и конверсионните коефициенти обхващат всички съществени данни, информация и методи. Оценките се извеждат от историческия опит и емпиричните факти и не се базират единствено на експертно мнение. Оценките са достоверни, интуитивни и се базират на съществените фактори, определящи рисковите параметри. При ограничена информация институцията прилага по-консервативен подход;
б)
институцията е в състояние да предостави разбивка на реализираните си загуби по отношение на честотата на неизпълнение, LGD, конверсионния коефициент или загубата, когато се използват оценки на параметъра EL, разграничавайки факторите, които тя е счела за определящи стойността на съответните рискови параметри. Оценките на институцията са представителни за дългосрочен период;
в)
вземат се предвид всички промени в практиката по кредитиране или процеса на възстановяване на дължимите суми през периодите на наблюдение, посочени в член 180, параграф 1, буква з) и параграф 2, буква д), член 181, параграф 1, буква й) и параграф 2 и член 182, параграфи 2 и 3. Оценките на институцията отразяват последиците от техническия напредък и новите данни и друга налична информация. Институциите преразглеждат оценките си при появата на нова информация, но не по-рядко от веднъж годишно;
г)
извадката от експозиции, представени в използваните за оценяването данни, стандартите за кредитиране, използвани при изготвянето на данните, и другите имащи отношение характеристики са сравними с тези на експозициите и стандартите на институцията. Икономическите или пазарните условия, които обуславят данните, отразяват текущата и очаквана пазарна среда. Броят на експозициите в извадката и периодът на данните, използван за количественото измерване, са достатъчни, за да гарантират на институцията точност и устойчивост на нейните оценки;
д)
за закупените вземания оценките отразяват цялата относима информация, която е на разположение на институцията купувач, във връзка с качеството на базисните вземания, включително данни за подобни групи, предоставени от продавача, от институцията купувач или от външни източници. Институцията купувач оценява достоверността на информацията, получена от продавача;
е)
институцията коригира оценките с определена степен на консервативност по отношение на очаквания диапазон от грешки при изчисленията. Когато методите и използваната информация не бъдат счетени за достатъчно удовлетворителни и очакваният диапазон от грешки е по-голям,степента консерватизъм е по-голяма.
Когато институциите използват различни оценки за изчисляване на рисковите тегла и за вътрешни цели, те са документирани и обосновани. Ако институциите могат да удостоверят пред компетентните органи, че за данните, събрани преди 1 януари 2007 г., са извършени необходимите корекции за постигане на общо съответствие с посоченото в член 178 определение за неизпълнение или с характеристиките на загуба, компетентните органи могат да позволят на институциите известна гъвкавост при прилагането на изискваните стандарти за данните.
2. Ако институцията използва групирани данни, отнасящи се до други институции, се спазват следните изисквания:
а)
рейтинговите системи и критериите на другите институции в групата са подобни на нейните системи и критерии;
б)
групата е представителна за портфейла, за който са използвани групираните данни;
в)
при своите оценки институцията използва групираните данни последователно във времето;
г)
институцията остава отговорна за надеждността на рейтинговите си системи;
д)
институцията поддържа достатъчно добро разбиране за рейтинговите си системи, включително способността да осъществява ефективно наблюдение и одитиране на рейтинговия процес.
Член 180
Специални изисквания за оценката на параметъра PD
1. При количествено изразяване на рисковите параметри, свързани с рейтинговите категории или групи, институциите прилагат следните специални изисквания за оценката на параметъра PD при експозиции към предприятия, институции, централни правителства и централни банки и за експозициите в капиталови инструменти, когато институцията използва подхода PD/LGD, посочен в член 155, параграф 3:
а)
институциите изчисляват оценката на параметъра PD за всяка категория длъжници въз основа на дългосрочните усреднени стойности на годишния процент на неизпълнение. При оценките на параметъра PD по отношение на длъжници с висока степен на задлъжнялост или на длъжници, чиито активи са основно обект на търговия, се отчита състоянието на базисните активи в периоди на висока променливост;
б)
за закупени вземания към предприятия институциите могат да оценяват параметъра EL по категории длъжници въз основа на дългосрочни усреднени стойности на годишния процент на неизпълнение;
в)
ако институцията определя дългосрочните усреднени стойности на оценките на параметрите PD и LGD за закупени вземания към предприятия въз основа на оценката за EL, както и очаквани стойности за PD или LGD, процесът на оценка на общите загуби съответства на общите стандарти за оценяване на параметрите PD и LGD, изложени в настоящата част, и полученият резултат е в съответствие с концепцията за LGD, изложена в член 181, параграф 1, буква а);
г)
институциите използват техниките за оценка на параметъра PD само в комбинация с допълващ анализ. При комбиниране на резултатите от отделните подходи и при извършването на корекции, продиктувани от технически и информационни ограничения, институциите отчитат важността на съображенията от експертните оценки;
д)
когато за оценката на PD институцията използва вътрешни данни за неизпълнение, оценките отразяват правилата за кредитиране и различията в рейтинговата система, обуславяща данните и текущата рейтингова система. Когато правилата за кредитиране или рейтинговите системи са се променили, институцията прилага по-голяма степен на консервативност в своята оценка на PD;
е)
когато институцията отнася или разпределя вътрешните си рискови категории по скалата, използвана от АВКО или от подобни организации, и след това съотнася установените за категориите на външната организация нива на неизпълнение към категориите на институцията, съотнасянето по категории се основава на съпоставяне на вътрешните рейтингови критерии с критериите, използвани от външната организация, както и на сравняване на вътрешните и външните рейтинги за едни и същи длъжници. При подхода за съотнасянето на рейтингите или в изходните данни трябва се избягват субективност и непоследователност. Критериите на външната организация, използвани при количествената оценка, засягат само риска от неизпълнение, без да се вземат предвид характеристиките на сделката. Извършеният от институцията анализ включва сравнение на използваните определения за неизпълнение според изискванията по член 178. Институцията документира основните принципи на съотнасянето;
ж)
когато институцията използва прогностични статистически модели за нивата на неизпълнение, е разрешено тя да оценява параметъра PD като непретеглена средна стойност на оценките за вероятността от неизпълнение за отделните длъжници в дадена рискова категория. Когато за тази цел институцията използва моделите за оценяване на вероятността от неизпълнение, се прилагат посочените в член 174 стандарти;
з)
независимо от това дали за своите оценки на PD институцията използва външни, вътрешни или групирани източници на данни, или комбинация измежду тези три вида, продължителността на използвания исторически период на наблюдение е най-малко пет години за поне един източник. Ако наличният период на наблюдение за някой източник на данни е по-дълъг и тези данни са подходящи, се използва този по-дълъг период. Изискването по настоящата буква се прилага също и към подхода PD/LGD за капиталови инструменти. След получаване на разрешение от компетентните органи институциите, които не са получили разрешение от компетентните органи съгласно член 143 да използват собствени оценки на LGD или конверсионни коефициенти, могат при прилагането на вътрешнорейтингов подход да използват подходящи данни, обхващащи период от две години. Всяка година периодът, който трябва да бъде обхванат, се увеличава с по една година, докато подходящите данни обхванат период от пет години.
2. За експозиции на дребно се прилагат следните изисквания:
а)
институциите изчисляват оценката за PD за всяка категория или група от длъжници въз основа на дългосрочните усреднени стойности на годишния процент на неизпълнение;
б)
оценките за PD могат също да бъдат изведени от оценката на общите загуби и подходящите оценки на LGD;
в)
като първичен източник на информация за оценяването на признаците за загуба институциите използват вътрешните данни за отнасянето на експозициите към категории или групи. Институциите могат да използват външни данни (включително групирани данни) или статистически модели за количествени оценки, при наличие и на двете следни тесни връзки:
i)
между използвания от институцията процес на отнасяне на експозициите към категории или групи и процеса, използван от външния източник на данни; и
ii)
между вътрешния рисков профил на институцията и състава на външните данни;
г)
ако институцията установява дългосрочните усреднени стойности на оценките на параметрите PD и LGD за експозиции на дребно въз основа на оценката на общите загуби, както и на подходящата оценка на параметрите PD или LGD, процесът за оценяване на общите загуби трябва да отговаря на общите стандарти за оценяването на PD и LGD, изложени в настоящата част, и резултатът трябва да е в съответствие с концепцията за LGD, изложена в член 181, параграф 1, буква а).
д)
независимо от това дали за своите оценки на характеристиките за загуба институцията използва външни, вътрешни или групирани източници на данни, или комбинация измежду тези три вида, продължителността на използвания исторически период на наблюдение е най-малко пет години за поне един източник. Ако наличният период на наблюдение за някой източник на данни е по-дълъг и тези данни са подходящи, се използва този по-дълъг период. Не е необходимо институцията да придава еднаква важност на историческите данни, ако по-актуалните данни позволяват по-добро прогнозиране на процентите на загуба. След получаването на разрешение от компетентните органи институциите могат да използват, когато прилагат вътрешнорейтингов подход, подходящи данни, обхващащи период от две години. Периодът, който трябва да бъде обхванат, се увеличава всяка година с по една година, докато подходящите данни обхванат период от пет години.
е)
институциите набелязват и анализират очакваните промени на рисковите параметри по време на живота на кредитните експозиции (сезонни ефекти).
За закупени вземания на дребно институциите могат да използват външни и вътрешни данни за сравнение. Институциите използват всички подходящи източници на данни като база за сравнение.
3. ЕБО разработва проекти за регулаторни технически стандарти за определяне на следното:
а)
условията, съгласно които компетентните органи могат да предоставят разрешенията, посочени в параграф 1, буква з) и параграф 2, буква д);
б)
методологиите, съгласно които компетентните органи оценяват методологията на институцията за оценяване на PD съгласно член 143.
До 31 декември 2014 г. ЕБО предоставя на Комисията тези проектите на регулаторни технически стандарти.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 181
Специални изисквания относно използването на собствени LGD оценки
1. При количествено изразяване на рисковите параметри, свързани с рейтинговите категории или групи, институциите прилагат следните специални изисквания относно използването на собствени оценки на LGD:
а)
институции изчисляват параметъра LGD по категории или групи сделки въз основа на усреднените реализирани стойности на LGD по категории или групи сделки, ката използват всички наблюдавани неизпълнения в използваните данни (среднопретеглени неизпълнения);
б)
институциите използват оценки за LGD, характерни за период на икономически спад, ако те са по-консервативни от дългосрочните усреднени стойности. При условие че рейтинговата система се очаква да предоставя относително постоянни във времето реализирани стойности на параметъра LGD по категории или групи, институциите правят корекции на оценките си за параметрите на риска по категории или групи за ограничаване на влиянието на икономическия спад върху капитала;
в)
институцията взема предвид степента на зависимост между риска, свързан с длъжника, и този, свързан с обезпечението или предоставящото го лице. Случаите, при които е налице съществена степен на зависимост, се разглеждат по-консервативно;
г)
валутните несъответствия между базисното задължение и обезпечението се третират по-консервативно в оценката на институцията на параметъра LGD;
д)
когато оценките на LGD отчитат наличието на обезпечение, тези оценки не се основават единствено на очакваната пазарна стойност на обезпечението. В оценките на LGD се отчитат последиците от потенциалната невъзможност на институциите за бързо разпореждане с обезпечението и неговата реализация;
е)
когато оценките на LGD отчитат наличието на обезпечение, институциите установят вътрешни правила за управление на обезпеченията, правна сигурност и управление на риска съгласно изискванията, изложени в глава 4, раздел 3;
ж)
когато институцията отчита обезпечението при определяне на стойността на експозицията за кредитен риск към контрагента съгласно глава 6, раздел 5 или 6, сумата, която се очаква да бъде реализирана от обезпечението, не се взема предвид при оценката на параметъра LGD;
з)
в особения случай на експозиции, които вече са в неизпълнение, институцията използва сумата на своите най-достоверни оценки за очаквана загуба за всяка експозиция, вземайки предвид текущите икономически обстоятелства, състоянието на експозицията и оценката на институцията за ръста на загубите вследствие на възможни допълнителни неочаквани загуби през периода на изпълнение, т.е. между датата на неизпълнение и окончателното погасяване на експозицията;
и)
когато неплатените допълнителни начисления за забава биват включени в отчета за доходите на институцията, те се добавят към оценката на институцията за размера на експозицията и загубата;
й)
за експозициите към предприятия, институции, централни правителства и централни банки оценките на параметъра LGD се основават на данни за най-малко пет години, като след прилагането периодът всяка година се увеличава с по една година до достигането на най-малко седем години за поне един от източниците. Ако наличният период на наблюдение е по-дълъг за някой източник и данните са подходящи, се използва този по-дълъг период.
2. По отношение на експозициите на дребно институциите могат:
а)
да определят оценките за LGD въз основа на реализираните загуби и съответните оценки на параметъра PD;
б)
да отразят бъдещите усвоявания или в конверсионните си коефициенти, или в своите оценки за LGD;
в)
да използват външни и вътрешни референтни данни за оценяване на параметъра LGD за закупени вземания към непрофесионални клиенти.
По отношение на експозициите на дребно оценките на LGD се основават на данни за най-малко пет години. Институцията не е необходимо да придава еднаква важност на исторически данни, ако по-актуалните данни позволяват по-добро прогнозиране на процентите на загуба. След получаването на разрешение от компетентните органи институциите могат да използват, когато прилагат вътрешнорейтингов подход, подходящи данни, обхващащи период от две години. Всяка година периодът, който трябва да бъде обхванат, се увеличава с по една година, докато подходящите данни обхванат период от пет години.
3. ЕБО разработва проекти за регулаторни технически стандарти за определяне на следното:
а)
естеството, остротата и продължителността на посочения в параграф 1 икономически спад;
б)
условията, според които компетентният орган може да разреши на институция, използваща вътрешнорейтингов подход, да използва съгласно параграф 3 подходящи данни, обхващащи период от две години.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 декември 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 182
Специални изисквания за собствени оценки на конверсионните коефициенти
1. При количествено изразяване на рисковите параметри, свързани с рейтинговите категории или групи, институциите прилагат следните специални изисквания за собствените оценки на конверсионните коефициенти:
а)
институциите оценяват конверсионните коефициенти по категории или групи сделки на базата на усреднените реализирани стойности на конверсионните коефициенти по отделни категории или групи сделки, като използват среднопретеглените неизпълнения, произтичащи от наблюдаваните неизпълнения в използваните данни;
б)
институциите използват оценки на конверсионните коефициенти, подходящи за период на икономически спад, ако те са по-консервативни от дългосрочните усреднени стойности. Когато се очаква рейтинговата система да дава относително постоянни във времето стойности на конверсионните коефициенти по категории или групи, институциите правят корекции на оценките на рисковите параметри по категории или групи за ограничаване на влиянието на икономическия спад върху капитала;
в)
оценките на институциите на конверсионните коефициенти отразяват потенциалния размер на допълнително усвоените от длъжника суми до възникване на неизпълнението и след него. Оценката на конверсионните коефициенти съдържа по-висока степен на консервативност, когато може основателно да се очаква по-силна положителна корелация между честотата на неизпълненията и величината на конверсионния коефициент;
г)
при установяване на конверсионните коефициенти институциите отчитат конкретните си политики и стратегии, приети по отношение на наблюдението на клиентските сметки и обработката на плащанията. Институциите също вземат предвид способността и намерението си да предотвратяват бъдещи усвоявания на суми при обстоятелства, близки до тези при неизпълнение, като нарушение на договорни ограничения или други технически събития на неизпълнение;
д)
институциите разполагат с подходящи системи и процедури за наблюдение на сумите по сделките, относителния дял на усвоените суми по ангажименти и промените в усвоените суми по длъжници и категории. Институциите са в състояние ежедневно да следят неусвоените салда;
е)
ако институциите използват различни оценки на конверсионните коефициенти за изчисляването на размерите на рисково претеглените експозиции и за вътрешни цели, това се документира и обосновава.
2. За експозициите към предприятия, институции, централни правителства и централни банки оценките на конверсионните коефициенти се основават на данни за най-малко пет години, като след прилагането периодът всяка година се увеличава с по една година до достигането на най-малко седем години за поне един от източниците. Ако наличният период на наблюдение е по-дълъг за някой източник и данните са подходящи, се използва този по-дълъг период.
3. За експозициите на дребно институциите могат да отразят бъдещите усвоявания или в конверсионните си коефициенти, или в своите оценки за LGD.
По отношение на експозициите на дребно оценките на конверсионните коефициенти се основават на данни за най-малко пет години. Чрез дерогация от параграф 1, буква а) институцията не е необходимо да придава еднаква важност на исторически данни, ако по-новите данни са по-подходящи за прогнозиране на усвояванията. След получаването на разрешение от компетентните органи институциите могат да използват, когато прилагат вътрешнорейтингов подход, подходящи данни, обхващащи период от две години. Всяка година периодът, който трябва да бъде обхванат, се увеличава с по една година, докато подходящите данни обхванат период от пет години.
4. ЕБО разработва проекти за регулаторни технически стандарти за определяне на следното:
а)
естеството, остротата и продължителността на посочения в параграф 1 икономически спад;
б)
условията, според които компетентният орган може да разреши на институцията при първоначално прилагане на вътрешнорейтингов подход да използва подходящи данни, обхващащи период от две години.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 декември 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 183
Изисквания за оценка на ефекта от използването на гаранции и кредитни деривати за експозиции към предприятия, институции, централни правителства и централни банки, когато се използват собствени оценки на LGD, и за експозиции на дребно
1. По отношение на признатите гаранти и гаранции се прилагат следните изисквания:
а)
институциите имат ясно определени критерии за видовете гаранти, които те признават при изчисляването на размерите на рисково претеглените експозиции;
б)
за признатите гаранти се прилагат същите правила като тези за длъжниците по членове 171, 172 и 173;
в)
гаранцията се изготвя в писмена форма, тя е неотменяема от страна на гаранта, валидна до пълното изпълнение на задължението (в рамките на размера и срока на гаранцията) и правно допустима в юрисдикция, където са притежаваните от гаранта активи, предмет на гаранцията. Условни гаранции, предвиждащи условия, при които гарантът не може да бъде задължен да изпълни задължението си, могат да бъдат признати след получаване на разрешение от компетентните органи. Критериите за отнасяне отчитат по подходящ начин всяко потенциално намаляване на ефекта за редуциране на риска.
2. Институцията разполага с ясно определени критерии за промяна на категории, групите, оценките на параметъра LGD и при вземания на дребно и приемливи закупени вземания с процедура за разпределяне на експозициите по категории или групи, за да бъде отразено влиянието на гаранциите върху изчисляването на размерите на рисково претеглените експозиции. Тези критерии отговарят на изискванията, изложени в членове 171, 172 и 173.
Критериите са правдоподобни и интуитивни. Те отразяват способността и намерението на гаранта да изпълни задължението си, вероятния момент на плащанията от страна на гаранта, степента на взаимозависимост между способността на гаранта за изпълнение на гаранцията и способността на длъжника да изплати задължението, както и размера на остатъчния риск от длъжника.
3. Изискванията за гаранциите по настоящия член се прилагат и за кредитните деривати с едно референтно лице. При несъответствие между базисното задължение и референтното задължение по кредитен дериват или между базисното задължение и задължението, използвано да се определи дали е настъпило кредитно събитие, се прилагат изискванията, предвидени в член 216, параграф 2. За експозициите на дребно и приемливите закупени вземания, настоящият параграф се прилага и за процеса на разпределяне на експозициите по категории или групи.
Критериите отчитат структурата на плащанията по кредитния дериват и оценяват консервативно тяхното влияние върху размера и моментите на възстановяване на суми. Институцията отчита до каква степен се запазват други форми на остатъчния риск.
4. Изискванията, посочени в параграфи 1-3, не се прилагат за гаранции, предоставени от институции, централни правителства и централни банки и предприятия, които отговарят на изискванията, предвидени в член 201, параграф 1, буква ж), ако институцията е получила разрешение за прилагане на стандартизиран подход за експозициите към такива субекти съгласно членове 148 и 150. В този случай се прилагат изискванията по глава 4.
5. За гаранциите, покриващи експозиции на дребно, изискванията, посочени в параграфи 1, 2 и 3, се прилагат както за отнасянето на експозициите към категории или групи, така и за оценяването на PD.
6. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на условията, съгласно които компетентните органи могат да разрешат признаването на условни гаранции.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 декември 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 184
Изисквания относно закупените вземания
1. При количествено изразяване на рисковите параметри, свързани с рейтинговите категории или групи за закупени вземания, институциите гарантират, че посочените в параграфи 2-6 условия са изпълнени.
2. Структурата на сделката гарантира, че при всички предвидими обстоятелства институцията е действителен собственик и контролира всички парични постъпления по вземанията. Когато длъжникът извършва директни плащания към продавача или към обслужващото лице, институцията периодично проверява дали плащанията се прехвърлят изцяло и съгласно договорните условия. Институциите разполагат с процедури, осигуряващи защита на правото им на собственост по отношение на вземанията и паричните постъпления при несъстоятелност, както и защита срещу съдебно оспорване на правата им, което може съществено да възпрепятства събирането, погасяването или прехвърлянето на вземанията, или запазването на контрола върху паричните постъпления.
3. Институцията следи качеството на закупените вземания и финансовото състояние на продавача и обслужващото лице. Следното се прилага:
а)
институцията оценява зависимостта на качеството на закупените вземания от финансовото състояние на продавача и обслужващото лице и разполага с вътрешни политики и процедури, осигуряващи подходяща защита срещу непредвидени обстоятелства, включително определяне на вътрешен рисков рейтинг за всеки продавач и обслужващо лице;
б)
институцията разполага с ясни и ефективни политики и процедури за избор на продавач и обслужващо лице. Институцията или нейният агент извършват периодичен преглед на отчетите, изготвени от продавачите и обслужващите лица, за проверка на точността на тези отчети, установяване на измами, оперативни слабости, както и качествена проверка на кредитната политика на продавача и правилата на обслужващото лице за събиране на вземания. Констатациите от тези прегледи се документират;
в)
институцията оценява характеристиките на пуловете от закупени вземания, включително свръхавансите, историята на просрочията към продавача, необслужваните задължения и провизиите за тях, условията на плащане и възможността за прихващания срещу насрещни вземания;
г)
институцията разполага с ефективни политики и процедури за наблюдение на концентрацията в общата експозиция към отделен длъжник в групата и между отделните групи закупени вземания;
д)
институцията прави необходимото да получи своевременно от обслужващото лице достатъчно подробни данни за падежната структура и разсейването на вземанията, за да осигури съответствие с критериите ѝ за изкупуване на вземания и отпускане на аванси, и разполага с ефективни способи за наблюдение и потвърждение на условията на продавача за продажба и ефекта от разсейване.
4. Институцията разполага със системи и процедури за ранно разпознаване на влошаването на финансовото състояние на продавача и качеството на закупените вземания и за проактивно решаване на възникващите проблеми. По-специално, институцията разполага с ясни и ефективни политики, процедури и информационни системи за наблюдение на нарушенията на договорни клаузи и ясни и ефективни политики и процедури за предприемане на правни действия и уреждане на проблемни закупени вземания.
5. Институцията разполага с ясни и ефективни политики и процедури, уреждащи контрола върху закупените вземания, заемите и паричните наличности. По-специално, вътрешните политики в писмен вид определят всички съществени елементи на програмите за изкупуване на вземания, включително размера на авансовите плащания, приемливите обезпечения, изискуемата документация, лимитите за концентрация и управлението на паричните постъпления. Тези елементи отчитат надлежно всички присъщи и съществени фактори, включително финансовото състояние на продавача и обслужващото лице, концентрациите на риск и тенденциите в качеството на закупените вземания и клиентите на продавача; вътрешните системи позволяват авансово плащане единствено при представяне на определената документация и съответното обезпечение.
6. Институцията разполага с ефективен вътрешен процес за оценка на спазването на всички вътрешни политики и процедури. Процесът включва периодичен одит на всички критични фази в програмата на институцията за изкупуване на вземания, потвърждение за разграничението в задълженията, от една страна, за оценяване на продавача и на обслужващото лице и оценяване на длъжника, а от друга, за оценяване на продавача и обслужващото лице и задълженията за целеви одит, както и за оценка на операциите на бек офиса, като се обръща особено внимание на квалификацията и опита на персонала, както и на поддържащите автоматизирани системи.
Подраздел 3
Утвърждаване на вътрешни оценки
Член 185
Утвърждаване на вътрешни оценки
Институциите утвърждават своите вътрешни оценки при спазване на следните изисквания:
а)
институциите разполагат с надеждни системи за утвърждаване на точността и последователността на рейтинговите системи, процедурите и оценката на всички съответни рискови параметри. Вътрешният процес на утвърждаване позволява на институцията да изготви последователна и съдържателна оценка на резултатите от системите за присъждане на вътрешни рейтинги и оценяване на риска;
б)
институциите периодично сравняват реализираните нива на неизпълнение с очакваните стойности на параметъра PD за всяка рискова категория и, когато тези нива са извън очакваното допустимо отклонение за определена категория, институциите целенасочено анализират причините за това отклонение. Институциите, които използват собствени оценки за параметъра LGD и конверсионните коефициенти, също извършват аналогичен анализ на тези оценки. При тези сравнения се използват исторически данни за възможно най-дълги времеви периоди. Институцията документира методите и данните, използвани при тези сравнения. Този анализ и документацията се актуализират поне веднъж годишно;
в)
институциите използват и други инструменти за количествено утвърждаване и сравнения с подходящи външни източници на данни. Анализът се базира на данни, които са подходящи за портфейла, като те се актуализират периодично и обхващат подходящ период на наблюдение. Вътрешните оценки на институциите за резултатите на рейтинговите системи се базират на възможно най-дълъг времеви период;
г)
използваните методи и данни за количествено утвърждаване са последователни във времето. Промените в методите и данните (източници на данни и обхванати периоди), използвани при оценяването и утвърждаването, се документират;
д)
когато използват собствени оценки за очакваните загуби, институциите разполагат с надеждни вътрешни стандарти за случаите, при които отклоненията на реализираните от очакваните стойности за PD, LGD, конверсионни коефициенти и общи загуби са достатъчно значителни, за да поставят под съмнение надеждността на оценките. Тези стандарти вземат предвид стопанския цикъл и сходната системна променливост в нивата на неизпълнение. Когато реализираните стойности продължават да са по-високи от очакваните, институциите завишават оценките, за да отразят историческите данни за неизпълненията и загубите.
Подраздел 4
Изисквания относно експозициите в капиталови инструменти при подхода на вътрешните модели
Член 186
Капиталови изисквания и количествено измерване на риска
При изчисляването на капиталовите изисквания институциите спазват следните стандарти:
а)
оценката на потенциалната загуба е устойчива спрямо настъпване на неблагоприятни пазарни промени, оказващи влияние върху дългосрочния рисков профил на инвестициите на институцията. Използваните данни при установяването на разпределението на доходността отразяват най-дългия извадков период, за който има налични и съдържателни данни за представянето на рисковия профил на конкретните експозиции в капиталови инструменти на институцията. Използваните данни трябва да са достатъчни, за да осигурят консервативни, статистически надеждни и устойчиви оценки за загубите, които не се базират единствено на субективна или експертна оценка. Заложените шокове осигуряват консервативна оценка на потенциалните загуби за съответния дългосрочен пазарен или стопански цикъл. За получаване на достатъчно реалистични и консервативни резултати от модела институцията комбинира емпиричния анализ на наличните данни с корекции, обусловени от различни фактори. При изграждане на моделите за стойност под риск (VaR) за измерване на потенциалните тримесечни загуби институциите могат да използват тримесечни данни или по-краткосрочни данни, преобразувани в тримесечен еквивалент чрез подходящ аналитичен метод, подкрепен от емпирични доказателства и добре развит и документиран процес на обмисляне и анализ. Този подход се прилага консервативно и последователно във времето. Когато наличните подходящи данни са ограничени, институцията прилага по-висока степен на консервативност;
б)
използваните модели обхващат в подходяща степен всичките съществени рискове, свързани с доходността на капиталовите инструменти, включително общия пазарен риск и специфичния риск на капиталовите експозиции от портфейла на институцията. Вътрешните модели обясняват по подходящ начин историческите колебания в цените, обхващат както величината, така и промените в състава на потенциалните концентрации, и са устойчиви в неблагоприятна пазарна среда. Съвкупността от рисковите експозиции, представени в използваните при оценяването данни, съответства в голяма степен или е поне сравнима с експозициите в капиталови инструменти на институцията;
в)
вътрешният модел съответства на рисковия профил и структурата на капиталовия портфейл на институцията. Когато институцията притежава значителни позиции, при които се наблюдава съществена нелинейна зависимост, вътрешните модели се разработват така, че да обхващат в подходяща степен рисковете, свързани с такива инструменти;
г)
съотнасянето на отделните позиции към техни аналози, пазарни индекси и рискови фактори е правдоподобно, интуитивно и теоретично надеждно;
д)
институциите удостоверяват чрез емпиричен анализ уместността на рисковите фактори, включително способността им да обхващат както общия, така и специфичния риск;
е)
при оценките на променливостта на доходността на експозициите в капиталови инструменти се използват подходящи и налични данни, информация и методи. Използват се проверени от независимо лице вътрешни данни или данни от външни източници, включително групирани данни;
ж)
въвеждат се стриктни и изчерпателни процедури за провеждане на стрес тестове.
Член 187
Процес и контролни механизми за управление на риска
При разработването и използването на вътрешни модели за определяне на капиталовите изисквания институциите установяват политики, процедури и контролни механизми за обезпечаване на надеждността на модела и моделиращия процес. Тези политики, процедури и контролни механизми включват следното:
а)
пълно интегриране на вътрешния модел в цялостните управленски информационни системи на институцията и в управлението на капиталовите позиции в банковия портфейл. Вътрешните модели се интегрират изцяло в инфраструктурата на институцията за управление на риска, ако се използват специално за измерване и оценяване на доходността на капиталовия портфейл, включително коригираните спрямо риска резултати, за разпределяне на икономическия капитал по експозиции в капиталови инструменти и за оценяване на общата капиталова адекватност и процеса по управление на инвестициите;
б)
установени управленски системи, процедури и контролни функции, обезпечаващи периодичен и независим преглед на всички елементи на процеса по вътрешно моделиране, включително одобрението на промени в моделите, преглед на входящите данни и резултатите на модела, като например пряка проверка на изчисленията на риска. Тези прегледи оценяват точността, пълнотата и уместността на входящите данни и резултатите на модела и се концентрират както върху откриването, така и върху ограничаването на потенциални грешки, дължащи се на известните слабости, както и установяване на нови слабости на модела. Такива прегледи могат да се извършват от независимо вътрешно звено или от независимо външно трето лице;
в)
подходящи системи и процедури за наблюдение на инвестиционните лимити и на рисковите експозиции в капиталови инструменти;
г)
отговарящи за проектирането и внедряването на модела звена, които да са функционално независими от звената, отговорни за управлението на отделните инвестиции;
д)
подходяща квалификация на лицата, отговорни за отделните аспекти на процеса по моделиране. Ръководството осигурява достатъчен брой квалифицирани и компетентни служители за функцията на моделиране.
Член 188
Утвърждаване и документиране
Институциите трябва да разполагат с надеждни системи за утвърждаване на точността и последователността на своите вътрешни модели и процеси на моделиране. Всички съществени елементи на вътрешните модели и процесите на моделиране и утвърждаване се документират.
При утвърждаването и документирането на вътрешните модели и процесите на моделиране на институциите се спазват следните изисквания:
а)
институциите използват вътрешна процедура по утвърждаване, за да оценят по последователен и съдържателен начин резултатите от своите вътрешни модели и процедури;
б)
използваните методи и данни за количествено утвърждаване са последователни във времето. Промените в методите за оценка и утвърждаване (източници на данни и обхванати периоди) се документират;
в)
институциите периодично сравняват действителната доходност на капиталовите инструменти, изчислена на базата на реализирани и нереализирани печалби и загуби, със съответните резултати от модела. При тези сравнения се използват исторически данни за възможно най-дълги времеви периоди. Институцията документира методите и данните, използвани при тези сравнения. Този анализ и документацията се актуализират поне веднъж годишно;
г)
институциите използват други инструменти за количествено утвърждаване и сравнения с външни източници на данни. Анализът се базира на данни, които са подходящи за портфейла, като те се актуализират периодично и обхващат подходящ период на наблюдение. Вътрешните оценки на институциите за резултатите от използването на моделите се базират на възможно най-дълъг времеви период;
д)
институциите разполагат с надеждни вътрешни стандарти за справяне със ситуации, при които сравнението между реализираните и предвидените чрез моделите стойности на доходността на капиталовите инструменти поставя под съмнение състоятелността на оценките или на самите модели. Тези стандарти отчитат стопанския цикъл и сходните системни колебания в доходността на капиталовите инструменти. Всички корекции, направени на вътрешни модели в резултат на прегледите на моделите, биват документирани и съгласувани със стандартите за преглед на моделите на институцията;
е)
вътрешният модел и процесът на моделиране се документират, включително и отговорностите на лицата, включени в процесите по моделиране, както и процедурите за преглед и одобрение на модела.
Подраздел 5
Вътрешно управление и надзор
Член 189
Корпоративно управление
1. Всички съществени аспекти на рейтинговия процес и процедурите по оценяване се одобряват от ръководния орган или от определен от него комитет, както и от висшето ръководство на институцията. Тези страни притежават основни познания за рейтинговите системи на институцията и подробно разбиране на свързаните с тях управленски отчети.
2. Висшето ръководство спазва следните изисквания:
а)
уведомява ръководния орган или определения от него комитет за съществените промени или изключения от установените политики, които оказват съществено влияние върху функционирането на рейтинговите системи на институцията;
б)
познава подробно структурата и функционирането на рейтинговите системи;
в)
гарантира постоянно, че рейтинговите системи работят правилно;
Висшето ръководство бива редовно информирано от звената за контрол на кредитния риск относно резултатите от рейтинговия процес, нуждаещите се от подобрение области и действията за отстраняване на вече установените слабости.
3. Анализът на профила на кредитния риск на институцията, базиран на вътрешни рейтинги, е основна част от управленските отчети, представяни на тези участници. Отчетите включват най-малко рисковия профил, миграцията между рисковите категории, оценките на съответните рискови параметри по категории и сравнение на реализираните с очакваните нива на неизпълнение и, когато се използват собствени оценки - на реализираните LGD и реализираните конверсионни коефициенти спрямо очакванията и резултатите от направените стрес тестове. Периодичността на докладване се определя от значимостта, вида и получателя на информацията.
Член 190
Контрол на кредитния риск
1. Звеното за контрол на кредитния риск е независимо от звената, ръководещи или изпълняващи функциите по създаване или подновяване на експозиции, и се отчита пряко на висшето ръководство. Звеното за контрол на кредитния риск отговаря за разработването или подбора, въвеждането, контрола и функционирането на рейтинговите системи. То редовно изготвя и анализира отчети за резултатите от рейтинговите системи.
2. Отговорностите на звеното/звената за контрол на кредитния риск включват:
а)
тестване и наблюдение на категории и групи;
б)
изготвяне и анализ на обобщаващи отчети от рейтинговите системи на институцията;
в)
въвеждане на процедури за проверка на последователното прилагане на определенията за категории и групи по структурни звена и географски райони;
г)
преглед и документиране на промените в рейтинговия процес, включително и на причините за промените;
д)
преглед на прогностичната способност на рейтинговите критерии. Промените в рейтинговия процес, критериите или индивидуалните рейтингови параметри се документират и съхраняват;
е)
активно участие в разработването или избирането, въвеждането и утвърждаването на моделите, използвани в рейтинговия процес;
ж)
контрол и надзор върху моделите, използвани в рейтинговия процес;
з)
постоянен преглед и промени на моделите, използвани в рейтинговия процес.
3. Институциите, използващи групирани данни в съответствие с член 179, параграф 2, могат да възлагат на външни подизпълнители следните задачи:
а)
изготвяне на информация по отношение на тестването и наблюдението на категориите и групите;
б)
изготвяне на обобщаващи отчети от рейтинговите системи на институцията;
в)
изготвяне на информация във връзка с прегледа на рейтинговите критерии за оценка на тяхната текуща прогностична способност;
г)
документиране на промените в рейтинговия процес, критериите или индивидуалните рейтингови параметри;
д)
изготвяне на информация по отношение на постоянния преглед и промените на моделите, използвани в рейтинговия процес.
4. Институциите, които се възползват от посоченото в параграф 3, гарантират, че компетентните органи имат достъп до цялата съответна информация, предоставяна от третото лице с цел проверка на спазването на изисквания, както и че компетентните органи могат да извършват проверки на място в същата степен като в институцията.
Член 191
Вътрешен одит
Специализираната служба за вътрешен одит или друго сходно независимо звено за одит извършва поне веднъж годишно преглед на дейността на институцията и на нейните рейтингови системи, включително дейността по кредитиране и оценка на параметрите PD, LGD, EL и конверсионните коефициенти. Прегледът обхваща и спазването на всички приложими изисквания.
ГЛАВА 4
Редуциране на кредитен риск
Раздел 1
Определения и общи изисквания
Член 192
Определения
За целите на настоящата глава се прилагат следните определения:
1)
„кредитираща институция“ означава институцията, която има въпросната експозиция;
2)
„обезпечена кредитна сделка“ означава сделка, пораждаща обезпечена със залог експозиция, която не съдържа клауза, даваща на институцията правото да получава поне веднъж дневно залог по маржин сметка;
3)
„сделка, обусловена от капиталовия пазар“ означава сделка, пораждаща обезпечена със залог експозиция, която съдържа клауза, даваща на институцията правото да получава поне веднъж дневно залог по маржин сметка;
4)
„базово ПКИ“ означава ПКИ, в чиито акции или дялове е инвестирало друго ПКИ.
Член 193
Принципи за признаване на ефекта от техниките за редуциране на кредитния риск
1. Никоя експозиция, по отношение на която институцията е постигнала редуциране на кредитния риск, не може да генерира по-голяма по размер рисково претеглена експозиция или очаквана загуба от експозиция, която не е била обект на редуциране на кредитния риск, но иначе е идентична.
2. Когато кредитната защита е била вече отчетена съгласно глава 2 или глава 3, в зависимост от случая, в размера на рисково претеглените експозиции, институциите не вземат предвид въпросната кредитната защита при изчисленията по настоящата глава.
3. Когато са изпълнени разпоредбите по раздели 2 и 3, институциите могат да променят изчисленията на размера на рисково претеглените експозиции по стандартизирания подход и изчисленията на размера на рисково претеглените експозиции и размера на очакваната загуба по вътрешнорейтинговия подход в съответствие с разпоредбите по раздели 4, 5 и 6.
4. Институциите третират като обезпечение паричните средства, ценните книжа или стоките, закупени, взети в заем или получени по репо сделка или сделките за предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки.
5. Когато институцията, изчисляваща размерите на рисково претеглените експозиции по стандартизирания подход, има повече от една форма на редуциране на кредитен риск, обхващащ една експозиция, тя изпълнява всяко едно от следните условия:
а)
разделя експозицията на части, покрити от всеки вид инструмент за редуциране на кредитния риск;
б)
изчислява размера на рисково претеглената експозиция отделно за всяка част по буква а) в съответствие с разпоредбите на глава 2 и на настоящата глава.
6. Когато институцията, изчисляваща размерите на рисково претеглените експозиции по стандартизирания подход, покрива една експозиция с кредитната защита, предоставена от един доставчик на защита, и въпросната защита има различни падежи, тя изпълнява всяко едно от следните условия:
а)
разделя експозицията на части, покрити от всеки инструмент за редуциране на кредитния риск;
б)
изчислява размера на рисково претеглената експозиция отделно за всяка част по буква а) в съответствие с разпоредбите на глава 2 и на настоящата глава.
Член 194
Принципи относно приемливостта на техниките за редуциране на кредитния риск
1. Използваната техника за предоставяне на кредитна защита заедно с предприетите действия и стъпки, както и политиките и процедурите, прилагани от кредитиращата институция, са такива, че водят до споразумения за кредитна защита, които са правно валидни и изпълними във всички съответни юрисдикции.
По искане на компетентния орган кредитиращата институция предоставя най-актуалната версия на независимото писмено мотивирано правно становище или становища, въз основа на което(ито) тя е установила дали споразумението или споразуменията ѝ за кредитна защита отговоря(т) на предвиденото в първа алинея условие.
2. Кредитиращата институция предприема всички целесъобразни стъпки, за да осигури ефективността на споразуменията за кредитна защита и да се справи с рисковете, свързани с тези споразумения.
3. Институциите могат да отчетат наличието на обезпечена кредитна защита при изчисляването на ефекта от редуцирането на кредитния риск, когато активите, на които разчитат за тази защита отговарят едновременно на следните две условия:
а)
те са включени в списъка на приемливите активи, посочени в членове 197-200, в зависимост от случая;
б)
те са достатъчно ликвидни и тяхната стойност във времето е достатъчно стабилна, за да се осигури подходящо ниво на сигурност по отношение на постигнатата кредитна защита, като се отчита използваният подход за изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции и степента на признаване на защитата.
4. Институциите могат да отчетат наличието на обезпечена кредитна защита при изчисляването на ефекта от редуциране на риска само когато кредитиращата институция има право своевременно да ликвидира или да задържи активите, които осигуряват защитата в случай на неизпълнение, неплатежоспособност или несъстоятелност - или друго кредитно събитие, изложено в документацията по сделката - на длъжника и, когато е приложимо, на попечителя, държател на обезпечението. Степента на корелационна зависимост между стойността на активите, на които се разчита за осигуряване на защита, и кредитното качество на длъжника не е твърде висока.
5. При кредитна защита с гаранции доставчикът на защита се счита за приемлив само когато доставчикът на защита е включен в списъка с приемливи доставчици на защита, посочен в член 201 или 202, в зависимост от случая.
6. При кредитна защита с гаранции споразумението за защита се счита за приемливо само когато е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
то е включено в списъка на приемливите споразумения за защита, посочени в член 203 и член 204, параграф 1;
б)
то е правно валидно и изпълнимо в съответните юрисдикции, с което се постига подходящо ниво на сигурност на кредитната защита след отчитане на използвания подход за изчисляване на размера на рисково претеглените активи и степента на признаване на защитата;
в)
доставчикът на защита изпълнява критериите, посочени в параграф 5.
7. Кредитната защита отговаря на изискванията, установени в раздел 3, както е приложимо.
8. Институцията е в състояние да докаже пред компетентните органи, че разполага с подходящи процедури за управление на рисковете, позволяващи ѝ да контролира рисковете, на които тя може да бъде изложена в резултат на осъществяването на практики за редуциране на кредитния риск.
9. Независимо от факта, че извършеното редуциране на кредитния риск е взето предвид за целите на изчисляването на размерите на рисково претеглените експозиции и когато е приложимо - на размера на очакваната загуба, институциите продължават да правят пълна оценка на кредитния риск на базисната експозиция и са в състояние да докажат изпълнението на това изискване пред компетентните органи. Само за целите на настоящия параграф при репо сделки и при сделки по предоставяне в заем на ценни книжа или по предоставяне/получаване в заем на стоки, за базисна експозиция се счита нетният размер на експозицията.
10. ЕБО разработва проекти за регулаторни технически стандарти с цел определяне на това какво означава достатъчно ликвидни активи и кога стойностите на активите могат да се считат за достатъчно стабилни за целите на параграф 3.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 30 септември 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Раздел 2
Приемливи методи за редуциране на кредитния риск
Подраздел 1
Обезпечена кредитна защита
Член 195
Балансово нетиране
Институциите могат да използват балансовото нетиране на взаимни вземания между самите себе си и свои контрагенти като приемлива форма на редуциране на кредитния риск.
Без да се засяга член 196, приемливостта е ограничена до взаимни парични салда между институцията и контрагента. Институциите могат да променят размера на рисково претеглените експозиции и по целесъобразност размера на очакваната загуба само за заемите и депозитите, които самите те са получили и които са предмет на балансово споразумение за нетиране.
Член 196
Рамкови споразумения за нетиране, обхващащи репо сделки или сделки по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки или други сделки, обусловени от капиталовите пазари
Институциите, прилагащи определения в член 223 разширен метод за финансово обезпечение, могат да отчитат ефектите на двустранни договори за нетиране с контрагент, обхващащи репо сделки, сделки за предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки или други сделки, обусловени от капиталовите пазари. Без да се засяга член 299, в рамките на тези споразумения или сделки приетото обезпечение и получените в заем ценни книжа или стоки трябва да отговарят на изискванията за приемливост на обезпечението, установени в членове 197 и 198.
Член 197
Приемливост на обезпечението при всички подходи и методи
1. Институциите могат да използват следните активи като приемливо обезпечение при всички подходи и методи:
а)
парични влогове или приравнени на тях парични инструменти, държани от кредитиращата институция;
б)
емитирани от централни правителства или централни банки дългови ценни книжа с присъдена кредитна оценка от призната като приемлива за целите на глава 2 АВКО или агенция за експортно застраховане, която е определена от ЕБО като съответстваща на четвърта или по-благоприятна степен на кредитно качество съгласно правилата за рисково претегляне на експозиции към централни правителства и централни банки по глава 2;
в)
емитирани от институции дългови ценни книжа с присъдена кредитна оценка от АВКО, която е определена от ЕБО като съответстваща на трета или по-благоприятна степен на кредитно качество съгласно правилата за рисково претегляне на експозиции към институции по глава 2;
г)
емитирани от други субекти дългови ценни книжа с присъдена кредитна оценка от АВКО, която е определена от ЕБО като съответстваща на трета или по-благоприятна степен на кредитно качество съгласно правилата за рисково претегляне на експозиции към предприятия по глава 2;
д)
дългови ценни книжа с краткосрочна кредитна оценка от АВКО, която е определена от ЕБО като съответстваща на трета или по-благоприятна степен на кредитно качество съгласно правилата за рисково претегляне на краткосрочни експозиции по глава 2;
е)
капиталови инструменти или конвертируеми облигации, включени в основен индекс;
ж)
злато;
з)
секюритизиращи позиции, които не са пресекюритизиращи, с външна кредитна оценка от АВКО, която е определена от ЕБО като съответстваща на трета или по-благоприятна степен на кредитно качество съгласно правилата за рисково претегляне на секюритизирани експозиции, посочени в глава 5, раздел 3, подраздел 3.
2. За целите на параграф 1, буква б) „дългови ценни книжа, емитирани от централни правителства или централни банки“, включват:
а)
дългови ценни книжа, емитирани от регионални правителства или местни органи на власт, експозициите към които се третират като експозиции към централно правителство, под юрисдикцията на което са учредени съгласно член 115, параграф 2;
б)
дългови ценни книжа, емитирани от субекти от публичния сектор, които се разглеждат като експозиции към централни правителства в съответствие с член 116, параграф 4;
в)
дългови ценни книжа, емитирани от многостранни банки за развитие, на които е присъдено 0 % рисково тегло съгласно член 117, параграф 2;
г)
дългови ценни книжа, емитирани от международни организации, на които е присъдено 0 % рисково тегло съгласно член 118;
3. За целите на параграф 1, буква в) „дългови ценни книжа, емитирани от институции“, включват:
а)
дългови ценни книжа, емитирани от регионални правителства или местни органи на власт, различни от дълговите ценни книжа, посочени в параграф 2, буква а);
б)
дългови ценни книжа, емитирани от субекти от публичния сектор, експозициите към които се разглеждат съгласно член 116, параграфи 1 и 2;
в)
дългови ценни книжа, емитирани от многостранни банки за развитие, различни от тези, на които е присъдено 0 % рисково тегло съгласно член 117, параграф 2.
4. Институцията може да използва дългови ценни книжа, емитирани от други институции и неразполагащи с присъдена от АВКО кредитна оценка, като приемливо обезпечение, ако тези дългови ценни книжа отговарят на всеки един от следните критерии:
а)
те се котират на призната борса;
б)
те са квалифицирани като първостепенен дълг;
в)
всички останали рейтинговани емисии ценни книжа на институцията емитент от същия ранг имат присъдена от АВКО кредитна оценка, която е определена от ЕБО като съответстваща на трета или по-благоприятна степен на кредитно качество съгласно правилата за рисковото претегляне на експозициите към институции или краткосрочни експозиции по глава 2;
г)
кредитиращата институция не разполага с информация, обуславяща присъждането на кредитна оценка, по-неблагоприятна от посочена в буква в);
д)
пазарната ликвидност на инструмента е достатъчна за тези цели.
5. Институциите могат да използват дялове или акции в ПКИ като приемливо обезпечение, когато е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
за дяловете или акциите се определят ежедневни борсови котировки;
б)
ПКИ инвестират единствено в инструменти, които могат да бъдат признати по параграфи 1 и 2.
в)
ПКИ отговорят на условията по член 132, параграф 3).
Когато дадено ПКИ инвестира в акции или дялове на друго ПКИ, условията по първа алинея, букви а)-в) се прилагат по еднакъв начин спрямо всяко базисно ПКИ.
Ако ПКИ използва дериватни инструменти с цел хеджиране на разрешените инвестиции, това не е пречка за приемливостта на неговите дялове или акции като обезпечение.
6. За целите на параграф 5, когато ПКИ (наричан по-долу „първоначалното ПКИ“) или някое от неговите базисни ПКИ инвестира и в инструменти, различни от приемливите по параграфи 1 и 4, институциите могат да използват дяловете или акциите в това ПКИ като обезпечение до размер, равен на стойността на приемливите активи, държани от това ПКИ, като се допуска, че това ПКИ или някое от неговите базисни ПКИ е инвестирало в неприемливи активи до максималния допустим според техния инвестиционен мандат размер.
Когато базисно ПКИ има свои собствени базисни ПКИ, институциите могат да използват дяловете или акциите в първоначалното ПКИ като приемливо обезпечение, при условие че прилагат предвидената в първа алинея методология.
Когато неприемливите активи могат да имат отрицателна стойност поради задължения или условни задължения, произтичащи от собственост, институциите изпълняват всяко едно от следните условия:
а)
изчисляват общата стойност на неприемливите активи;
б)
когато получената по буква а) сума е отрицателна, те приспадат абсолютната стойност на тази сума от общата стойност на приемливите активи.
7. По отношение на параграф 1, букви б)-д), когато ценните книжа имат две кредитни оценки от АВКО, институциите прилагат по-малко благоприятната оценка. Когато ценните книжа имат повече от две кредитни оценки от АВКО, институциите прилагат двете най-благоприятни кредитни оценки. Ако двете най-благоприятни кредитни оценки се различават, институциите прилагат по-малко благоприятната от двете.
8. ЕОЦКП разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на:
а)
основните индекси, посочени в параграф 1, буква е) от настоящия член, в член 198, параграф 1, буква а), в член 224, параграфи 1 и 4 и в член 299, параграф 2, буква д);
б)
признатите борси, посочени в параграф 4, буква а) от настоящия член, член 198, параграф 1, буква а), член 224, параграфи 1 и 4, член 299, параграф 2, буква д), член 400, параграф 2, буква к), член 416, параграф 3, буква д), член 428, параграф 1, буква в) и част 3, точка 12 от приложение III, в съответствие с условията, установени в член 4, параграф 1, точка 72.
ЕОЦКП представя на Комисията проектите на технически стандарти за изпълнение до 31 декември 2014 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
Член 198
Допълнителни критерии за приемливост на обезпечението при разширения метод за финансово обезпечение
1. Институцията, която използва разширения метод за финансово обезпечение по член 223, може, освен посочените в член 197 обезпечения, да използва и следните позиции като приемливо обезпечение:
а)
капиталови инструменти или конвертируеми облигации, които не са включени в основен индекс, но се търгуват на призната борса;
б)
дялове или акции в ПКИ, ако е изпълнено всяко едно от следните условия:
i)
за дяловете или акциите се определят ежедневни борсови котировки;
ii)
ПКИ инвестира единствено в инструменти, които могат да бъдат признати по член 197, параграфи 1 и 4, и в посочените в буква а) от настоящата алинея позиции.
Когато ПКИ инвестира в дялове или акции на друго ПКИ, условията по букви а) и б) от настоящия параграф се прилагат равнозначно и спрямо базовото ПКИ.
Ако ПКИ използва дериватни инструменти с цел хеджиране на разрешените инвестиции, това не е пречка за приемливостта на неговите дялове или акции като обезпечение.
2. Когато ПКИ или някое от неговите базисни ПКИ инвестира и в инструменти, различни от приемливите по член 197, параграфи 1 и 4, и в позициите, посочени в параграф 1, буква а), от настоящия член, институциите могат да използват дяловете или акциите в това ПКИ като обезпечение до размер, равен на стойността на приемливите активи, държани от това ПКИ, като се допуска, че това ПКИ или някое от неговите базисни ПКИ е инвестирало в неприемливи активи до максималния допустим според техния инвестиционен мандат размер.
Когато неприемливите активи могат да имат отрицателна стойност поради задължения или условни задължения, произтичащи от собственост, институциите изпълняват всяко едно от следните условия:
а)
изчисляват общата стойност на неприемливите активи;
б)
когато получената по буква а) сума е отрицателна, те приспадат абсолютната стойност на тази сума от общата стойност на приемливите активи.
Член 199
Допълнителна приемливост на обезпечения при вътрешнорейтинговия подход
1. Институцията, която изчислява рисково претегления размер на експозициите и размера на очакваната загуба по вътрешнорейтинговия подход, може освен посочените в членове 197 и 198 обезпечения да използва и следните форми на обезпечение:
а)
обезпечение с недвижими имоти в съответствие с параграфи 2, 3 и 4;
б)
вземания в съответствие с параграф 5;
в)
други обезпечения с физически активи в съответствие с параграфи 6 и 8;
г)
лизинг в съответствие с параграф 7.
2. Освен ако в член 124, параграф 2 не е предвидено друго, като приемливо обезпечение институциите могат да използват жилищни имоти, които са или ще бъдат обитавани или отдавани под наем от собственика или от ползвателя в случаите на фондове за лично инвестиране, както и търговски недвижими имоти, включително офиси и други търговски помещения, когато е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
стойността на имотите не се влияе съществено от кредитното качество на длъжника. При определянето на съществеността на тази зависимост, институциите могат да игнорират случаите, когато стойността на имотите и състоянието на кредитополучателя са повлияни от чисто макроикономически фактори;
б)
рискът, свързан с кредитополучателя не се влияе съществено от промени в състоянието на базисния имот или проект, а от способността на длъжника да използва други източници за изплащане на задълженията си, т.е. погасяването на заема не зависи съществено от паричните постъпления, генерирани от базисния имот, служещ като обезпечение.
3. За експозициите, обезпечени с намиращи се на територията на държава членка жилищни имоти, институциите могат да се отклонят от параграф 2, буква б), когато компетентният орган на тази държава членка е публикувал доказателства за наличието на добре развит и отдавна установен пазар на жилищни имоти на тази територия, с проценти на загубите, които не превишават следните лимити:
а)
загубите, произтичащи от заеми, обезпечени с жилищни имоти до 80 % от пазарната стойност, или 80 % от ипотечната заемна стойност, освен ако съгласно член 124, параграф 2 не е предвидено друго, не превишават 0,3 % от текущия размер на заемите, обезпечени с жилищни имоти, за всяка отделна година;
б)
общите загуби, произтичащи от заеми, обезпечени с жилищни имоти, не превишават 0,5 % от текущия размер на заемите, обезпечени с жилищни имоти, за всяка отделна година.
Ако в дадена година не е спазено някое от условията, посочени в букви а) и б) от първа алинея, институциите не прилагат третирането, предвидено в тази алинея, докато през някоя от следващите години не бъдат удовлетворени и двете условия.
4. За търговски недвижим имот, намиращ се на територията на държава членка, институциите могат да се отклонят от параграф 2, буква б), когато компетентният орган на тази държава членка е публикувал доказателства за наличието на добре развит и отдавна установен пазар на търговски недвижими имоти на тази територия, с проценти на загубите, които да не превишават следните лимити:
а)
загубите, произтичащи от заеми, обезпечени с търговски недвижими имоти до 50 % от пазарната им стойност или 60 % от ипотечна заемна стойност, не превишават 0,3 % от текущия размер на заемите, обезпечени с търговски недвижими имоти, за всяка отделна година;
б)
общите загуби, произтичащи от заеми, обезпечени с търговски недвижими имоти, не превишават 0,5 % от текущия размер на заемите, обезпечени с търговски недвижими имоти, за всяка отделна година.
Ако в дадена година не е спазено някое от условията, посочени в първа алинея, букви а) и б), институциите не прилагат третирането, предвидено в тази алинея, докато през някоя от следващите години не бъдат удовлетворени и двете условия.
5. Институциите могат да използват като приемливо обезпечение вземания, свързани с търговска сделка или сделки с първоначален матуритет по-малък или равен на една година. Приемливите вземания не включват вземания, които са свързани със секюритизация, прехвърляне на риска към други лица или кредитни деривати, или суми дължими от взаимосвързани предприятия.
6. Компетентните органи разрешават на институцията да използва като приемливо обезпечение физически актив от вид, различен от посочените в параграфи 2, 3 и 4, когато е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
съществуването на ликвидни пазари е доказано от чести сделки, като се взема предвид вида на активите, което позволява реализиране на обезпечението по бърз и икономически ефикасен начин. Изпълнението на това условие се проверява от институциите периодично и когато съществуват признаци за съществени промени в пазара;
б)
съществуват широко признати и обществено достъпни пазарни цени за обезпечението. Институциите могат да приемат пазарните цени за широко признати, ако те произтичат от надеждни източници на информация като например публични индекси и отразяват цените по осъществени при нормални условия сделки. Институциите могат да приемат пазарните цени за обществено достъпни, ако тези цени са лесно достъпни и биват оповестявани и предоставяни редовно и без неоснователни административни или финансови тежести;
в)
институцията анализира пазарните цени, времето и разходите, необходими за реализиране на обезпечението, както и реализираните от обезпечението постъпления;
г)
институцията доказва, че при над 10 % от всички случаи на реализиране за даден вид обезпечение получените постъпления не са под 70 % от стойността на обезпечението. Когато е налице съществена променливост на пазарните цени, институцията доказва пред компетентните органи, че направената от нея оценка на обезпечението е достатъчно консервативна.
Институциите документират изпълнението на условията, посочени в букви а)-г) от първа алинея и в член 210.
7. При спазване на разпоредбите на член 230, параграф 2, когато са изпълнени изложените в член 211 изисквания, експозициите, възникващи от сделките, с които дадена институция отдава на лизинг собственост на трето лице, могат да се третират по същия начин както заемите, обезпечени с вида на отдаваната на лизинг собственост.
8. ЕБО оповестява списък на видовете обезпечения с физически активи, за които институциите могат да приемат, че са изпълнени условията, посочени параграф 6, букви а) и б).
Член 200
Други форми на обезпечена кредитна защита
Като приемливо обезпечение институциите могат да използват следните други форми на обезпечена кредитна защита:
а)
парични депозити или приравнени на тях парични инструменти, които институция трета страна не държи на доверително управление, и заложени в полза на кредитиращата институция;
б)
животозастрахователни полици, заложени в полза на кредитиращата институция;
в)
инструменти, емитирани от институция трета страна, които при поискване ще бъдат обратно изкупени от тази институция.
Подраздел 2
Кредитна защита с гаранции
Член 201
Приемливост на доставчици на защита съгласно всички подходи
1. Институциите могат да използват следните страни като приемливи доставчици на кредитна защита с гаранции:
а)
централни правителства и централни банки;
б)
регионални правителства или местни органи на власт;
в)
многостранни банки за развитие;
г)
международни организации, експозициите към които са с присъдено 0 % рисково тегло съгласно член 117;
д)
субекти от публичния сектор, вземанията към които се третират в съответствие с член 116;
е)
институции и финансови институции, за които експозициите към финансови институции се третират като експозиции към институции съгласно член 119, параграф 5;
ж)
други предприятия, включително дружества майки, дъщерни предприятия и асоциирани предприятия, когато е изпълнено едно от следните условия:
i)
на тези предприятия е присъдена кредитна оценка от АВКО;
ii)
при институциите, изчисляващи размерите на рисково претеглените експозиции и на очакваната загуба по вътрешнорейтинговия подход, на тези предприятия не е присъдена кредитна оценка от призната АВКО, но имат вътрешна оценка от институцията.
з)
централни контрагенти.
2. При институциите, които изчисляват размера на рисково претеглените експозиции и размера на очакваната загуба по вътрешнорейтинговия подход, за приемлив доставчик на кредитна защита с гаранции се счита този гарант, на който институцията е присъдила вътрешна оценка в съответствие с разпоредбите на глава 3, раздел 6.
Компетентните органи публикуват и поддържат списъка на финансовите институции, които са приемливи доставчици на кредитна защита с гаранции, посочени в параграф 1, буква е), или водещите критерии за определяне на други такива приемливи доставчици на кредитна защита с гаранции, заедно с описание на приложимите пруденциални изисквания, и обменят своя списък с други компетентни органи в съответствие с член 117 от Директива 2013/36/ЕС.
Член 202
Приемливост на доставчици на защита при вътрешнорейтинговия подход, които отговарят на изискванията за третиране по член 153, параграф 3
Като приемливи доставчици на кредитна защита с гаранции, които отговарят на изискванията за третиране по член 153, параграф 3, институцията може да използва институции, застрахователни и презастрахователни предприятия и агенции за експортно застраховане, които отговарят на всяко едно от следните условия:
а)
те имат достатъчно опит в предоставянето на кредитна защита с гаранции;
б)
те са обект на регулации, еквивалентни на правилата, изложени в настоящия регламент, или към момента на предоставяне на кредитната защита са имали кредитна оценка, присъдена от призната АВКО, която е определена от ЕБО като съответстваща на трета или по-благоприятна степен на кредитно качество съгласно правилата за рисково претегляне на експозиции към предприятия по глава 2;
в)
към момента на предоставяне на кредитната защита или за всеки последващ период, имат вътрешна оценка с вероятност от неизпълнение (PD), равностойна или по-ниска на тази, съответстваща на втора или по-благоприятна степен на кредитно качество съгласно правилата за рисково претегляне на експозиции към предприятия по глава 2;
г)
те имат вътрешна оценка с PD, равностойна на или по-ниска от тази, съответстваща на трета или по-благоприятна степен на кредитно качество съгласно правилата за рисково претегляне на експозиции към предприятия по глава 2.
За целите на настоящия член кредитната защита, предоставена от агенции за експортно застраховане, не се ползва от каквато и да е изрична контрагаранция от централно правителство.
Член 203
Приемливост на гаранции като кредитна защита с гаранции
Институциите могат да използват гаранции като приемлива кредитна защита с гаранции.
Подраздел 3
Видове деривати
Член 204
Приемливи видове кредитни деривати
1. Като приемлива кредитна защита институциите могат да използват следните видове кредитни деривати и инструменти, които могат да бъдат съставени от такива кредитни деривати или от кредитни деривати с подобен икономически ефект:
а)
суап за кредитно неизпълнение;
б)
суап за обща доходност;
в)
дългова ценна книга, обвързана със заеми към едно или няколко лица (credit linked notes), до размера на нейното парично покритие.
Кредитната защита не се признава, когато институцията е закупила суап за обща доходност и отчита нетните постъпления по сделката като нетен доход, но не отчита съответното намаление в стойността на покрития актив посредством намаление на справедливата стойност или посредством увеличение към резервите.
2. Когато институцията осъществява вътрешно хеджиране чрез кредитен дериват, кредитната защита бива призната за приемлива за целите на настоящата глава, ако кредитният риск, прехвърлен към търговския портфейл, се прехвърля на трето лице или лица.
Когато вътрешното хеджиране е осъществено в съответствие с разпоредбите на първа алинея и са изпълнени изискванията по настоящата глава, за изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции и размера на очакваната загуба, институциите прилагат установените в раздели 4-6 правила, когато използват кредитна защита с гаранции.
Раздел 3
Изисквания
Подраздел 1
Обезпечена кредитна защита
Член 205
Изисквания относно балансовите споразумения за нетиране различни от рамкови споразумения за нетиране, посочени в член 206
Балансовите споразумения за нетиране, различни от рамкови споразумения за нетиране, посочени в член 206, се определят като приемлива форма на редуциране на кредитния риск, когато е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
тези споразумения са правно валидни и изпълними във всички съответни юрисдикции, включително в случай на неплатежоспособност или несъстоятелност на контрагента;
б)
институциите могат във всеки един момент да определят активите и пасивите, които са предмет на тези споразумения;
в)
институциите постоянно следят и контролират рисковете, свързани с прекратяването на кредитната защита;
г)
институциите постоянно следят и контролират съответните експозиции на нетна база.
Член 206
Изисквания относно рамковите споразумения за нетиране, обхващащи репо сделки или сделки по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки, или други сделки, обусловени от капиталовите пазари
Рамковите споразумения за нетиране, обхващащи репо сделки или сделки по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки, или други сделки, обусловени от капиталовите пазари, се определят като приемлива форма на редуциране на кредитния риск, когато предоставеното в рамките на тези споразумения обезпечение отговаря на всички изисквания, установени в член 207, параграфи 2-4, и когато е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
споразуменията са правно валидни и изпълними във всички съответни юрисдикции, включително в случай на несъстоятелност или неплатежоспособност на контрагента;
б)
споразуменията дават на изправната страна правото да прекрати и приключи своевременно всички сделки по споразумението в случай на неизпълнение, включително в случай на несъстоятелност или неплатежоспособност на контрагента;
в)
споразуменията предоставят нетиране на печалбите и загубите по сделки, обхванати от споразумение, така че едната страна да дължи една нетна сума на другата страна.
Член 207
Изисквания към финансовите обезпечения
1. При всички подходи и методи финансовите обезпечения и златото се квалифицират като приемливо обезпечение, когато са изпълнени всички изисквания, посочени в параграфи 2 - 4.
2. Между кредитоспособността на длъжника и стойността на обезпечението не съществува съществена положителна корелация. Ако стойността на обезпечението се намали значително, това само по себе си не означава, че кредитоспособността на длъжника се е влошила значително. Ако кредитоспособността на длъжника достигне до критично ниски нива, това само по себе си не означава, че стойността на обезпечението е намаляла значително.
Ценните книжа, емитирани от длъжника или от субект от същата група, не се квалифицират като приемливо обезпечение. Независимо от това емитираните от длъжника покрити облигации, попадащи в рамките на член 129, се квалифицират като приемливо обезпечение, когато те са приети като обезпечение по репо сделки и са изпълнени изискванията, определени в първа алинея.
3. Институциите спазват договорните и нормативните изисквания във връзка с привеждането в сила на договорите за обезпечение и предприемат всички необходими стъпки за осигуряването на изпълнението на договорите съгласно закона, приложим към тяхното право върху обезпечението;
Институциите са извършили необходимия правен преглед, потвърждаващ изпълнимостта на договорите за обезпечение във всички съответни юрисдикции. Те извършват такъв повторен преглед, когато това е необходимо за запазване на изпълнимостта.
4. Институциите спазват всяко едно от следните оперативни изисквания:
а)
те документират надлежно договорите за обезпечение и разполагат с ясни и надеждни процедури за своевременното реализиране на обезпечението;
б)
те прилагат надеждни процедури и процеси за контрол на рисковете, свързани с използването на обезпеченията, включително рискове от неизпълнение или редуциране на размера на кредитната защита, рискове от неправилна оценка на обезпечението, рискове, свързани с прекратяването на кредитната защита, риск от концентрация, произтичащ от използването на обезпечението и взаимодействие с общия рисков профил на кредитната институция;
в)
те разполагат с документирани политики и практики относно вида и размера на приетите обезпечения;
г)
те изчисляват пазарната стойност на обезпечението и го преоценяват поне веднъж на всеки шест месеца и когато имат основания да смятат, че е настъпило значително намаление в пазарната му стойност;
д)
когато обезпечението се държи от трето лице, институциите предприемат необходимите действия, за да се уверят, че третото лице отчита обезпечението отделно от своите собствени активи;
е)
те гарантират, че се отделят достатъчно ресурси за нормалното действие на маржин споразуменията с контрагенти по извънборсови деривати и сделки за финансиране на ценни книжа, отчетено според своевременното извършване и точността на техните изходящи изисквания за допълване на маржин депозита и времето за реакция на входящи изисквания за допълване на маржин депозита;
ж)
те са въвели политики за управление на обезпеченията, посредством които контролират, наблюдават и отчитат:
i)
рисковете, на които маржин споразуменията ги излагат;
ii)
риска от концентрация при определени видове активи, служещи за обезпечение;
iii)
повторната употреба на обезпечението, включително потенциалните случаи на недостиг на ликвидност вследствие на повторна употреба на получените от контрагентите обезпечения;
iv)
отказ от права по обезпеченията, предоставени на контрагентите.
5. В допълнение към изпълнението на всички изисквания, посочени в параграфи 2-4, финансовото обезпечение се квалифицира като приемливо обезпечение съгласно опростения метод за финансово обезпечение, когато остатъчният матуритет на защитата е не по-малък от остатъчния матуритет на експозицията.
Член 208
Изисквания към обезпеченията с недвижими имоти
1. Недвижимата собственост се квалифицира като приемливо обезпечение само когато са изпълнени всички изисквания, посочени в параграфи 2-5.
2. Спазват се следните изисквания относно правната сигурност:
а)
ипотеката или съответните тежести подлежат на изпълнение във всички съответни юрисдикции към момента на сключването на кредитно споразумение и са своевременно и надлежно вписани;
б)
изпълнени са всички правни изисквания за учредяване на залога;
в)
споразумението за защитата и правният процес, който е залегнал в неговата основа, дават възможност на институцията да реализира стойността на защитата в разумен срок.
3. Спазват се следните изисквания по отношение на наблюдението на стойностите и оценката на имотите:
а)
институциите наблюдават стойността на недвижимата собственост периодично - за търговски недвижими имоти най-малко веднъж годишно, а за жилищна недвижима собственост веднъж на всеки три години. Институциите извършват по-често наблюдение, когато настъпват значителни промени в пазарните условия;
б)
оценката на имотите се преразглежда, когато информацията, с която разполагат институциите, показва, че стойността на им е спаднала значително спрямо общите пазарни цени, като прегледът се извършва от оценител, който притежава необходимата квалификация, умения и опит за извършване на оценка и който е независим от процеса по вземане на взимане на решения за отпускане на кредит. За заеми, превишаващи 3 милиона евро или 5 % от собствения капитал на институцията, оценката на недвижимата собственост подлежи на преглед от такъв оценител най-малко на всеки три години.
Институциите могат да използват статистически методи за проследяване на стойността на имотите и за установяване на собствеността, която трябва да бъде преоценена.
4. Институциите документират ясно приеманите от тях видове жилищния и търговски недвижими имоти, както и съответната си кредитна политика.
5. Институциите разполагат с процедури да проследяват дали имотите, приети като кредитна защита, са подходящо застраховани срещу риск от щети.
Член 209
Изисквания към вземанията
1. Вземанията се квалифицират като приемливо обезпечение, когато са изпълнени всички изисквания, посочени в параграфи 2 и 3.
2. Спазват се следните изисквания относно правната сигурност:
а)
правният механизъм, чрез който обезпечението е предоставено на кредитиращата институция, е надежден и ефективен и гарантира, че институцията има ясни права върху обезпечението, включително правото върху постъпленията от продажбата на обезпечението;
б)
институциите предприемат всички необходими стъпки за изпълнение на местните изисквания по отношение на изпълнимостта на правото върху обезпечението. Кредитиращата институция има първо по ред вземане върху обезпечението, въпреки че тези вземания могат да бъдат обект на вземания на привилегировани кредитори, предвидени в законови разпоредби;
в)
институциите са извършили необходимия правен преглед, потвърждаващ изпълнимостта на договорите за обезпечение във всички съответни юрисдикции;
г)
институциите документират надлежно своите договори за обезпечение и разполагат с ясни и надеждни процедури за своевременното събиране на обезпечението;
д)
институциите разполагат с процедури, които гарантират съблюдаването на всички правни условия, необходими за обявяване на неизпълнение от страна на кредитополучателя и своевременно събиране на обезпечението;
е)
при финансов запор или неизпълнение от страна на кредитополучателя институцията има законно право да продаде или преотстъпи вземанията на други лица без съгласието на длъжниците по вземанията.
3. Спазват се следните изисквания относно управлението на риска:
а)
институцията разполага с надежден процес за определяне на кредитния риск по вземанията. Този процес обхваща анализи на стопанската дейност и отрасъла на кредитополучателя, както и видовете клиенти, с които кредитополучателят има стопански отношения. Когато институцията разчита на своите кредитополучатели да проверят кредитния риск на клиентите, тя извършва преглед на кредитните практики на кредитополучателите, за да се увери в тяхната надеждност и правдоподобност;
б)
разликата между размера на експозицията и стойността на вземанията отразява всички необходими фактори, включително разходите по събирането, концентрацията в рамките на групата вземания, заложени от отделен кредитополучател, и потенциалния риск от концентрация в рамките на общите експозиции на институцията, извън риска, контролиран посредством общата методология на институцията. Институциите поддържат постоянен, съобразен с вземанията, процес на наблюдение. Те редовно проверяват и съответствието с ограничителните клаузи на заемите, с екологичните ограничения, както и с други правни изисквания;
в)
вземанията, заложени от даден кредитополучател, се диверсифицират и не са в неоправдана корелационна зависимост с кредитополучателя. Когато е налице съществена положителна корелационна зависимост, институциите отчитат съпътстващите рискове при определянето на маржовете за групата обезпечения като цяло;
г)
институциите не използват като приемлива кредитна защита вземанията към асоциирани на кредитополучателя лица, включително дъщерни предприятия и наети лица;
д)
институцията разполага с документиран процес за събиране на плащания по вземания в усложнена ситуация. Институциите разполагат с необходимите средства за събиране дори когато те обикновено разчитат на своите кредитополучатели за събирането.
Член 210
Изисквания към други обезпечения с физически активи
Обезпеченията с физически активи, различни от недвижима собственост, се квалифицират като приемливи обезпечения при вътрешнорейтинговия подход, когато е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
договорът, съгласно който физическите активи биват предоставени на институцията като обезпечение, е правно валиден и изпълним във всички съответни юрисдикции и дава възможност на институцията да реализира стойността на обезщетението в разумен срок;
б)
приемливи са единствено първи залози или тежести върху обезпечението, като институцията има предимство пред всички други кредитори за реализираните постъпления от обезпечението, с единственото изключение на допустимите първи по ред вземания, посочени в член 209, параграф 2, буква б);
в)
институциите наблюдават стойността на обезпечението редовно и най-малко веднъж годишно. Институциите извършват по-често наблюдение, когато настъпват значителни промени в пазарните условия;
г)
договорът за заем съдържа подробни описания на обезпечението, както и подробни уточнения за начина и честотата на преоценката;
д)
институциите документират ясно в налични за проверка вътрешни кредитни политики и процедури видовете обезпечения с физически активи, които приемат, както и политиките и практиките, които те прилагат спрямо съответната сума за всеки вид обезпечение в зависимост от размера на експозицията;
е)
кредитните политики на институцията по отношение на структурата на сделката обхващат следните елементи:
i)
подходящи изисквания към обезпечението в зависимост от размера на експозицията;
ii)
способност за лесна реализация на обезпечението;
iii)
способност за обективното установяване на цената или пазарната стойност;
iv)
честотата, с която стойността може да бъде лесно реализирана, включително професионална преценка или оценка;
v)
променливост или приближение на променливостта на стойността на обезпечението.
ж)
при извършване на оценка и преоценка, институциите отчитат напълно всяко влошаване или излизане от употреба на обезпечението, като обръщат особено внимание на ефектите от изтеклото време върху обезпечение, което е зависимо от модните тенденции или сезона;
з)
институциите имат правото да извършват физическа проверка на обезпечението. Те също така разполагат с политики и процедури относно упражняването на правото си на физическа проверка;
и)
приетото като защита обезпечение е подходящо застраховано срещу щети, като институциите разполагат със съответните процедури за наблюдение.
Член 211
Изисквания за третиране на експозиции към лизинг като обезпечение
Институциите третират породените от лизингови сделки експозиции като обезпечени със залог според вида на отдадено на лизинг имущество, когато е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
видът на отдаденото на лизинг имущество изпълнява условията, посочени в зависимост от случая в член 208 или 210, за квалифициране на обезпечението като приемливо;
б)
лизингодателят разполага с надежден процес за управление на риска по отношение на начина на ползване на отдаденото на лизинг имущество, неговото местонахождение, неговата възраст и планираната продължителност на неговото ползване, включително подходящо наблюдение на стойността на обезпечението;
в)
лизингодателят има право на собственост върху актива и може да упражнява правата си като собственик своевременно;
г)
когато това все още не е потвърдено при изчисляването на нивото на параметъра LGD, разликата между стойността на неамортизираната част и пазарната стойност на обезпечението не е толкова голяма, че да бъде надценено редуцирането на кредитния риск, отнасящо се до отдадените на лизинг активи.
Член 212
Изисквания към други форми на обезпечена кредитна защита
1. Паричните депозити и приравнените на тях парични инструменти, държани от институция трета страна, отговарят на условията за третирането съгласно член 232, параграф 1, когато са изпълнени всички от следните условия:
а)
вземането на кредитополучателя към институцията трета страна е публично заложено или преотстъпено на кредитиращата институция и този залог или преотстъпване са правно валидни и изпълними във всички съответни юрисдикции и са безусловни и необратими;
б)
институцията трета страна е уведомена за учредяването на залога или преотстъпването;
в)
в резултат от уведомлението институцията трета страна е в състояние да извърши плащанията единствено към кредитиращата институция или към други лица само след предварително съгласие на кредитиращата институция;
2. Животозастрахователни полици, заложени в полза на кредитиращата институция, се квалифицират като приемливо обезпечение, когато е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
животозастрахователната полица е публично заложена или преотстъпена в полза на кредитиращата институция;
б)
застрахователното дружество, което е издало животозастрахователната полица, е уведомено за залога или преотстъпването на полицата и в резултат на това уведомление не може да изплаща суми по нея без предварителното съгласие на кредитиращата институция;
в)
кредитиращата институция има право да прекрати полицата и да получи своевременно откупната стойност в случай на неизпълнение от страна на кредитополучателя;
г)
кредитиращата институция е уведомена за всички случаи на неплащане по полицата от страна на титуляря на полицата;
д)
кредитната защита е предоставена за срока на погасяване на заема. Когато това не е възможно, защото застрахователното правоотношение се прекратява преди заемното правоотношение, институцията се уверява, че сумата, която ще се получи от застрахователния договор, служи като обезпечение до изтичане на срока за погасяване на заема;
е)
залогът или прехвърлянето са правно валидни и изпълними във всички съответни юрисдикции към момента на сключването на кредитното споразумение;
ж)
откупната стойност е обявена от дружеството, което е издало животозастрахователната полица, и е неснижаема по размер;
з)
при поискване откупната стойност подлежи на своевременно плащане от страна на дружеството, предоставящо животозастрахователната полица;
и)
откупната стойност не се изисква без предварителното съгласие на институцията;
й)
дружеството, което е издало животозастрахователната полица, попада в обхвата на разпоредбите на Директива 2009/138/ЕО или е обект на надзор от страна на компетентен орган на трета държава, прилагащ надзорни и регулаторни изисквания, които са най-малко равностойни на прилаганите в Съюза.
Подраздел 2
Кредитна защита с гаранции и дългови ценни книжа, обвързани със заеми
Член 213
Общи изисквания към гаранциите и кредитните деривати
1. В съответствие с член 214, параграф 1 кредитната защита, произтичаща от гаранция или кредитен дериват, се квалифицира като приемлива кредитна защита с гаранции, когато е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
кредитната защита е пряка;
б)
степента на покритие от кредитната защита е ясно определена и неоспорима;
в)
договорът за кредитна защита не съдържа клаузи, чието изпълнение е извън прекия контрол на кредитора, така че да:
i)
позволи на доставчика на защитата да прекрати защитата едностранно;
ii)
повиши действителните разходи за защитата в резултат от влошаване кредитното качество на защитената експозиция;
iii)
попречи на доставчика на защитата да изпълни задължението за своевременно плащане, когато първоначалният длъжник не извърши някое от дължимите плащания в срок или когато лизинговият договор е изтекъл за целите на признаването на гарантираната остатъчна стойност съгласно член 134, параграф 7 и член 166, параграф 4;
iv)
позволи намаляване на срока на действие на кредитната защита от страна на доставчика на защита;
г)
договорът за кредитна защита е правно валиден и изпълним във всички съответни юрисдикции към момента на сключването на кредитното споразумение.
2. Институцията доказва пред компетентните органи, че е въвела системи за управление на потенциалната концентрация на риск, произтичаща от използването на гаранции и кредитни деривати. Институцията е в състояние да докаже пред компетентните органи начина, по който нейната стратегия относно използването на кредитни деривати и гаранции взаимодейства с управлението на цялостния рисков профил.
3. Институцията спазва договорните и нормативните изисквания във връзка с привеждането в сила на кредитната защита с гаранции и предприема всички необходими стъпки за осигуряването на нейната приложимост съгласно закона, регулиращ правото върху кредитната защита.
Институцията е провела необходимия правен преглед, потвърждаващ изпълнимостта на кредитната защита с гаранции във всички съответни юрисдикции. При необходимост тя провежда повторен преглед, за да осигури запазването на изпълнимостта.
Член 214
Държавни и други контрагаранции от публичния сектор
1. Институциите могат да третират експозициите, посочени в параграф 2, като защитени с гаранция от изброените във въпросния параграф субекти, когато е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
контрагаранцията покрива всички елементи на кредитния риск по вземането;
б)
както първоначалната гаранция, така и контрагаранцията отговарят на изискванията за гаранциите, изложени в член 213 и член 215, параграф 1, с изключение на това, че контрагаранцията не е необходимо да бъде пряка;
в)
покритието е надеждно и липсват исторически доказателства, от които да личи, че покритието на контрагаранцията е с по-ниска ефективност от това на пряката гаранция, издадена от въпросното лице.
2. Предвиденото в параграф 1 третиране се прилага спрямо експозициите, обезпечени с гаранция, покрита с контрагаранция от един от следните субекти:
а)
централни правителства или централни банки;
б)
регионални правителства или местни органи на власт;
в)
субекти от публичния сектор, вземанията към които се третират като вземания към централни правителства в съответствие с член 116, параграф 4;
г)
многостранни банки за развитие или международни организации, получаващи 0 % рисково тегло съгласно съответно на член 117, параграф 2 и член 118;
д)
субекти от публичния сектор, вземанията към които се третират в съответствие с член 116, параграфи 1 и 2;
3. Институциите прилагат третирането, предвидено в параграф 1, и спрямо експозиция, която не е вторично гарантирана с издадена от посоченото в параграф 2 лице контрагаранция, ако контрагаранцията по експозицията е от своя страна пряко гарантирана от някой от посочените лица и условията, изброени в параграф 1, са изпълнени.
Член 215
Допълнителни изисквания към гаранциите
1. Гаранциите се квалифицират като приемлива кредитна защита с гаранции, когато е изпълнено всяко едно от следните условия, както и тези, изложени в член 213:
а)
при признато неизпълнение на контрагента или неплащане от негова страна кредитиращата институция има правото да изиска своевременно плащане от страна на гаранта на всички дължими суми по вземането, по отношение на което е предоставена защитата, като не е необходимо преди плащането от страна на гаранта кредитиращата институция да търси изпълнение от длъжника;
При кредитна защита с гаранции, покриваща жилищни ипотечни заеми, изискванията по член 213, параграф 1, буква в), подточка iii) и по първа алинея от настоящата буква, трябва да бъдат изпълнени само в рамките на 24 месеца;
б)
гаранцията е изрично документирано задължение, поето от гаранта;
в)
изпълнено е едно от следните условия:
i)
гаранцията покрива всички видове плащания, които се очаква да бъдат извършени от длъжника по отношение на претенцията;
ii)
когато определени видове плащания са изключени от гаранцията, кредитиращата институция коригира стойността на гаранцията, за да отрази ограниченото покритие.
2. При гаранции, предоставени в рамките на взаимни схеми за гарантиране или предоставени от изброените в член 214, параграф 2 субекти или насрещно гарантирани от тях, изискванията, определени в параграф 1, буква а) от настоящия член, се считат за удовлетворени, когато е изпълнено едно от следните условия:
а)
кредитиращата институция има правото своевременно да получи от гаранта предварително плащане, отговарящо на всяко едно от следните условия:
i)
то представлява надеждна оценка на размера на загубите, които е вероятно да бъдат понесени от кредитиращата институция, включително загуби, понесени от неплащане на лихви и други видове плащания, които кредитополучателят е задължен да извърши;
ii)
то е пропорционално на покритието на гаранцията;
б)
кредитиращата институция може да удостовери пред компетентните органи, че последиците от гаранцията, включително за покриване на загуби, понесени от неплащане на лихви и други видове плащания, които кредитополучателят е задължен да извърши, оправдават подобно третиране.
Член 216
Допълнителни изисквания към кредитните деривати
1. Кредитните деривати се квалифицират като приемлива кредитна защита с гаранции, когато е изпълнено всяко едно от следните условия, както и тези, изложени в член 213:
а)
кредитните събития, посочени в договора за кредитен дериват, включват:
i)
просрочване на дължими плащания по условията на базисното задължение, които са в сила по времето на такова неплащане, като гратисният период е равен на гратисния период на базисното задължение или по-кратък от него;
ii)
несъстоятелност, неплатежоспособност или невъзможност на длъжника да плати дължимите си задължения, неплащане на задълженията или писмена декларация за невъзможността му най-общо да плати задълженията си на датата на техния падеж, както и други подобни събития;
iii)
преструктуриране на базисното задължение, включително опрощаване или разсрочване на плащанията по главница, лихви или такси, което води до загуба от кредитно естество;
б)
при кредитни деривати, допускащи паричен сетълмент:
i)
институциите прилагат устойчив процес за надеждно оценяване на загубата;
ii)
съществува ясно определен период за получаване на оценка на базисното задължение след настъпване на кредитно събитие.
в)
когато за сетълмента по кредитен дериват се изисква правото и способността на купувача на защита да прехвърля базисното задължение към доставчика на защита, условията на базисното задължение предвиждат изискваното съгласие за подобни прехвърляния да не се отказва неоснователно;
г)
ясно определена е идентичността на страните, отговарящи за вземането на решението дали дадено кредитно събитие е настъпило;
д)
доставчикът на защита не е единствено отговорен за установяването на кредитното събитие;
е)
купувачът на защита има правото или възможността да уведоми доставчика на защита за настъпването на кредитно събитие.
Ако кредитните събития не включват преструктуриране на базисните задължения, както е описано в буква а), подточка iii), кредитната защита може все пак да бъде призната като приемлива в намален размер, както е посочено в член 233, параграф 2.
2. Несъответствие между базисното и референтното задължение по кредитен дериват или между базисното задължение и задължението, използвано с цел да се определи дали дадено кредитно събитие е настъпило, е приемливо само когато е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
референтното задължение или задължението, използвано с цел да се определи дали дадено кредитно събитие е настъпило, в зависимост от случая, е с равностоен или по-нисък ранг от базисното задължение;
б)
базисното задължение и референтното задължение или задължението, използвано с цел да се определи дали дадено кредитно събитие е настъпило, в зависимост от случая, са от един длъжник и са налице правно изпълними клаузи, уреждащи свързано неизпълнение или свързано предсрочно погасяване.
Член 217
Изисквания относно прилагане на третирането, изложено в член 153, параграф 3
1. За да бъде приемлива за третирането, изложено в член 153, параграф 3, кредитната защита, произтичаща от гаранция или кредитен дериват, трябва да отговаря на следните условия:
а)
базисното задължение е по една от следните експозиции:
i)
експозиция към предприятия, посочена в член 147, с изключение на застрахователни и презастрахователни предприятия;
ii)
експозиция към регионални правителства и местни органи на власт или субекти от публичния сектор, която не се третира като експозиция към централно правителство или централна банка в съответствие с член 147;
iii)
експозиция към МСП, класифицирана като експозиция на дребно в съответствие с член 147, параграф 5;
б)
длъжниците по базисните задължения не са членове на една и съща група с доставчика на защита;
в)
експозицията е хеджирана посредством някой от следните инструменти:
i)
кредитни деривати с гаранции, издадени върху задължения на едно лице, и гаранции, издадени върху задължения на едно лице;
ii)
кредитен дериват за първо неизпълнение;
iii)
кредитен дериват за n-то неизпълнение;
г)
кредитната защита отговаря на изискванията, изложени в членове 213, 215 и 216, в зависимост от случая;
д)
рисковото тегло, свързано с експозицията преди прилагането на третирането, предвидено в член 153, параграф 3, все още не е отчетено в никой от аспектите на кредитната защита;
е)
институцията има право и очаква да получи плащане от доставчика на защита, без да е необходимо предприемане на правни действия срещу контрагента във връзка с плащането. Доколкото е възможно, институцията предприема стъпки, за да се увери, че доставчикът на защита има намерение да плати незабавно в случай на настъпване на кредитно събитие;
ж)
закупената кредитна защита осигурява пълно покритие на хеджираната част от експозицията срещу загуби от кредитните събития, посочени в договора;
з)
възможността за прехвърляне на заемите, ценните книжа или условните задължения е правно осигурена, когато съгласно структурата на плащанията по кредитната защита сетълментът предполага физическо прехвърляне на базисното задължение;
и)
когато институцията възнамерява да достави задължение, различно от базисната експозиция, тя се уверява, че това задължение е достатъчно ликвидно и е способна да го закупи с цел доставка в съответствие с договора;
й)
редът и условията по споразуменията за кредитна защита са правно потвърдени в писмена форма както от доставчика, така и от институцията;
к)
институциите разполагат с процедури за установяване на възможна висока корелационна зависимост между платежоспособността на доставчика на защита и тази на длъжника по базисната експозиция, дължаща се на обща зависимост от рискови фактори, различни от систематичния;
л)
в случай на защита срещу риск от разсейване продавачът на закупени вземания и доставчикът на защита не са от една група.
2. За целите на параграф 1, буква в), подточка ii) институциите прилагат третирането, изложено в член 153, параграф 3, спрямо актива в съвкупността с най-ниския размер на рисково претеглена експозиция.
3. За целите на параграф 1, буква в), подточка iii) получената защита се разглежда по тази рамка само когато е била получена и призната защита от неизпълнение (n-1) или когато (n-1) от активите в съвкупността са вече в неизпълнение. В този случай институциите прилагат третирането, изложено в член 153, параграф 3, спрямо актива в съвкупността с най-ниския размер на рисково претеглена експозиция.
Раздел 4
Изчисляване на ефектите от редуцирането на кредитния риск
Подраздел 1
Обезпечена кредитна защита
Член 218
Дългови ценни книжа, обвързани със заеми
Инвестициите в обвързани със заеми дългови ценни книжа, емитирани от кредитиращата институция, могат да се третират като парично обезпечение при изчисляването на ефекта на обезпечената кредитна защита в съответствие с настоящия подраздел, при условие че суапът за кредитно неизпълнение, заложен в обвързаната със заеми дългова ценна книга, се квалифицира като приемлива кредитна защита с гаранции. За да се определи дали суапът за кредитно неизпълнение, заложен в обвързаната със заеми дългова ценна книга, се квалифицира като приемлива кредитна защита с гаранции, институцията може да счита, че изискването в член 194, параграф 6, буква в) е изпълнено.
Член 219
Балансово нетиране
Заемите и влоговете при кредитиращата институция, обект на балансово нетиране, се третират от тази институция като парично обезпечение при изчисляването на ефекта на обезпечената кредитна защита за тези заеми и влогове на кредитиращата институция, обект на балансово нетиране, които са в една и съща валута.
Член 220
Използване на подхода на надзорни корекции за променливост или подхода на собствените оценки на корекции за променливост при рамкови споразумения за нетиране
1. При изчисляването на „напълно коригираната стойност на експозицията“ (E*) за експозициите, които са обект на приемливо рамково споразумение за нетиране, обхващащо репо сделки или сделки по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки, или други сделки, обусловени от капиталовите пазари, институциите изчисляват корекциите за променливост, които трябва да бъдат приложени съгласно подхода на надзорни корекции за променливост или подхода на собствените оценки на корекции за променливост („подход на собствените оценки“), както е посочено в членове 223-226 относно разширения метод за финансово обезпечение.
При използването на подхода на собствените оценки се прилагат същите условия и изисквания, които се прилагат съгласно разширения метод за финансово обезпечение.
2. При изчисляването на параметъра E* институциите:
а)
изчисляват нетната позиция по всяка група ценни книжа или по всеки вид стока чрез изваждане на сумата по подточка ii) от сумата по подточка i):
i)
общата стойност по група ценни книжа или по един вид стоки, отдадени в заем, продадени или предоставени по рамковото споразумение за нетиране;
ii)
общата стойност по група ценни книжа или по един вид стоки, получени в заем, закупени или получени по рамковото споразумение за нетиране;
б)
изчисляват нетната позиция по всяка валута, различна от валутата на сетълмента на рамковото споразумение за нетиране, чрез изваждане на сумата по подточка ii) от сумата по подточка i):
i)
сумата от общата стойност на ценните книжа в тази валута, отдадени в заем, продадени или предоставени по рамковото споразумение за нетиране, и сумата на паричните средства в тази валута, отдадени в заем или прехвърлени по това споразумение;
ii)
сумата от общата стойност на ценните книжа в тази валута, получени в заем, закупени или получени по рамковото споразумение за нетиране, и сумата на паричните средства в тази валута, получени в заем или получени по това споразумение;
в)
прилагат корекцията за променливост, подходяща за дадена група от ценни книжа или касова позиция, към абсолютната стойност на положителната или отрицателната нетна позиция в ценни книжа по тази група;
г)
прилагат корекцията за променливост на валутния риск (fx) към нетната положителна или отрицателна позиция във всяка валута, различна от валутата на сетълмента на рамковото споразумение за нетиране.
3. Институциите изчисляват параметъра E* съгласно следната формула:
където:
Ei
=
стойността на всяка отделна експозиция i по споразумението, която би била приложена при липса на кредитна защита, когато институциите изчисляват размера на рисково претеглените експозиции съгласно стандартизирания подход или когато изчисляват размера на рисково претеглените експозиции и размера на очакваната загуба съгласно вътрешнорейтинговия подход;
Ci
=
стойността по всяка група ценни книжа или по всеки вид стоки, получени, взети в заем или закупени, или на паричните средства, получени или взети в заем по отношение на всяка експозиция i;
=
нетната позиция (положителна или отрицателна) за дадена група ценни книжа j;
=
нетната позиция (положителна или отрицателна) за дадена валута k, различна от валутата на сетълмента по споразумението, както е изчислена съгласно параграф 2, буква б);
=
корекцията за променливост, подходяща за определена група ценни книжа j;
=
корекцията за променливост за съответната чуждестранна валута k.
4. При изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции и размера на очакваната загуба за репо сделки или сделки по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки, или други сделки, обусловени от капиталовите пазари, които са обект на рамкови споразумения за нетиране, институциите използват E*, изчислена съгласно параграф 3, като стойност на експозицията към контрагента, породена от сделки, обект на рамковото споразумение за нетиране за целите на член 113 при стандартизирания подход или глава 3 при вътрешнорейтинговия подход.
5. За целите на параграфи 2 и 3 „група ценни книжа“ означава ценни книжа, които са емитирани на една дата от един и същ емитент, имат еднакъв срок на падеж, обект са на едни и същи условия и имат еднакъв период на реализация, както е посочено в членове 224 и 225, в зависимост от случая.
Член 221
Използване на подхода на вътрешните модели за рамкови споразумения за нетиране
1. Като алтернатива на използването на подхода на надзорни корекции за променливост или подхода на собствените оценки при изчисляването на напълно коригираната стойност на експозицията (E*), получена в резултат от прилагането на приемливо рамково споразумение за нетиране, обхващащо репо сделки, сделки за предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки, или други сделки, обусловени от капиталовите пазари, с изключение на сделките с деривати, институциите могат, след получаване на разрешение от компетентните органи, да използват подхода на вътрешните модели, който отчита ефектите на корелацията между позициите в ценни книжа, обект на рамковото споразумение за нетиране, както и ликвидността на съответните инструменти.
2. След получаване на разрешение от компетентните органи институциите могат също да използват и вътрешните си модели за маржин заемни сделки, ако сделките са обхванати от двустранно рамково споразумение за нетиране, което отговаря на изискванията, изложени в глава 6, раздел 7.
3. Институцията може да избере да използва подхода на вътрешните модели независимо от избора, който е направила между стандартизирания подход и вътрешнорейтинговия подход за изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции. Ако обаче институцията възнамерява да използва подхода на вътрешните модели, тя го прилага за всички контрагенти и ценни книжа, с изключение на несъществените портфейли, при които тя може да използва подхода на надзорните корекции за променливост или подхода на собствените оценки, както е предвидено в член 20.
Институциите, получили разрешение за използване на вътрешен модел за управление на риска по дял IV, глава 5, могат да използват подхода на вътрешните модели. Ако институцията не е получила такова разрешение, тя може все пак да кандидатства пред компетентните органи за разрешение, позволяващо използване на подхода на вътрешните модели за целите на настоящия член.
4. Компетентните органи разрешават на институцията да използва подхода на вътрешните модели само когато считат, че системата на институцията за управление на рискове, произтичащи от сделки, предмет на рамковото споразумение за нетиране, е концептуално надеждна и цялостно прилагана и когато са изпълнени следните стандарти за качество:
а)
вътрешният модел за оценка на риска, използван за изчисляването на потенциалната променливост на цените за сделките, е тясно интегриран в ежедневния процес по управлението на риска на институцията и служи като основа за отчитане на рисковите експозиции пред висшето ръководство на институцията;
б)
институцията разполага със звено за контрол на риска, което отговаря на всяко едно от следните изисквания:
i)
то е независимо от звената, участващи в търговската дейност, и се отчита пряко пред висшето ръководство;
ii)
то отговаря за разработването и внедряването на системата за управление на риска на институцията;
iii)
то изготвя и анализира ежедневни отчети за резултатите от модела за оценка на риска и предлага подходящи мерки за спазване на лимитите на позициите;
в)
ежедневните отчети, изготвяни от звеното за контрол на риска, се преглеждат от орган с правомощия за вземане на решения за намаляване на поетите позиции и на общата рискова експозиция;
г)
институцията разполага с достатъчно на брой квалифицирани служители за работа с усъвършенстваните модели в звеното за управление на риска;
д)
институцията е въвела процедури за наблюдение и гарантиране на спазването на документиран набор от вътрешни политики и контролни механизми за цялостното функциониране на системата за оценяване на риска;
е)
историческите резултати от моделите на институцията са доказано надеждни и измерват риска с приемлива точност, което се потвърждава от бек-тестове, използващи данни за най-малко една година;
ж)
институцията провежда периодично изчерпателни стрес тестове, резултатите от които се преглеждат от висшето ръководство и се отразяват при определяне на политиката и лимитите;
з)
като част от редовния си вътрешен одит институцията провежда независима проверка на системата си за измерване на риска. Този преглед обхваща дейностите на звената,участващи в търговската дейност, и на независимото звено за контрол на риска;
и)
поне веднъж годишно институцията осъществява преглед на системата си за управление на риска;
й)
вътрешният модел отговаря на изискванията, определени в член 292, параграфи 8 и 9 и в член 294.
5. За да обхване всички съществени ценови рискове, вътрешният модел на институцията за измерване на риска обхваща достатъчен брой рискови фактори.
Институциите могат да използват емпирични корелации в рамките на рисковите категории и между категориите, когато техните системи за измерване на корелациите са надеждни и цялостно прилагани.
6. Институциите, използващи подхода на вътрешните модели, изчисляват E* съгласно следната формула:
където:
Ei
=
стойността на всяка отделна експозиция i по споразумението, която би била приложена при липса на кредитна защита, когато институциите изчисляват размера на рисково претеглените експозиции съгласно стандартизирания подход или когато изчисляват размера на рисково претеглените експозиции и размера на очакваната загуба съгласно вътрешнорейтинговия подход;
Ci
=
стойността на получените в заем, закупени или получени парични средства или ценни книжа по отношение на всяка такава експозиция i.
При изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции чрез вътрешни модели институциите използват данните от модела към предишния работен ден.
7. При изчисляването на потенциалната промяна в стойността, посочена в параграф 6, се съблюдава всеки едно от следните правила:
а)
то се извършва най-малко веднъж на ден;
б)
то се базира на 99-процентов едностранен доверителен интервал;
в)
то се базира на петдневен период на реализация, с изключение на сделките, различни от репо сделки или сделки за предоставяне/получаване в заем на ценни книжа, при които се използва десетдневен период на реализация;
г)
то се базира на ефективен исторически период на наблюдение от най-малко една година, освен когато съществено увеличение в променливостта на цените налага по-къс период на наблюдение;
д)
множеството от използваните за изчислението данни се актуализира поне веднъж на всеки три месеца.
Когато институцията е сключила репо сделка, сделка по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки, маржин заемна сделка или сходна сделка или нетираща съвкупност, която отговаря на изложените в член 285, параграфи 2, 3 и 4 критерии, минималният период на държане се привежда в съответствие с рисковия маржин период, който ще се прилага по тези параграфи, в комбинация с член 285, параграф 5.
8. При изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции и размера на очакваната загуба за репо сделки или сделки по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки, или други сделки, обусловени от капиталовите пазари, които са предмет на рамкови споразумения за нетиране, институциите използват E*, изчислена съгласно параграф 6, като стойност на експозицията към контрагента, породена от сделки, предмет на рамковото споразумение за нетиране за целите на член 113 при стандартизирания подход или глава 3 при вътрешнорейтинговия подход.
9. ЕБО разработва проекти за регулаторни технически стандарти за определяне на следното:
а)
какво представлява несъществен портфейл за целите на параграф 3;
б)
критериите, определящи дали вътрешният модел е надежден и цялостно прилаган за целите на параграфи 4 и 5 и рамковите споразумения за нетиране.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 декември 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 222
Опростен метод за финансово обезпечение
1. Институциите могат да използват опростения метод за финансово обезпечение само когато те изчисляват размера на рисково претеглените експозиции съгласно стандартизирания подход. Институцията не използва нито опростения метод за финансовото обезпечение, нито разширения метод за финансово обезпечение освен за целите на член 148, параграф 1 и член 150, параграф 1. Институциите не прилагат това изключение избирателно с цел намаляване на капиталовите изисквания или с цел провеждане на регулаторен арбитраж.
2. Съгласно опростения метод за финансово обезпечение стойността на приемливото финансово обезпечение, присъдена от институциите, е равна на пазарната му стойност, определена в съответствие с член 207, параграф 4, буква г).
3. Институциите присъждат за тези части от стойностите на експозицията, които са обезпечени от пазарната стойност на приемливото обезпечение, рисковото тегло, което те биха определили съгласно глава 2, когато кредитиращата институция има пряка експозиция към инструмента на обезпечението. За тази цел стойността на експозицията на задбалансова позиция от изброените в приложение I е равна на 100 % от стойността на позицията, а не на стойността на експозицията, посочена в член 111, параграф 1.
Рисковото тегло на обезпечената част е най-малко 20 % с изключение на случаите, посочени в параграфи 4-6. За останалата част от стойността на експозицията институциите прилагат рисковото тегло, което те биха определили за необезпечена експозиция към контрагента по глава 2.
4. Институциите присъждат рисково тегло от 0 % за обезпечената част на експозицията, породена от репо сделки и сделки по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа, които отговарят на критериите по член 227. Когато контрагентът по сделката не е основен пазарен участник, институциите присъждат рисково тегло от 10 %.
5. Институциите присъждат рисково тегло от 0 % за обезпечената част от стойността на определените съгласно глава 6 експозиции в дериватни инструменти, изброени в приложение II, които са предмет на ежедневна пазарна преоценка, обезпечени са с паричен депозит или подобен инструмент и валутата им съвпада с тази на обезпечението.
Институциите присъждат рисково тегло от 10 % за обезпечената част от стойността на експозициите, обезпечени с дългови ценни книжа, емитирани от централни правителства или централни банки, на които е присъдено нулево рисково тегло съгласно глава 2.
6. За сделките, които не са сред посочените в параграфи 4 и 5, институциите могат да присъждат 0 % рисково тегло, когато валутите на експозицията и обезпечението съвпадат и е изпълнено едно от следните условия:
а)
обезпечението е паричен депозит или подобен инструмент;
б)
обезпечението е под формата на дългови ценни книжа, емитирани от централни правителства или централни банки, на които може да бъде присъдено 0 % рисково тегло съгласно член 114, и пазарната му стойност е намалена с 20 %.
7. За целите на параграфи 5 и 6 дълговите ценни книжа, емитирани от централни правителства или централни банки, обхващат:
а)
дългови ценни книжа, емитирани от регионални правителства или местни органи на власт, експозициите в които се разглеждат като експозиции към централни правителства, под чиято юрисдикция са учредени съгласно член 115;
б)
дългови ценни книжа, емитирани от многостранни банки за развитие, на които е присъдено 0 % рисково тегло съгласно или по силата на член 117, параграф 2;
в)
дългови ценни книжа, емитирани от международни организации, на които е присъдено 0 % рисково тегло съгласно член 118;
г)
дългови ценни книжа, емитирани от субекти от публичния сектор, които се разглеждат като експозиции към централни правителства в съответствие с член 116, параграф 4.
Член 223
Разширен метод за финансово обезпечение
1. За да бъде отчетена променливостта на цените, при оценяването на финансово обезпечение за целите на разширения метод за финансово обезпечение, институциите прилагат корекции за променливост към пазарната стойност на обезпечението, както е посочено в членове 224-227.
Когато обезпечението е във валута, която е различна от тази на базисната експозиция, институциите добавят корекция за променливост на валутния курс към корекцията за променливост на обезпечението, както е предвидено в членове 224-227.
При сделки с извънборсови деривати, обхванати от споразумения за нетиране, признати от компетентните органи съгласно глава 6, при несъответствие между валутата на обезпечението и валутата на сетълмента институциите прилагат корекция за променливост, отразяваща променливостта на валутните курсове. Институциите прилагат една корекция за променливост независимо от броя на валутите по сделките, обхванати от споразумение за нетиране.
2. Когато изчисляват коригираната за променливост стойност на обезпечението (CVA), институциите трябва да вземат предвид следното:
където:
C
=
стойността на обезпечението;
HC
=
корекцията за променливост на обезпечението, изчислена съгласно членове 224 и 227;
Hfx
=
корекцията за променливост при валутно несъответствие, изчислена съгласно членове 224 и 227.
Институциите използват посочената в настоящия параграф формула при изчисляването на коригираната за променливост стойност на обезпечението за всички сделки, с изключение на тези, които са предмет на признати рамкови споразумения за нетиране, за които се прилагат посочените в членове 220 и 221 разпоредби.
3. Когато изчисляват коригираната за променливост стойност на експозицията (EVA), институциите трябва да вземат предвид следното:
където:
E
=
стойността на експозицията, както би била определена по глава 2 или по глава 3, в зависимост от случая, ако експозицията не е била обезпечена;
HE
=
корекцията за променливост на експозицията, изчислена съгласно членове 224 и 227.
При сделки с извънборсови деривати институциите изчисляват EVA по следния начин:
.
4. При изчисляването на E за целите на параграф 3 се прилага следното:
а)
за институциите, които изчисляват размера на рисково претеглените експозиции съгласно стандартизирания подход, стойността на експозицията на задбалансовите позиции, изброени в приложение I, е 100 % от стойността на тази позиция, а не стойността на експозицията, посочена в член 111, параграф 1;
б)
институциите, които изчисляват размера на рисково претеглените експозиции съгласно вътрешнорейтинговия подход, изчисляват стойността на експозицията на позициите, изброени в член 166, параграфи 8-10, като използват конверсионен коефициент от 100 %, а не конверсионните коефициенти или проценти, посочени в съответните параграфи.
5. Институциите изчисляват напълно коригираната стойност на експозицията (E*), отчитайки както променливостта, така и ефектите за редуциране на риска на обезпечението, по следния начин:
където:
EVA
=
коригираната за променливост стойност на експозицията, изчислена съгласно параграф 3;
CVAM
=
допълнително коригирана CVA за падежни несъответствия в съответствие с разпоредбите на раздел 5;
6. Институциите могат да изчисляват корекциите за променливост, като използват посочения в член 224 подход на надзорни корекции за променливост или посочения в член 225 подход на собствените оценки.
Институцията може да реши да използва подхода на надзорни корекции за променливост или подхода на собствените оценки независимо от избора, който е направила между стандартизирания подход и вътрешнорейтинговия подход за изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции.
Въпреки това, когато институцията възнамерява да използва подхода на собствените оценки, тя прилага този подход за всички видове инструменти, с изключение на несъществените портфейли, при които тя може да използва подхода на надзорните корекции за променливост.
7. Когато обезпечението се състои от няколко приемливи позиции, институциите изчисляват корекцията за променливост (H) по следния начин:
където:
ai
=
делът от стойността на дадена приемлива позиция i от общата стойност на обезпечението;
Hi
=
корекцията за променливост, приложима към приемливата позиция i.
Член 224
Надзорна корекция за променливост при разширения метод за финансово обезпечение
1. Корекциите за променливост, които биват прилагани съгласно подхода на надзорни корекции за променливост (при ежедневна преоценка), са посочени в таблици 1-4 от настоящия параграф.
КОРЕКЦИИ ЗА ПРОМЕНЛИВОСТ
Таблица 1
Степен на кредитно качество, определена за кредитната оценка на дълговата ценна книга
Остатъчен матуритет
Корекции за променливост за дългови ценни книжа, емитирани от субекти по член 197, параграф 1, буква б)
Корекции за променливост за дългови ценни книжа, емитирани от субекти по член 197, параграф 1, букви в) и г)
Корекции за променливост за секюритизиращи позиции, отговарящи на критериите по член 197, параграф 1, буква з)
20-дневен период на реализация (%)
10-дневен период на реализация (%)
5-дневен период на реализация (%)
20-дневен период на реализация (%)
10-дневен период на реализация (%)
5-дневен период на реализация (%)
20-дневен период на реализация (%)
10-дневен период на реализация (%)
5-дневен период на реализация (%)
1
≤ 1 година
0,707
0,5
0,354
1,414
1
0,707
2,829
2
1,414
1 ≤ 5 години
2,828
2
1,414
5,657
4
2,828
11,314
8
5,657
5 години
5,657
4
2,828
11,314
8
5,657
22,628
16
11,313
2-3
≤ 1 година
1,414
1
0,707
2,828
2
1,414
5,657
4
2,828
1 ≤ 5 години
4,243
3
2,121
8,485
6
4,243
16,971
12
8,485
5 години
8,485
6
4,243
16,971
12
8,485
33,942
24
16,970
4
≤ 1 година
21,213
15
10,607
Не е приложимо
Не е приложимо
Не е приложимо
Не е приложимо
Не е приложимо
Не е приложимо
1 ≤ 5 години
21,213
15
10,607
Не е приложимо
Не е приложимо
Не е приложимо
Не е приложимо
Не е приложимо
Не е приложимо
5 години
21,213
15
10,607
Не е приложимо
Не е приложимо
Не е приложимо
Не е приложимо
Не е приложимо
Не е приложимо
Таблица 2
Степен на кредитно качество, определена за кредитната оценка на краткосрочна дългова ценна книга
Корекции за променливост за дългови ценни книжа, емитирани от субекти по член 197, параграф 1, буква б), с краткосрочна кредитна оценка
Корекции за променливост за дългови ценни книжа, емитирани от субекти по член 197, параграф 1, букви в) и г), с краткосрочна кредитна оценка
Корекции за променливост за секюритизиращи позиции, отговарящи на критериите по член 197, параграф 1, буква з)
20-дневен период на реализация (%)
10-дневен период на реализация (%)
5-дневен период на реализация (%)
20-дневен период на реализация (%)
10-дневен период на реализация (%)
5-дневен период на реализация (%)
20-дневен период на реализация (%)
10-дневен период на реализация (%)
5-дневен период на реализация (%)
1
0,707
0,5
0,354
1,414
1
0,707
2,829
2
1,414
2-3
1,414
1
0,707
2,828
2
1,414
5,657
4
2,828
Таблица 3
Други обезпечения или видове експозиции
20-дневен период на реализация (%)
10-дневен период на реализация (%)
5-дневен период на реализация (%)
Капиталови инструменти и конвертируеми облигации, включени в основен борсов индекс
21,213
15
10,607
Други капиталови инструменти или конвертируеми облигации, котирани на призната борса
35,355
25
17,678
Парични средства в брой
0
0
0
Позиции в злато
21,213
15
10,607
Таблица 4
Корекции за променливост при несъответствие на валутите
20-дневен период на реализация (%)
10-дневен период на реализация (%)
5-дневен период на реализация (%)
11,314
8
5,657
2. При изчисляването на корекциите за променливост в съответствие с параграф 1 се спазват следните условия:
а)
за обезпечени кредитни сделки периодът на реализация е 20 работни дни;
б)
за репо сделки, които не обхващат прехвърляне на стоки или гарантирани права, свързани с правото на собственост върху стоки, както и за сделки по предоставяне или получаване в заем на ценни книжа периодът на реализация е 5 работни дни;
в)
за други сделки, обусловени от капиталовите пазари, периодът на реализация е 10 работни дни.
При сделка или нетираща съвкупност, която отговаря на посочените в член 285, параграфи 2, 3 и 4 критерии, институциите привеждат минималния период на държане в съответствие с рисковия маржин период, който се прилага съгласно посочените параграфи.
3. В таблици 1-4 от параграф 1, както и в параграфи 4-6 степента на кредитното качество, с която се свързва кредитната оценка на дълговата ценна книга, е степента на кредитно качество, с помощта на която е определена кредитната оценка от ЕБО по глава 2.
За да се определи степента на кредитното качество, с която е свързана кредитната оценка на дълговата книга съгласно посоченото в първа алинея, се прилага и член 197, параграф 7.
4. За неприемливи ценни книжа или за стоки, предоставяни в заем или продавани по репо сделки или сделки по предоставяне или получаване в заем на ценни книжа или стоки, корекцията за променливост е същата както за капиталови инструменти, невключени в основен борсов индекс, котирани на призната борса.
5. За приемливи дялове в ПКИ корекциите за променливост са среднопретеглените корекции за променливост, които биха били приложени към активите, в които фондът е инвестирал, като се има предвид периода на реализация на сделките, както е посочен в параграф 2.
Ако активите, в които фондът е инвестирал, не са известни на институцията, корекцията за променливост е най-високата корекция за променливост, която би била приложена към всеки един от активите, в които фондът има право да инвестира.
6. За дългови ценни книжа без присъден рейтинг, емитирани от институции и отговарящи на критериите за признаване по член 197, параграф 4, корекциите за променливост са същите като тези за ценни книжа, емитирани от институции или предприятия с външна кредитна оценка, съответстваща на втора или трета степен на кредитно качество.
Член 225
Собствени оценки на корекциите за променливост при разширения метод за финансово обезпечение
1. Компетентните органи разрешават на институциите да използват собствени оценки за променливост при изчисляването на корекциите за променливост, прилагани към обезпеченията и експозициите, когато институциите спазват изискванията, посочени в параграфи 2 и 3. Институции, получили разрешение да използват собствени оценки за променливост, не възобновят използването на останалите методи, освен поради обоснована причина и след разрешение от компетентните органи.
За дългови ценни книжа, които имат присъдена кредитна оценка от АВКО, равностойна или по-добра от инвестиционен рейтинг, институциите могат да изчисляват оценка на променливостта за всяка категория ценни книжа.
За дългови ценни книжа, които имат присъдена кредитна оценка от АВКО, по-неблагоприятна от инвестиционен рейтинг, както и за друго признато обезпечение, институциите изчисляват корекциите за променливост за всяка отделна позиция.
Институциите, използващи подхода на собствени оценки, оценяват променливостта на обезпечението или на несъответствието между валутите, без да вземат предвид корелационните зависимости между необезпечената експозиция, обезпечението или валутните курсове.
При определяне на съответните категории институциите вземат предвид вида на емитента на ценната книга, външната кредитна оценка на ценните книжа, техния остатъчен срок до падежа и модифицираната им дюрация. Оценките за променливост са представителни за ценните книжа, включени в съответната категория от институцията.
2. При изчисляването на корекциите за променливост се спазва всеки един от следните критерии:
а)
институциите извършват изчислението на базата на 99-процентов едностранен доверителен интервал;
б)
институциите извършват изчислението на базата на следните периоди на реализация:
i)
20 работни дни за обезпечени кредитни сделки;
ii)
5 работни дни за репо сделки, които не обхващат прехвърляне на стоки или гарантирани права, свързани с правото на собственост върху стоки, както и за сделки по предоставяне или получаване в заем на ценни книжа;
iii)
10 работни дни за други сделки, обусловени от капиталовите пазари;
в)
институциите могат да използват стойностите на корекциите за променливост, изчислени на базата на по-къси или по-дълги периоди на реализация, увеличени или намалени до периода за реализация,предвиден в буква б) по видове сделки, използвайки формулата за „корен квадратен от времето”:
където:
TM
=
съответният период на реализация;
HM
=
корекцията за променливост въз основа на период на реализация TM;
HN
=
корекцията за променливост въз основа на период на реализация TN.
г)
институциите вземат предвид неликвидността на активите с по-ниско качество. Те коригират периода на реализация в посока увеличение в случай на съмнения относно ликвидността на обезпечението. Те набелязват и случаите, при които историческите данни могат да не отразяват в достатъчна степен потенциалната променливост. В тези случаи се действа посредством сценарий при стрес;
д)
продължителността на историческия период на наблюдение, използван от институциите за изчисляване на корекциите за променливост, е най-малко една година. За институциите, които използват схема за претегляне или други методи за историческия период за наблюдение, ефективният период на наблюдение е най-малко една година. Компетентните органи могат също да изискат от институцията да изчислява корекциите си за променливост, използвайки по-кратък период на наблюдение, ако по тяхна преценка това е оправдано поради съществено увеличение в променливостта на цените.
е)
институциите актуализират наборите си от данни и изчисляването на корекциите за променливост най-малко веднъж на всеки три месеца. Те преразглеждат наборите си от данни при съществена промяна на пазарните цени.
3. Оценка на корекциите за променливост отговарят на всеки един от следните критерии за качество:
а)
институцията използва оценките на променливостта в ежедневния процес по управление на риска, включително по отношение на своите вътрешни лимити на експозициите;
б)
когато периодът на реализация, използван от институцията в рамките на ежедневния процес по управление на риска, е по-дълъг от този, предвиден в настоящия раздел за въпросния вид сделка, корекциите за променливост на институцията се завишават в съответствие с формулата за „корен квадратен от времето”, посочена в параграф 2, буква в);
в)
институцията разполага с установени процедури за наблюдение и осигуряване на спазването на документиран набор от политики и механизми за контрол за функционирането на системата за оценка на корекциите за променливост и за отразяване на тези оценки в нейния процес по управление на риска;
г)
в рамките на процедурите за вътрешен одит на институцията се извършва редовен независим преглед на системата на институцията за оценка на корекциите за променливост. Най-малко веднъж годишно се извършва преглед на цялостната система за оценка на корекциите за променливост и за интегриране на тези корекции в процеса по управление на риска на институцията. Този преглед включва най-малко следните елементи:
i)
отразяването на оценките на корекциите за променливост в ежедневния процес по управление на риска;
ii)
утвърждаването на всяка значителна промяна в процеса за оценка на корекциите за променливост;
iii)
проверката на последователността, актуалността и надеждността на източниците на данни, използвани при функционирането на системата за оценка на корекциите за променливост, включително независимостта на тези източници на данни;
iv)
точността и целесъобразността на допусканията за променливост.
Член 226
Завишаване на корекцията за променливост при разширения метод за финансово обезпечение
Корекциите за променливост, посочени в член 224, са корекциите за променливост, които институциите прилагат при ежедневна преоценка. Аналогично, когато институцията използва собствените си оценки на корекциите за променливост в съответствие с член 225, тя ги изчислява на първо място въз основа на ежедневната преоценка. Когато преоценката се извършва по-рядко от всеки ден, институциите прилагат по-големи корекции за променливост. Институциите ги изчисляват чрез завишаване на прилаганите при ежедневната преоценка корекции за променливост, използвайки следната формула за „корен квадратен от времето”:
където:
H
=
корекцията за променливост, която трябва да се приложи;
HM
=
корекцията за променливост при ежедневна преоценка;
NR
=
действителният брой работни дни между преоценките;
TM
=
периодът на реализация за въпросния вид сделка.
Член 227
Условия за прилагане на нулева корекция за променливост при разширения метод за финансово обезпечение
1. Във връзка с репо сделки и сделки по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа, при които институцията използва подхода на надзорни корекции за променливост по член 224 или подхода на собствените оценки по член 225 и са изпълнени условията по параграф 2, букви а)-з), институциите могат вместо корекциите за променливост, изчислени по членове 224-226, да прилагат корекция за променливост от 0 %. Институциите, използващи посочения в член 221 подход на вътрешните модели, не прилагат предвиденото в настоящия член третиране.
2. Институциите могат да прилагат корекция за променливост от 0 %, когато е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
както експозицията, така и обезпечението представляват парични средства или дългови ценни книжа, емитирани от централни правителства или централни банки по смисъла на член 197, параграф 1, буква б) и получаващи 0 % рисково тегло съгласно глава 2;
б)
както експозицията, така и обезпечението са деноминирани в една и съща валута;
в)
матуритетът на сделката не надвишава един работен ден или както експозицията, така и обезпечението са предмет на ежедневна преоценка по пазарни цени или ежедневно допълване до минималния размер на обезпечението;
г)
периодът от последната пазарна преоценка, преди неуспешното попълване на маржин сметката от страна на контрагента, до реализацията на обезпечението не надхвърля четири работни дни;
д)
сделката е уредена посредством система за сетълмент, предназначена за такъв вид сделки;
е)
споразумението или сделката са документирани съгласно общоприетите правила за репо сделки или сделки по предоставяне/получаване в заем на съответните ценни книжа;
ж)
сделката се урежда от документация, в която се посочва, че ако контрагентът не изпълни задължение да достави паричните средства или ценните книжа или не осигури изискуемия размер по маржин сметката, или е в неизпълнение по друг начин, тогава сделката може да се прекрати незабавно;
з)
компетентните органи считат контрагента по сделката за основен пазарен участник.
3. Основните пазарни участници, посочени в параграф 2, буква з), обхващат следните субекти:
а)
субектите, посочени в член 197, параграф 1, буква б), на експозициите към които се присъжда 0 % рисково тегло съгласно глава 2;
б)
институции;
в)
други финансови предприятия по смисъла на член 13, точка 25, букви б) и г) от Директива 2009/138/ЕО, на експозициите към които се присъжда рисково тегло от 20 % по стандартизирания подход или които, при условие че институциите изчисляват размера на рисково претеглените експозиции и размера на очакваната загуба по вътрешнорейтинговия подход, нямат присъдена кредитна оценка от призната АВКО, но имат присъден с вътрешен рейтинг от институцията.
г)
регулирани ПКИ, за които се прилагат изисквания за капиталова адекватност или ниво на ливъридж;
д)
регулирани пенсионни фондове;
е)
признати организации за клиринг.
Член 228
Изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции и размера на очакваната загуба при разширения метод за финансово обезпечение
1. При стандартизирания подход институциите използват E*, изчислена съгласно член 223, параграф 5, като стойност на експозицията за целите на член 113. При задбалансовите позиции, посочени в приложение I, институциите използват E* като стойността, спрямо която се прилагат посочените в член 111, параграф 1 проценти, за да се получи стойността на експозицията.
2. При вътрешнорейтинговия подход институциите използват ефективната загуба при неизпълнение (LGD*) като LGD за целите на глава 3. Институциите изчисляват стойността на LGD* по следния начин:
където:
LGD
=
LGD, която би била приложена към експозицията съгласно глава 3, когато експозицията е необезпечена;
E
=
стойността на експозицията в съответствие с член 223, параграф 3;
E*
=
напълно коригираната стойност на експозицията в съответствие с член 223, параграф 5.
Член 229
Принципи на оценка за други приемливи обезпечения при вътрешнорейтинговия подход
1. При обезпечения с недвижими имоти обезпечението се оценява от независим оценител по пазарна или по-ниска от пазарната стойност. Институцията изисква от независимия оценител да документира пазарната стойност по прозрачен и ясен начин.
В тези държави членки, които са предвидили строги критерии за оценяването на ипотечната заемна стойност в законови и подзаконови нормативни разпоредби, имотите може вместо това да бъдат оценявани от независим оценител по стойност, по-ниска или равна на ипотечната заемна стойност. Институциите изискват от независимия оценител да не взема под внимание спекулативните елементи и да документира стойността по прозрачен и ясен начин при оценяването на ипотечната заемна стойност.
Стойността на обезпечението е пазарната стойност или ипотечната заемна стойност, намалена, когато е целесъобразно, с цел да се отразят резултатите от наблюдението, изисквано по член 208, параграф 3, и да се отчетат предишните вземания към имотите.
2. При вземания стойността на вземанията е размерът на вземането.
3. Институциите оценяват обезпеченията с физически активи, различни от недвижими имоти, по тяхната пазарна стойност. За целите на настоящия член „пазарна стойност“ е оценената сума, срещу която недвижимите имоти биха били прехвърлени на датата на оценката между желаещ купувач и желаещ продавач в сделка, при която те са достатъчно независими и равнопоставени.
Член 230
Изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции и размера на очакваната загуба за друго признато обезпечение при вътрешнорейтинговия подход
1. Институциите използват LGD*, изчислена в съответствие с настоящия параграф и параграф 2, като LGD за целите на глава 3.
Когато съотношението между стойността на обезпечението (C) и стойността на експозицията (E) е под изискуемия праг на обезпеченост на експозицията (C*), както е посочено в таблица 5, стойностите на параметъра LGD* са тези стойности на LGD, предвидени в глава 3 за необезпечени експозиции към контрагента. За тази цел институциите изчисляват стойността на експозицията по позициите, изброени в член 166, параграфи 8-10, като използват конверсионен коефициент или процент в размер на 100 % вместо конверсионните коефициенти или проценти, посочени в съответните параграфи.
Когато съотношението между стойността на обезпечението и стойността на експозицията превишава втория, по-висок изискуем праг C**, посочен в таблица 5, стойностите на параметъра LGD* се определят съгласно таблица 5.
Когато изискваното ниво на обезпеченост C** не е постигнато по отношение на експозицията като цяло, институцията разглежда експозицията като две експозиции - първата, по отношение на която изискуемият праг на обезпеченост C** е постигнат, и остатъчна експозиция.
2. Приложимите стойности на параметъра LGD* и изискуемите прагове на обезпеченост за обезпечените части от експозицията са посочени в таблица 5 от настоящия параграф.
Таблица 5
Минимални стойности на параметъра LGD за обезпечените части от експозицията
LGD* за първостепенни експозиции
LGD* за подчинени експозиции
Минимален изискуем праг на обезпеченост на експозицията (C*)
Минимален изискуем праг на обезпеченост на експозицията (C**)
Вземания
35 %
65 %
0 %
125 %
Жилищни имоти/търговски недвижими имоти
35 %
65 %
30 %
140 %
Други обезпечения
40 %
70 %
30 %
140 %
3. Като алтернатива на предвиденото в параграфи 1 и 2 третиране и при спазване на член 124, параграф 2 институциите могат да определят рисково тегло от 50 % за частта от експозицията, която съобразно ограниченията, определени в член 125, параграф 2, буква г) и член 126, параграф 2, буква г), е напълно обезпечена с жилищни имоти или търговски недвижими имоти, намиращи се на територията на държава членка, ако са изпълнени всички условия по член 199, параграф 4.
Член 231
Изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции и размера на очакваната загуба в случаите на смесени групи от обезпечения
1. Институцията изчислява стойността на LGD*, която тя използва като стойност на параметъра LGD за целите на глава 3, в съответствие с параграфи 2 и 3, когато са изпълнени следните две условия:
а)
институцията използва вътрешнорейтинговия подход за изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции и размера на очакваната загуба;
б)
експозицията е обезпечена както с финансово, така и с друго приемливо обезпечение.
2. От институциите се изисква да разделят на части коригираната за променливост стойност на експозицията, получена чрез прилагането на корекцията за променливост, както е предвидено в член 223, параграф 5, така че да се получи част - покрита от приемливо финансово обезпечение, част - покрита с вземания, част - покрита с обезпечение с търговски недвижими имоти или с жилищни имоти, част - покрита с друго приемливо обезпечение, и необезпечена част, когато е приложимо.
3. Институциите изчисляват LGD* поотделно за всяка част от експозицията, получена по параграф 2, в съответствие със съответните разпоредби на настоящата глава.
Член 232
Други форми на обезпечена кредитна защита
1. Когато са изпълнени определените в член 212, параграф 1 условия, влогове при институции- трети страни могат да бъдат третирани като гаранции от институция- трета страна.
2. Когато са изпълнени определените в член 212, параграф 2 условия, институцията третира частта от експозицията, която е обезпечена с текущата откупна стойност по заложени в полза на кредитиращата институция животозастрахователни полици, по следния начин:
а)
когато за експозицията се прилага стандартизираният подход, тя бива рисково претеглена, като се използват посочените в параграф 3 рискови тегла;
б)
когато за експозицията се прилага вътрешнорейтинговият подход, а не собствените оценки за LGD на институцията, на нея се присъжда LGD в размер на 40 %.
В случай на валутно несъответствие институциите намаляват текущата откупна стойност съгласно член 233, параграф 3, като стойността на кредитната защита е текущата откупна стойност на животозастрахователната полица.
3. За целите на параграф 2, буква а) институциите присъждат следните рискови тегла въз основа на рисковото тегло, присъдено за първостепенна необезпечена експозиция към предприятието, което издава животозастрахователната полица:
а)
рисково тегло от 20 %, когато за първостепенната необезпечена експозиция към предприятието, което издава животозастрахователната полица, се присъжда рисково тегло от 20 %;
б)
рисково тегло от 35 %, когато за първостепенната необезпечена експозиция към предприятието, което издава животозастрахователната полица, се присъжда рисково тегло от 50 %;
в)
рисково тегло от 70 %, когато за първостепенната необезпечена експозиция към предприятието, което издава животозастрахователната полица, се присъжда рисково тегло от 100 %;
г)
рисково тегло от 150 %, когато за първостепенната необезпечена експозиция към предприятието, което издава животозастрахователната полица, се присъжда рисково тегло от 150 %.
4. Институциите могат да третират изкупуваните при поискване инструменти, които са приемливи по член 200, буква в), като гаранция от институцията емитент. Стойността на приемливата кредитна защита е, както следва:
а)
когато инструментът се изкупува обратно по номинална стойност - стойността на защитата е номиналната стойност;
б)
когато инструментът се изкупува обратно по пазарни цени - стойността на защитата е стойността на инструмента, оценен по същия начин както дълговите ценни книжа, които отговарят на условията в член 197, параграф 4.
Подраздел 2
Кредитна защита с гаранции
Член 233
Оценка
1. За целите на изчисляването на ефекта на кредитната защита с гаранции съгласно настоящия подраздел стойността на кредитната защита с гаранции (G) е сумата, която доставчикът на защита се е задължил да плати в случай на неизпълнение или неплащане от страна на длъжника или при настъпване на други определени кредитни събития.
2. При кредитни деривати, които не включват като кредитно събитие преструктуриране на базисното задължение, включително опрощаване или разсрочване на плащанията по главница, лихви или такси, водещо до загуби от кредитен характер, се прилага следното:
а)
когато сумата, която доставчикът на защита се е задължил да плати, не надвишава стойността на експозицията, институцията намалява стойността на изчислената по параграф 1 кредитна защита с 40 %;
б)
когато сумата, която доставчикът на защита се е задължил да плати, надвишава стойността на експозицията, стойността на кредитната защита не надвишава 60 % от стойността на експозицията.
3. В случай на несъвпадение между валутата на кредитната защита с гаранции и на експозицията институциите намаляват стойността на кредитната защита, като прилагат корекцията за променливост, както следва:
където:
G*
=
размерът на кредитната защита, коригиран за валутен риск;
G
=
номиналната стойност на кредитната защита;
Hfx
=
корекцията за променливост при несъответствие между валутата на кредитната защита и на базисното задължение, определена в съответствие с параграф 4.
При липсата на валутно несъответствие Hfx е нула.
4. При определяне на корекциите за променливост за несъответствие между валутите институциите прилагат период на реализация от 10 работни дни (при ежедневна преоценка), като могат да ги изчисляват въз основа на подхода на надзорни корекции за променливост или подхода на собствените оценки, изложени съответно в членове 224 и 225. Институциите завишават корекциите за променливост в съответствие с член 226.
Член 234
Изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции и размера на очакваната загуба в случай на частична защита и отделни траншове
Когато институцията прехвърля част от риска по даден заем, разпределен в един или повече траншове, се прилагат изложените в глава 5 правила. Институциите могат да третират праговете на същественост на загубите, под които не се извършват плащания, като задържана от банката позиция срещу първоначални загуби и средство за прехвърляне на риска чрез отделни траншове.
Член 235
Изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции при стандартизирания подход
1. За целите на член 113, параграф 3 институциите изчисляват размера на рисково претеглените експозиции в съответствие със следната формула:
където:
E
=
стойността на експозицията съгласно член 111; за тази цел стойността на експозицията на изброените в приложение I задбалансови позиции е 100 % от тяхната стойност, а не стойността на експозицията, посочена в член 111, параграф 1;
GA
=
размерът на защитата срещу кредитен риск, изчислен съгласно член 233, параграф 3 (G*), и допълнително коригиран за падежни несъответствия съгласно предвиденото в раздел 5;
r
=
рисковото тегло на експозициите към длъжника, както е посочено в глава 2;
g
=
рисковото тегло на експозициите към доставчика на защита, както е посочено в глава 2.
2. Когато защитената стойност (GA) е по-малка от експозицията (E), институциите могат да прилагат описаната в параграф 1 формула само когато защитената и незащитената част на експозицията са равностойни по ранг.
3. Институциите могат да разширят третирането, предвидено в член 114, параграфи 4 и 5, към експозиции или части от експозиции, гарантирани от централно правителство или централна банка, когато гаранцията е деноминирана в националната валута на кредитополучателя и експозицията се финансира в тази валута.
Член 236
Изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции и размера на очакваната загуба при вътрешнорейтинговия подход
1. За покритата част от стойността на експозицията (Е), определена въз основа на коригираната стойност на кредитната защита GA, вероятността от неизпълнение (PD) за целите на глава 3, раздел 4 може да бъде PD на доставчика на защитата или PD между тази на кредитополучателя и тази на гаранта, когато се счита, че не е оправдано пълно заместване. При подчинени експозиции и неподчинена защита с гаранции стойността на загубата при неизпълнение (LGD), която трябва да бъде приложена от институцията за целите на глава 3, раздел 4, може да бъде стойността, която съответства на първостепенни вземания.
2. За всяка непокрита част от стойността на експозицията (Е) PD е тази на кредитополучателя, а стойността на LGD е тази на базисната експозиция.
3. За целите на настоящия член GA е стойността на G*, изчислена съгласно член 233, параграф 3, и допълнително коригирана за падежни несъответствия, както е предвидено в раздел 5. Е е стойността на експозицията, определена съгласно глава 3, раздел 5. За тази цел институциите изчисляват стойността на експозицията по позициите, изброени в член 166, параграфи 8-10, като използват конверсионен коефициент или процент в размер на 100 % вместо конверсионните коефициенти или проценти, посочени в съответните параграфи.
Раздел 5
Падежни несъответствия
Член 237
Падежно несъответствие
1. За целите на изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции падежно несъответствие е налице, когато остатъчният срок до падеж на кредитната защита е по-малък от този на защитената експозиция. Когато остатъчният матуритет на защитата не надхвърля три месеца и матуритетът на защитата е по-малък от матуритета на базисната експозиция, въпросната защита не се класифицира като приемлива кредитна защита.
2. При несъответствие между падежите кредитната защита не се квалифицира като приемлива, когато е изпълнено едно от следните условия:
а)
първоначалният матуритет на защитата е под 1 година;
б)
експозицията е краткосрочна експозиция, която според компетентните органи подлежи по-скоро на еднодневна, а не на едногодишна долна граница по отношение на стойността на падежа (М) съгласно член 162, параграф 3.
Член 238
Падеж на кредитна защита
1. Ефективният падеж на базисното задължение, чиято продължителност е ограничена до най-много пет години, е максималното възможно оставащо време преди длъжникът да изпълни задълженията си по график. При спазване на параграф 2 матуритетът на кредитната защита е времето до най-ранната дата, на която защитата може да бъде или ще бъде прекратена.
2. Когато съществува опция, позволяваща на продавача на защита да прекрати защитата, институциите приемат, че матуритетът на защитата е времето до най-ранната дата, на която тази опция може да бъде упражнена. Когато съществува опция, позволяваща на купувача на защитата да прекрати защитата, и условията на договора при пораждането на защитата съдържат положителен стимул за институцията да поиска изпълнението на сделката преди договорния падеж, институцията приема за падеж на защитата времето до най-ранната дата, на която тази опция може да бъде упражнена; в противен случай институцията може да приеме, че подобна опция не оказва влияние върху падежа на защитата.
3. Когато няма пречка даден кредитен дериват да бъде прекратен преди изтичането на какъвто и да било гратисен период, изискван за настъпването на неизпълнение по базисното задължение в резултат на неплащане, институцията намалява матуритета на защитата с продължителността на гратисния период.
Член 239
Оценка на защитата
1. Когато при сделки, които са предмет на обезпечена кредитна защита съгласно опростения метод за финансово обезпечение, има несъответствие между падежа на експозицията и падежа на защитата, обезпечението не се квалифицира като призната обезпечена кредитна защита.
2. При сделки, които са предмет на обезпечена кредитна защита при разширения метод за финансово обезпечение, институциите отразяват падежа на кредитната защита и на експозицията в коригираната стойност на обезпечението съгласно следната формула:
където:
CVA
=
коригираната стойност за променливост на обезпечението, както е посочено в член 223, параграф 2, или размерът на експозицията, в зависимост от това коя от двете стойности е по-ниска;
t
=
броят на годините, оставащи до датата на падежа на кредитната защита, изчислен в съответствие с член 238, или стойността на T, в зависимост от това коя от двете стойности е по-ниска;
T
=
броят на годините, оставащи до датата на падежа на експозицията, изчислен в съответствие с член 238, или пет години, в зависимост от това коя от двете стойности е по-ниска;
t*
=
0.25.
Институциите използват CVAM като CVA, допълнително коригирана за падежно несъответствие, във формулата за изчисляване на напълно коригираната стойност на експозицията (E*), изложена в член 223, параграф 5.
3. При сделки, които са предмет на кредитна защита с гаранции, институциите отразяват падежа на кредитната защита и на експозицията в коригираната стойност на кредитната защита съгласно следната формула:
където:
GA
=
G*, коригиран за падежно несъответствие;
G*
=
размерът на защитата, коригиран за валутно несъответствие;
t
=
броят на годините, оставащи до датата на падежа на кредитната защита, изчислен в съответствие с член 238, или стойността на T, в зависимост от това коя от двете стойности е по-ниска;
T
=
броят на годините, оставащи до датата на падежа на експозицията, изчислен в съответствие с член 238, или пет години, в зависимост от това коя от двете стойности е по-ниска;
t*
=
0.25.
Институциите използват GA като стойността на защитата за целите на членове 233-236.
Раздел 6
Техники за редуциране на кредитния риск на съвкупност от експозиции
Член 240
Кредитни деривати за първо неизпълнение
Когато институцията получи кредитна защита за няколко експозиции, при условие че първото неизпълнение измежду експозициите задейства плащане и че това кредитно събитие прекратява договора, институцията може да промени изчислението на размера на рисково претеглената експозиция и по целесъобразност на размера на очакваната загуба за експозицията, което при липса на кредитна защита би довело до най-ниския размер на рисково претеглена експозиция, в съответствие с настоящата глава.
а)
за институциите, използващи стандартизирания подход, размерът на рисково претеглената експозиция е размерът, изчислен съгласно стандартизирания подход;
б)
за институциите, използващи вътрешнорейтинговия подход, размерът на рисково претеглената експозиция е сборът от рисково претеглената експозиция съгласно вътрешнорейтинговия подход и размера на очакваната загуба, умножен по 12,5.
Третирането,предвидено в настоящия член, се прилага само ако стойността на експозицията е по-малка или равна на стойността на кредитната защита.
Член 241
Кредитни деривати за n-то неизпълнение
Когато n-тото неизпълнение сред експозициите задейства плащане по кредитната защита, закупуващата защита институция може да признава защитата само за изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции и, в зависимост от случая, на размера на очакваната загуба, ако е получена защита и за неизпълнения от 1 до n-1 или когато вече са настъпили n-1 неизпълнения. В такива случаи институцията може да промени изчислението на размера на рисково претеглената експозиция и, в зависимост от случая, на размера на очакваната загуба за експозицията, което при липса на кредитна защита би довело до n-тия най-нисък размер на рисково претеглената експозиция в съответствие с настоящата глава. Институциите изчисляват n-тия най-нисък размер, както е посочено в член 240, букви а) и б).
Третирането, предвидено в настоящия член, се прилага само ако стойността на експозицията е по-малък или равен на стойността на кредитната защита.
Всички експозиции в съвкупността трябва да отговарят на изискванията, посочени в член 204, параграф 2 и член 216, параграф 1, буква г).
ГЛАВА 5
Секюритизация
Раздел 1
Определения
Член 242
Определения
За целите на настоящата глава се прилагат следните определения:
1)
„допълнителен спред“ означава разликата между брутните постъпления от такси и други подобни приходи, получени във връзка със секюритизираните експозиции и приложимите разходи по съответната секюритизация;
2)
„опция за пълно погасяване“ означава предвидена в договора възможност, позволяваща на инициатора на секюритизационна схема да изкупи обратно или да погаси всички секюритизиращи позиции преди пълното погасяване на базисните експозиции, когато остатъчният размер на базисните експозиции спадне под определено ниво;
3)
„ликвидно улеснение“ означава секюритизираща позиция, произтичаща от договорно споразумение за финансиране, която осигурява редовното изплащане на паричните потоци към инвеститорите;
4)
„KIRB“ означава сборът от 8 % от рисково претегления размер на експозициите, които биха били изчислени съгласно глава 3 по отношение на секюритизираните експозиции, ако те не бяха секюритизирани, и размера на очакваната загуба за тези експозиции, изчислен съгласно посочената глава;
5)
„рейтингов метод“ означава методът за изчисляване на рисково претегления размер на секюритизиращи позиции в съответствие с член 261;
6)
„метод на надзорната формула“ означава методът за изчисляване на рисково претегления размер на секюритизиращи позиции в съответствие с член 262;
7)
„нерейтингована позиция“ означава секюритизираща позиция, която няма призната кредитна оценка от АВКО, съгласно посоченото в раздел 4;
8)
„рейтингована позиция“ означава секюритизираща позиция, която има призната кредитна оценка от АВКО, съгласно посоченото в раздел 4;
9)
„програма за търговски книжа, покрити с активи“ означава схема за секюритизация, при която биват емитирани ценни книжа предимно под формата на търговски книжа с първоначален матуритет, равен или по-малък от една година;
10)
„традиционна секюритизация“ означава секюритизация, която включва икономическото прехвърляне на секюритизираните експозиции. Това се постига чрез прехвърляне на собствеността върху секюритизираните експозиции от институцията инициатор към дружество със специална цел - секюритизация, или чрез прехвърляне на риска към дружество със специална цел - секюритизация. Емитираните ценни книжа не представляват задължения за плащане от страна на институцията инициатор;
11)
„синтетична секюритизация“ означава секюритизация, при която прехвърлянето на риск се постига чрез използване на кредитни деривати или гаранции, а експозициите, които се секюритизират, остават експозиции на институцията инициатор;
12)
„револвираща експозиция“ означава експозиция, при която е позволено неизплатените от клиента салда да се променят в рамките на предварително установен лимит в зависимост от решенията на клиента за усвояване или погасяване;
13)
„револвираща секюритизация“ означава секюритизация, при която самата структура на секюритизацията револвира, като към групата експозиции се добавят експозиции или те се премахват от нея, независимо от това дали самите експозиции револвират;
14)
„клауза за предсрочна амортизация“ означава договорна клауза при секюритизация на револвиращи експозиции или револвираща секюритизация, която изисква в случай на настъпване на предварително договорени събития позициите на инвеститорите да бъдат изкупени обратно преди първоначално предвидения падеж на емитираните ценни книжа;
15)
„транш за първа загуба“ означава най-подчиненият транш, който е първият транш, понасящ загуби, възникнали по секюритизираните експозиции, като по този начин се осигурява защита за транша за втора загуба, и когато е приложимо, на траншовете от по-висок ранг.
Раздел 2
Признаване на прехвърляне на значителен риск
Член 243
Традиционна секюритизация
1. Институцията инициатор на традиционна секюритизация може да изключи секюритизираните експозиции от изчислението на рисково претегления размер на експозициите и размера на очакваната загуба, ако е изпълнено едно от следните две условия:
а)
значителен кредитен риск, свързан със секюритизираните експозиции, се счита за прехвърлен на трети лица;
б)
институцията инициатор прилага рисково тегло от 1 250 % спрямо всички секюритизиращи позиции, които тя задържа в тази секюритизация, или приспада тези секюритизиращи позиции от елементите на базовия собствен капитал от първи ред в съответствие с член 36, параграф 1, буква к).
2. Значителен кредитен риск се счита за прехвърлен в следните случаи:
а)
размерът на рисково претеглената експозиция на междинните траншове в секюритизацията, задържана от институцията инициатор в тази секюритизация, не надхвърля 50 % от размера на рисково претеглената експозиция на всички междинни траншове в тази секюритизация;
б)
когато в секюритизацията няма междинни траншове и инициаторът може да докаже, че стойността на секюритизиращите позиции, които биха подлежали на приспадане от базовия собствен капитал от първи ред или за които би било определено рисково тегло 1 250 %, надхвърля значително обоснованата оценка на очакваната загуба по секюритизираните експозиции, институцията инициатор задържа не повече от 20 % от стойността на секюритизиращите позиции, които биха подлежали на приспадане от базовия собствен капитал от първи ред или биха получили рисково тегло 1 250 %.
Когато възможното намаление на размера на рисково претеглените експозиции, което институцията инициатор би постигнала чрез тази секюритизация, не е оправдано от съразмерно прехвърляне на кредитен риск на трети лица, компетентните органи могат за всеки случай поотделно да преценят, че няма да се счита, че значителен кредитен риск е бил прехвърлен на трети лица.
3. За целите на параграф 2 междинните траншове в секюритизацията са секюритизиращи позиции, за които се прилага рисково тегло по-ниско от 1 250 % и които са по-подчинени спрямо първостепенната позиция в тази секюритизация и с по-нисък ранг спрямо всяка секюритизираща позиция в тази секюритизация, за която в съответствие с раздел 4 е присъдено:
а)
при секюритизираща позиция, за която се прилага раздел 3, подраздел 3 - първа степен кредитно качество;
б)
при секюритизираща позиция, за която се прилага раздел 3, подраздел 4 - първа или втора степен кредитно качество.
4. Като алтернатива на параграфи 2 и 3 компетентните органи разрешават на институциите инициатори да считат, че значителен кредитен риск е бил прехвърлен, когато институцията инициатор е в състояние да докаже за всеки случай на секюритизация, че намаляването на капиталовите изисквания, които инициаторът постига чрез секюритизация, е оправдано от съразмерно прехвърляне на кредитен риск на трети лица.
Разрешение получават само институциите, които отговарят на всяко едно от следните условия:
а)
институцията разполага с подходящи чувствителни към риска политики и методологии за оценка на прехвърлянето на риск;
б)
институцията е отчела всяко прехвърляне на кредитен риск на трети лица за целите на вътрешното за институцията управление на риска и за разпределението на вътрешния капитал.
5. В допълнение към изискванията, посочени в параграфи 1-4 както е приложимо, се изпълнява всяко едно от следните условия:
а)
документацията по секюритизацията отразява икономическата същност на сделката;
б)
институцията инициатор и нейните кредитори не могат да се разпореждат със секюритизираните експозиции, включително в случай на несъстоятелност или след назначаване на ликвидатор или квестор. Това обстоятелство се потвърждава от квалифицирано правно становище;
в)
емитираните ценни книжа не представляват задължения за плащане от страна на институцията инициатор;
г)
институцията инициатор не упражнява ефективен или непряк контрол върху прехвърлените експозиции. Счита се, че инициаторът е запазил ефективен контрол върху прехвърлените експозиции, ако той има право да изкупи обратно от поемателя прехвърлените по-рано експозиции, за да реализира произтичащите от тях доходи, или ако е задължен да поеме обратно прехвърления риск. Запазването на правата или задълженията за обслужването на експозициите от страна на институцията инициатор не представлява само по себе си непряк контрол върху експозициите;
д)
документацията по секюритизацията отговаря на всяко едно от следните условия:
i)
тя не съдържа клаузи, които в случаите, различни от предсрочна амортизация, изискват секюритизиращите позиции да бъдат подобрени от институцията инициатор, включително, но без да се ограничава до замяна на базисните кредитни експозиции или увеличаването на доходността, платима на инвеститорите в отговор на влошаване на кредитното качество на секюритизираните експозиции;
ii)
тя не съдържа клаузи, които предвиждат увеличаване на доходността, платима на държателите на позиции по секюритизацията в отговор на влошаване на кредитното качество на групата базисни експозиции;
iii)
в нея се уточнява, когато е приложимо, че всяко закупуване или обратно изкупуване на секюритизиращи позиции от инициатора или спонсора, което излиза извън договорните му задължения, представлява изключение и може да стане единствено в условията на равнопоставена сделка между две независими лица;
е)
когато е налице опция за пълно погасяване, тя също изпълнява следните условия:
i)
тя може да бъде упражнена по преценка на институцията инициатор;
ii)
тя може да бъде упражнена само когато остава неамортизирана 10 % или по-малко от първоначалната стойност на секюритизираните експозиции;
iii)
тя няма за цел избягване на разпределяне на загуби по позиции, притежаващи кредитни подобрения, или по други позиции, държани от инвеститорите, и не предоставя кредитно подобрение по друг начин.
6. Компетентните органи информират ЕБО относно конкретните случаи, посочени в параграф 2, когато възможното намаление на размера на рисково претеглените експозиции не е оправдано от съразмерно прехвърляне на кредитен риск на трети лица, и относно случаите, при които институциите прилагат параграф 4. ЕБО следи различните практики в тази област и издава насоки в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010. ЕБО прави преглед на изпълнението на тези насоки от държавите членки и до 31 декември 2017 г. предоставя на Комисията мнение по това дали е необходим обвързващ технически стандарт.
Член 244
Синтетична секюритизация
1. Институцията инициатор на синтетична секюритизация може да изчислява рисково претегления размер на експозициите и, когато е приложимо, размера на очакваните загуби за секюритизираните експозиции в съответствие с член 249, ако е изпълнено едно от следните условия:
а)
счита се, че значителен кредитен риск е бил прехвърлен към трети лица чрез обезпечена кредитна защита или чрез кредитна защита с гаранции;
б)
институцията инициатор прилага рисково тегло от 1 250 % спрямо всички секюритизиращи позиции, които задържа в тази секюритизация, или приспада тези секюритизиращи позиции от елементите на базовия собствен капитал от първи ред в съответствие с член 36, параграф 1, буква к).
2. Счита се, че значителен кредитен риск е прехвърлен, ако е изпълнено едно от следните условия:
а)
размерът на рисково претеглената експозиция на междинните траншове в секюритизацията, задържани от институцията инициатор в тази секюритизация, не надхвърля 50 % от размера на рисково претеглената експозиция на всички междинните траншове в тази секюритизацията;
б)
когато в секюритизацията няма междинни траншове и инициаторът може да докаже, че стойността на секюритизиращите позиции, които биха подлежали на приспадане от базовия собствен капитал от първи ред или за които би било определено рисково тегло 1 250 %, надхвърля значително обоснованата оценка на очакваната загуба по секюритизираните експозиции, институцията инициатор задържа не повече от 20 % от стойностите на секюритизираните позиции, които биха подлежали на приспадане от базовия собствен капитал от първи ред или биха получили рисково тегло 1 250 %;
в)
когато възможното намаление на размера на рисково претеглените експозиции, което институцията инициатор би постигнала чрез тази секюритизация, не е оправдано от съразмерно прехвърляне на кредитен риск на трети лица, компетентният орган може за всеки случай поотделно да прецени, че няма да се счита, че значителен кредитен риск е бил прехвърлен на трети лица.
3. За целите на параграф 2 междинните траншове в секюритизацията са секюритизиращи позиции, за които се прилага рисково тегло по-ниско от 1 250 % и които са по-подчинени спрямо първостепенната позиция в тази секюритизация и с по-нисък ранг спрямо всяка секюритизираща позиция в тази секюритизация, за която в съответствие с раздел 4 е присъдено:
а)
при секюритизираща позиция, за която се прилага раздел 3, подраздел 3 - първа степен кредитно качество;
б)
при секюритизираща позиция, за която се прилага раздел 3, подраздел 4 - първа или втора степен кредитно качество.
4. Като алтернатива на параграфи 2 и 3 компетентните органи разрешават на институциите инициатори да считат, че значителен кредитен риск е бил прехвърлен, когато институцията инициатор е в състояние да докаже за всеки случай на секюритизация, че намаляването на капиталовите изисквания, които инициаторът постига чрез секюритизация, е оправдано от съразмерно прехвърляне на кредитен риск на трети лица.
Разрешение получават само институциите, които отговарят на всяко едно от следните условия:
а)
институцията разполага с подходящи чувствителни към риска политики и методологии за оценка на прехвърлянето на риск;
б)
институцията е отчела всяко прехвърляне на кредитен риск на трети лица за целите на вътрешното за институцията управление на риска и за разпределението на вътрешния капитал.
5. В допълнение към изискванията, посочени в параграфи 1-4, както е приложимо, прехвърлянето отговаря на следните условия:
а)
документацията по секюритизацията отразява икономическата същност на сделката;
б)
кредитната защита, чрез която се прехвърля кредитният риск, отговаря на изискванията на член 247, параграф 2;
в)
инструментите, използвани за прехвърляне на кредитния риск, не съдържат клаузи или условия, които:
i)
установяват значими прагове на същественост, под които кредитната защита не се счита за изискуема в случай на настъпване на кредитно събитие;
ii)
позволяват прекратяване на защитата в случай на влошаване на кредитното качество на базисните експозиции;
iii)
изискват в случаите, различни от предсрочна амортизация, институцията инициатор да подобрява кредитното качество на позициите в секюритизацията;
iv)
предвиждат увеличаване на цената на кредитната защита на институцията или на доходността, платима на държателите на позиции в секюритизацията, в случай на влошаване на кредитното качество на групата базисни експозиции;
г)
получено е квалифицирано правно становище, което потвърждава изпълнимостта на кредитната защита във всички съответни юрисдикции;
д)
в документацията по секюритизацията е уточнено, че когато е приложимо, всяко закупуване или обратно изкупуване на секюритизиращи позиции от инициатора или спонсора, което излиза извън договорните му задължения, може да стане единствено в условията на равнопоставена сделка между две независими лица;
е)
когато е налице опция за пълно погасяване, тя съответства на всяко едно от следните условия:
i)
тя може да бъде упражнена по преценка на институцията инициатор;
ii)
тя може да бъде упражнена само когато остава неамортизирана 10 % или по-малко от първоначалната стойност на секюритизираните експозиции;
iii)
тя няма за цел избягване на разпределяне на загуби по позиции, притежаващи кредитни подобрения, или по други позиции, държани от инвеститорите, и да се предоставя кредитно подобрение по-друг начин.
6. Компетентните органи информират ЕБО относно конкретните случаи, посочени в параграф 2, когато възможното намаление на размера на рисково претеглените експозиции не е оправдано от съразмерно прехвърляне на кредитен риск на трети лица, и относно случаите, при които институциите прилагат параграф 4. ЕБО следи различните практики в тази област и издава насоки в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010. ЕБО прави преглед на изпълнението на тези насоки от държавите членки и до 31 декември 2017 г. предоставя на Комисията мнение по това дали е необходим обвързващ технически стандарт.
Раздел 3
Изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции
Подраздел 1
Принципи
Член 245
Изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции
1. Когато в съответствие с раздел 2 институцията инициатор е прехвърлила значителен кредитен риск, свързан със секюритизирани експозиции, въпросната институция може:
а)
при традиционна секюритизация да изключи експозициите, които тя е секюритизирала, от изчисленията на размера на рисково претеглените експозиции и, когато е приложимо, от размера на очакваната загуба;
б)
при синтетична секюритизация, да изчисли размера на рисково претеглените експозиции и, когато е приложимо, размера на очакваната загуба по отношение на секюритизираните експозиции в съответствие с членове 249 и 250.
2. Когато институцията инициатор е взела решение да прилага параграф 1, тя изчислява размера на рисково претеглените експозиции по настоящата глава за позициите, които тя може да държи в секюритизацията.
Когато институцията инициатор не е прехвърлила значителен кредитен риск или е взела решение да не прилага параграф 1, не е необходимо тя да изчислява размера на рисково претеглените експозиции за всяка позиция, която тя може да има във въпросната секюритизация, но продължава да включва секюритизираните експозиции в изчислението на размера на рисково претеглените експозиции, все едно че те не са били секюритизирани.
3. Когато има експозиция към различни траншове от една секюритизация, експозицията към всеки транш се третира като отделна секюритизираща позиция. Счита се, че доставчиците на кредитна защита по секюритизиращи позиции държат позиции в секюритизацията. Секюритизиращите позиции включват експозиции към секюритизация, произтичащи от лихвени или валутни дериватни договори.
4. Освен ако секюритизиращата позиция не е приспадната от елементите на базовия собствен капитал от първи ред в съответствие с член 36, параграф 1, буква к), размерът на рисково претеглената експозиция се включва в общия размер на рисково претеглените експозиции на институцията за целите на член 92, параграф 3.
5. Размерът на рисково претеглените експозиции на секюритизираща позиция се изчислява посредством прилагането на съответното общо рисково тегло към стойността на експозицията на позицията, изчислена в съответствие с член 246.
6. Общото рисково тегло се определя като сума от рисковото тегло, посочено в настоящата глава, и евентуалното допълнително рисково тегло в съответствие с член 407.
Член 246
Стойност на експозицията
1. Стойността на експозицията се изчислява, както следва:
а)
ако институцията изчислява размера на рисково претеглените експозиции съгласно подраздел 3, стойността на експозицията на дадена балансова секюритизираща позиция следва да бъде нейната отчетна стойност, след като са приложени съответните специфични корекции за кредитен риск, третирани в съответствие с член 110;
б)
ако институцията изчислява размера на рисково претеглените експозиции съгласно подраздел 4, стойността на експозицията на дадена балансова секюритизираща позиция следва да бъде нейната отчетна стойност, измерена без да бъдат отчитани направените корекции за кредитен риск, третирани в съответствие с член 110;
в)
ако институцията изчислява размера на рисково претеглените експозиции съгласно подраздел 3, стойността на експозицията на дадена задбалансова секюритизираща позиция е нейната номинална стойност, намалена с корекции за специфичен кредитен риск по въпросната секюритизираща позиция, умножена с посочения в настоящата глава конверсионен коефициент. Освен ако не е указано друго, конверсионният коефициент е 100 %;
г)
ако институцията изчислява размера на рисково претеглените експозиции съгласно подраздел 4, стойността на експозицията на дадена задбалансова секюритизираща позиция е нейната номинална стойност, умножена с посочения в настоящата глава конверсионен коефициент. Освен ако не е указано друго, конверсионният коефициент е 100 %;
д)
стойността на експозицията за кредитен риск от контрагента на дериватен инструмент, посочен в приложение II, се определя в съответствие с глава 6.
2. Когато институцията притежава две или повече припокриващи се позиции при секюритизация, институцията включва в изчислението на размера на рисково претеглените експозиции, до размера на припокриването, само позицията или частта от позиция, водеща до по-голям размер на рисково претеглените експозиции. Институцията може също да отчете такова припокриване между капиталовите изисквания за специфичен риск на позиции в търговския портфейл и капиталовите изисквания за секюритизиращите позиции в банковия портфейл, при условие че институцията може да изчисли и сравни капиталовите изисквания за съответните позиции. За целите на настоящия параграф припокриване е налице, когато позициите, напълно или частично, представляват експозиция към един риск, така че за размера на припокриването се установява една-единствена експозиция.
3. Когато член 268, буква в) се прилага за позициите в търговски книжа, покрити с активи, институцията може да използва рисковите тегла, определени за ликвидното улеснение, при изчисляването на размера на рисково претеглената експозиция за търговски книжа, покрити с активи, при условие че 100 % от емитираните по програмата търговски книжа, покрити с активи, са обхванати от това или от друго ликвидно улеснение и всички тези ликвидни улеснения се третират равностойно с търговските книжа, покрити с активи, така че те формират припокриващи се позиции.
Институцията уведомява компетентните органи, когато прилага това третиране.
Член 247
Признаване на редуциране на кредитен риск при секюритизиращи позиции
1. Дадена институция може да признае обезпечена кредитна защита или кредитна защита с гаранции, получена по отношение на дадена секюритизираща позиция, в съответствие с глава 4 и при спазване на изискванията, установени в настоящата глава и в глава 4.
Приемливата обезпечена кредитна защита се ограничава до финансовите обезпечения, които отговарят на изискванията на глава 2 за изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции, както е посочено в глава 4, като признаването зависи от спазването на съответните изисквания, установени в глава 4.
2. Приемливата кредитна защита с гаранции и доставчиците на кредитна защита с гаранции се ограничават до тези, които отговарят на условията по глава 4, като признаването зависи от спазването на съответните изисквания, установени в глава 4.
3. Чрез дерогация от параграф 2, приемливите доставчици на кредитна защита с гаранции, изброени в член 201, параграф 1, букви а)-з), с изключение на квалифицираните централни контрагенти, трябва да имат кредитна оценка от призната АВКО, която е определена като съответстваща на трета или по-благоприятна степен на кредитно качество съгласно член 136 и е съответствала на втора или по-благоприятна степен към момента на първото признаване на кредитната защита. Институциите, които имат разрешение да прилагат вътрешнорейтинговия подход за пряка експозиция към доставчика на защита, могат да определят приемливостта по първото изречение, като сравнят вероятността от неизпълнение на доставчика на защита с вероятността от неизпълнение, съответстваща на посочените в член 136 степени на кредитното качество.
4. Чрез дерогация от параграф 2, дружества със специална цел - секюритизация, са приемливи доставчици на защита, ако притежават активи, които се квалифицират като приемливо финансово обезпечение и по отношение на които няма права или условни права от по-висок или равностоен ранг на условните права на институцията, която получава кредитна защита с гаранции, и са изпълнени всички изисквания за признаването на финансовите обезпечения по глава 4. В тези случаи GA (размерът на защитата, коригиран за валутни и падежни несъответствия съгласно разпоредбите по глава 4) се ограничава до коригираната за променливост пазарна стойност на тези активи и g (рисковото тегло на експозициите към доставчика на защитата, определено съгласно стандартизирания подход) се определя като среднопретегленото рисково тегло, което би било приложимо за тези активи като финансово обезпечение съгласно стандартизирания подход.
Член 248
Непряка подкрепа
1. Институцията спонсор или институцията инициатор, която по отношение на дадена секюритизация е приложила член 245, параграфи 1 и 2 при изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции или е продала инструменти от търговския си портфейл, в резултат на което от нея вече не се изисква да разполага със собствен капитал срещу риска от тези инструменти, не може да осигурява с оглед на намаляване на потенциалните или реални загуби на инвеститорите подкрепа на секюритизацията, която излиза извън договорните ѝ задължения. Не се смята, че дадена сделка осигурява подкрепа, ако тя е осъществена в условията на равнопоставена сделка между две независими лица и е взета предвид при оценката на значителното прехвърляне на риск. Независимо дали осигурява подкрепа, всяка такава сделка се съобщава на компетентните органи и отчита в процеса на разглеждане и разрешаване на кредити от страна на институцията. Когато преценява дали структурата на сделката не позволява осигуряване на подкрепа, институцията отчита по подходящ начин най-малко всеки един от следните критерии:
а)
цената на обратното изкупуване;
б)
капиталовата и ликвидната позиция на институцията преди и след обратното изкупуване;
в)
риска и доходността на секюритизираните експозиции;
г)
риска и доходността на секюритизиращите позиции;
д)
въздействието на подкрепата върху очакваните загуби, която инициаторът очаква да понесе в сравнение с инвеститорите.
2. В съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 ЕБО издава насоки за това какво представляват условията на равнопоставена сделка между две независими лица и кога структурата на сделката не позволява осигуряване на подкрепа.
3. Ако институция инициатор или институция спонсор не успее да изпълни изискванията на параграф 1 по отношение на дадена секюритизация, тази институция трябва да разполага със собствен капитал за покриване най-малко на всички секюритизирани експозиции, все едно че те не са били секюритизирани.
Подраздел 2
Изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции, секюритизирани при синтетична секюритизация, от страна на институцията инициатор
Член 249
Общо третиране
Когато са изпълнени условията по член 244, при изчисляването на рисково претегления размер на секюритизираните експозиции институцията инициатор на синтетична секюритизация използва в съответствие с условията на член 250 съответните методологии за изчисление, предвидени в настоящия раздел, а не предвидените в глава 2. За институциите, изчисляващи рисково претегления размер на експозициите и размера на очакваните загуби по глава 3, размерът на очакваната загуба по отношение на такива експозиции е нула.
Установените в първа алинея изисквания се прилагат за цялата група от експозиции, включени в секюритизацията. При спазване на член 250 институцията инициатор изчислява размера на рисково претеглените експозиции по отношение на всички траншове по секюритизацията в съответствие с разпоредбите на настоящия раздел, включително тези, за които институцията отчита редуциране на кредитния риск съгласно член 247, като рисковите тегла, които се прилагат спрямо такива позиции, могат да бъдат изменени в съответствие с глава 4 при спазване на предвидените в настоящата глава изисквания.
Член 250
Третиране на падежните несъответствия при синтетична секюритизация
При изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции в съответствие с член 249 се отчита всяко несъответствие между падежа на кредитната защита, което представлява транш, и посредством която се извършва прехвърляне на риск, и на секюритизираните експозиции, както следва:
а)
падежът на секюритизираните експозиции се определя на база експозицията с най-отдалечен във времето падеж, но не повече от пет години. Падежът на кредитната защита се определя съгласно глава 4;
б)
институцията инициатор не отчита наличието на падежни несъответствия при изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции за траншове, които в съответствие с настоящия раздел получават рисково тегло от 1 250 %. За всички останали траншове третирането на падежното несъответствие, предвидено в глава 4, се прилага съгласно следната формула:
където:
RW*
=
размерът на рисково претеглените експозиции за целите на член 92, параграф 3, буква а);
RWAss
=
размерът на рисково претеглените експозиции, който би бил използван, ако тези експозиции не са били секюритизирани, изчислен на пропорционална основа;
RWSP
=
размерът на рисково претеглените експозиции съгласно член 249, при условие че няма падежно несъответствие;
T
=
падежът на базисните експозиции, изразен в години;
t
=
падежът на кредитната защита, изразен в години;
t*
=
0,25.
Подраздел 3
Изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции при стандартизирания подход
Член 251
Рискови тегла
При спазване на изискванията по член 252 институцията изчислява размера на рисково претеглената експозиция на рейтингована секюритизираща или пресекюритизираща позиция, като прилага съответното рисково тегло към стойността на експозицията.
Приложимото рисково тегло, което съответства на кредитната оценка на позицията съгласно раздел 4, е посочено в таблица 1.
Таблица 1
Степен на кредитно качество
1
2
3
4 (само за кредитни оценки, различни от краткосрочни кредитни оценки)
всички други степени на кредитно качество
Секюритизиращи позиции
20 %
50 %
100 %
350 %
1 250 %
Пресекюритизиращи позиции
40 %
100 %
225 %
650 %
1 250 %
При спазване на членове 252-255 размерът на всяка рисково претеглена нерейтингована секюритизираща позиция се изчислява посредством прилагането на рисково тегло от 1 250 %.
Член 252
Институции инициатори и институции спонсори
За институция инициатор или институция спонсор размерът на рисково претеглените експозиции, изчислени по отношение на нейните секюритизиращи позиции във всяка отделна секюритизация, може да се сведе до размера на рисково претеглените експозиции, който обичайно би бил изчислен за секюритизираните експозиции, ако те не бяха секюритизирани, при прилагането на рисково тегло от 150 % спрямо:
а)
всички позиции, които понастоящем са в неизпълнение;
б)
всички позиции сред секюритизираните експозиции, които в съответствие с член 128 са свързани с особено висок риск.
Член 253
Третиране на нерейтинговани позиции
1. За целите на изчисляването на рисково претегления размер на нерейтингована секюритизираща позиция, институцията може да прилага среднопретегленото рисково тегло, което институция, държаща експозициите, би приложила към секюритизираните експозиции съгласно глава 2, умножено по коефициента на концентрация, посочен в параграф 2. За тази цел институцията във всеки един момент знае състава на групата секюритизирани експозиции.
2. Коефициентът на концентрация е равен на сумата от номиналните стойности на всичките траншове, разделена на сумата от номиналните размери на траншовете, подчинени или равностойни по ранг на транша, в който се държи позицията, включително въпросния транш. Полученото в резултат рисково тегло не трябва да е по-високо от 1 250 % или по-ниско от което и да било рисково тегло, приложимо спрямо транш с по-висок ранг, който е с присъдена кредитна оценка. Когато дадена институция не е в състояние да определи рисковите тегла, които биха били приложени към секюритизираните експозиции съгласно глава 2, към позицията се прилага рисково тегло в размер на 1 250 %.
Член 254
Третиране на секюритизиращи позиции, структурирани като траншове за втора или следващи по ред загуби в програми за търговски книжа, покрити с активи
Освен ако е налично по-благоприятно третиране на в случаите на нерейтинговани ликвидни улеснения съгласно член 255, институцията може да прилага за секюритизиращите позиции, които отговарят на следните условия, рисково тегло, което е по -високата от следните две стойности: 100 %, или най-високото от рисковите тегла, което институция, притежаваща експозициите, би приложила за всяка от секюритизираните експозиции по глава 2:
а)
секюритизиращата позиция е в транш, който по своята икономическа същност представлява позиция за втора или следващи по ред загуби в секюритизацията и траншът за първа загуба осигурява значително подобрение на кредитното качество на транша за втора загуба;
б)
качеството на секюритизиращата позиция е равностойно или по-благоприятно от трета степен на кредитно качество съгласно стандартизирания подход;
в)
секюритизиращата позиция се държи от институция, която не притежава позиция в транша за първа загуба.
Член 255
Третиране на нерейтинговани ликвидни улеснения
1. За определяне на стойността на експозицията, дадена институция може да приложи конверсионен коефициент от 50 % към номиналната стойност на нерейтинговано ликвидно улеснение, когато са изпълнени следните условия:
а)
документацията по ликвидното улеснение ясно посочва и ограничава обстоятелствата, при които ликвидното улеснение може да бъде използвано;
б)
усвояванията по ликвидното улеснение не могат да се използват за предоставяне на кредитна подкрепа чрез покриване на вече настъпили загуби по време на усвояването, и особено за осигуряване на ликвидност по отношение на експозиции в неизпълнение по време на усвояването или за придобиване на активи по по-висока от справедливата стойност;
в)
улеснението не се използва за осигуряване на постоянно или периодично финансиране на секюритизацията;
г)
погасяването на изтеглените суми по улеснението не е подчинено спрямо вземанията на инвеститорите, които не са вземания по лихвени или валутни дериватни договори, такси и други подобни плащания, като вземанията по улеснението не могат да бъдат отписвани, отлагани или разсрочвани;
д)
не е възможно улеснението да бъде усвоявано след изчерпването на всички приложими кредитни подобрения, подкрепящи ликвидното улеснение;
е)
ликвидното улеснение съдържа клауза, която намалява автоматично сумата, която може да бъде изтеглена, с размера на експозициите в неизпълнение, където „неизпълнение“ има значението по глава 3, или където групата секюритизирани експозиции се състои от рейтинговани инструменти, ликвидното улеснение се прекратява, когато средното кредитно качество на групата се понижи под инвестиционен рейтинг.
Приложимото рисково тегло е най-високото рисково тегло, което би се приложило за всяка от секюритизираните експозиции по глава 2 от институция, държаща експозициите.
2. За да се определи стойността на експозицията на улеснения във вид на парични аванси, може да бъде приложен конверсионен коефициент от 0 % към номиналната стойност на ликвидно улеснение, което е безусловно отменяемо, при условие че са изпълнени условията, посочени в параграф 1, и погасяванията на усвоени суми от улеснението са с първостепенен ранг спрямо останалите претенции към паричните потоци, произтичащи от секюритизираните експозиции.
Член 256
Допълнителни капиталови изисквания при секюритизация на револвиращи експозиции с предвидена клауза за предсрочна амортизация
1. При наличие на секюритизация на револвиращи експозиции, за които е приложима клауза за предсрочна амортизация, институцията инициатор изчислява в съответствие с настоящия член допълнителен рисково претеглен размер на експозицията във връзка с вероятността нивата на кредитния риск, на който е изложена, да нараснат след прилагането на клаузата за предсрочна амортизация.
2. Институцията изчислява рисково претегления размер по отношение на сумата от стойностите на експозициите от участието на инициатора и участието на инвеститорите.
За секюритизационни структури, където секюритизираните експозиции обхващат револвиращи и нереволвиращи експозиции, институцията инициатор прилага третирането, предвидено в параграфи 3-6, към частта от групата от базисни експозиции, съдържаща револвиращи експозиции.
Стойността на експозицията на участието на инициатора представлява стойността на експозицията на онази номинална част от съвкупността от усвоени суми, препродадени в секюритизация, която, съотнесена към размера на общата съвкупност, препродадена в структурата, определя частта на паричните потоци, генерирани от събраните суми по главниците и лихвите и други свързани суми, които не са предназначени за извършване на плащания към тези, които имат секюритизиращи позиции в секюритизацията. Участието на инициатора не е подчинено спрямо участието на инвеститорите. Стойността на експозицията на участието на инвеститорите е стойността на експозицията на оставащата номинална част от съвкупността от усвоени суми.
Размерът на рисково претеглената експозиция по отношение на стойността на експозицията на участието на инициатора се изчислява пропорционално на експозицията към секюритизирани експозиции, все едно че те не са били секюритизирани.
3. От изчисляването на допълнителен рисково претеглен размер на експозицията по параграф 1 се освобождават инициаторите на следните видове секюритизации:
а)
секюритизациите на револвиращи експозиции, при които инвеститорите остават напълно изложени на всички бъдещи усвоявания от кредитополучателите, така че рискът по базисните експозиции не се поема обратно от институцията инициатор дори след настъпването на предсрочна амортизация;
б)
секюритизациите, при които клаузата за предсрочна амортизация се задейства единствено от събития, които не са свързани с риска и доходността на секюритизираните активи или на институцията инициатор като например съществени промени в данъчните закони или наредби.
4. За институцията инициатор, изчисляваща допълнителен рисково претеглен размер на експозицията в съответствие с параграф 1, сумата на рисково претегления размер на експозициите по отношение на позициите ѝ в участието на инвеститорите и сумата на рисково претеглените експозиции, изчислени съгласно параграф 1, не превишават по-голямото от:
а)
размера на рисково претеглената експозиция, изчислен по отношение на нейните позиции в участието на инвеститорите;
б)
размера на рисково претеглената експозиция, който би бил изчислен по отношение на секюритизираните експозиции от институция, притежаваща експозициите, ако експозициите не бяха секюритизирани, до размера на участието на инвеститорите.
Приспадането на нетни печалби, ако има такива, произтичащи от капитализиране на бъдещ доход, изисквано по член 32, параграф 1, не участва при изчисляването на максималния размер, посочен в предходната алинея.
5. Рисково претегленият размер на експозициите, който се изчислява в съответствие с параграф 1, се установява, като се умножи стойността на експозицията на участието на инвеститорите по произведението на съответния конверсионен коефициент, посочен в параграфи 6-9, и среднопретегленото рисково тегло, което би било приложимо за секюритизираните експозиции, ако експозициите не бяха секюритизирани.
Клаузата за предсрочна амортизация се разглежда като контролирана, когато е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
институцията инициатор разполага с подходящи планове за управление на капитала и ликвидността, обезпечаващи достатъчно собствен капитал и ликвидност при възникване на събитие, водещо до предсрочна амортизация;
б)
през целия период на трансакцията има пропорционално разделяне между участието на инициатора и участието на инвеститора на плащанията по лихви и главници, разходи, загуби и възстановени суми на базата на салдото на неизплатените вземания в един или повече референтни момента през всеки месец;
в)
периодът на амортизация е достатъчно дълъг, така че 90 % от началния размер на дълга (участието на инициатора и на инвеститорите) се очаква до края на периода да бъде погасен или да изпадне в неизпълнение;
г)
скоростта на погасяването не превишава тази, която би била постигната при линейната амортизация за периода, посочен в буква в).
6. В случай на секюритизация с клауза за предсрочна амортизация на експозиции на дребно, които са неусвоени и безусловно отменяеми без предварително уведомление, където предпоставка за предприемане на предсрочната амортизация е спадането на осреднения за три месеца допълнителен спред до определено ниво, институциите сравняват осреднения за три месеца допълнителен спред с размера на посоченото в клаузата ниво на задържане на допълнителния спред.
Когато секюритизацията не изисква да се определя изрично нивото на задържане на допълнителния спред, нивото на задържане се приема за 4,5 процентни пункта по-високо от нивото на допълнителния спред, при който се предприема предсрочна амортизация.
Конверсионният коефициент, който се прилага, се определя от нивото на действителния тримесечен среден допълнителен спред съгласно таблица 2.
Таблица 2
Секюритизация с клауза за контролирана предсрочна амортизация
Секюритизация с клауза за неконтролирана предсрочна амортизация
Осреднен тримесечен допълнителен спред
Конверсионен коефициент
Конверсионен коефициент
Над ниво A
0 %
0 %
Ниво A
1 %
5 %
Ниво B
2 %
15 %
Ниво C
10 %
50 %
Ниво D
20 %
100 %
Ниво E
40 %
100 %
където:
а)
„ниво A“ означава нива на допълнителен спред по-ниски от 133,33 % от нивото на задържане на допълнителния спред, но не по-ниски от 100 % от това ниво на задържане;
б)
„ниво B“ означава нива на допълнителен спред по-ниски от 100 % от нивото на задържане на допълнителния спред, но не по-ниски от 75 % от това ниво на задържане;
в)
„ниво C“ означава нива на допълнителен спред по-ниски от 75 % от нивото на задържане на допълнителния спред, но не по-ниски от 50 % от това ниво на задържане;
г)
„ниво D“ означава нива на допълнителен спред по-ниски от 50 % от нивото на задържане на допълнителния спред, но не по-ниски от 25 % от това ниво на задържане;
д)
„ниво E“ означава нива на допълнителен спред по-ниски от 25 % от нивото на задържане на допълнителния спред.
7. В случаи на секюритизация с клауза за предсрочна амортизация на експозиции към на дребно, които са неусвоени и безусловно отменяеми без предварително уведомяване и където предсрочната амортизация се предприема на основание на числена стойност, различна от осреднения тримесечен допълнителен спред, след получено разрешение от компетентните органи институциите могат да прилагат третиране с, което е приблизително същото като това по параграф 6, за да определят посочения конверсионен коефициент. Компетентният орган дава разрешение, ако са изпълнени следните условия:
а)
това третиране е по-подходящо, защото институцията може да установи количествен показател, който по отношение на числената стойност, задействаща предсрочната амортизация, е равностоен на нивото на задържане на допълнителния спред;
б)
това третиране води до оценка на риска, свързана с вероятността нивата на кредитния риск, на който е изложена институцията, да нараснат след прилагането на клаузата за предсрочна амортизация, която е също толкова благоразумна колкото изчислената по параграф 6.
8. Спрямо всички други схеми на секюритизация, съдържащи клауза за контролирана предсрочна амортизация на револвиращите експозиции, се прилага конверсионен коефициент от 90 %.
9. Спрямо всички други схеми на секюритизация, съдържащи клауза за неконтролирана предсрочна амортизация на револвиращите експозиции, се прилага конверсионен коефициент от 100 %.
Член 257
Редуциране на кредитен риск за секюритизиращи позиции, за които се прилага стандартизираният подход
Когато е получена кредитна защита спрямо дадена секюритизираща позиция, изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции може да се измени в съответствие с глава 4.
Член 258
Намаление на размера на рисково претеглените експозиции
Когато на секюритизиращата позиция е присъдено рисково тегло от 1 250 %, институциите могат, в съответствие с член 36, параграф 1, буква к), да приспаднат от базовия собствен капитал от първи ред стойността на експозицията на тази позиция като алтернатива на включването на позицията в изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции. За тази цел изчислението на стойността на експозицията може да отразява признатата обезпечена кредитна защита по начин, който съответства на член 257.
Когато институцията инициатор прилага въпросната алтернатива, тя може да извади сумата, приспадната в съответствие с член 36, параграф 1, буква к), умножена по 12,5, от сумата, определена в член 252 като рисково претегления размер на експозицията, който би бил изчислен обичайно за секюритизираните експозиции, ако те не бяха секюритизирани.
Подраздел 4
Изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции при вътрешнорейтинговия подход
Член 259
Йерархия на методите
1. Институциите използват методите в съответствие със следната йерархия:
а)
спрямо позициите с присъдена оценка или такива, за които може да се използва подразбираща се оценка, за изчисляване на размера на рисково претеглената експозиция се прилага рейтинговият подход, изложен в член 261;
б)
спрямо нерейтингованите позиции институцията може да използва изложения в член 262 метод на надзорната формула, при който тя може да изготвя оценки на PD и, когато е приложимо, на стойността на експозицията и на LGD, които се използват в метода на надзорната формула, в съответствие с изискванията за оценка на тези параметри съгласно вътрешнорейтинговия подход по раздел 3. Институция, която не е инициатор, може да използва метода на надзорната формула само с предварителното разрешение на компетентните органи, което се предоставя само ако институцията отговаря на предвидените в първото изречение от настоящата буква условия;
в)
като алтернатива на буква б) и само за позиции без рейтинг, произтичащи от програми за търговски книжа, покрити с активи, институцията може да използва посочения в параграф 4 подход на вътрешна оценка, ако компетентните органи са дали съответното разрешение;
г)
във всички останали случаи секюритизиращите позиции без рейтинг получават рисково тегло от 1 250 %;
д)
независимо от буква г) и след предварително разрешение от компетентните органи, институцията може да изчисли рисковото тегло за позиция без рейтинг в програма за търговски книжа, покрити с активи, съгласно член 253 или член 254, ако позицията без рейтинг не представлява търговски книжа и попада в приложното поле на подхода на вътрешна оценка, за който е поискано разрешение. Съвкупната стойност на експозициите, за които се прилага това изключение, не трябва да е съществена и при всички случаи да е по-малка от 10 % от съвкупната стойност на експозициите, третирани от институцията в съответствие с подхода на вътрешна оценка. Институцията спира да прилага това, ако бъде отказано разрешението за съответния подход за вътрешна оценка.
2. За да може да използва рейтинги по подразбиране, институцията присъжда на позиция без рейтинг кредитна оценка по подразбиране, еквивалентна на кредитната оценка на референтна позиция от най-висок ранг с рейтинг, подчинена във всяко отношение на въпросната секюритизираща позиция без рейтинг и отговаряща на всяко едно от следните условия:
а)
референтните позиции трябва във всяко отношение да бъдат подчинени на секюритизираща позиция без рейтинг;
б)
матуритетът на референтните позиции е еднакъв на или по-голям от матуритета на въпросната позиция без рейтинг;
в)
всеки рейтинг по подразбиране се актуализира периодично с цел отразяване промените в кредитните оценки на референтните позиции.
3. Компетентните органи разрешават на институциите да използват посочения в параграф 4 „подход на вътрешна оценка“, когато е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
позициите в търговски книжа, емитирани по програмата за търговски книжа, покрити с активи, са позиции с рейтинг;
б)
вътрешната оценка на кредитното качество на позицията отразява общодостъпната методология за оценка, прилагана от една или повече АВКО, за определянето на рейтинга на ценни книжа, покрити от такъв вид секюритизиращи експозиции;
в)
АВКО, чиято методология се използва съгласно изискванията на буква б), включват тези АВКО, които са присъдили външен рейтинг на търговските книжа, емитирани по програма за търговски книжа, покрити с активи. Количествените параметри като например стрес факторите, използвани за отнасяне на позициите към дадено кредитно качество, са поне толкова консервативни, колкото критериите, използвани при съответната методология за оценка, прилагана от въпросните АВКО;
г)
при разработване на своята методология за вътрешна оценка институцията отчита съответните публикувани рейтингови методологии на АВКО, които присъждат рейтинги на търговски книжа, емитирани по програмата за търговски книжа, покрити с активи. Това отчитане се документира от институцията и редовно се актуализира, както е посочено в буква ж);
д)
методологията на институцията за вътрешна оценка включва рейтингови класове. Трябва да има съответствие между тези рейтингови класове и кредитните оценки на АВКО. Това съответствие изрично се документира;
е)
методологията за вътрешна оценка се използва в процесите на институцията за вътрешно управление на риска, включително в процедурите по вземане на управленски решения, управленските информационни системи и процеса за разпределение на вътрешния капитал;
ж)
периодично се извършва преглед на процеса на вътрешна оценка и на качеството на вътрешните оценки на кредитното качество на експозициите на институцията по програма за търговски книжа, покрити с активи, от страна на вътрешни или външни одитори, АВКО или вътрешните функции на институцията за преглед на кредитния портфейл или за управление на риска. Ако вътрешният одит, функциите на институцията за преглед на кредитния портфейл или за управление на риска извършват прегледа, тези функции са независими от дейностите, свързани с програмата за търговски книжа, покрити с активи, както и от дейността по взаимоотношения с клиенти;
з)
институцията следи резултатите от вътрешните рейтинги във времето, за да прецени качеството на методологията си за вътрешна оценка, и при необходимост внася корекции в тази методология, когато рискът и доходността на експозициите редовно се отклоняват от това, което се очаква от съответните вътрешните рейтинги;
и)
програмата за търговски книжа, покрити с активи, съдържа стандарти за емитиране под формата на кредитни и инвестиционни указания. При вземането на решение за закупуване на даден актив администраторът на програмата за търговски книжа, покрити с активи, отчита вида на закупувания актив, вида и паричната стойност на експозицията, породена от предоставените ликвидни улеснения и кредитни подобрения, разпределението на загубите, правната и икономическа необвързаност на прехвърлените активи със субекта, продаващ активите. Извършва се кредитен анализ на рисковия профил на продавача на актива, включващ анализ на предходните и очакваните бъдещи финансови резултати, настоящо позициониране на пазара, очаквана бъдеща конкурентоспособност, ливъридж, парични потоци, лихвено покритие и рейтинг на дълга. Освен това се извършва преглед на правилата на продавача за кредитиране, способността за обслужване и процедурите по събиране на вземанията;
й)
стандартите за емитиране на програмата за търговски книжа, покрити с активи, установяват минимални критерии, на които трябва да отговарят активите, които в частност:
i)
изключват закупуването на активи, които са със значително просрочие или в неизпълнение;
ii)
ограничават свръхконцентрация към отделни длъжници или по географски области;
iii)
ограничават максималния падеж на закупуваните активи;
к)
програмата за търговски книжа, покрити с активи, съдържа политики и процедури за събиране на вземания, отчитащи оперативния капацитет и кредитното качество на обслужващото дружество. Програмата за търговски книжа, покрити с активи, предвижда редуциране на рисковете, свързани с резултатите от дейността на продавача или обслужващото лице, посредством различни методи като например механизми за реагиране, базирани на актуалното кредитно качество, които не биха позволили нежелано смесване на средства;
л)
оценката на общата очаквана загуба на групата от активи, която програмата за търговски книжа, покрити с активи, разглежда за закупуване, отчита всички източници на потенциален риск, включително кредитен риск и риск от разсейване. Ако размерът на предоставеното от продавача кредитно подобрение се базира единствено на размера на загубите от кредитен характер, се създават отделен резерв за покриване на риска от разсейване, когато този риск е съществен за конкретната група от експозиции. Освен това при определяне на размера на изискваното подобрение програмата анализира историческа информация от последните няколко години, включително за загуби, просрочия, случаите на разсейване и заменяемостта на вземанията;
м)
програмата за търговски ценни книжа, покрити с активи, включва определени структурни елементи при закупуването на експозиции, включително механизми за прекратяване на програмата, с цел редуциране на потенциалното влошаване на кредитното качество на базисния портфейл.
4. При подхода на вътрешна оценка институцията отнася позиция без рейтинг към един от рейтинговите класове, посочени в параграф 3, буква д). Позицията получава същия рейтинг въз основа на кредитните оценки, съответстващи на този рейтингов клас, както е изложено в параграф 3, буква д). Когато в началото на секюритизацията този производен рейтинг е на ниво инвестиционен рейтинг или по-добро, той се счита за еквивалентен на признатата кредитна оценка, присъдена от АВКО, за целите на изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции.
5. Институциите, които са получили разрешение да използват подхода на вътрешна оценка, не възобновят използването на други методи, освен ако не е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
институцията е удостоверила по удовлетворителен за компетентния орган начин, че има сериозни основания да го направи;
б)
институцията е получила предварително разрешение от компетентния орган.
Член 260
Максимален размер на рисково претеглените експозиции
Институция инициатор, институция спонсор или други институции, които могат да изчислят стойността на коефициента KIRB, могат да ограничат размерите на рисково претеглените експозиции, изчислени във връзка с позициите им в секюритизация, до това, което би дало като резултат капиталовото изискване по член 92, параграф 3, равно на сумата от 8 % от размера на рисково претеглените експозиции, които биха се получили, ако секюритизираните активи не бяха секюритизирани и представляваха в балансова позиция на институцията, плюс размера на съответната очакваната загуба.
Член 261
Рейтингов метод
1. При рейтинговия метод институцията изчислява рисково претегления размер на рейтингована секюритизираща или пресекюритизираща позиция, като прилага съответното рисково тегло към стойността на експозицията и умножава получения резултат по 1,06.
Приложимото рисково тегло, което съответства на кредитната оценка на позицията съгласно раздел 4, е посочено в таблица 4.
Таблица 4
Степен на кредитно качество
Секюритизиращи позиции
Пресекюритизиращи позиции
Кредитни оценки, които не са краткосрочни
Краткосрочни кредитни оценки
A
B
C
D
E
1
1
7 %
12 %
20 %
20 %
30 %
2
8 %
15 %
25 %
25 %
40 %
3
10 %
18 %
35 %
35 %
50 %
4
2
12 %
20 %
40 %
65 %
5
20 %
35 %
60 %
100 %
6
35 %
50 %
100 %
150 %
7
3
60 %
75 %
150 %
225 %
8
100 %
200 %
350 %
9
250 %
300 %
500 %
10
425 %
500 %
650 %
11
650 %
750 %
850 %
всички други и без рейтинг
1 250 %
Рисковите тегла в колона C на таблица 4 се прилагат, ако секюритизиращата позиция не е пресекюритизираща позиция и ако ефективният брой на секюритизираните експозиции е по-малък от шест.
За останалата част от секюритизиращите позиции, които не са пресекюритизиращи позиции, се прилагат рисковите тегла в колона B, освен ако позицията е в най-първостепенния транш на дадена секюритизация, когато се прилагат рисковите тегла в колона A.
За пресекюритизиращите позиции се прилагат рисковите тегла в колона E, освен ако пресекюритизиращата позиция е в най-първостепенния транш на пресекюритизацията и никоя от базисните експозиции не представлява сама по себе си пресекюритизираща експозиция, когато се прилагат рисковите тегла в колона D.
Когато се определя дали даден транш е първостепенен, не се изисква да се вземат предвид сумите, дължими по лихвени или валутни дериватни договори, дължими такси или други подобни плащания.
При изчисляването на ефективния брой на секюритизираните експозиции няколко на брой експозиции към един длъжник се третират като една експозиция. Ефективният брой на експозициите се изчислява, като:
където EADi представлява сумата от стойностите на всички експозиции към i-ия длъжник. Ако е известен делът от портфейла, съответстващ на най-голямата експозиция C1, институцията може да изчисли N като 1/C1.
2. Редуцирането на кредитния риск по секюритизиращите позиции може да бъде признато съгласно член 264, параграфи 1 и 4, ако бъдат спазени посочените в член 247 условия.
Член 262
Метод на надзорната формула
1. При метода на надзорната формула рисковото тегло на секюритизираща позиция се изчислява по следния начин, като то не може да бъде по-малко от 20 % за пресекюритизиращи позиции и 7 % за всички други секюритизиращи позиции:
където:
S[x] =
x,
когато x ≤ K IRBR
,
когато x K IRBR
където:
τ= 1 000;
ω= 20;
Beta [x; a, b]= функцията на бета разпределението с параметри а и b за съответната стойност на x;
T= относителният дял на транша, в който се съдържа позицията, измерен като съотношение на а) номиналния размер на транша към б) сумата на номиналните размери на експозициите, които са били секюритизирани. За дериватните инструменти, изброени в приложение II, вместо условния размер се използва сборът от текущата разменна стойност и потенциалната бъдеща кредитна експозиция, изчислена в съответствие с глава 6;
KIRBR = съотношението на а) KIRB към б) сумата на стойностите на експозициите, които са били секюритизирани, представено като десетична дроб;
L= нивото на кредитно подобрение, измерено като съотношение между номиналния размер на всички траншове, подчинени на транша, в който се държи позицията, и сумата на номиналните размери на експозициите, които са били секюритизирани. Капитализираният бъдещ доход не участва в изчислението на L. Сумите, дължими от контрагенти по посочените в приложение II дериватни инструменти, които представляват траншове, подчинени на въпросния транш, може да се измерват по тяхната текуща разменна стойност,без потенциалната бъдеща кредитна експозиция, при изчисляването на нивото на кредитното подобрение;
N= ефективният брой на експозициите, изчислен съгласно член 261. В случаите на пресекюритизация институцията разглежда броя на секюритизиращите експозиции в групата, а не броя на базисните експозиции в първоначалните групи, от които произхождат базисните секюритизиращи експозиции;
ELGD= средно претеглената според експозициите загуба при неизпълнение, изчислена по следния начин:
където:
LGDi = средната стойност на параметъра LGD, свързан с всички експозиции на i-тия пореден длъжник, където LGD се определя съгласно глава 3. В случаите на пресекюритизация прилаганата за секюритизиращите позиции стойност на параметъра LGD е 100 %. Когато при секюритизация рисковете от неизпълнение и разсейване за закупени вземания се третират в съвкупност, стойността на параметъра LGDi се изчислява като средно претеглена от приложимата стойност на параметъра LGD за кредитен риск и стойност от 75 % за параметъра LGD за риск от разсейване. Използваните тегла са изчислените поотделно капиталови изисквания за кредитен риск и съответно риск от разсейване.
2. Когато номиналната стойност на най-голямата секюритизирана експозиция C1 не превишава 3 % от сумата на номиналните стойности на секюритизираните експозиции, за целите на метода на надзорната формула институцията може да използва стойност на параметъра LGD от 50 % в случаите на секюритизации, които не представляват пресекюритизации, а N се определя съгласно една от следните две формули:
където:
Cm
=
съотношението между сумата на номиналните стойности на m-те най-големи експозиции и сумата на номиналните стойности на секюритизираните експозиции. Нивото на m може да бъде определено от институцията.
За секюритизации, при които всички секюритизирани експозиции представляват на практика експозиции на дребно, с разрешение от компетентния орган институциите могат да използват метода на надзорната формула, прилагайки опростяванията h=0 и ν=0, при условие че ефективният брой на експозициите не е малък и че експозициите не са силно концентрирани.
3. Компетентните органи информират ЕБО относно случаите, при които институциите прилагат параграф 2. ЕБО следи различните практики в тази област и издава насоки в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
4. Редуцирането на кредитния риск по секюритизиращите позиции може да се признае съгласно член 264, параграфи 2-4, ако се спазят посочените в член 247 условия.
Член 263
Ликвидни улеснения
1. За да се определи стойността на експозицията на секюритизираща позиция без рейтинг във вид на улеснения под формата на парични аванси, може да се прилага конверсионен коефициент от 0 % към номиналната стойност на ликвидното улеснение, което отговаря на посочените в член 255, параграф 2 условия.
2. Когато за институцията не е възможно да изчисли рисково претегления размер на секюритизираните експозиции, все едно че те не са били секюритизирани, институцията може, по изключение и ако получи разрешение от компетентните органи, временно да прилага определения в параграф 3 метод за изчисляване на рисково претегления размер на секюритизиращи позиции без рейтинг във вид на ликвидни улеснения, които отговарят на условията по член 255, параграф 1. Институциите уведомяват компетентните органи относно прилагането на първо изречение, заедно със съответните обосновка и предвидения срок на прилагане.
Изчисляването на размера на рисково претеглената експозиция по принцип се смята за невъзможно, ако институцията не прилага рейтинг по подразбиране, подхода на вътрешна оценка и подхода на надзорната формула.
3. Най-високото рисково тегло, което би било приложимо по глава 2 за секюритизираните експозиции, ако те не бяха секюритизирани, може да бъде приложено спрямо секюритизиращата позиция, представлявана от ликвидно улеснение, което отговаря на условията по член 255, параграф 1. За определяне на стойността на експозицията на тази позиция се прилага конверсионен коефициент от 100 %.
Член 264
Редуциране на кредитен риск за секюритизиращи позиции, за които се прилага вътрешнорейтинговият подход
1. Когато размерът на рисково претеглената експозиция се изчислява посредством използването на рейтинговия метод, стойността на експозицията или рисковото тегло за дадена секюритизираща позиция, по отношение на която е получена кредитна защита, могат да бъдат променени в съответствие с разпоредбите на глава 4, както те се прилагат за изчисляването на размера на рисково претеглената експозиция по глава 2.
2. При пълна кредитна защита, когато размерът на рисково претеглената експозиция се изчислява посредством използването на метода на надзорната формула, се прилагат следните изисквания:
а)
институцията определя „ефективното рисково тегло“ на позицията. Тя прави това като разделя рисково претегления размер на позицията на стойността на позицията и умножи резултата по 100;
б)
при обезпечена кредитна защита рисково претегления размер на секюритизиращата позиция се изчислява, като се умножи рисково претегленият размер на позицията, коригиран с размера на обезпечената кредитна защита (E*), изчислен съгласно глава 4, за изчисляване на размера на рисково претеглената експозиция по глава 2, приемайки размера на секюритизиращата позиция за E, по ефективното рисково тегло;
в)
при кредитна защита с гаранции рисково претегления размерна секюритизиращата позиция се изчислява, като се умножи размерът на защитата, коригиран за валутно несъответствие и падежно несъответствие (GA) в съответствие с разпоредбите на глава 4, с рисковото тегло на доставчика на защитата; така полученото произведение се добавя към произведението, което се получава при умножаването на разликата между секюритизиращата позиция и GA, по ефективното рисково тегло.
3. При частична кредитна защита, когато размерът на рисково претеглената експозиция се изчислява посредством използването на метода на надзорната формула, се прилагат следните изисквания:
а)
ако редуцирането на кредитния риск покрива на пропорционална основа първата загуба или загуби в секюритизиращата позиция, институцията може да приложи параграф 2;
б)
в останалите случаи институцията третира секюритизиращата позиция като две или повече позиции, като за непокрита част се счита позицията с по-ниско кредитно качество. За да се изчисли рисково претегления размер на тази позиция, се прилагат разпоредбите на член 262, при условие че T се коригира на e* в случаите на обезпечена кредитна защита, и на T-g в случаите на кредитна защита с гаранции, където e* обозначава съотношението на E* към общата номинална стойност на базисната съвкупност, а E* е коригираният размер на експозицията на секюритизиращата позиция, изчислен в съответствие с разпоредбите на глава 4, както те се прилагат за изчисляването на размера на рисково претеглената експозиция съгласно глава 2, приемайки размера на секюритизиращата позиция за Е; и g е съотношението на номиналната стойност на кредитната защита, коригирана за валутно и падежно несъответствие в съответствие с разпоредбите на глава 4, към сумата на секюритизираните експозиции. При кредитна защита с гаранции рисковото тегло на доставчика на защитата се прилага към тази част от позицията, която не попада в коригираната стойност на T.
4. Когато при кредитна защита с гаранции компетентните органи са разрешили на институцията да изчислява размера на рисково претеглените експозиции за подобни преки експозиции към доставчика на защитата в съответствие с глава 3, рисковото тегло g за експозициите към доставчика на защитата съгласно член 235 се определя, както е с посоченото в глава 3.
Член 265
Допълнителни капиталови изисквания при секюритизация на револвиращи експозиции с предвидена клауза за предсрочна амортизация
1. В допълнение към размера на рисково претеглените експозиции, изчислен по отношение на секюритизиращите ѝ позиции, институцията инициатор изчислява размера на рисково претеглените експозиции съгласно изложената в член 256 методология, когато продава револвиращи експозиции чрез секюритизация, която съдържа клауза за предсрочна амортизация.
2. Чрез дерогация от член 256 стойността на експозицията на участието на инициатора е сумата от следните елементи:
а)
стойността на експозицията на онази номинална част от съвкупността от усвоени суми, продадени чрез секюритизация, която съотнесена към размера на общата съвкупност, продадена в структурата, определя частта на паричните потоци, генерирани от събраните суми по главниците и лихвите и други свързани суми, които не са предназначени за извършване на плащания към тези, които притежават секюритизиращи позиции в секюритизацията;
б)
стойността на експозициите на онази част от съвкупността от неусвоени суми по кредитните линии, чиито усвоени суми са били продадени чрез секюритизация, която като дял от общия размер на тези неусвоени суми съответства на дела на стойността на експозицията, разгледана в буква а), от стойността на експозицията на съвкупността от усвоени суми, продадени чрез секюритизацията.
Участието на инициатора не е подчинено спрямо участието на инвеститорите.
Стойността на експозицията на участието на инвеститорите е стойността на експозицията на номиналната част на съвкупността от усвоени суми, невключени в буква а), плюс стойността на експозицията на онази част от съвкупността от неусвоени суми по кредитни линии, усвоените суми по които са продадени в секюритизацията, невключена в буква б).
3. Размерът на рисково претеглената експозиция по отношение на стойността на експозицията на участието на инициатора съгласно параграф 2, буква а) се изчислява като пропорционална експозиция към секюритизираните усвоени експозиции,все едно че те не са били секюритизирани, и като пропорционална експозиция към неусвоените суми по кредитните линии, усвоените суми по които са продадени чрез секюритизация.
Член 266
Намаления в размера на рисково претеглените експозиции
1. Рисково претегления размер на дадена секюритизираща позиция, на която е присъдено рисково тегло от 1 250 %, може да бъде намален с умножения по 12,5 размер на специфичните корекции за кредитен риск, третирани в съответствие с член 110, направени от институцията по отношение на секюритизираните експозиции. Доколкото за тази цел се отчитат специфични кредитни корекции, същите не се отчитат за целите на изчислението, посочено в член 159.
2. Рисково претегления размер на дадена секюритизираща позиция може да бъде намален с умножения по 12,5 размер на специфичните корекции за кредитен риск, третирани в съответствие с член 110, направени от институцията по отношение на тази позиция.
3. Както е предвидено в член 36, параграф 1, буква к), по отношение на секюритизираща позиция, за която се прилага рисково тегло от 1 250 %, институциите могат, като алтернатива на включването на позицията в изчисленията си на размера на рисково претеглените експозиции, да приспаднат от собствения си капитал рисково претегления размер на позицията при спазване на следните условия:
а)
стойността на експозицията на позицията може да се изключи от размера на рисково претеглените експозиции, като се отчетат и намаленията, направени в съответствие с параграфи 1 и 2;
б)
изчисляването на стойността на експозицията може да отрази призната обезпечена защита, по начин който е в съответствие с методологията по членове 247 и 264;
в)
когато за изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции се използва методът на надзорната формула и L KIRBR и [L+T] KIRBR, позицията може да се третира като две позиции с L равно на KIRBR за позицията с по-висок ранг.
4. Когато институцията прилага предвидената в параграф 3 възможност, тя може от посочената в член 260 сума да извади сумата, приспадната съгласно въпросния параграф, умножена по 12,5, до която стойност се ограничава рисково претегления размер на позициите й в секюритизацията.
Раздел 4
Външни кредитни оценки
Член 267
Използване на кредитните оценки на АВКО
При определянето на рисковото тегло на дадена секюритизираща позиция институциите могат да използват кредитните оценки само когато те са били присъдени или са били одобрени от АВКО в съответствие с Регламент (ЕО) № 1060/2009.
Член 268
Изисквания към кредитните оценки на АВКО
За целите на изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции съгласно раздел 3 институциите използват кредитната оценка на АВКО само когато са изпълнени следните условия:
а)
не съществува несъответствие между видовете плащания, отразени в кредитната оценка, и видовете плащания, на които кредитната институция има право по договора, пораждащ въпросната секюритизираща позиция;
б)
АВКО оповестява анализа на загубите и на паричните потоци, както и на чувствителността на рейтингите към промени в основните допускания, използвани при определянето на рейтингите, включително риска и доходността на групата от активи, както и кредитните оценки, процедури, методологии, допускания и ключовите елементи, които стоят в основата на оценките в съответствие с Регламент (ЕО) № 1060/2009. Информацията, която се предоставя единствено на ограничен брой лица, не се счита за оповестена. Кредитните оценки се включват в миграционната таблица на АВКО;
в)
кредитната оценка не се базира изцяло или частично на подкрепа с гаранции, предоставена от самата институция. В този случай при изчисляването на размера на рисковопретеглените експозиции съгласно раздел 3 институцията разглежда съответната позиция като такъв без рейтинг.
АВКО поема ангажимент да оповести и изясни начина, по който риска и доходността на групата от активи влияе върху въпросната кредитна оценка.
Член 269
Използване на кредитните оценки
1. Институцията може да избере една или повече АВКО, чиито кредитни оценки да се използват при изчисляването на размера на нейните рисково претеглени експозиции по настоящата глава („избрана АВКО“).
2. По отношение на своите секюритизиращи позиции институцията използва кредитните оценки последователно, а не избирателно, като се ръководи от следните принципи:
а)
институцията не може да използва кредитните оценки, присъдени от дадена АВКО за нейните позиции в някои траншове, и кредитни оценки на друга АВКО за позициите ѝ в други траншове по същата секюритизация, независимо дали те са били оценени от първата АВКО;
б)
когато дадена позиция има две кредитни оценки от избрани АВКО, институцията използва по-малко благоприятната кредитна оценка;
в)
когато дадена позиция има повече от две кредитни оценки от избрани АВКО, се използват двете най-благоприятни кредитни оценки. Когато двете най-благоприятни кредитни оценки са различни, се използва по-малко благоприятната от двете;
г)
институцията не изисква активно оттеглянето на по-неблагоприятни рейтинги.
3. Когато кредитната защита, отговаряща на условията по глава 4, е предоставена пряко на дружество със специална цел - секюритизация, и защитата е отразена в кредитната оценка на позицията от избрана АВКО, може да се използва рисковото тегло, свързано с тази кредитна оценка. Когато защитата не отговаря на условията по глава 4, кредитната оценка не се признава. Когато кредитната защита е предоставена пряко на друга секюритизираща позиция, а не на самото дружество със специална цел - секюритизация, кредитната оценка не се признава.
Член 270
Съотнасяне
ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение с цел за всички АВКО да бъде установено кои от посочените в настоящата глава степени на кредитно качество отговарят на съответните кредитни оценки на определенаАВКО. Съотнасянето трябва да е обективно и последователно и да се извършва в съответствие със следните принципи:
а)
ЕБО прави разграничение между съответните степени на риск, изразени чрез всяка кредитна оценка;
б)
ЕБО отчита количествени фактори, като например проценти на неизпълнение и/или на загуба, както и историческите данни за представянето на кредитните оценки на всяка АВКО за различни класове активи;
в)
ЕБО разглежда качествени фактори, като например разнообразието от сделки, оценявани от АВКО, нейната методология и значението на кредитните ѝ оценки, по-специално дали са основани на очакваната загуба или на първата парична загуба и на своевременното изплащане на лихвите или на евентуалното изплащане на лихвите;
г)
ЕБО се стреми да гарантира, че за секюритизиращи позиции, за които въз основа на кредитните оценки на АВКО се прилага едно и също рисково тегло, се прилагат еквивалентни степени на кредитен риск. При необходимост ЕБО разглежда възможността за промяна на съотнасянето на дадена степен на кредитно качество спрямо конкретна кредитна оценка.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 1 юли 2014 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
ГЛАВА 6
Кредитен риск от контрагента
Раздел 1
Определения
Член 271
Определяне на стойността на експозицията
1. Институцията определя стойността на експозицията на дериватните инструменти, изброени в приложение II, в съответствие с настоящата глава.
2. Институцията може да определя стойността на експозицията на репо сделки, сделки по предоставяне или получаване в заем на ценни книжа или стоки, транзакции с удължен сетълмент и маржин заемни сделки в съответствие с настоящата глава, вместо да се прилага глава 4.
Член 272
Определения
За целите на настоящата глава и на дял VI от настоящата част се прилагат следните определения:
Общи понятия
1)
„кредитен риск от контрагента“ или „CCR“ означава рискът контрагентът по определена сделка да изпадне в неизпълнение преди окончателния сетълмент на паричните потоци по сделката;
Видове сделки
2)
„транзакции с удължен сетълмент“ означава трансакции, при които контрагентът поема задължение да достави ценна книга, стока или сума в чуждестранна валута срещу парични средства, други финансови инструменти или стоки - или обратно - на договорно определена дата на сетълмент или доставка, която е по-късна от пазарно установения срок за подобен вид сделки или е пет работни дни след датата, на която институцията е сключила сделката, което от двете настъпи по-рано;
3)
„маржин заемни сделки“ означава сделки, при които институцията предоставя кредит във връзка с покупката, продажбата, държането или търгуването на ценни книжа. Маржин заемните сделки не включват други заеми, които са подсигурени чрез обезпечение във вид на ценни книжа;
Нетираща съвкупност, хеджиращи съвкупности и свързани с тях понятия
4)
„нетираща съвкупност“ означава група от сделки между институцията и един контрагент, които са предмет на правно изпълнимо двустранно споразумение за нетиране, което е признато по раздел 7 и глава 4.
Всяка сделка, която не е предмет на правно изпълнимо двустранно споразумение за нетиране, което е признато по раздел 7, се разглежда като отделна нетираща съвкупност за целите на настоящата глава.
Съгласно метода на вътрешните модели изложен в раздел 6, всички нетиращи съвкупности с един контрагент могат да се третират като една нетираща съвкупност, ако симулираните отрицателни пазарни стойности на отделните нетиращи съвкупности са получили стойност 0 в оценката на очакваната експозиция (наричана по-долу „ЕЕ“).
5)
„рискова позиция“ означава стойността на риска, която се определя за дадена трансакция съгласно стандартизирания метод, изложен в раздел 5, по предварително определен алгоритъм;
6)
„хеджираща съвкупност“ означава група от рискови позиции, произтичащи от трансакциите в рамките на една нетираща съвкупност, като за определянето на стойността на експозицията по изложения в раздел 5 стандартизиран метод е използван единствено балансът на тези рискови позиции;
7)
„маржин споразумение“ означава споразумение или клаузи от споразумение, съгласно които даден контрагент трябва да предостави обезпечение на втори контрагент, когато експозицията на втория контрагент към първия надхвърли определено равнище;
8)
„маржин праг“ означава най-големият размер на определена експозиция, след достигането на който едната от страните има правото да изиска допълнително обезщетение;
9)
„рисков маржин период“ означава периодът от последната размяна на обезпечение по определена нетираща съвкупност от сделки с изпаднал в неизпълнение контрагент, до момента в който експозицията към контрагента са ликвидира и остатъчният пазарен риск се хеджира отново;
10)
„ефективен падеж по метода на вътрешните модели за нетираща съвкупност с падеж над една година“ означава съотношението между размера на очакваната експозиция при отчитане на пълната продължителност на трансакциите от нетиращата съвкупност, дисконтиран с безрисковия лихвен процент, и размера на очакваната експозиция за една година от нетиращото множество, дисконтиран с безрисковия лихвен процент;
Ефективният падеж може да бъде коригиран, така че да отразява риска от подновяване, чрез заместване на очакваната експозиция с ефективната очаквана експозиция при прогнозен хоризонт под една година;
11)
„кръстосано нетиране на продукти“ означава включването на трансакции с различни категории продукти в една нетираща съвкупност в съответствие с правилата за кръстосано нетиране на продукти, изложени в настоящата глава;
12)
„текуща пазарна стойност“ (наричана по-долу „CMV“) за целите на раздел 5 означава нетната пазарна стойност на портфейл от сделки в рамките на нетираща съвкупност, като за изчисляването на CMV се използват както положителните, така и отрицателните пазарни стойности;
Разпределения
13)
„разпределение на пазарните стойности“ е прогнозата на вероятностното разпределение на нетните пазарни стойности към определена бъдеща дата (прогнозен хоризонт) на сделки от една нетираща съвкупност въз основа на реализируемата пазарна стойност на тези сделки към датата на прогнозата;
14)
„разпределение на експозициите“ означава прогнозата на вероятностното разпределение на пазарните стойности, получено след заместване на отрицателните нетни пазарни стойности от прогнозата с нулеви стойности;
15)
„риск-неутрално разпределение“ означава разпределение на пазарните стойности или експозициите за бъдещ период от време, изчислено с помощта на производни пазарни величини, като например производна променливост;
16)
„действително разпределение“ означава разпределение на пазарните стойности или експозициите за бъдещ период от време, като разпределението се изчислява въз основа на исторически или реализирани стойности, като например стойностите на променливостта, изчислени с помощта на минали промени на цени или лихви;
Измерване и корекция на експозициите
17)
„текуща експозиция“ означава положителната пазарна стойност на сделка или портфейл от сделки, включени в нетираща съвкупност с контрагент, която ще бъде загубена при неизпълнение от страна на контрагента, като се приема, че при производство по несъстоятелност или по ликвидация възстановимата стойност на тези сделки ще бъде нулева;
18)
„върхова експозиция“ означава висок процентил на разпределението на експозициите към определена бъдеща дата преди датата на падежа на най-дългосрочната сделка в нетиращата съвкупност;
19)
„очаквана експозиция“ (наричана по-долу „ЕЕ“) означава средната стойност на разпределението на експозициите към определена бъдеща дата преди падежа на най-дългосрочната сделка в нетиращата съвкупност;
20)
„ефективна очаквана експозиция към определена дата“ (по-долу „ефективна ЕЕ“) означава максималната стойност на очакваната експозиция за тази или предходна дата. Като алтернатива, тя може да бъде определена за конкретна дата като най-голямата очаквана експозиция на тази дата или като ефективната очаквана експозиция на която е да било предходна дата;
21)
„очаквана положителна експозиция“ (наричана по-долу „EPE“) означава среднопретеглените във времето очаквани експозиции, като теглата представляват делът на целия времеви интервал, през който съществува отделната очаквана експозиция.
При изчисляването на капиталовото изискване институциите правят осредняване за първата година, а когато падежът на всички договори, включени в нетиращата съвкупност, настъпва преди изтичането на една година, осредняване се извършва за времевия интервал до настъпването на падежа на най-дългосрочния договор в нетиращата съвкупност;
22)
„ефективна очаквана положителна експозиция“ (наричана по-долу „ефективна EPE“) означава среднопретеглената ефективна очаквана експозиция през първата година на нетиращата съвкупност или, когато падежът на всички договори, включени в нетиращата съвкупност, настъпва преди изтичането на годината, осредняване се извършва за времевия период на най-дългосрочния договор в нетиращата съвкупност, като теглата представляват делът на целия времеви интервал, през който съществува отделната очаквана експозиция;
Рискове, свързани с CCR
23)
„риск от подновяване“ означава сумата, с която е подценена EPE, поради продължаващото сключване на сделки със съответния контрагент.
Допълнителната експозиция, създадена от тези бъдещи сделки, не се включва в изчислението на EPE;
24)
„контрагент“ за целите на раздел 7 означава всяко юридическо или физическо лице, което участва в споразумение за нетиране и притежава необходимата за целта договорна правоспособност;
25)
„договорно споразумение за кръстосано нетиране на продукти“ означава двустранно договорно споразумение между институция и контрагент, с което се създава единично правно задължение (базирано на нетирането на обхванатите сделки), обхващащо всички двустранни генерални споразумения и сделки, принадлежащи към включените в споразумението различни продуктови категории;
За целите на настоящото определение „различни продуктови категории“ означава:
а)
репо сделки или сделки по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки;
б)
маржин заемни сделки;
в)
договори, изброени в приложение II;
26)
„платежно рамо“ означава плащане, договорено в сделка с извънборсов дериватен инструмент с линеен рисков профил, който предвижда размяна на финансов инструмент срещу плащане.
При сделки, които предвиждат размяна на едно плащане срещу друго, тези две платежни рамена обхващат договорно установените брутни плащания, включително условната стойност по сделката.
Раздел 2
Методи за изчисляване на стойността на експозицията
Член 273
Методи за изчисляване на стойността на експозицията
1. Институциите определят стойността на експозицията за изброените в приложение II договори въз основа на един от методите, посочени в раздели 3-6 в съответствие с настоящия член.
Институциите, които не отговарят на условията за третирането, изложено в член 94, не използват метода, посочен в раздел 4. За определяне на стойността на експозицията за договорите, изброени в приложение II, точка 3, институциите не използват метода, посочен в раздел 4. Институциите могат да използват непрекъснато в комбинация методите, изложени в раздели 3-6 в рамките на дадена група. Отделните институции не използват в комбинация методите, изложени в раздели 3-6, непрекъснато, но имат право да използват в комбинация изложените в раздели 3 и 5 методи, когато един от тях е използван за посочените в член 282, параграф 6 случаи.
2. Ако компетентните органи са дали разрешение в съответствие с член 283, параграфи 1 и 2, институцията може да определи стойността на експозицията за следните позиции, прилагайки изложения в раздел 6 метод на вътрешните модели:
а)
договори, изброени в приложение II;
б)
репо сделки;
в)
сделки по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки;
г)
маржин заемни сделки;
д)
транзакции с удължен сетълмент.
3. Когато институцията придобие защита чрез кредитен дериват срещу експозиция от банковия портфейл или срещу експозиция към риск от контрагента, тя може да изчисли своите капиталови изисквания за хеджираната експозиция в съответствие с едно от следните:
а)
членове 233-236;
б)
в съответствие с член 153, параграф 3 или член 183, когато е получено разрешение в съответствие с член 143.
Стойността на експозицията за CCR за тези кредитни деривати е нула, освен ако институцията не прилага подхода по член 299, параграф 2, буква з), подточка ii).
4. Независимо от параграф 3 институцията може да избере да включва по един и същ начин за целите на изчисляването на капиталовите изисквания за кредитен риск от контрагента всички кредитни деривати, невключени в търговския портфейл и закупени като защита срещу експозиция от банковия портфейл или срещу експозиция към кредитен риск от контрагента, когато кредитната защита се признава съгласно настоящия регламент.
5. Когато продаваните от институцията суапове за кредитно неизпълнение се третират от нея като кредитна защита, предоставена от въпросната институция, и подлежат на капиталови изисквания за кредитен риск на базисния инструмент върху цялата главница, за целите на CCR стойността на тяхната експозиция в банковия портфейл е нула.
6. Съгласно всички методи, изложени в раздели 3-6, стойността на експозицията за даден контрагент е равна на сбора от стойностите на експозициите, изчислени за всяка нетираща съвкупност от сделки с този контрагент.
За даден контрагент стойността на експозицията за дадена нетираща съвкупност от изброените в приложение II извънборсови дериватни инструменти, изчислена в съответствие с настоящата глава, е по-голямата от следните стойности: нула и разликата между сумата от стойностите на експозициите във всички нетиращи съвкупности от сделки с контрагента и сумата на CVA за въпросния контрагент, която е призната от институцията като извършени обезценки. Корекциите на кредитната оценка се изчисляват, без да се вземат предвид балансиращите корекции на стойността на дебита на собствения кредитен риск на дружеството, които вече са били изключени от собствения капитал съгласно член 33, параграф 1, буква в).
7. Институциите определят стойността на породените от транзакции с удължен сетълмент експозиции, чрез който и да било от методите, посочени в раздели 3-6, независимо от метода, който институцията е избрала за третирането на сделки с извънборсови деривати, репо сделки, сделки по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки и маржин заемни сделки. При изчисляване на капиталовите изисквания за транзакции с удължен сетълмент, институцията, която използва изложения в глава 3 подход, може да присъжда рискови тегла в съответствие с подхода, предвиден в глава 2, постоянно и независимо от това доколко съществени са тези позиции.
8. По отношение на методите, изложени в раздели 3 и 4, институцията приема последователна методика за определяне на условния размер на различните видове продукти и гарантира, че условният размер, който трябва да се вземе предвид, осигурява подходящо покритие на свързания с договора риск. Когато договорът предвижда мултиплициране на паричните потоци, институцията коригира условната сума, за да отчете последиците от мултиплицирането върху структурата на риска по този договор.
По отношение на методите, изложени в раздели 3-6, институциите третират сделките с установен специфичен утежняващ риск в съответствие с член 291, параграфи 2, 4, 5 и 6, в зависимост от случая.
Раздел 3
Метод на пазарната оценка
Член 274
Метод на пазарната оценка
1. За да определят текущата разменна стойност на всички договори с положителни стойности, институциите определят текущите пазарни стойности по договорите.
2. За да определят потенциалната бъдеща кредитна експозиция, институциите умножават условните стойности или съответно базисните стойности по коефициентите, посочени в таблица 1, в съответствие със следните принципи:
а)
договори, които не попадат в една от петте категории, посочени в таблица 1, се третират като договори за стоки, различни от благородни метали;
б)
за договори, при които главницата се разменя повече от веднъж, коефициентите се умножава по броя на оставащите плащания, които все още трябва да бъдат направени съгласно договора;
в)
за договори, при които остатъчната експозиция се преизчислява на предварително зададени дати на плащане и условията по които се коригират така, че пазарната стойност на договора да бъде нула на тези дати, остатъчният матуритет е времето до следващата дата на корекция. При лихвени договори, отговарящи на тези условия и с общ остатъчен матуритет над една година, коефициентът е не по-малък от 0,5 %.
Таблица 1
Остатъчен матуритет
Лихвени договори
Валутни договори и договори за злато
Договори за капиталови инструменти
Договори за благородни метали, с изключение на злато
Договори за стоки, различни от благородни метали
1 година или по-малко
0 %
1 %
6 %
7 %
10 %
Над 1 година, но не повече от 5 години
0,5 %
5 %
8 %
7 %
12 %
Над 5 години
1,5 %
7,5 %
10 %
8 %
15 %
3. По отношение на договорите за стоки, различни от злато, които са посочени в приложение II, точка 3, вместо коефициентите в таблица 1 институцията може да прилага коефициентите в таблица 2, при условие че за тези договори институцията прилага посочения в член 361 разширен подход на падежната стълбица.
Таблица 2
Остатъчен матуритет
Благородни метали
(с изключение на злато)
Неблагородни метали
Селскостопански продукти
(нетрайни продукти)
Други, включително енергийни продукти
1 година или по-малко
2 %
2,5 %
3 %
4 %
Над 1 година, но не повече от 5 години
5 %
4 %
5 %
6 %
Над 5 години
7,5 %
8 %
9 %
10 %
4. Стойността на експозицията е сборът от текущата разменна стойност и потенциалната бъдеща кредитна експозиция.
Раздел 4
Метод на първоначалната експозиция
Член 275
Метод на първоначалната експозиция
1. Стойността на експозицията е условният размер на всеки инструмент, умножен по заложените в таблица 3 коефициенти.
Таблица 3
Първоначален матуритет
Лихвени договори
Валутни договори и договори за злато
1 година или по-малко
0,5 %
2 %
Над 1 година, но не повече от 2 години
1 %
5 %
Допълнително начисление за всяка следваща година
1 %
3 %
2. За изчисляването на стойността на експозицията на лихвени договори институцията може да избере дали да използва първоначалния или остатъчния матуритет.
Раздел 5
Стандартизиран метод
Член 276
Стандартизиран метод
1. Институциите могат да използват стандартизирания метод само при изчисляването на стойност на експозиция за извънборсови деривати и за транзакции с удължен сетълмент.
2. При прилагането на стандартизирания метод институциите изчисляват стойността на експозицията отделно за всяка нетираща съвкупност, след отчитане на обезпеченията, по следния начин:
където:
CMV
=
текущата пазарна стойност, преди отчитане на обезпеченията, на портфейла от сделки с контрагент, включени в нетиращата съвкупност, като:
където:
CMVi
=
текущата пазарна стойност на сделка i;
CMC
=
текущата пазарна стойност на обезпеченията за тази нетираща съвкупност, като:
където
CMCl
=
текущата пазарна стойност на обезпечение l;
i
=
индекс на сделките;
l
=
индекс на обезпеченията;
j
=
индекс на категорията хеджираща съвкупност;
Хеджиращите съвкупности съответстват на рисковите фактори, за които рискови позиции с различни знаци могат да се нетират и измерването на експозицията да става посредством получената по този начин нетна позиция;
RPTij = рискова позиция от сделка i по отношение на хеджираща съвкупност j;
RPClj = рисковатa позиция от обезпечение l по отношение на хеджираща съвкупност j;
CCRMj = множителят на CCR от таблица 5 по отношение на хеджираща съвкупност j;
β= 1,4.
3. За целите на изчислението по параграф 2:
а)
приемливите обезпечения, получени от контрагента, имат положителен знак, а обезпеченията, дадени на контрагента, имат отрицателен знак;
б)
само обезпеченията, които са приемливи съгласно член 197, член 198 и член 299, параграф 2, буква г), се използват при стандартизирания метод;
в)
институцията може да пренебрегне лихвения риск, свързан с платежните рамена с остатъчен матуритет под една година;
г)
институцията може да третира сделки с две платежни рамена в една валута като една съвкупна сделка. Третирането на платежните рамена се прилага за съвкупната сделка.
Член 277
Сделки с линеен рисков профил
1. Институциите отнасят сделките с линеен рисков профил към рисковите позиции в съответствие със следните разпоредби:
а)
сделки с линеен рисков профил, използващи като базисен инструмент капиталови инструменти (включително индекси върху капиталови инструменти), злато, други благородни метали или други стоки, се отчитат като рискова позиция в съответния капиталов инструмент (или индекс върху капиталови инструменти) или стока и лихвена рискова позиция, съответстваща на платежното рамо;
б)
сделки с линеен рисков профил, използващи като базисен инструмент дългови инструменти, се отчитат като лихвена рискова позиция за дълговия инструмент и още една лихвена рискова позиция за платежното рамо;
в)
сделки с линеен рисков профил, които предвиждат размяната на едно плащане срещу друго, включително и валутни форуърди, се отчитат като лихвена рискова позиция за всяко от платежните рамена.
Когато при някоя от сделките, посочени в буква а), б) или в), платежното рамо или базисният дългов инструмент е в чужда валута, това платежно рамо или базисен инструмент се отчита като рискова позиция в тази валута.
2. За целите на параграф 1 размерът на дадена рискова позиция, произтичаща от сделка с линеен рисков профил, е ефективната условна стойност (пазарна цена, умножена по количеството) на базисните финансови инструменти или стоки, преобразувани чрез умножаване по съответния обменен курс в националната валута на институцията, с изключение на дълговите инструменти.
3. При дългови инструменти и при платежни рамена размерът на рисковата позиция е ефективната условна стойност на остатъчните брутни плащания (включително условната стойност), преизчислена в националната валута на държавата членка по произход и умножена съответно по модифицираната дюрация на дълговия инструмент или платежното рамо.
4. Размерът на дадена рискова позиция за суап за кредитно неизпълнение е условната стойност на референтния дългов инструмент, умножена по остатъчния матуритет на суапа за кредитно неизпълнение.
Член 278
Сделки с нелинеен рисков профил
1. Институциите определят размера на рисковите позиции за сделки с нелинеен рисков профил съгласно параграфите по-долу.
2. Размерът на рискова позиция от извънборсов дериват с нелинеен рисков профил, включително опции и суапции, чийто базисен инструмент не е дългов инструмент или платежно рамо, е равен на делта еквивалента на ефективната условна стойност на базисния финансов инструмент на сделката в съответствие в член 280, параграф 1.
3. Размерът на рисковите позиции от извънборсов дериват с нелинеен рисков профил, включително опции и суапции, чийто базисен инструмент е дългов инструмент или платежно рамо, е равен на делта еквивалента на ефективната условна стойност на финансовия инструмент или платежното рамо, умножен съответно по модифицираната дюрация на дълговия инструмент или на платежното рамо.
Член 279
Третиране на обезпеченията
За определяне на рисковите позиции институциите третират обезпеченията по следния начин:
а)
обезпечение, получено от контрагента, се третира като вземане от контрагента по дериватен договор (дълга позиция) с падеж на деня на определянето;
б)
предоставеното на контрагента обезпечение се третира като задължение към контрагента (къса позиция) с падеж на деня на определянето.
Член 280
Изчисляване на рисковите позиции
1. Институцията определя размера и знака на рисковите позиции по следния начин:
а)
за всички инструменти, които не са дългови:
i)
като ефективната условна стойност при сделка с линеен рисков профил;
ii)
като делта еквивалентната условна стойност,
, при сделка с нелинеен рисков профил,където:
Pref
=
цената на базисния инструмент в референтната валута;
V
=
стойността на финансовия инструмент (при опция стойността е цената на опцията);
P
=
цената на базисния инструмент, изразена в същата валута като V;
б)
за дългови инструменти и за платежните рамена на всички сделки:
i)
като ефективната условна стойност, умножена по модицифираната дюрация, при сделка с линеен рисков профил;
ii)
като делта еквивалентната условна стойност, умножена по модицифираната дюрация,
, при сделка с нелинеен рисков профил,където:
V
=
стойността на финансовия инструмент (при опция това е цената на опцията);
r
=
ниво на лихвения процент.
Ако V е деноминирана в различна от референтната валута, дериватът се преизчислява в референтната валута, като се умножи по съответния обменен курс.
2. Институциите групират рисковите позиции в хеджиращи съвкупности. За всяка хеджираща съвкупност се изчислява абсолютната стойност на сумата от получените рискови позиции. В резултат на това изчисление се получава нетната рискова позиция, която за целите на член 276, параграф 2 се изчислява, както следва:
Член 281
Лихвени рискови позиции
1. За изчисляване на лихвените рискови позиции институциите прилагат изложените по-долу разпоредби.
2. За лихвени рискови позиции, произтичащи от:
а)
парични влогове, получени от контрагента като обезпечение;
б)
платежни рамена;
в)
базисни дългови инструменти,
по отношение на които във всеки случай се прилага капиталово изискване от не повече от 1,60 % в съответствие с член 336, таблица 1, като институциите отнасят тези позиции към една от шестте хеджиращи съвкупности, изложени в таблица 4, за всяка отделна валута.
Таблица 4
Референтни лихвени проценти по ДЦК
Други референтни лихвени проценти
Матуритет
1 година
1 ≤ 5 години
5 години
1 година
1 ≤ 5 години
5 години
3. За лихвени рискови позиции от базисни дългови инструменти или от платежни рамена, при които лихвеният процент е обвързан с референтен лихвен процент, който отразява общото лихвено равнище на пазара, остатъчният матуритет е продължителността на времевия период до следващата промяна на лихвения процент. Във всички останали случаи се ползва остатъчният матуритет на базисния дългов инструмент, а при платежните рамена се ползва остатъчният срок на съответната сделка.
Член 282
Хеджиращи съвкупности
1. Институциите формират хеджиращи съвкупности в съответствие с параграфи 2-5.
2. Отделна хеджираща съвкупност се обособява за всеки емитент на референтен дългов инструмент, който е базисен за кредитен суап за неизпълнение.
При n-тото неизпълнение, кредитните суапове за неизпълнение, част от съвкупност от експозиции, се третират, както следва:
а)
размерът на рисковата позиция в референтен дългов инструмент, част от съвкупността от експозиции, която е базисна за n-тото неизпълнение на кредитни суапове за неизпълнение, представлява ефективната условна стойност на референтния дългов инструмент, умножена по модифицираната дюрация на деривата при n-тото неизпълнение по отношение на промяна в кредитния спред на референтния дългов инструмент;
б)
за всеки референтен дългов инструмент, част от съвкупността от експозиции, която е базисна при дадено n-то неизпълнение на кредитен суап за неизпълнение, се обособява отделна хеджираща съвкупност. Рисковите позиции, произтичащи от n-тото неизпълнение на различни кредитни суапове за неизпълнение, не се включват в една и съща хеджираща съвкупност;
в)
множителят на CCR, приложим за всяка хеджираща съвкупност, създадена за даден референтен дългов инструмент в дериват при n-тото неизпълнение, е равен на:
i)
0,3 % за референтен дългов инструмент с присъдена кредитна оценка от призната АВКО, съответстваща на степен за кредитно качество от 1 до 3;
ii)
0,6 % за останалите дългови инструменти.
3. За лихвени рискови позиции, произтичащи от:
а)
парични влогове, предоставени като обезпечение на контрагент, когато този контрагент няма собствени дългови инструменти с нисък специфичен риск;
б)
базисни дългови инструменти, към които се прилага капиталово изискване, по-голямо от 1,60 % в съответствие с член 336, таблица 1;
За всеки емитент има една хеджираща съвкупност.
Когато дадено платежно рамонаподобява такъв дългов инструмент, също се обособява една хеджираща съвкупност за всеки емитент на референтния дългов инструмент.
Институцията може да включва в една и съща хеджираща съвкупност рисковите позиции в дългови инструменти на определен емитент или в референтните дългови инструменти на същия емитент, които са равностойни на платежни рамена или са базисни инструменти по суапове за кредитно неизпълнение.
4. Само еднаквите или подобни базисни финансови инструменти, различни от дългови, се включват в една и съща хеджираща съвкупност. Във всички други случаи те се включват в отделни хеджиращи съвкупности.
За целите на настоящия параграф институциите определят дали базисните инструменти са подобни, в съответствие със следните принципи:
а)
по отношение на капиталовите инструменти - емитираните от един емитент капиталови инструменти представляват подобни базисни инструменти. Индексът върху капиталови инструменти се третира като отделен емитент;
б)
по отношение на благородните метали - активите в един и същ благороден метал представляват подобни базисни инструменти. Индексът върху благородни метали се третира като отделен благороден метал;
в)
по отношение на електроенергията - базисните инструменти са подобни, ако правата и задълженията за доставка на електроенергия се отнасят до един и същ период на върхово или невърхово натоварване в рамките на 24 часа;
г)
по отношение на стоките - активите в една и съща стока представляват подобни базисни инструменти. Индексът върху стоки се третира като отделна стока.
5. Множителите за CCR (наричани по-долу „CCRM“) за различните категории хеджиращи съвкупности са посочени в следната таблица:
Таблица 5
Категории хеджиращи съвкупности
Множител
1.
Лихвени позиции
0,2 %
2.
Лихви за рискови позиции, произтичащи от референтни дългови инструменти, които са базисни инструменти по суап за кредитно неизпълнение и за които капиталовото изискване по дял IV, глава 2, таблица 1 е по-малко или равно на 1,60 %.
0,3 %
3.
Лихви за рискови позиции, произтичащи от дългови инструменти или от референтни дългови инструменти, за които капиталовото изискване по дял IV, глава 2, таблица 1 е по-голямо от 1,60 %.
0,6 %
4.
Валутни позиции
2,5 %
5.
Позиции от инструменти за доставка на електроенергия
4 %
6.
Позиции в злато
5 %
7.
Позиции в капиталови инструменти
7 %
8.
Позиции в благородни метали (с изключение на злато)
8,5 %
9.
Позиции в други стоки (без благородни метали и електроенергия)
10 %
10.
Позиции в други базисни инструменти по извънборсови деривати, които не са включени в категориите по-горе
10 %
Базисните инструменти по извънборсови деривати, посочени в таблица 5, точка 10, се включват в отделни хеджиращи съвкупности за всяка категория базисни инструменти.
6. За сделки с нелинеен рисков профил или за платежни рамена и сделки с базисен актив дългов инструмент, за които институцията не може да определи делтата или модифицираната дюрация, с оценъчен модел, одобрен от компетентния орган за целите на определянето на капиталовите изисквания за пазарен риск, компетентният орган определя консервативно размера на рисковите позиции и приложимите CCRMj или изисква от институцията да използва определения в раздел 3 метод. Нетирането не се отчита (т.е. стойността на експозицията се определя при допускане за нетираща съвкупност, състояща се само от тази отделна сделка).
7. Институцията разполага с вътрешни процедури, чрез които да потвърди, че съответната сделка е обхваната от правно изпълним договор за нетиране, отговарящ на изискванията по раздел 7, преди сделката да бъде включена в определена хеджираща съвкупност.
8. Преди да признае влиянието на обезпеченията в своите изчисления, институцията, използваща обезпечения за редуциране на CCR, прилага вътрешни процедури, с които да потвърди, че обезпеченията съответстват на стандартите за правна сигурност по глава 4.
Раздел 6
Метод на вътрешните модели
Член 283
Разрешение за използване на метода на вътрешните модели
1. При условие че компетентните органи се уверят, че институцията е изпълнила посоченото в параграф 2 изискване, те разрешават на въпросната институция да използва метода на вътрешните модели (наричан по-долу „МВМ“) за изчисляване на стойността на експозицията за която и да е от следните сделки:
а)
сделки по член 273, параграф 2, буква а);
б)
сделки по член 273, параграф 2, букви б), в) и г);
в)
сделки по член 273, параграф 2, букви а)-г),
Когато на институцията е разрешено да използва МВМ за изчисляване на стойността на експозицията за която и да е от сделките, посочени в букви а)-в) от първа алинея, тя може също така да използва МВМ за сделките по член 273, параграф 2, буква д).
Независимо от член 273, параграф 1, трета алинея институцията може да реши да не прилага този метод към несъществени по размер и риск експозиции. В такъв случай институцията прилага към тези експозиции един от методите, посочени в раздели 3-5, когато са изпълнени съответните изисквания за всеки от методите.
2. Компетентните органи разрешават на институцията да използва МВМ за изчисленията, посочени в параграф 1, само ако институцията е удостоверила, че отговаря на изискванията, посочени в настоящия раздел, и компетентните органи са установили, че поддържаните от институцията системи за управление на CCR са надеждни и се прилагат правилно.
3. Компетентните органи могат да разрешат на институциите в рамките на определен период от време да въвеждат поетапно МВМ за различните видове сделки. През този период на поетапно въвеждане институциите могат да използват методите, установени в раздел 3 или раздел 5, по отношение на видовете сделки, за които те не използват МВМ.
4. За всички сделки с извънборсови деривати и транзакции с удължен сетълмент, за които институцията не е получила разрешение съгласно параграф 1 за използване на МВМ, институцията използва методите, посочени в раздел 3 или раздел 5.
Тези методи могат да бъдат използвани комбинирано и на непрекъсната основа в рамките на дадена група. В рамките на една институцията тези методи могат да бъдат използвани комбинирано само когато един от методите се използва в случаите, предвидени в член 282, параграф 6.
5. Институцията, която в съответствие с параграф 1 е получила разрешение да използва МВМ, не възобновява използването на методите, посочени в раздел 3 или раздел 5, освен ако не е получила съответното разрешение от компетентния орган. Компетентните органи дават такова разрешение, ако институцията е посочила основателна причина.
6. Ако институцията престане да изпълнява посочените в настоящия раздел изисквания, тя уведомява компетентния орган и предприема едно от следните действия:
а)
представя на компетентния орган план за своевременно достигане на изискванията;
б)
доказва пред компетентния орган, че въздействието на това неизпълнение е несъществено.
Член 284
Стойност на експозицията
1. Когато на институцията е разрешено в съответствие с член 283, параграф 1 да използва МВМ за изчисляване на стойността на експозицията на някои или на всички сделки, посочени в същия параграф, тя измерва стойността на експозицията на тези сделки на ниво нетираща съвкупност.
Моделът, използван за тази цел от институцията:
а)
определя прогнозното разпределение на промените в пазарната стойност на нетиращата съвкупност, дължащи се на съвместно изменение на съответните пазарни променливи, като например лихвени проценти и валутни курсове;
б)
изчислява стойността на експозицията за нетиращата съвкупност за всяка бъдеща дата въз основа на съвместното изменение на пазарните променливи.
2. С цел моделът да отчете ефекта от допълването до минималния размер на обезпечението, моделът на стойността на обезпечението отговаря на качествените и количествените изисквания и изискванията за данни по отношение на МВМ в съответствие с настоящия раздел, като в своето прогнозно разпределение на промените в пазарната стойност на нетиращата съвкупност институцията може да включи единствено приемливото финансово обезпечение, съгласно посоченото в членове 197 и 198, и в член 299, параграф 2, букви в) и г).
3. Капиталовото изискване за кредитен риск от контрагента по отношение на експозициите към CCR, спрямо които институцията прилага МВМ, е по-високата от следните стойности:
а)
капиталовото изискване за тези експозиции, изчислено на базата на ефективната EPE чрез използване на текущи пазарни данни;
б)
капиталовото изискване за тези експозиции, изчислено на базата на ефективната EPE чрез използване на единно последователно калибриране при стрес за всички експозиции към CCR, спрямо които се прилага МВМ.
4. Освен при контрагентите, които са определени като носители на специфичен утежняващ риск и попадат в обхвата на член 291, параграфи 4 и 5, институциите изчисляват стойността на експозицията като произведение на коефициента (α) по ефективната очаквана положителна експозиция:
където:
α
=
1,4, освен когато компетентните органи не изискват по-висока стойност на α или не разрешават на институциите да използват своите собствени оценки в съответствие с параграф 9;
Ефективната EPE се изчислява чрез оценяване на очакваната експозиция (EEt) като средната експозиция на бъдеща дата t, където средната стойност се изчислява на базата на възможните бъдещи стойности на съответните фактори на пазарен риск.
Моделът оценява EE към поредица от бъдещи дати t1, t2, t3 и т.н.
5. Ефективната EE се изчислява рекурсивно като:
където:
текущата дата е обозначена като t0;
ефективната EEt0 е равна на текущата експозиция.
6. Ефективната EPE е средната ефективна EE през първата година на бъдещата експозиция. Ако падежът на всички договори в нетиращата съвкупност е в рамките на по-малко от една година, EPE е средната ЕЕ до момента на настъпване на падежа на всички договори в нетиращата съвкупност. Ефективната EPE се изчислява като среднопретеглената стойност на ефективната ЕЕ:
където теглата дават възможност бъдещата експозиция да бъде изчислена към дати, които не са равномерно разположени във времето.
7. Институциите изчисляват EE или върховата експозиция въз основа на разпределение на експозициите, което отчита възможните отклонения от нормалното разпределение на експозициите.
8. Институцията може да използва изчисленото по модела разпределение, което е по-консервативно от произведението на α и ефективната EPE, изчислено за всеки контрагент в съответствие с формулата по параграф 4.
9. Независимо от параграф 4 компетентните органи могат да разрешат на институциите да използват своите собствени оценки за параметъра α, когато:
а)
α се равнява на съотношението на вътрешния капитал на базата на пълна симулация на експозицията към CCR при различните контрагенти (като числител) и вътрешния капитал на базата на EPE (като знаменател);
б)
EPE се използва в знаменателя при допускане, че е фиксирана остатъчна сума.
Когато е изчислен в съответствие с настоящия параграф, параметърът α е не по-малък от 1,2.
10. За да бъде определен параметърът α съгласно параграф 9, институцията гарантира, че числителят и знаменателят се изчисляват по начин, съвместим с методиката за моделиране, спецификациите на параметрите и състава на портфейлите. Използваният при определянето на параметъра α подход се основава на вътрешния капиталов подход на институцията, той е добре документиран и подлежи на независимо утвърждаване. Освен това институциите правят преглед на оценките си на α най-малко веднъж на тримесечие и по-често, когато съставът на портфейла се променя с времето. Институцията оценява също и свързания с модела риск.
11. Институцията доказва пред компетентния орган, че нейните вътрешни оценки на параметъра α отразяват в числителя съществени източници на зависимост на разпределението на пазарните стойности на сделките или портфейлите от сделки за различните контрагенти. Във вътрешните оценки на параметъра α е отчетена нееднородността на портфейлите.
12. При надзора на използването на оценките по параграф 9 компетентните органи вземат предвид значителното отклонение в оценките на α, което възниква поради възможността за неточно определяне, която се проявява при моделите, използвани за определяне на числителя, особено при наличието на изпъкналост.
13. Променливостта и корелациите на факторите на пазарния риск, използвани при съвместното моделиране на пазарния и кредитния риск, се определят, когато е уместно, в зависимост от кредитните рискови фактори с цел отразяване на потенциалното увеличаване на променливостта или корелациите при икономически спад.
Член 285
Стойност на експозицията за нетираща съвкупност, предмет на маржин споразумение
1. Ако нетиращата съвкупност е предмет на маржин споразумение и ежедневна пазарна оценка, институцията може да използва една от следните величини за определяне на EPE:
а)
ефективната EPE, без отчитане на обезпеченията, получени или предоставени по маржин споразумението, плюс всички предоставени на контрагента обезпечения, които не подлежат на ежедневна оценка и допълване до минималния размер на обезпечението или текущата експозиция;
б)
надбавка, която отразява очакваното увеличение на експозицията по време на рисковия маржин период плюс по-голямата от посочените по-долу експозиции:
i)
текущата експозиция, включително всички получени или предоставени в момента обезпечения, които не са изисквани или оспорвани;
ii)
най-голямата нетна експозиция, включително обезпеченията по маржин споразумението, която не би довела до изискване на обезпечението. Тази сума отразява всички приложими прагове, минимални размери на прехвърляеми средства, независими суми и първоначални маржове по маржин споразумението;
в)
ако при изчисляване на EE моделът отчита ефектите от допълване до минималния размер на обезпечението, след разрешение от компетентния орган институцията може да използва изчислената чрез модела ЕЕ пряко във формулата по член 284, параграф 5. Компетентните органи дават такова разрешение само ако потвърдят, че при изчисляването на ЕЕ моделът надлежно отчита ефектите от допълване до минималния размер на обезпечението.
За целите на буква б) институциите изчисляват добавката като очакваната положителна промяна на пазарната стойност на трансакциите по време на рисковия маржин период. Промените в стойността на обезпечението биват отразявани чрез използване на надзорните корекции за променливост в съответствие с глава 4, раздел 3 или чрез собствени оценки на корекциите за променливост по разширения метод за финансово обезпечение, като обаче по време на рисковия маржин период не се допускат плащания по обезпеченията. Минималната продължителност на рисковия маржин период е посочена в параграфи 2-5.
2. При сделките, за които се извършва ежедневно пазарна оценка и допълване до минималния размер на обезпечението, рисковият маржин период, използван за моделирането на стойността на експозицията при маржин споразуменията, е не по-кратък от:
а)
5 работни дни за нетиращите съвкупности, състоящи се единствено от репо сделки, сделки по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки и маржин заемни сделки;
б)
10 работни дни за всички други нетиращи съвкупности.
3. Букви а) и б) от параграф 2 се прилагат при спазването на следните изключения:
а)
за всички нетиращи съвкупности, при които броят на сделките надвишава 5 000 във всеки един момент от тримесечието, рисковият маржин период за следващото тримесечие е не по-кратък от 20 работни дни. Това изключение не се прилага спрямо експозициите по търговско финансиране на институцията;
б)
за нетиращите съвкупности, съдържащи една или повече сделки, включващи неликвидно обезпечение или извънборсов дериват, които не могат да бъдат лесно подменени, рисковият маржин период не е по-кратък от 20 работни дни.
Институцията определя дали обезпечението е неликвидно или дали извънборсовите деривати не могат да бъдат лесно подменени при стресирани пазарни условия, които се характеризират с липсата на постоянно работещи пазари, на които контрагентът би получил в рамките на най-много два дни голям брой ценови котировки, без това да влияе на пазарните цени или цената да бъде формирана с пазарна отстъпка (при обезпеченията) или премия (при извънборсовите деривати).
Институцията преценява дали сделките или ценните книжа, които тя държи като обезпечение, са съсредоточени към даден контрагент и дали институцията би била в състояние да подмени тези сделки или ценни книжа, ако въпросният контрагент напусне неочаквано пазара.
4. Ако в рамките на непосредствено предшестващите две тримесечия институцията е участвала в повече от два спора по изисквания за допълване на маржин депозита към дадена нетираща съвкупност, които са продължили по-дълго от приложимия рисков маржин период по параграфи 2 и 3, през следващите две тримесечия институцията използва рисков маржин период, който е поне двойно по-дълъг от посочения в параграфи 2 и 3 период, за тази нетираща съвкупност.
5. Когато периодичността на допълването до минималния размер на обезпечението е N дни, рисковият маржин период е най-малко равен на периода, посочен в параграфи 2 и 3 (F), плюс N дни минус един ден. Т.е.:
6. Ако вътрешният модел включва ефекта от допълване до минималния размер на обезпечението при промени в пазарната стойност на нетиращата съвкупност, при изчисляването на стойността на експозициите за извънборсови деривати и сделки, финансирани чрез ценни книжа, институцията моделира обезпечение, различно от парични средства във валутата на самата експозиция, съвместно с експозицията.
7. Ако институцията не е в състояние да моделира обезпечението съвместно с експозицията, при изчисляването на стойността на експозициите за извънборсови деривати и сделки, финансирани чрез ценни книжа, тя не отчита ефект от обезпечение, различно от парични средства във валутата на самата експозиция, освен когато институцията не използва корекции за променливост, които отговарят на стандартите на разширения метод за финансово обезпечение със собствени оценки на корекциите за променливост, или стандартните данни за надзорни корекции за променливост в съответствие с глава 4.
8. Институцията, която използва МВМ, не може да отчита в своите модели ефекта от намаляване на стойността на експозицията вследствие на клаузи в споразумението за предоставяне на обезпечение, изискващи получаване на обезпечение при влошаване на кредитното качество на контрагента.
Член 286
Управление на CCR - политики, процедури и системи
1. Институцията установява и поддържа рамка за управление на CCR, състояща се от:
а)
политики, процеси и системи, осигуряващи установяването, измерването, управлението, одобрението и вътрешното отчитане на CCR;
б)
процедури, гарантиращи съблюдаването на тези политики, процеси и системи.
Тези политики, процеси и системи са концептуално издържани, прилагат се цялостно и биват документирани. Документацията съдържа обяснение на емпиричните техники, използвани за измерване на CCR.
2. Изискваната по параграф 1 рамка за управление на CCR отчита пазарните, ликвидните, правните и операционните рискове, които са свързани с CCR. Рамката конкретно гарантира, че институцията спазва следните принципи:
а)
тя не встъпва в стопански отношения с контрагент, без да оцени неговата кредитоспособност;
б)
тя надлежно отчита кредитния риск, възникващ преди и по време на сетълмента;
в)
тя управлява тези рискове по възможно най-всеобхватен начин на ниво отделен контрагент, обединявайки експозициите към CCR с другите кредитни експозиции, и на ниво предприятие.
3. Институцията, която използва МВМ, доказва пред компетентния орган, че при определяне на ликвидните рискове нейната рамка за управление на CCR отчита всеки един от следните елементи:
а)
евентуалните входящи изисквания за допълване на маржин депозита в контекста на обмена на вариационния маржин или на друг вид маржин обезпечение, например първоначален или независим маржин, при неблагоприятни пазарни сътресения;
б)
евентуалните искове за връщане на излишъка по обезпечението, предоставено от контрагентите;
в)
претенции, произтичащи от евентуално понижаване на собствената външна оценка на кредитното качество.
Институцията гарантира, че естеството и времевият хоризонт на повторно използване на обезпечението са в съответствие с необходимата ѝ ликвидност и не застрашават способността ѝ своевременно да предоставя или връща обезпечения.
4. Управителният орган и висшето ръководство на институцията участват активно и гарантират, че за управлението на CCR се отделят необходимите ресурси. В рамките на официална процедура висшето ръководство бива запознато с ограниченията и допусканията на използвания модел и влиянието на тези ограничения и допускания върху достоверността на изходните данни. Висшето ръководство бива също така осведомявано за несигурността на пазарната среда и оперативните проблеми, както и за отразяването им в модела.
5. Ежедневните отчети, изготвяни в съответствие с член 287, параграф 2, буква б) за експозициите на институцията към CCR, се преглеждат от членове на ръководството с достатъчен ранг и правомощия да разпоредят на отделни служители, управляващи или търгуващи с кредитни позиции, да намалят заетите позиции и да разпоредят намаление на цялостната експозиция на институцията към CCR.
6. Рамката за управление на CCR, която институцията е установила в съответствие с параграф 1, се ползва заедно с вътрешните кредитни ограничения и ограниченията за търгуване. Кредитните ограничения и ограниченията за търгуване са свързани с модела за измерване на риска на институцията по начин, който е предвидим във времето и който е добре разяснен на служителите, които управляват кредитни позиции или търгуват, както и на висшето ръководство. Институцията е въвела официална процедура за докладване на нарушенията на праговете на риска на съответно ръководно ниво.
7. Системата за измерване на CCR на институцията включва измерване на използваните кредитни линии през и в края на деня. Институцията измерва текущата експозиция със и без отчитане на обезпеченията. Институцията изчислява и наблюдава върхова експозиция или потенциална бъдеща експозиция на ниво портфейл и на ниво отделен контрагент при избран от нея доверителен интервал. Институцията отчита големите или концентрираните позиции, включително по групи свързани контрагенти, по отрасли и по пазари.
8. Институцията създава и поддържа редовно прилагана и изчерпателна програма за стрес тестове. Резултатите от стрес тестовете се преглеждат периодично, и най-малко веднъж на тримесечие от висшето ръководство, и се отразяват в политиките и лимитите за CCR, приети от ръководния орган или висшето ръководство. Ако стрес тестовете установят конкретна уязвимост при определени обстоятелства, институцията предприема незабавни мерки за справяне с тези рискове.
Член 287
Организационна структура на управлението на CCR
1. Институцията, която използва МВМ, създава и поддържа:
а)
звено за контрол на риска в съответствие с параграф 2;
б)
звено за управление на обезпеченията в съответствие с параграф 3.
2. Звеното за контрол на риска отговаря за разработването и прилагането на процеса по управление на CCR, включително първоначалното и текущо утвърждаване на модела, като изпълнява следните функции и отговаря на следните изисквания:
а)
отговаря за разработване и прилагане на системата за управление на CCR на институцията;
б)
изготвя ежедневни отчети и анализи на резултатите, получени чрез модела на институцията за измерване на риска. Анализите включват оценка на взаимовръзката между големината на експозициите към CCR и наличните лимити за търгуване;
в)
контролира целостта на входящите данни и изработва и анализира отчети относно резултатите, получени чрез модела на институцията за измерване на риска, включващи оценка на връзката между големината на рисковите експозиции и лимитите за кредитиране и търгуване;
г)
независимо е от звената, отговарящи за поемането, подновяването или търгуването на експозициите и не е обект на неправомерно въздействие;
д)
то разполага с подходящо квалифициран персонал;
е)
отчита се пряко на висшето ръководство на институцията;
ж)
дейността му е тясно свързана с процеса по ежедневно управление на кредитния риск на институцията;
з)
резултатите от дейността му са неразделна част от процеса на планиране, наблюдение и контрол на кредитния и общия рисков профил на институцията.
3. Звеното за управление на обезпеченията изпълнява следните задачи и функции:
а)
изчислява и изисква допълване на маржин депозита, разглежда спорове по изисквания за допълване на маржин депозита, както и ежедневно и точно докладва нивата на независимите суми, първоначалния маржин и вариационния маржин;
б)
контролира целостта на данните, използвани при изисквания за допълване на маржин депозита, и осигурява тяхното съответствие и редовното им съгласуване със съответните източници на данни в рамките на институцията;
в)
проследява степента на повторно използване на обезпечения и на всички изменения на правата на институцията по предоставените от нея обезпечения или във връзка с тях;
г)
докладва на съответното ниво на управление за видовете активи, служещи като обезпечение, които се използват повторно, и за условията на това повторно използване, включително инструмент, кредитно качество и падеж;
д)
проследява концентрацията по отделни видове активи, приети от институцията като обезпечение;
е)
редовно и най-малко веднъж на всяко тримесечие докладва пред висшето ръководство информация относно управлението на обезпеченията, включително информация за вида на получените и предоставените обезпечения, както и размера, продължителността и причините за спорове по изисквания за допълване на маржин депозита. При това вътрешно отчитане се отразяват и тенденциите в данните.
4. Висшето ръководство осигурява достатъчно средства на предвиденото в параграф 1, буква б) звено за управление на обезпеченията, за да гарантира, че чрез неговите системи се постига необходимото равнище на оперативна функционалност, което се измерва със своевременното и точно изискване от страна на институцията за допълване на маржин депозитите, както и със своевременното реагиране на институцията на изискванията на нейните контрагенти за допълване на маржин депозитите. Висшето ръководство гарантира, че звеното разполага с необходимия персонал, за да може дори и при тежки пазарни кризи да обработва своевременно изискванията и споровете и да даде възможност на институцията да ограничи броя на спорове, предизвикани от големи по обем трансакции.
Член 288
Преглед на системата за управление на CCR
Институцията редовно извършва независим преглед на системата за управление на CCR в рамките на процедурата си за вътрешен одит. Този преглед включва дейността на звената по контрол и управление на обезпеченията, установени по член 287, и по-специално обхваща най-малко следното:
а)
наличието на подходяща документация за системата и процеса за управление на CCR, изисквани съгласно член 286;
б)
организацията на звеното за контрола на CCR, изисквано съгласно член 287, параграф 1, буква а);
в)
организацията на звеното за управление на обезпеченията, изисквано съгласно член 287, параграф 1, буква б);
г)
включването на мерки в резултат на CCR в ежедневното управление на риска;
д)
процеса на одобрение на моделите на ценообразуване, съобразено с риска, и на системите за оценка, използвани от персонала на фронт-офиса и бек-офиса;
е)
утвърждаването на всички значими промени в процеса на измерване на CCR;
ж)
обхвата на CCR, отразен в модела за измерване на риска;
з)
целостта на управленската информационна система;
и)
точността и изчерпателността на данните за CCR;
й)
точното отразяване на правните условия по споразуменията за предоставяне на обезпечение и нетиране при определяне на стойността на експозициите;
к)
проверката на последователността, своевременността и надеждността на информационните източници, използвани за прилагане на вътрешните модели, както и на тяхната независимост;
л)
точността и уместността на допусканията за променливостта и корелационните коефициенти;
м)
точността на изчисленията, свързани с оценяването и преобразуването на риска;
н)
проверката на точността на модела чрез чести бек-тестове, съгласно посоченото по член 293, параграф 1, букви б)-д);
о)
съблюдаването на приложимите регулаторни изисквания от страна на звеното за контрол на CCR и звеното по управление на обезпеченията.
Член 289
Критерии за цялостно използване
1. Институциите гарантират, че разпределението на експозициите, генерирано от модела, който се използва за изчисляване на ефективната EPE, е неразделна част от ежедневния процес на институцията по управление на CCR и че резултатите от модела се отчитат при процеса на разрешаване на кредити, управление на CCR, вътрешно разпределение на капитала и корпоративно управление.
2. Институцията доказва пред компетентните органи, че най-малко една година преди да получи разрешение от компетентните органи да използва МВМ в съответствие с член 283, е използвала модел за изчисляване на разпределението на експозициите, въз основа на което се изчислява EPE, който като цяло отговаря на изложените в настоящия раздел изисквания.
3. Моделът, използван за генериране на разпределение на експозициите към CCR, е част от рамката за управление на CCR, изисквана съгласно член 286. Тази рамка включва измерване на използването на кредитните линии чрез сумиране на експозициите към CCR с други кредитни експозиции и вътрешно разпределение на капитала.
4. В допълнение към EPE институцията измерва и управлява текущи експозиции. Когато е уместно, институцията измерва текущата експозиция със и без отчитане на обезпеченията. Критериите за използване са изпълнени, ако институцията използва и други показатели за измерване на CCR, като например върховата експозиция, които се основават на разпределението на експозициите, генерирано от модела за изчисляване на EPE.
5. Институцията трябва да разполага със системен капацитет, даващ възможност очакваната експозиция да се оценява при необходимост ежедневно, освен ако институцията не докаже пред компетентните органи, че предвид характера на експозициите ѝ към CCR са оправдани по-редките изчисления. Институцията оценява EE в рамките на времеви профил на прогнозните хоризонти, който отразява адекватно времевата структура на бъдещите парични потоци и падежните дати на договорите, и по начин, който съответства на съществеността и състава на експозициите.
6. Експозицията се измерва, наблюдава и контролира за целия срок на договорите в нетиращата съвкупност, а не само в рамките на едногодишен хоризонт. Институцията разполага с процедури за установяване и контрол на рисковете от контрагенти, към които експозицията се увеличава след едногодишния хоризонт. Прогнозното увеличение на експозицията се отчита от модела за вътрешния капитал на институцията.
Член 290
Стрес тестове
1. Институцията трябва да разполага с цялостна програма за извършване на стрес тестове за CCR, която да се използва и при оценката на капиталовите изисквания за CCR и да е съобразена с изискванията по параграфи 2-10.
2. Чрез тази програма се установяват възможни събития или бъдещи промени в икономическите условия, които биха могли да имат неблагоприятно влияние върху кредитните експозиции на институцията, и се оценяват възможностите на институцията за противодействие на такива промени.
3. Получените резултати от стрес тестове се съпоставят с лимита за риск и се възприемат от институцията като част от процеса, установен по член 81 от Директива 2013/36/ЕС.
4. Програмата обхваща изцяло всички форми на кредитен риск от контрагента по сделките с и сумарните експозиции към отделните контрагенти, обхващащи период от време, позволяващ извършването на редовни стрес тестове.
5. В нея се предвижда най-малко веднъж месечно експозициите да бъдат подлагани на стрес тестове за основните фактори на пазарния риск като лихвени проценти, валутни котировки, капиталови инструменти, кредитни спредове и цени на стоки, по отношение на всички контрагенти на институцията, за да може институцията да установи и при необходимост да намали прекомерните концентрации в конкретни рискове, от заетата следваща пазара позиция. Стрес тестването на експозиции, включващо единичен фактор, множество фактори и рискове в резултат на заемането на позиция, без да е водеща посоката на пазара, и съвместното стрес тестване на експозиции и кредитоспособност, се извършват на нивото на CCR по отношение на отделен контрагент, група контрагенти и съвкупна институция.
6. Тя прилага най-малко веднъж на тримесечие сценарии за многофакторно стрес тестване и оценява съществените рискове в резултат на заемането на позиция, без да е водеща посоката на пазара, включващи експозиция по кривата на доходност и базисни рискове. Многофакторното стрес тестване включва най-малко следните сценарии, при които:
а)
са настъпили сериозни икономически или пазарни събития;
б)
общата пазарна ликвидност е намаляла значително;
в)
голям финансов посредник закрива позиции.
7. Сериозността на сътресенията при базисните рискови фактори, съответства на целите на стрес теста. Когато в рамките на стрес тестовете се оценява платежоспособността, сътресенията при базисните рискови фактори са достатъчно сериозни, за да пресъздадат историческа извънредна пазарна среда и извънредни, но реалистични пазарни условия на стрес. При стрес тестовете се оценява въздействието от подобни сътресения върху собствения капитал, капиталовите изисквания и печалбите. За целите на ежедневното наблюдение, хеджиране и управление на концентрациите по портфейла, в програмата се предвиждат сценарии с по-слабо въздействие и по-голяма вероятност.
8. В програмата се предвижда прилагане при необходимост на обратни стрес тестове, за да се набележат извънредни, но реалистични сценарии, които биха имали съществени неблагоприятни последствия. При обратните стрес тестове се отчита въздействието на съществената нелинейност в портфейла.
9. Резултатите от стрес тестовете по програмата се докладват редовно, поне веднъж на тримесечие, пред висшето ръководство. Докладите и анализът на резултатите обхващат най-значителните влияния на ниво контрагент за целия портфейл, съществените концентрации в сегменти от портфейла (по отрасъл или регион) и съответните специфични тенденции по портфейл и контрагент.
10. Висшето ръководство поема водеща роля при включването на стрес тестовете в рамката на управлението на риска и културата на институцията по отношение на рисковете и гарантира, че резултатите са смислени и се използват за управление на CCR. Резултатите от стрес тестовете на значителни експозиции се оценяват съгласно насоки за определяне на склонността на институцията към поемане на риск и при установяване на прекомерни или концентрирани рискове, на висшето ръководство се обръща внимание, за да ги обсъди и предприеме действия.
Член 291
Утежняващ риск
1. За целите на настоящия член:
а)
„общ утежняващ риск“ е рискът, възникващ при положителна корелация между вероятността от неизпълнение от контрагенти и факторите на общия пазарен риск;
б)
„специфичен утежняващ риск“ е рискът, възникващ при положителна корелация между бъдеща експозиция към конкретен контрагент и PD от страна на контрагента, произтичаща от естеството на сделките с този контрагент. Институцията се разглежда като изложена на специфичен утежняващ риск, ако бъдещата експозиция към конкретен контрагент се очаква да е голяма, когато вероятността от неизпълнение от страна на контрагента също е голяма.
2. Институцията надлежно взема под внимание експозиции, пораждащи значителни нива на общ и специфичен утежняващ риск.
3. За да установи съществуването на общ утежняващ риск, институцията разработва стрес тестове и анализи на сценарии, предвиждащи рискови фактори, които влияят неблагоприятно върху кредитоспособността на контрагента. В рамките на тези тестове се разглежда вероятността от настъпване на сериозни сътресения при изменение на взаимовръзката между рисковите фактори. Институцията следи общия утежняващ риск по продукти, по райони, по отрасли или по други категории, които имат отношение към нейната дейност.
4. Институцията разполага с процедури за установяване, наблюдение и контрол на случаите на специфичен утежняващ риск за всяко юридическо лице от началото на съответната сделка до окончателното ѝ уреждане.
5. Институциите изчисляват капиталовите изисквания за CCR във връзка със сделки, при които е установен специфичен утежняващ риск и при които съществува правно отношение между контрагента и емитента на базисния извънборсов дериват или на базисните сделки, съгласно посоченото в член 273, параграф 2, букви б), в) и г), в съответствие със следните принципи:
а)
инструментите, които съдържат специфичен утежняващ риск, не се включват в същата нетираща съвкупност като другите сделки с контрагента, и всеки от тях се третира като отделна нетираща съвкупност;
б)
във всяка такава отделна нетираща съвкупност стойността на експозицията за суапове за кредитно неизпълнение, издадени върху задължения на едно лице, е равна на пълния размер на очакваната загуба от стойността на оставащата справедлива стойност на базисните инструменти, като се допусне, че основният емитент е в производство по ликвидация;
в)
LGD за институциите, прилагащи изложения в глава 3 подход, се определя на 100 % за такива суапови операции;
г)
за институциите, използващи изложения в глава 2 подход, приложимото рисково тегло е равно на присъденото по необезпечена сделка;
д)
за всички останали сделки, които формират отделна нетираща съвкупност с едно референтно лице, изчисляването на стойността на експозицията отговаря на допускането за внезапно неизпълнение на тези базисни задължения, при които съществува правна връзка между емитента и контрагента. За сделки, които се отнасят до референтна съвкупност от лица или индекс, внезапното неизпълнение на съответните базисни задължения, при които съществува правна връзка между емитента и контрагента, се отчита, ако има съществено значение;
е)
доколкото се използват вече съществуващи изчисления за пазарен риск при определянето на капиталовите изисквания за допълнителния риск от неизпълнение и миграционния риск, посочени в дял IV, глава 5, раздел 4, които вече съдържат допускания за LGD, стойността на LGD в използваната формула е 100 %.
6. Институциите представят пред висшето ръководство и съответния комитет на ръководния орган редовни отчети за общите и специфичните утежняващи рискове и за действията, които се предприемат за тяхното управление.
Член 292
Цялостност на процеса по моделиране
1. Институциите гарантират целостта на процеса по моделиране, описан в член 284, като приемат най-малко следните мерки:
а)
моделът отразява своевременно, пълно и консервативно условията и обстоятелствата на сделките;
б)
тези условия включват най-малко условните стойности на договорите, датите на падеж, референтните активи, наличните споразумения за нетиране и маржин споразумения;
в)
условията и обстоятелствата се съхраняват в база данни, предмет на официален и периодичен одит;
г)
процесът по признаване на споразуменията за нетиране включва преглед от съответния правен отдел за потвърждаване на правната изпълнимост на нетирането по тях;
д)
изискваното по буква г) потвърждение се записва в посочената в буква в) база данни от независимо звено;
е)
въвеждането на условията и обстоятелствата на сделките в модела на EPE подлежи на вътрешен одит;
ж)
разработен е процес, чрез който се осигурява формално съответствие между модела и системите, съдържащи входните данни, и се извършва текуща проверка дали условията и обстоятелствата се отразяват правилно или поне консервативно при изчисляване на очакваната положителна експозиция.
2. Текущите пазарни данни се използват за определяне на текущите експозиции. Институцията може да калибрира своя модел на EPE, използвайки историческа пазарна информация или извлечени от пазарни данни за установяване на параметрите на базисните стохастични процеси като отклонение, променливост и корелация. Ако институцията използва исторически данни, те обхващат поне три години. Данните се актуализират най-малко на тримесечие, а при необходимост и по-често, за да се отразят пазарните условия.
За изчисляването на ефективната EPE чрез калибриране при стрес институцията калибрира ефективната EPE, като използва данни за период от три години, които включват стрес период спрямо спредовете за кредитно неизпълнение на нейните контрагенти, или извлечени от пазарни данни от такъв стрес период.
За тази цел институцията прилага изискванията по параграфи 3, 4 и 5.
3. Поне веднъж на тримесечие институцията удостоверява пред компетентните органи, че стрес периодът, използван за изчисленията по настоящия параграф, съвпада с периода на увеличен суап за кредитно неизпълнение или други кредитни спредове (например по заеми или корпоративни облигации) за представителна извадка на нейните контрагенти с търгувани кредитни спредове. Когато институцията не разполага с достатъчно данни за кредитния спред на контрагента, тя отнася този контрагент към специфични данни за кредитния спред по регион, вътрешен рейтинг и бизнес модел.
4. Моделът за определяне на EPE за всички контрагенти използва исторически или извлечени текущо данни, които включват данни от кредитен период при стрес, като използването им става по начин, съвместим с използвания метод за калибриране на модела на EPE по текущи данни.
5. За да се оцени ефективността на стрес калибрирането на ефективната EPE, институцията създава няколко сравнителни портфейла, които са уязвими спрямо основните рискови фактори, на които е изложена институцията. Експозициите по тези сравнителни портфейли се изчисляват, като се използва а) методика при стрес, основана на текущите пазарни стойности и примерни параметри, калибрирани спрямо стресирани пазарни условия; и б) експозицията, създадена през стрес периода, но като се прилага изложеният в настоящия раздел метод (пазарна стойност в края на стрес периода, стойности за променливост и корелация от стрес период от три години).
Компетентните органи изискват от институцията да адаптира стрес калибрирането, ако експозициите по тези сравнителни портфейли се отклоняват съществено една от друга.
6. Институцията подлага модела на процес по утвърждаване, който е ясно обособен в политиките и процедурите на институцията. Процесът по утвърждаване:
а)
определя необходимия вид тестове за осигуряване на целостта на модела и установява условията, при които допусканията на модела са нарушени и следователно могат да доведат до подценяване на очакваната положителна експозиция;
б)
включва преглед на изчерпателността на модела.
7. Институцията трябва да наблюдава присъщите рискове и да разполага с процеси за коригиране на своята оценка на ефективната EPE при значителни нива на тези рискове. В съответствие с настоящия параграф институцията:
а)
установява и управлява своите експозиции към специфичен утежняващ риск, посочен в член 291, параграф 1, буква б), и експозиции към общ утежняващ риск, посочен в член 291, параграф 1, буква а);
б)
периодично сравнява оценката за съответния размер на експозицията за едногодишен период с оценката, отчитаща цялата продължителност на експозицията, когато експозицията е с нарастващ рисков профил отвъд едногодишния хоризонт;
в)
периодично сравнява разменната стойност (текущата експозиция) и реализирания профил за експозиции с остатъчен матуритет под една година и съхранява данни, които биха позволили подобно сравнение.
8. Преди да включи в нетираща съвкупност съответната сделка, институцията прилага вътрешна процедура за потвърждаване, че тази сделка е обхваната от правно изпълним договор за нетиране, който отговоря на изискванията, посочени в раздел 7.
9. Преди да отчете влиянието на обезпеченията в своите изчисления, институцията, използваща обезпечения за намаляване на CCR, прилага вътрешна процедура, с която да потвърди, че обезпечението съответства на стандартите за правна сигурност, посочени в глава 4.
10. ЕБО следи различните практики в тази област и в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 изготвя насоки за прилагането на настоящия член.
Член 293
Изисквания към системата за управление на риска
1. Институцията трябва да спазва следните изисквания:
а)
спазва качествените изисквания, установени в част трета, дял IV, глава 5;
б)
провежда редовна програма за бек-тестове, сравнявайки реализираните стойности на риска със стойностите, генерирани от модела, както и хипотетични промени на базата на статични позиции с реализирани стойности;
в)
извършва първоначално утвърждаване и текущ периодичен преглед на модела за измерване на експозицията към CCR и на генерираните от него стойности на риска. Процесът на утвърждаване и прегледът са независими от процеса на разработване на модела;
г)
управителният орган и висшето ръководство участват в процеса на контрол на риска и гарантират предоставянето на необходимите ресурси за контрол на кредитния риск и на кредитния риск от контрагента. Във връзка с това ежедневните отчети, изготвяни от създаденото в съответствие с член 287, параграф 1, буква а) независимо звено за контрол на риска, се преглеждат от членове на ръководството с достатъчен ранг и правомощия да разпоредят на отделни служители, управляващи или търгуващи с кредитни позиции, да намалят заетите позиции и да разпоредят намаление на цялостната рискова експозиция на институцията;
д)
вътрешният модел на институцията за измерване на риска е част от ежедневния процес по управлението на риска на институцията;
е)
системата за измерване на риска се използва заедно с вътрешните лимити за търгуване и по експозиции. Във връзка с това лимитите по експозициите са свързани с модела за измерване на риска на институцията по последователен във времето начин, който е добре разяснен на служителите, управляващи или търгуващи с кредитни позиции, и на висшето ръководство;
ж)
институцията гарантира, че нейната система за управление на риска е надлежно документирана. По-специално тя поддържа документиран набор от вътрешни политики, контролни механизми и процедури във връзка с функционирането на системата за измерване на риска, както и мерки, гарантиращи спазването на тези политики;
з)
в рамките на вътрешния си одит институцията редовно осъществява независим преглед на системата за измерване на риска. Този преглед обхваща дейностите на звената, ангажирани в търговската дейност, и на независимото звено за контрол на риска. Прегледът на цялостния процес по управление на риска се провежда на редовни интервали (не по-рядко от веднъж годишно) и специално разглежда най-малко всяка една от точките, посочени в член 288;
и)
текущото утвърждаване на моделите за кредитен риск от контрагента, включително бек-тестването, подлежи на редовен преглед от членове на ръководството, разполагащи с достатъчно правомощия за предприемане на действия за отстраняване на слабостите в моделите.
2. Компетентните органи вземат под внимание доколко дадена институция отговаря на изискванията по параграф 1, когато определят равнището на параметъра α, установен в член 284, параграф 4. Само институциите, които отговарят изцяло на въпросните изисквания, имат право да прилагат минималния мултипликационен коефициент.
3. Институцията документира процеса по първоначално и текущо утвърждаване на модела на експозицията към CCR и изчисляването на генерираните от модела рискови стойности с ниво на детайлност, което би позволило на трети лица да пресъздадат съответните анализи и стойности на риска. В тази документация се определя честотата, с която ще се извършват анализите на бек-тестове и другите видове текущо утвърждаване, както и начинът, по който се извършва утвърждаването по отношение на информационните потоци, портфейлите и анализите, които се използват.
4. Институцията определя критериите, по които оценява моделите си за експозиция към CCR и моделите, които спомагат за изчисляване на експозицията, и поддържа писмена политика, която описва процедурата за установяване и отстраняване на неприемливите резултати.
5. Институцията определя как се изграждат представителните портфейли от сделки с контрагенти за целите на утвърждаването на модела на експозицията към CCR и генерираните от него стойности на риска.
6. При утвърждаването на модели за измерване на експозицията към CCR и на генерираните от тях стойности на риска, при които се получават прогнозни разпределения, се вземат предвид статистически данни, които не се базират единствено на прогнозното разпределение.
Член 294
Изисквания за утвърждаване
1. Като част от първоначалното и текущото утвърждаване на своя модел на експозицията към CCR и на генерираните от него стойности на риска институцията гарантира, че са изпълнени следните изисквания:
а)
институцията провежда бек-тестове, използвайки исторически данни за движението на факторите на пазарен риск преди получаването на разрешение от компетентните органи в съответствие с член 283, параграф 1. Бек-тестовете обхващат множество отделни прогнозни времеви хоризонти с минимална продължителност от една година, с различни дати на инициализиране и при широк набор от пазарни условия;
б)
институцията, прилагаща изложения в член 285, параграф 1, буква б) подход, утвърждава редовно своя модел с цел да провери дали реализираните текущи експозиции са в съответствие с прогнозите през всички маржин периоди в рамките на една година. Ако падежът на някои от сделките в нетиращата съвкупност е по-малък от една година и рисковите фактори на нетиращата съвкупност са с по-висока чувствителност при изключване на тези сделки, това бива отчетено при утвърждаването;
в)
институцията подлага на бек-тестове резултатите от своя модел на експозицията към CCR, генерираните от него стойности на риска и прогнозните фактори на пазарния риск. При обезпечените сделки разглежданият прогнозен времеви хоризонт обхваща сделките, отразяващи обичайните рискови маржин периоди, прилагани при обезпечената търговия или при маржин търговията;
г)
ако при утвърждаването на модела е посочено, че ефективната EPE е подценена, институцията предприема необходимите действия с цел отстраняване на неточностите на модела;
д)
институцията проверява ценовите модели, използвани при изчисляването на експозицията към CCR при определен сценарий на бъдещи шокови промени във факторите на пазарния риск, в рамките на процеса по първоначално и текущо утвърждаване на модела. Моделите за оценяване на опции вземат предвид нелинейността на стойността на опциите по отношение на факторите на пазарен риск;
е)
моделът на експозицията към CCR обхваща специфичната информация за всяка сделка, която е необходима за обобщаване на експозициите на ниво нетираща съвкупност. Институцията се уверява, че сделките са отнесени към подходящата нетираща съвкупност в рамките на модела;
ж)
моделът на експозицията към CCR обхваща специфична информация за всяка сделка с цел отразяване на ефекта от допълването до минималния размер на обезпечението. Той взема предвид както текущия размер на маржин депозита, така и размера на маржин обезпечението, което ще бъде прехвърляно между контрагентите в бъдеще. Този модел отчита естеството на маржин споразуменията (едностранни или двустранни), честотата на изискванията за допълване на маржин депозита, рисковия маржин период, минималния праг за необезпечените експозиции, които институцията е готова да приеме, и минималния размер на прехвърляемите средства. Моделът оценява пазарната промяната в стойността на обезпечението или прилага изискванията по глава 4;
з)
процесът по утвърждаването на модела включва постоянно, историческо бек-тестване на представителни портфейли от сделки с контрагенти. Институцията периодично подлага на такова бек-тестване редица представителни действителни или хипотетични портфейли от сделки с контрагенти. Тези представителни портфейли се избират въз основа на тяхната чувствителност към съществените рискови фактори и комбинациите от рисковите фактори, на които е изложена институцията;
и)
институцията извършва бек-тестване, с което се цели проверка на ключовите предположения на модела за изчисляване на експозицията към CCR и съответните стойности на риска, включително моделираната връзка между тенденциите при отделните рискови фактори и моделираната връзка между рисковите фактори;
й)
резултатите от моделите за изчисляване на експозицията към CCR и генерираните от тях стойности на риска са обект на подходящи процедури по бек-тестване. Програмата за бек-тестване е в състояние да установи неточностите в генерираните от модела на EPE стойности на риска;
к)
институцията утвърждава своите модели за изчисляване на експозицията към CCR и всички генерирани от тях стойности на риска във времеви хоризонти, съизмерими с падежа на сделките, за които експозицията е изчислена с използването на МВМ в съответствие с член 283;
л)
в рамките на процеса по текущо утвърждаване на модела институцията редовно подлага на проверка ценовите модели, използвани при изчисляването на експозицията от контрагента, спрямо подходящи независими сравнителни показатели;
м)
текущото утвърждаване на модела на експозицията към CCR на институцията и на съответните стойности на риска включва оценка на целесъобразността на текущите резултати;
н)
институцията определя честотата, с която биват актуализирани параметрите на модела на експозицията към CCR, в рамките на процеса по първоначално и текущо утвърждаване;
о)
при първоначалното и текущото утвърждаване на моделите за измерване на експозицията към CCR се определя дали са подходящи изчисленията на експозициите на ниво отделен контрагент и нетираща съвкупност.
2. След като е получено предварително разрешение от компетентните органи, при изчисляване на регулаторната стойност на експозицията за всеки контрагент може да се използва мярка, която е по-консервативна от произведението на параметъра α и ефективната EPE. Степента на относителна консервативност ще бъде определена при първоначалното одобрение от компетентните органи и при редовните надзорни прегледи на моделите на EPE. Институцията утвърждава редовно степента на консервативност. Текущото оценяване на резултатите на модела обхваща всички контрагенти, спрямо които се прилага моделът.
3. Ако бек-тестването покаже, че моделът не е достатъчно точен, компетентните органи отнемат разрешението за използването му или налагат подходящи мерки, за да гарантират бързото подобряване на модела.
Раздел 7
Договорно нетиране
Член 295
Признаване на договорното нетиране като намаляващо риска
В съответствие с член 298 институциите, отговарящи на изискванията по член 297, могат да третират като намаляващи риска единствено следните видове споразумения за нетиране, които са били признати от компетентните органи в съответствие с член 296:
а)
двустранни договори за новация между институцията и неин контрагент, съгласно които вземанията и задълженията между тях се окрупняват автоматично по такъв начин, че новацията установява една нетна сума всеки път, когато се прилага, така че да се създаде нов правно обвързващ договор, който заменя всички предходни договори и всички произтичащи от тях задължения между страните;
б)
други двустранни споразумения между институцията и неин контрагент;
в)
договорни споразумения за кръстосано нетиране на продукти за институциите, които са получили одобрение да използват изложения в раздел 6 метод за сделки, попадащи в неговия обхват. Компетентните органи докладват на ЕБО списъка с одобрени договорни споразумения за кръстосано нетиране на продукти.
Нетирането между сделки, сключени от различни юридически лица от една група, не се признава за целите на изчисляването на капиталовите изисквания.
Член 296
Признаване на договорни споразумения за нетиране
1. Компетентните органи признават договорните споразумения за нетиране единствено когато са изпълнени условията по параграф 2 и когато е приложимо - параграф 3.
2. Всички договорни споразумения за нетиране, използвани от институцията за определяне на стойността на експозиция в настоящата част, трябва да отговарят на следните условия:
а)
институцията е сключила договорно споразумение за нетиране със свой контрагент, с което се създава само едно правно задължение, обхващащо всички включени сделки, така че в случай на неизпълнение от страна на контрагента, институцията ще има правото да получи или задължението да плати единствено нетната сума от положителните и отрицателните пазарни стойности на отделните включени сделки;
б)
институцията е предоставила на компетентните органи писмени мотивирани правни становища, потвърждаващи, че в случай на правно оспорване на споразумението за нетиране, вземанията и задълженията на институцията биха били ограничени до сумата по буква а). Правното становище е съобразено с приложимото право:
i)
на юрисдикцията, в която е регистриран контрагентът;
ii)
в случаите, когато участва клон на предприятие, намиращ се в държава, различна от държавата, в която е регистрирано предприятието - на юрисдикцията, в която се намира клонът;
iii)
на юрисдикцията, чието право урежда отделните сделки, включени в споразумението за нетиране;
iv)
на юрисдикцията, чието право урежда договорите или споразуменията, необходими за изпълнение на договорното нетиране;
в)
кредитният риск към всеки контрагент е сумиран по начин, водещ до една от юридическа гледна точка експозиция, обхващаща сделките с всеки контрагент. Резултатът от това сумиране се използва при определянето на кредитните лимити и изискванията за вътрешен капитал;
г)
договорът не съдържа никакви клаузи, които при неизпълнение на контрагент да позволяват на изправната страна да извършва само ограничени плащания или да не извършва никакви плащания към неизправната страна, дори и в случаите, когато неизправната страна е кредитор по нетната сума (т.е. клауза, освобождаваща от задължения).
Ако някой от компетентните органи не е убеден в действителността и изпълнимостта на договорното нетиране съгласно правната уредба на всяка от посочените в буква б) юрисдикции, договорното споразумение за нетиране не се признава за намаляващо риска за никоя от страните по договора. Компетентните органи се информират взаимно за това.
3. Посочените в буква б) правни становища могат да бъдат изготвени по отношение на видове договорното нетиране. Договорните споразумения за кръстосано нетиране на продукти трябва да отговарят на следните допълнителни условия:
а)
нетната сума, посочена в параграф 2, буква а), е нетната сума на положителните и отрицателните крайни стойности на всички включени отделни двустранни рамкови споразумения и на положителните и отрицателните пазарни стойности на отделните сделки („нетна сума при кръстосано нетиране на продукти“);
б)
правните становища, посочени в параграф 2, буква б) разглеждат действителността и изпълнимостта на цялостното договорно споразумение за кръстосано нетиране на продукти съгласно неговите условия и влиянието на споразумението за нетиране върху основните клаузи на всички включени отделни двустранни рамкови споразумения.
Член 297
Задължения на институциите
1. Институцията установява и поддържа процедури, за да гарантира, че правната действителност и изпълнимост на нейното договорно нетиране се преразглежда съобразно промените в правната рамка на съответните юрисдикции, посочени в член 296, параграф 2, буква б).
2. Институцията поддържа архив на цялата документация, изисквана във връзка с нейното договорно нетиране.
3. Институцията отчита въздействието от нетирането в своята оценка на сумарната експозиция към кредитен риск на всеки контрагент и управлява кредитния риск от контрагентите, отчитайки това въздействие върху оценката.
4. При договорните споразумения за кръстосано нетиране на продукти, посочени в член 295, институцията прилага процедурите по член 296, параграф 2, буква в), за да провери дали по отношение на всяка сделка, която ще бъде включена в нетиращата съвкупност, съществува правно становище, посочено в член 296, параграф 2, буква б).
Като отчита договорното споразумение за кръстосано нетиране на продукти, институцията продължава да спазва изискванията за признаване на двустранно нетиране и изискванията по глава 4 за признаване на редуцирането на кредитния риск, ако е приложимо, по отношение на всяко включено отделно двустранно рамково споразумение и сделка.
Член 298
Ефекти от признаването на нетирането като намаляващо риска
1. Договорните споразумения за нетиране биват третирани по следния начин:
а)
нетиране за целите на раздели 5 и 6 се признава съгласно посоченото в тези раздели;
б)
при договори за новация могат да бъдат претеглени по-скоро установените по тези договори единични нетни суми, а не включените брутни суми.
Когато прилагат раздел 3, институциите могат да вземат предвид договора за новация при определяне на:
i)
текущата разменна стойност, посочена в член 274, параграф 1;
ii)
условните стойности по главницата или базисните стойности, посочени в член 274, параграф 2.
В приложение на раздел 4, при определянето на условната стойност, посочена в член 275, параграф 1, институциите могат да вземат предвид договора за новация за целите на изчисляването на условните стойности по главницата. В такъв случай институциите прилагат процентите от таблица 3.
в)
При други споразумения за нетиране институциите прилагат раздел 3 по следния начин:
i)
текущата разменна стойност, посочена в член 274, параграф 1, за договорите, включени в споразумение за нетиране, се получава, като се отчете действителната хипотетична нетна разменна стойност, която произтича от споразумението; когато нетирането поражда нетно задължение за институцията, изчисляваща нетната разменна стойност, текущата разменна стойност се изчислява като „0“;
ii)
размерът на потенциалната бъдеща кредитна експозиция, посочена в член 274, параграф 2, за всички договори, включени в споразумение за нетиране, се намалява в съответствие със следната формула:
където:
PCEred
=
намаленото число за потенциална бъдеща кредитна експозиция за всички договори с определен контрагент, включено в правно валидно двустранно споразумение за нетиране;
PCEgross
=
сборът на съставните части на потенциалната бъдеща кредитна експозиция за всички договори с определен контрагент, включени в правно действително двустранно споразумение за нетиране и изчислени посредством умножаване на условните стойности на главницата по тях с процентите, посочени в таблица 1;
NGR
=
коефициент нето/бруто, изчислен като частното от нетната разменна стойност за всички договори, включени в правно действително двустранно споразумение за нетиране с определен контрагент (числител), и брутната разменна стойност за всички договори, включени в правно действително двустранно споразумение за нетиране с този контрагент (знаменател).
2. При изчисляване на потенциалната бъдеща кредитна експозиция в съответствие с посочената в параграф 1 формула институциите могат да третират напълно съчетани договори, включени в споразумението за нетиране, като един договор с условна стойност по главницата, равна на нетните постъпления.
При прилагането на член 275, параграф 1 институциите могат да третират напълно съчетани договори, включени в споразумението за нетиране, като един договор с условна стойност по главницата, равна на нетните постъпления, като условните стойности по главницата се умножават по процентите от таблица 3.
За целите на настоящия параграф напълно съчетани договори са валутни форуърдни договори или подобни на тях, при които условната стойност по главницата е равна на паричните потоци, когато паричните потоци стават дължими на една и съща дата и са деноминирани изцяло в една и съща валута.
3. За всички други договори, включени в споразумение за нетиране, приложимите проценти могат да бъдат намалени съгласно посоченото в таблица 6:
Таблица 6
Първоначален матуритет
Лихвени договори
Валутни договори
1 година или по-малко
0,35 %
1,50 %
Над 1 година, но не повече от 2 години
0,75 %
3,75 %
Допълнително начисление за всяка следваща година
0,75 %
2,25 %
4. При лихвени договори институциите могат, със съгласието на компетентните органи, да изберат първоначалния или остатъчния матуритет.
Раздел 8
Позиции в търговския портфейл
Член 299
Позиции в търговския портфейл
1. За целите на прилагането на настоящия член приложение II съдържа препратка към дериватни инструменти за трансфер на кредитен риск, както е посочено в раздел В, точка 8 от приложение I към Директива 2004/39/ЕО.
2. При изчисляване на размера на рисково претеглена експозиция за риск от контрагента по позиции в търговския портфейл институциите спазват следните принципи:
а)
при кредитни деривати - суап за обща доходност и суап за кредитно неизпълнение, за да се определи потенциалната бъдеща кредитна експозиция по посочения в раздел 3 метод, условната стойност на инструмента се умножава по следните проценти:
i)
5 %, когато референтното задължение е такова, че ако породи пряка експозиция на институцията, би представлявало квалифицирана позиция за целите на трета част, дял IV, глава 2;
ii)
10 %, когато референтното задължение е такова, че ако породи пряка експозиция на институцията, не би представлявало квалифицирана позиция за целите на трета част, дял IV, глава 2.
Институция, за която експозицията, възникваща от суап за кредитно неизпълнение, представлява дълга позиция в базисния инструмент, може да използва 0 % за потенциалната бъдеща кредитна експозиция, освен ако суапът за кредитно неизпълнение не подлежи на прекратяване поради неплатежоспособност на субекта, за който експозицията, възникваща от суапа, представлява къса позиция в базисния инструмент, дори и когато базисният инструмент не е в неизпълнение.
Когато кредитният дериват осигурява защита за n-то неизпълнение сред няколко базисни задължения, институцията определя кой от установените в първа алинея проценти се прилага, като се позовава на задължението с n-тото най-ниско кредитно качество, което, ако възникне за институцията, би представлявало квалифицирана позиция за целите на трета част, дял IV, глава 2;
б)
институциите не използват опростения метод за финансово обезпечение, установен в член 222, за признаване на ефекта от финансовото обезпечение;
в)
при репо сделки и сделки по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки, включени в търговския портфейл, институциите могат да признават като приемливо обезпечение всички финансови инструменти и стоки, които отговарят на изискванията за включване в търговския портфейл;
г)
при експозиции, произтичащи от извънборсови дериватни инструменти, включени в търговския портфейл, институциите могат да признават като приемливо обезпечение стоките, които отговарят на изискванията за включване в търговския портфейл;
д)
при изчисляване на корекциите за променливост, когато финансовите инструменти или стоки, които не са приемливи по глава 4, са предоставени в заем, продадени или предоставени, или са получени в заем, купени или получени като обезпечение или под друга форма в рамките на такава сделка, и институцията използва подхода на надзорни корекции за променливост по глава 4, раздел 3, институцията третира тези инструменти и стоки по същия начин като капиталови инструменти от неосновен индекс, търгувани на призната борса;
е)
когато институцията използва подхода на собствените оценки на корекциите за променливост съгласно глава 4, раздел 3 по отношение на финансови инструменти или стоки, които не са приемливи по глава 4, тя изчислява корекциите за променливост за всяка отделна позиция. Когато институцията е получила одобрение за използването на подхода на вътрешните модели, определен в глава 4, тя може да прилага този подход в търговския портфейл;
ж)
във връзка с признаването на рамкови споразумения за нетиране, обхващащи репо сделки, сделки по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки или други сделки, обусловени от капиталовите пазари, институциите признават нетирането между позиции в търговския портфейл и банковия портфейл единствено когато нетираните сделки отговарят на следните условия:
i)
всички сделки се оценяват ежедневно по пазарни цени;
ii)
всички позиции, получени в заем, закупени или получени в резултат на сделките, могат да бъдат признати като приемливо финансово обезпечение съгласно глава 4, без да се прилагат букви в)-е) от настоящия параграф;
з)
когато кредитен дериват, включен в търговския портфейл, е част от вътрешно хеджиране и в съответствие с член 204 кредитната защита е призната съгласно настоящия регламент, институциите прилагат един от следните подходи:
i)
третират деривата по начин, който не отчита риска от контрагента, произтичащ от позицията в този кредитен дериват;
ii)
систематично включват в изчислението на капиталовите изисквания за кредитен риск от контрагента всички кредитни деривати, включени в търговския портфейл, които са част от вътрешно хеджиране или са закупени като защита срещу CCR, когато кредитната защита е призната за приемлива съгласно глава 4.
Раздел 9
Капиталови изисквания за експозиции към централен контрагент
Член 300
Определения
За целите на настоящия раздел се прилагат следните определения:
1)
„защитен от несъстоятелност“ при активи на клиент означава, че съществуват ефективни механизми, които гарантират, че тези активи няма да бъдат достъпни за кредиторите на ЦК или на клирингов член в случай на несъстоятелност съответно на този ЦК или клирингов член или че активите няма да бъдат на разположение на клиринговия член, за да покрие загубите, понесени от него вследствие на неизпълнение на клиент или клиенти, различни от клиентите, предоставили тези активи;
2)
„сделка, свързана с ЦК“ означава сделка или договор, посочен в член 301, параграф 1, между клиент и клирингов член, който е пряко свързан с договор или сделка, изброени в посочения параграф, между този клирингов член и ЦК;
3)
„клирингов член“ означава клирингов член по смисъла на член 2, точка 14 от Регламент (ЕС) № 648/2012;
4)
„клиент“ означава клиент по смисъла на член 2, точка 15 от Регламент (ЕС) № 648/2012 или предприятие, което е сключило непреки споразумения за клиринг с клирингов член, в съответствие с член 4, параграф 3 от посочения регламент.
Член 301
Материален обхват
1. Настоящият раздел се прилага за следните договори и сделки, доколкото те са в процес на осъществяване чрез ЦК:
а)
договорите, изброени в приложение II, и кредитни деривати;
б)
репо сделки;
в)
сделки по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки;
г)
транзакции с удължен сетълмент;
д)
маржин заемни сделки.
2. Институциите могат да избират дали да прилагат едно от следните две третирания към изброените в параграф 1 договори и сделки в процес на осъществяване с КЦК:
а)
третирането на експозициите по търговско финансиране и експозициите от вноските към гаранционния фонд, предвидено в член 306, с изключение на третирането, предвидено съответно в параграф 1, буква б) от посочения член, и в член 307;
б)
третирането, предвидено в член 310.
3. Институциите прилагат третирането, предвидено в член 306, изключение на третирането, предвидено в параграф 1, буква а) от посочения член, и в член 309, в зависимост от случая, към изброените в параграф 1 от настоящия член договори и сделки в процес на осъществяване с неквалифициран ЦК.
Член 302
Наблюдение на експозиции към ЦК
1. Институциите наблюдават всичките си експозиции към ЦК и разработват процедури за редовното предоставяне на информация за тези експозиции на висшето ръководство и съответната комисия или комисии на ръководния орган.
2. Чрез подходящ сценариен анализ и стрес тестове институциите преценяват дали размерът на собствения капитал, държан срещу експозиции към ЦК, включително потенциални бъдещи кредитни експозиции, експозиции от вноски в гаранционен фонд и, когато институцията действа като клирингов член - експозиции, произтичащи от посочените в член 304 договорни споразумения, е адекватен спрямо произтичащите от тези експозиции рискове.
Член 303
Третиране на сделките на клиринговите членове и на клиентите
1. Когато институцията действа като клирингов член за собствените си нужди или като финансов посредник между клиент и ЦК, тя изчислява капиталовите изисквания за своите експозиции към ЦК в съответствие с член 301, параграфи 2 и 3.
2. Когато институцията изпълнява функциите на клирингов член и в това си качество действа като финансов посредник между клиент и ЦК, тя изчислява изискванията за собствен капитал за свързаните с ЦК сделки с клиента в съответствие с раздели 1-8 от настоящата глава, както е приложимо.
3. Когато институцията е клиент на клирингов член, тя изчислява изискванията за собствен капитал за свързаните с ЦК сделки с клиринговия член в съответствие с раздели 1-8 от настоящата глава, както е приложимо.
4. Като алтернатива на подхода, посочен в параграф 4, когато институцията е клиент, тя може да изчисли изискванията за собствен капитал за свързаните с ЦК сделки с клиринговия член в съответствие с член 305, параграф 2, при условие че са спазени следните две условия:
а)
свързаните с тези сделки позиции и активи на въпросната институция са разграничени и отделени по смисъла на член 39 от Регламент (ЕС) № 648/2012, както на ниво клирингов член, така и на ниво ЦК, от позициите и активите на клиринговия член и на останалите клиенти на въпросния клирингов член. В резултат на разделянето тези позиции и активи са защитени от несъстоятелност в случай на неизпълнение или неплатежоспособност на клиринговия член или на един или повече от останалите му клиенти;
б)
съответните закони, наредби, правила и договорни споразумения, приложими или обвързващи тази институция или ЦК, осигуряват в случай на неизпълнение или неплатежоспособност на клиринговия член прехвърлянето на позициите на институцията, свързани с тези договори и сделки, и на съответните обезпечения, към друг клирингов член в рамките на съответния рисков маржин период.
5. Когато институцията, действаща като клирингов член, сключи договорно споразумение с клиент на друг клирингов член, целящо да се гарантира на този клиент преносимостта на посочените в параграф 4, буква б) активи и позиции, въпросната институция може да придаде нулева стойност на експозицията към условното задължение, създадено по силата на въпросното договорно споразумение.
Член 304
Третиране на експозициите на клирингови членове към клиенти
1. Когато институцията изпълнява функциите на клирингов член и в това си качество действа като финансов посредник между клиент и ЦК, тя изчислява капиталовите изисквания за свързаните с ЦК сделки с клиента в съответствие с раздели 1-8 от настоящата глава и с трета част, дял VI, в зависимост от случая.
2. Когато институцията, действаща като клирингов член, сключи договорно споразумение с клиент на друг клирингов член, което улеснява, в съответствие с член 48, параграфи 5 и 6 от Регламент (ЕС) № 648/2012, прехвърлянето на позициите и обезпеченията, посочени в член 305, параграф 2, буква б) от настоящия регламент, за въпросния клиент, и това договорно споразумение поражда условно задължение за институцията, въпросната институция може да придаде нулева стойност на експозицията към това условно задължение.
3. Институция, действаща като клирингов член, може да приложи по-кратък рисков маржин период при изчисляване на капиталовото изискване за експозициите си към клиент по метода на вътрешните модели.Приложеният от институцията рисков маржин период не трябва да е по-кратък от 5 дни.
4. Институция, действаща като клирингов член, може да умножи своята експозиция при неизпълнение по скалар при изчисляване на капиталовото изискване за експозициите си към клиент по метода на пазарната оценка, стандартизирания метод или метода на първоначалната експозиция. Институцията може да използва следните скалари:
а)
0,71 за рисков маржин период от пет дни;
б)
0,77 за рисков маржин период от шест дни;
в)
0,84 за рисков маржин период от седем дни;
г)
0,89 за рисков маржин период от осем дни;
д)
0,95 за рисков маржин период от девет дни;
е)
1 за рисков маржин период от десет или повече дни.
5. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на рисковите маржин периоди, които могат да използват институциите за целите на параграфи 3 и 4.
При разработването на тези проекти на регулаторни технически стандарти ЕБО прилага следните принципи:
а)
той определя рисковите маржин периоди за всички видове договори и сделки, посочени в член 301, параграф 1;
б)
рисковите маржин периоди съгласно буква а) отразяват периода на закриване за посочените в тази буква договори и сделки.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 30 юни 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 305
Третиране на експозициите на клиенти
1. Когато институцията е клиент, тя изчислява капиталовите изисквания за свързаните с ЦК сделки със своя клирингов член в съответствие с други раздели 1- 8 от настоящата глава и с трета част, дял VI, в зависимост от случая.
2. Без да се засяга подходът, посочен в параграф 1, когато институцията е клиент, тя може да изчисли капиталовите изисквания за своите експозиции по търговско финансиране за свързаните с ЦК сделки със своя клирингов член в съответствие с член 306, при условие че са спазени всички посочени по-долу условия:
а)
свързаните с тези сделки позиции и активи на въпросната институция са разграничени и отделени както на ниво клирингов член, така и на ниво ЦК, от позициите и активите на клиринговия член и на останалите клиенти на въпросния клирингов член. В резултат на разграничението и отделянето тези позиции и активи са защитени от несъстоятелност в случай на неизпълнение или неплатежоспособност на клиринговия член или на един или повече от останалите му клиенти;
б)
законите, подзаконовите актове, правилата и договорните споразумения, приложими към или обвързващи тази институция или ЦК, улесняват прехвърлянето на позициите на клиента, свързани с тези договори и сделки, и на съответните обезпечения към друг клирингов член в рамките на приложимия рисков маржин период в случай на неизпълнение или неплатежоспособност на първоначалния клирингов член. При тези обстоятелства позициите и обезпеченията на клиента ще бъдат прехвърлени по пазарна стойност, освен ако клиентът не поиска да закрие позицията по пазарна стойност;
в)
институцията разполага с независимо писмено мотивирано правно становище, съгласно което в случай на правен спор съответните съдебни и административни органи биха стигнали до заключение, че клиентът няма да понесе загуби, произтичащи от неплатежоспособността на клиринговия му член или на който и да било от клиентите на този клирингов член, съгласно законите на юрисдикцията на институцията, нейния клирингов член и ЦК, правото, уреждащо сделките и договорите, на които институцията извършва клиринг чрез ЦК правото, уреждащо обезпечението, както и правото, уреждащо който и да било договор или споразумение, необходими, за да бъде изпълнено условието в буква б);
г)
ЦК е КЦК.
3. Без да се засягат условията по параграф 2, когато институция, която е клиент, не е защитена от загуби в случай на съвместно неизпълнение от страна на клиринговия член и друг клиент на клиринговия член, но са изпълнени всички други условия по параграф 2, клиентът може да изчисли капиталовите изисквания за своите експозиции по търговско финансиране за свързаните с ЦК сделки със своя клирингов член в съответствие с член 306, при условие че замени рисковото тегло от 2 % в параграф 1, буква а) от този член с рисково тегло от 4 %.
4. Когато институция, която е клиент, се ползва от услугите на ЦК чрез непреки споразумения за клиринг в съответствие с член 4, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 648/2012, тя може да приложи третирането, предвидено в параграф 2 или 3, само ако условията, предвидени във всеки параграф, са спазени на всяко ниво от веригата на посредниците.
Член 306
Капиталови изисквания за експозиции по търговско финансиране
1. Институцията прилага следното третиране за експозициите по търговско финансиране към ЦК:
а)
тя прилага рисково тегло от 2 % спрямо стойността на всичките си експозиции по търговско финансиране към КЦК;
б)
тя прилага рисковото тегло, използвано при стандартизирания подход към кредитния риск, както е определено в член 107, параграф 2, буква б), за всичките си експозиции по търговско финансиране към неквалифицирани ЦК;
в)
когато институцията действа като финансов посредник между клиент и ЦК и условията на свързаната с ЦК сделка предвиждат, че институцията не е задължена да възстанови на клиента каквито и да било загуби, произтичащи от промени в стойността на тази сделка в случай на неизпълнение от страна на ЦК. Стойността на експозицията за сделката с ЦК, съответстваща на тази свързана с ЦК сделка, е равна на нула.
2. Независимо от параграф 1, когато активите, заложени като обезпечение при ЦК или клирингов член, са защитени от несъстоятелност, в случай че ЦК, клиринговият член или един или няколко от останалите клиенти на клиринговия член изпадне в неплатежоспособност, институцията може да придаде нулева стойност на експозицията към CCR за тези активи.
3. Институцията изчислява стойностите на експозициите по търговско финансиране към ЦК в съответствие с раздели 1-8 от настоящата глава, зависимост от случая.
4. За целите на член 92, параграф 3 институцията изчислява размерите на рисково претеглените експозиции за своите експозиции по търговско финансиране към ЦК като сумата от стойностите на експозициите си по търговско финансиране към ЦК, изчислена в съответствие с параграфи 2 и 3 от настоящия член, умножена по определеното в съответствие с параграф 1 от настоящия член рисково тегло.
Член 307
Капиталови изисквания за предварителните вноски към гаранционен фонд на ЦК
Институцията, действаща като клирингов член, прилага следното третиране към експозициите, произтичащи от нейните вноски в гаранционния фонд на ЦК:
а)
изчислява капиталовото изискване за предварителните си вноски към гаранционния фонд на ЦЦК в съответствие с изложения в член 308 подход.
б)
изчислява капиталовото изискване за предварителните си вноски към гаранционния фонд на неквалифициран ЦК в съответствие с изложения в член 309 подход.
Член 308
Капиталови изисквания за предварителни вноски към гаранционния фонд на КЦК
1. Стойността на експозицията на предварителна вноска на дадена институция към гаранционния фонд на КЦК (DFi) е сумата, платена за доставените от тази институция активи, или пазарната им стойност, намалена със стойността на вноската, вече използвана от КЦК за поемане на неговите загуби, произтичащи от неизпълнението от страна на един или повече от клиринговите му членове.
2. Институцията изчислява капиталовите изисквания (Ki) за покриване на експозицията, произтичаща от нейната предварителна вноска (DFi), по следния начин:
където:
β
=
големината на коефициентът на концентрация, съобщен на институцията от ЦК;
N
=
броят на клиринговите членове, съобщен на институцията от ЦК;
DFCM
=
сумата на предварителните вноски на всички клирингови членове на ЦК , съобщена на институцията от ЦК;
KCM
=
сумата на капиталовите изисквания на всички клирингови членове на ЦК, изчислена в съответствие с приложимата формула по параграф 3 .
3. Институциите изчисляват KCM по следния начин:
а)
когато KCCP ≤ DFCCP, институцията използва следната формула:
;
б)
когато DFCCP KCCP ≤DF*, институцията използва следната формула:
;
в)
когато DF* KCCP, институцията използва следната формула:
където:
DFCCP
=
размерът на предварително предоставените на ЦК финансови средства, съобщен на институцията от ЦК;
KCCP
=
размерът на хипотетичният капитал на ЦК, съобщен на институцията от ЦК;
DF*
=
;
=
=
средната предварителна вноска, , съобщена на институцията от ЦК;
c1
=
капиталов коефициент, равен на
c2
=
капиталов коефициент, равен на 100 %;
μ
=
1,2.
4. Институцията изчислява размера на рисково претеглените експозиции, произтичащи от предварителна вноска на институцията за целите на член 92, параграф 3, като капиталовото изискване (Ki), определено в съответствие с параграф 2, бъде умножено по 12,5.
5. Когато KCCP е равно на нула, за целите на изчисленията по параграф 3 институциите придават на c1 стойност от 0,16 %.
Член 309
Капиталови изисквания за предварителни вноски към гаранционния фонд на неквалифициран ЦК и за вноските с гаранция към гаранционния фонд на неквалифициран ЦК
1. Институцията използва следната формула за изчисляване на капиталовото изискване (Ki) за експозициите, произтичащи от нейните предварителни вноски в гаранционния фонд на неквалифициран ЦК (DFi) и от вноските с гаранция (UCi) към такъв ЦК:
където c2·и μ са определените в член 308, параграф 3.
2. За целите на параграф 1 вноски с гаранция са вноските, които действаща като клирингов член институция е договорно обвързана да предостави на ЦК, след като той е изчерпал своя гаранционен фонд, за да покрие загубите от неизпълнението на един или повече клирингови членове.
3. Институцията изчислява размера на рисково претеглените експозиции, произтичащи от предварителна вноска на институцията за целите на член 92, параграф 3, като капиталовото изискване (Ki), определено в съответствие с параграф 1, бъде умножено по 12,5.
Член 310
Алтернативно изчисляване на капиталовото изискване за експозиции към квалифициран ЦК
Институцията използва следната формула за изчисляване на капиталовото изискване (Ki) за експозициите, произтичащи от експозициите ѝ по търговско финансиране, експозициите по търговско финансиране на нейния клиент (TEi) и предварителните вноски (DFi) в гаранционния фонд на КЦК:
Член 311
Изисквания за собствен капитал за експозиции към ЦК, които престават да отговарят на определени условия
1. Институцията прилага предвиденото в настоящия член третиране, когато е изпълнено едното или и двете следни условия:
а)
институцията е получила от ЦК уведомлението, изисквано по член 50б, буква й, подточка ii) от Регламент (ЕС) № 648/2012, че ЦК е преустановил изчисляването на KCCP;
б)
на институцията е станало известно - чрез публично съобщение или уведомление от компетентния орган на използвания от институцията ЦК или от самия ЦК - че ЦК вече не отговаря на условията за предоставяне на разрешение или признаване, в зависимост от случая.
2. Когато е изпълнено само предвиденото в параграф 1, буква а) условие, компетентният орган на институцията проверява поради какви причини ЦК е преустановил изчисляването на KCCP.
Когато компетентният орган прецени, че посочените в първа алинея причини са основателни, той може да разреши на институциите в своята държава членка да приложат предвиденото в член 310 третиране към експозициите си по търговско финансиране и вноските в гаранционния фонд на този ЦК. При предоставяне на такова разрешение, той разкрива основанията за решението си.
Когато компетентният орган прецени, че посочените в първа алинея причини не са основателни, всички институции в неговата държава членка прилагат третирането, предвидено в параграф 3, букви а)-г) от настоящия член, независимо от избраното от тях третиране в съответствие с член 301, параграф 2.
3. Когато е спазено условието, предвидено в параграф 1, буква б), независимо дали е спазено условието в буква а) от посочения параграф, в срок от три месеца след възникването на предвиденото в буква б) от същия параграф обстоятелство или в по-кратък срок, ако компетентният орган на институцията го изисква, институцията предприема следните действия по отношение на експозициите си към този ЦК:
а)
престава да прилага третирането, което е избрала в съответствие с член 301, параграф 2;
б)
прилага третирането, предвидено в член 306, параграф 1, буква б), към експозициите си по търговско финансиране към този ЦК;
в)
прилага предвиденото в член 309 третиране към предварителните си вноски в гаранционния фонд на този ЦК и към вноските си с гаранция в този ЦК;
г)
третира експозициите към този ЦК, различни от посочените в букви б) и в), като експозиции към предприятие в съответствие със стандартизирания подход за кредитен риск, установен в глава 2.
ДЯЛ III
КАПИТАЛОВИ ИЗИСКВАНИЯ ЗА ОПЕРАЦИОНЕН РИСК
ГЛАВА 1
Общи принципи относно използването на различните подходи
Член 312
Разрешаване и уведомяване
1. За да имат право да използват стандартизирания подход, в допълнение към общите стандарти за управление на риска по членове 74 и 85 от Директива 2013/36/ЕС институциите трябва да отговарят и на критериите по член 320. Институциите уведомяват компетентните органи, преди да използват стандартизирания подход.
Компетентните органи разрешават на институциите да използват алтернативен съответен индикатор за групите дейности „банкиране на дребно“ и „търговско банкиране“, когато са спазени условията по член 319, параграф 2 и член 320.
2. Компетентните органи разрешават на институциите да използват усъвършенствани подходи за измерване, основаващи се на собствените им системи за измерване на операционния риск, когато са спазени всички качествени и количествени критерии по членове 321 и 322 съответно и когато институциите спазват общите норми за управление на риска по членове 74 и 85 от Директива 2013/36/ЕСи дял VII, глава 3, раздел II от посочената директива.
Институциите искат разрешение от компетентните органи и когато желаят да въведат съществени допълнения и изменения в посочените усъвършенствани подходи за измерване. Компетентните органи дават разрешение само ако институциите ще продължат да спазват посочените в първата алинея критерии и след съществените допълнения и изменения.
3. Институциите уведомяват компетентните органи за всички изменения в техните модели на усъвършенствани подходи за измерване.
4. ЕБО разработва проекти за регулаторни технически стандарти за определяне на следното:
а)
методологията за оценка, съгласно която компетентните органи разрешават на институциите да използват усъвършенствани подходи за измерване;
б)
условията, въз основа на които се преценява дали допълненията и измененията в усъвършенстваните подходи за измерване са съществени;
в)
условията, свързани с уведомяването по параграф 3.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 декември 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 313
Преминаване към по-опростени подходи
1. Институциите, които използват стандартизирания подход, преминават към използване на подхода на базисния индикатор само ако са спазени условията по параграф 3.
2. Институциите, които използват усъвършенствани подходи за измерване, преминават към използване на стандартизирания подход или на подхода на базисния индикатор само ако са спазени условията по параграф 3.
3. Дадена институция може да премине към използването на по-опростен подход за измерване на операционния риск само когато е спазено всяко едно от следните условия:
а)
институцията е представила на компетентния орган убедителни доказателства, че използването на по-опростен подход не е предложено с цел намаляване на капиталовите изисквания, свързани с операционния риск на институцията, че то е необходимо с оглед на характера и сложността на институцията и че не би оказало съществено отрицателно въздействие върху платежоспособността на институцията или способността ѝ да управлява ефективно операционния риск;
б)
институцията е получила предварително разрешение от компетентния орган.
Член 314
Комбинирано използване на различни подходи
1. Институциите могат да използват комбинация от подходи, ако това им бъде разрешено от компетентните органи. Компетентните органи дават такова разрешение, когато са спазени изискванията по параграфи 2-4, в зависимост от случая.
2. Дадена институция може да използва усъвършенстван подход за измерване в комбинация с подхода на базисния индикатор или стандартизирания подход, ако е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
комбинацията от използваните от институцията подходи обхваща всичките ѝ операционни рискове, а компетентните органи са уверени, че използваната от институцията методология обхваща различни дейности, географски райони, правни структури или други съответни поделения на институцията, определени в рамките ѝ;
б)
критериите по член 320 и стандартите по членове 321 и 322 са изпълнени за тази част от дейностите, които са обхванати съответно от стандартизирания подход и от усъвършенстваните подходи за измерване.
3. За институциите, които желаят да използват усъвършенстван подход за измерване в комбинация с подхода на базисния индикатор или стандартизирания подход, компетентните органи налагат следните допълнителни условия за даване на разрешение:
а)
към датата на въвеждане на усъвършенствания подход за измерване значителна част от операционните рискове на институцията да бъдат обхванати от този подход;
б)
институцията да поеме ангажимент да прилага усъвършенствания подход за измерване за съществена част от операциите си в рамките на времеви график, представен на компетентните органи и одобрен от тях.
4. Дадена институция може да поиска от компетентния орган разрешение да използва комбинация от подхода на базисния индикатор и стандартизирания подход само в изключителни случаи като неотдавнашно придобиване на нова дейност, което може да изисква преходен период за прилагане на стандартизирания подход.
Компетентният орган дава такова разрешение само ако институцията е поела задължението да приложи стандартизирания подход в рамките на времеви график, представен на компетентния орган и одобрен от него.
5. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на следното:
а)
условията, въз основа на които компетентните органи оценяват методологията по параграф 2, буква а);
б)
условията, въз основа на които компетентните органи решават дали да наложат допълнителни условия съгласно параграф 3.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 декември 2016 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
ГЛАВА 2
Подход на базисния индикатор
Член 315
Капиталово изискване
1. Съгласно подхода на базисния индикатор капиталовото изискване за операционен риск е равно на 15 % от средната стойност за три години на съответния индикатор, съгласно предвиденото в член 316.
Институциите изчисляват средната стойност за три години на съответния индикатор въз основа на последните три дванадесетмесечни стойности в края на финансовата година. Когато няма одитирани данни, институциите могат да използват приблизителни бизнес оценки.
2. Когато институцията е осъществявала дейност по-малко от три години, тя може да използва приблизителни бизнес оценки при изчисляването на съответния индикатор, при условие че започне да използва исторически данни веднага щом станат достъпни.
3. Ако дадена институция може да докаже пред компетентния орган, че поради сливане, придобиване или освобождаване от субекти или дейности, използването на средната стойност за три години за изчисляване на съответния индикатор би довело до неточна оценка за капиталовото изискване за операционен риск, компетентният орган може да разреши на институцията да промени начина на изчисляване, така че да бъдат взети предвид подобни събития, като надлежно уведомява ЕБО за това. При такива обстоятелства компетентният орган може и по собствена инициатива да изиска от институцията да промени начина на изчисляване.
4. Когато за дадена година съответният индикатор е отрицателен или равен на нула, институциите не включват тази стойност при изчисляването на средната стойност за три години. Институциите изчисляват средната стойност за три години като сбор от положителните стойности, разделен на броя на положителните стойности.
Член 316
Съответен индикатор
1. За институциите, прилагащи счетоводните стандарти по Директива 86/635/ЕИО, въз основа на позициите от отчета за приходите и разходите на институциите съгласно член 27 от посочената директива, съответният индикатор е сборът на елементите, изброени в таблица 1 от настоящия параграф. Институциите включват в сбора всеки елемент с неговия положителен или отрицателен знак.
Таблица 1
1
Вземания по лихви и други подобни доходи
2.
Задължения по лихви и други подобни разходи
3.
Доход от акции и други ценни книжа с променлива/фиксирана доходност
4.
Вземания по комисиони и такси
5.
Задължения по комисиони и такси
6.
Нетна печалба или нетна загуба от финансови операции
7.
Други оперативни доходи
Институциите адаптират тези елементи, за да отразят следното:
а)
институциите изчисляват съответния индикатор преди приспадането на всякакви провизии и оперативни разходи. Институциите включват в оперативните разходи възнагражденията за външни услуги, предоставени от трети лица, които не са предприятие майка или дъщерно предприятие на институцията или дъщерно предприятие на предприятие майка, което е предприятие майка и на институцията. Институциите могат да използват разходите за външни услуги, предоставени от трети лица, за намаляване на съответния индикатор, ако разходите са извършени от предприятие, за което се прилагат разпоредбите на настоящия регламент или равностойни разпоредби;
б)
при изчисляването на съответния индикатор институциите не включват следните елементи:
i)
реализирани печалби/загуби от продажба на активи, включени в банковия портфейл;
ii)
доходи от извънредни или нерегулярни източници;
iii)
доходи от застрахователни обезщетения.
в)
когато преоценката на позициите от търговския портфейл е част от отчета за приходите и разходите, институциите могат да я включат. Когато институциите прилагат член 36, параграф 2 от Директива 86/635/ЕИО, те включват преоценката, отразена в отчета за приходите и разходите.
2. Когато институциите прилагат счетоводни стандарти, различни от установените с Директива 86/635/ЕИО, те изчисляват съответния индикатор на базата на данните, които най-добре отразяват определението по настоящия член.
3. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти, за определяне на методологията за изчисляване на съответния индикатор по параграф 2.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 декември 2017 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
ГЛАВА 3
Стандартизиран подход
Член 317
Капиталово изискване
1. Съгласно стандартизирания подход институциите разделят дейностите си по групи, посочени в таблица 2 от параграф 4, и в съответствие с принципите по член 318.
2. Институциите изчисляват капиталовото изискване за операционен риск като средната стойност за три години на сбора на годишните капиталови изисквания за всички групи дейности съгласно таблица 2 от параграф 4. Годишното капиталово изискване за всяка група дейности е равно на произведението на съответстващия бета коефициент, посочен в таблицата, по частта от съответния индикатор, отговаряща на съответната група дейности.
3. За всяка година институциите могат да приспадат неограничено отрицателните капиталови изисквания, произтичащи от отрицателната част на съответния индикатор, от положителните капиталови изисквания по други групи дейности. Когато обаче съвкупното капиталово изискване за всички групи дейности през дадена година е отрицателно, институциите използват нулева стойност за числителя във формулата за съответната година.
4. Институциите изчисляват средната стойност за три години на сбора по параграф 2 въз основа на последните три дванадесетмесечни стойности в края на финансовата година. Когато няма одитирани данни, институциите могат да използват приблизителни бизнес оценки.
Ако дадена институция може да докаже пред компетентния орган, че поради сливане, придобиване или освобождаване от субекти или дейности, използването на средната стойност за три години за изчисляване на съответния индикатор би довело до неточна оценка за капиталовото изискване за операционен риск, компетентният орган може да разреши на институциите да променят начина на изчисляване, така че да бъдат взети предвид подобни събития, като надлежно уведомява ЕБО за това. При такива обстоятелства компетентният орган може и по собствена инициатива да изиска от институцията да промени начина на изчисляване.
Когато институцията е функционирала по-малко от три години, тя може да използва приблизителни бизнес оценки при изчисляването на съответния индикатор, при условие че започне да използва исторически данни веднага щом станат достъпни.
Таблица 2
Група дейности
Списък на дейностите
Процент
(бета коефициент)
Корпоративно финансиране
Поемане на емисии на финансови инструменти или предлагане за първоначална продажба на финансови инструменти при неотменяемо задължение
Услуги, свързани с поемането на емисии
Инвестиционни консултации
Консултации за предприятия относно капиталовата им структура, отрасловата им стратегия и свързани с това въпроси; консултации и услуги, свързани със сливания и купуване на предприятия
Инвестиционни проучвания и финансов анализ и други форми на общи препоръки по сделки с финансови инструменти
18 %
Търгуване и продажби
Търгуване за собствена сметка
Парично брокерство
Приемане и предаване на нареждания във връзка с един или повече финансови инструменти
Изпълнение на нареждания от името на клиенти
Предлагане за първоначална продажба на финансови инструменти без безусловно и неотменяемо задължение
Организиране на многостранни системи за търговия
18 %
Брокерство на дребно
(Дейности с отделни физически лица или с МСП, изпълняващи критериите на член 123 за класа експозиции на дребно)
Приемане и предаване на нареждания във връзка с един или повече финансови инструменти
Изпълнение на нареждания от името на клиенти
Предлагане за първоначална продажба на финансови инструменти без безусловно и неотменяемо задължение
12 %
Търговско банкиране
Приемане на депозити и други възстановими средства
Кредитиране
Финансов лизинг
Гаранции и ангажименти
15 %
Банкиране на дребно
(Дейности с отделни физически лица или с МСП, изпълняващи критериите на член 123 за класа експозиции на дребно)
Приемане на депозити и други възстановими средства
Кредитиране
Финансов лизинг
Гаранции и ангажименти
12 %
Плащания и сетълмент
Парични преводи
Издаване и администриране на средства за плащане
18 %
Агентски услуги
Съхранение и администриране на финансови инструменти за сметка на клиенти, включително попечителство и свързани с това услуги като управление на парични средства/обезпечения
15 %
Управление на активи
Управление на портфейли
Управление на ПКИПЦК
Други форми на управление на активи
12 %
Член 318
Принципи за разпределение по групи дейности
1. Институциите разработват и приемат в писмен вид конкретни политики и критерии за разпределение на съответния индикатор по съществуващите дейности и групи дейности в стандартизираната рамка по член 317. Те преглеждат и коригират тези политики и критерии по подходящ начин при въвеждане на нови или при промяна на вече съществуващи дейности и рискове.
2. Институциите спазват следните принципи за разпределянето на дейностите по групи:
а)
институциите разпределят всички дейности в съответните групи по изключващ повторенията и изчерпателен начин;
б)
институциите разпределят всяка дейност, която не може ясно да бъде съотнесена към определена група, но която е спомагателна спрямо друга дейност от рамката, към групата на дейността, която подпомага. Когато повече от една група дейности се подпомага от спомагателна дейност, институциите използват обективен критерий за съотнасяне;
в)
ако дадена дейност не може да бъде съотнесена към определена група, тогава институциите използват групата дейности с най-висок процент. Към същата група дейности се отнасят и всички свързани с тази дейност спомагателни дейности;
г)
институциите могат да използват методи за вътрешно ценообразуване за разпределянето на съответния индикатор между групите дейности. Разходите, които са извършени в дадена група дейности, но които се отнасят към друга група, могат да бъдат преразпределени към групата, към която се отнасят;
д)
съотнасянето на дейностите по групи за изчисляване на капиталовото изискване за операционен риск е в съответствие с категориите, използвани от институциите за кредитен и пазарен риск;
е)
висшето ръководство отговоря за политиката по съотнасяне на дейностите по групи под контрола на ръководния орган на институцията;
ж)
институциите подлагат процедурата по съотнасяне на дейностите по групи на независим преглед.
3. ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение за определяне на условията за прилагане на принципите на съотнасяне на дейностите по групи съгласно настоящия член.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 31 декември 2017 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 319
Алтернативен стандартизиран подход
1. Съгласно алтернативния стандартизиран подход за групите дейности „банкиране на дребно“ и „търговско банкиране“ институциите прилагат следното:
а)
съответният индикатор е нормализиран индикатор за дохода, равен на номиналния размер на заемите и авансите, умножен по 0,035;
б)
заемите и авансите се състоят от всички изтеглени суми в съответните кредитни портфейли. За групата дейности „търговско банкиране“ в номиналния размер на заемите и авансите институциите включват и ценните книжа, държани в банковия портфейл.
2. За да получи разрешение да използва алтернативния стандартизиран подход, институцията отговаря на всяко едно от следните условия:
а)
дейностите ѝ по банкиране на дребно или търговско банкиране генерират най-малко 90 % от доходите ѝ;
б)
значителен дял от дейностите ѝ по банкиране на дребно или търговско банкиране включва отпускането на заеми, свързани с висока вероятност от неизпълнение;
в)
алтернативният стандартизиран подход осигурява подходяща основа за изчисляване на капиталовото изискване за операционен риск.
Член 320
Критерии за стандартизирания подход
Критериите, посочени в член 312, параграф 1, първа алинея, са следните:
а)
институцията трябва да разполага с добре документирана система за оценка и управление на операционния риск, с ясно определени отговорности за тази система. Тя идентифицира експозициите си към операционен риск и проследява свързаните с операционния риск данни, включително за претърпени съществени загуби. Тази система се подлага на редовен независим преглед, осъществяван от вътрешен или външен орган, притежаващ необходимите знания за извършване на подобен преглед;
б)
системата на институцията за оценка на операционния риск е тясно интегрирана в нейните процеси за управление на риска. Нейните резултати са неразделна част от процеса за наблюдение и контрол на профила на операционния риск на институцията;
в)
институцията въвежда система за докладване до висшето ръководство, чрез която се предоставят доклади за операционния риск на съответните звена в институцията. Институцията трябва да разполага с процедури за предприемане на подходящи действия в зависимост от информацията в докладите за ръководството.
ГЛАВА 4
Усъвършенствани подходи за измерване
Член 321
Качествени критерии
Качествените критерии, посочени в член 312, параграф 2, са следните:
а)
вътрешната система на институцията за измерване на операционния риск е тясно интегрирана в ежедневните ѝ процеси за управление на риска;
б)
институцията разполага с независима функция за управление на операционния риск;
в)
институцията поддържа редовна отчетност за експозициите към операционен риск и събитията, водещи до загуба, и процедури за предприемане на целесъобразни корективни действия;
г)
системата за управление на риска на институцията е добре документирана. Институцията има рутинни процедури за осигуряване на спазването на изискванията, както и политики за отстраняване на нарушенията;
д)
институцията подлага своите процеси за управление на операционния риск и системите за измерването му на редовни прегледи, извършвани от вътрешни или външни одитори;
е)
процесите на институцията за вътрешно утвърждаване работят надеждно и ефективно;
ж)
информационните потоци и процесите, свързани със системата на институцията за измерване на риска, са прозрачни и достъпни.
Член 322
Количествени критерии
1. Количествените критерии, посочени в член 312, параграф 2, включват критериите, отнасящи се до процесите, вътрешните данни, външните данни, сценарийния анализ, стопанската среда и свързаните с вътрешния контрол фактори, предвидени съответно в параграфи 2-6.
2. Критериите, отнасящи се до процесите, са следните:
а)
институцията изчислява своето капиталово изискване като включващо очакваната и неочакваната загуба, освен ако очакваната загуба не е адекватно обхваната в техните вътрешни търговски практики. Измерването на операционния риск обхваща потенциалните сериозни случаи, свързани с „опашката“ на разпределението на загубите, като се постига стандарт за надеждност, съпоставим с 99,9-процентов доверителен интервал в рамките на едногодишен период;
б)
системата на институцията за измерване на операционния риск включва използването на вътрешни данни, външни данни, сценариен анализ и фактори, отразяващи стопанската среда, и системи за вътрешен контрол съгласно параграфи 3-6. Институцията разполага с добре документиран подход за претегляне на използването на тези четири елемента в цялостната си система за измерване на операционния риск;
в)
системата на институцията за измерване на риска обхваща основните рискови фактори, влияещи на формата на „опашката“ на очакваното разпределение на загубите;
г)
институцията може да признават зависимостите в загубите от операционен риск между отделни оценки за операционния риск само когато системите ѝ за измерване на зависимостите са надеждни, цялостно прилагани и отчитат несигурността, свързана с всякакви подобни оценки за зависимостите, особено в стрес периоди. Институцията потвърждават допусканията си за зависимостите чрез използване на подходящи количествени и качествени техники;
д)
системата на институцията за измерване на риска е вътрешно последователна и избягва повторното отчитане на количествени оценки или техники за редуциране на риска, признати в други области от настоящия регламент.
3. Критериите, отнасящи се до вътрешните данни, са следните:
а)
вътрешно създадените измерители за операционен риск на институцията се основават на минимален исторически период на наблюдение от пет години. Когато дадена институция прилага за първи път усъвършенстван подход за измерване, тя може да използва тригодишен исторически период на наблюдение;
б)
институцията е в състояние да разпредели своите вътрешни исторически данни за загубите по групите дейности, определени в член 317, и по видовете събития, определени в член 324, и да предостави тези данни на компетентните органи при поискване. При изключителни обстоятелства дадена институция може да разпредели водещите до загуби събития, които засягат цялата институция, в допълнителна група дейности, наречена „корпоративни позиции“. Институцията има документирани обективни критерии за разпределяне на загубите по посочените групи дейности и видове събития. Загубите от операционен риск, които са свързани с кредитния риск и в минали периоди са включвани във вътрешните бази данни за кредитен риск, се включват в базите данни за операционен риск и се класифицират отделно от институцията. Такива загуби не подлежат на изискване за покритие за операционен риск, при условие, че от институцията се изисква да продължи да ги третира като кредитен риск за целите на изчисляването на капиталовите изисквания. Институцията включва загубите от операционен риск, които са свързани с пазарни рискове, в обхвата на капиталовото изискване за операционен риск:
в)
вътрешните данни за загубите на институцията са изчерпателни, т.е. обхващат всички съществени дейности и експозиции от всички съответни подсистеми и географски райони. Институцията е в състояние да докаже, че всички невключени от нея дейности или експозиции, както поотделно, така и заедно, не биха имали съществено влияние върху цялостните оценки на риска. Институцията определя подходящи минимални прагове на загуба при събирането на вътрешни данни относно загубите;
г)
освен информация относно брутните размери на загубите институцията събира и информация за датата на събитието, за всички възстановявания на брутните загуби, както и описателна информация за факторите или причините за събитието, водещо до загуба;
д)
институцията прилага конкретни критерии за разпределяне на данните за загубите, възникнали вследствие на събитие в централизирано звено или дейност, обслужваща повече от една група дейности, както и на загубите от свързани във времето събития;
е)
институцията разполага с документирани процедури за оценка на текущата приложимостта на историческите данни за загуби, включително за тези случаи, при които може да се приложи субективна преценка, мащабиране или други корекции, степента до която тези корекции могат да бъдат използвани и кой е оправомощен да взема такива решения.
4. Критериите за приемливост, отнасящи се до външните данни, са следните:
а)
системата на институцията за измерване на операционния риск използва подходящи външни данни, особено когато има причина да се счита, че институцията е изложена на риск от редки, но потенциално тежки загуби. Институцията има систематична процедура за определяне на ситуациите, при които се използват външни данни, и на методологиите за включване на данните в нейната система за измерване;
б)
институцията редовно преглежда условията и практиките за използване на външни данни, документират ги и ги подлага на периодичен независим преглед.
5. Институцията използва и сценариен анализ от експерти, заедно с външните данни, за оценяване на експозицията си към особено неблагоприятни събития. С течение на времето институцията утвърждава и проверява повторно тези оценки, като ги сравнява с действителните загуби, за да гарантира тяхната основателност.
6. Критериите за приемливост, отнасящи се до стопанската среда, и свързаните с вътрешния контрол фактори, са следните:
а)
методологията на институцията за оценка на риска за цялата институция обхваща основните фактори на стопанската среда и основните свързани с вътрешния контрол фактори, които могат да променят профила ѝ във връзка с операционния риск;
б)
институцията обосновава избора си на всеки фактор като значим източник на риск въз основа на натрупания опит и на експертна преценка на засегнатите стопански области;
в)
институцията може да обоснове пред компетентните органи чувствителността на оценките на риска към промени във факторите и относителната тежест на различните фактори. Освен промените в риска, дължащи се на подобрение в механизмите за вътрешен контрол, системата на институцията за измерване на риска обхваща и потенциалното нарастване на риска поради повишаване на сложността на дейностите или поради нарасналия им обем;
г)
институцията документира системата си за измерване на риска и я подлага на независим преглед в рамките на институцията и от страна на компетентните органи. С течение на времето институцията утвърждава и извършват повторна оценка на процедурата и резултатите, като ги сравняват с действителните вътрешни загуби и съответните външни данни.
Член 323
Ефект на застраховането и други механизми за прехвърляне на риска
1. Компетентните органи разрешават на институциите да признават ефекта на застраховането при условията по параграфи 2-5 и други механизми за прехвърляне на риска, когато институцията може да докаже, че е постигнат забележим ефект по редуциране на риска.
2. Застрахователят е лицензиран да извършва застраховане или презастраховане и има присъдена оценка от АВКО за минимална способност за изплащане на обезщетения, отговаряща според ЕБО на трета или по-благоприятна степен на кредитно качество съгласно разпоредбите за рисково претегляне на експозициите за институциите по дял II, глава 2.
3. Застраховката и застрахователната рамка на институцията отговарят на всяко едно от следните условия:
а)
застрахователната полица има първоначален срок, не по-малък от една година. За полиците с остатъчен срок под една година институцията прави подходящи процентни намаления, отразяващи намаляващия остатъчен срок на полицата, до пълно 100-процентно намаление за полиците с остатъчен срок от 90 дни или по-малко;
б)
застрахователната полица има минимален срок на предизвестие за прекратяване на договора от 90 дни;
в)
застрахователната полица не съдържа изключения или ограничения, свързани с надзорни действия, или, в случай на институция в несъстоятелност, които не позволяват на синдика или ликвидатора на институцията да възстановят понесените от институцията щети или разходи освен по отношение на събития, възникнали след откриване на производството по несъстоятелност или ликвидация на институцията. Покритието на застрахователната полица обаче може да изключва всякакви глоби, санкции или наказателни обезщетения, произтичащи от действия на компетентните органи;
г)
изчисленията за редуциране на риска отразяват застрахователното покритие по начин, който е прозрачен и съответстващ по отношение на действителната вероятност за възникване на загуби и последиците от тях, използвани при цялостното определяне на размера на капитала за операционен риск;
д)
застраховката се предоставя от трето лице. В случай на застраховане чрез каптивни или свързани дружества експозицията трябва да се прехвърли на независимо трето лице, което отговаря на критериите за допустимост по параграф 2;
е)
условията за признаване на застраховката са добре обосновани и документирани.
4. Методологията за признаване на застраховката отразява всеки един от следните елементи чрез дисконтиране или процентни намаления от размера на застраховката при признаването ѝ:
а)
остатъчният срок на застрахователната полица, когато той е под една година;
б)
условията за прекратяване на застрахователната полица, когато те са под една година;
в)
несигурността на плащанията, както и несъответствията на покритието по застрахователните полици.
5. Намалението на капиталовото изискване, произтичащо от признаването на застраховките и другите механизми за прехвърляне на риск, не превишава 20 % от капиталовото изискване за операционен риск преди признаването на техниките за редуциране на риска.
Член 324
Класификация на видовете събития, водещи до загуба
Водещите до загуба събития, посочени в член 322, параграф 3, буква б), са следните:
Таблица 3
Вид събитие
Определение
Вътрешни измами
Загуби, дължащи се на умишлени действия с цел измама, присвояване на собственост или заобикаляне на подзаконовите и законовите разпоредби или политиката на дружеството, с изключение на събития, свързани с многообразие/дискриминация, и които включват поне едно вътрешно лице.
Външни измами
Загуби, дължащи се на умишлени действия с цел измама, присвояване на собственост или заобикаляне на законовите разпоредби от трети лица.
Практики в областта на заетостта и безопасност на работното място
Загуби, възникващи от действия, които са в противоречие със законовите разпоредби или споразуменията в областта на заетостта, здравето или безопасността, от плащания по претенции за обезщетения при злополуки или от събития, свързани с многообразие/дискриминация
Клиенти, продуктови и търговски практики
Загуби, дължащи се на неспазване на професионалните задължения към определени клиенти - непредумишлено или поради небрежност (включително изисквания за доверителност и правилен подбор) или от естеството или характеристиките на продукта.
Повреди на физически активи
Загуби, възникващи от унищожаване или нанасяне на щети на физически активи от природни бедствия или други събития
Прекъсване на дейността и срив на системите
Загуби, възникващи от прекъсване на дейността или срив на системите.
Изпълнение, доставка и управление на процеси
Загуби, възникващи от неуспешна обработка на сделки или лошо управление на процеси и от отношения с търговски партньори и доставчици.
ДЯЛ IV
КАПИТАЛОВИ ИЗИСКВАНИЯ ЗА ПАЗАРЕН РИСК
ГЛАВА 1
Общи разпоредби
Член 325
Разпоредби за консолидираните изисквания
1. При спазване на параграф 2 и единствено за целите на изчисляването на нетните позиции и капиталовите изисквания съгласно настоящия дял на консолидирана основа институциите могат да използват позициите си в дадена институция или предприятие за компенсиране на позициите си в друга институция или предприятие.
2. Институциите могат да прилагат параграф 1 само с разрешението на компетентните органи, което се дава, ако е спазено всяко едно от следните условия:
а)
налице е задоволително разпределение на собствения капитал в рамките на групата;
б)
регулаторната, правната или договорната рамка, в която институциите извършват дейност, е такава, че гарантира взаимна финансова помощ в рамките на групата.
3. Когато има предприятия, намиращи се в трети държави, освен условията по параграф 2 се спазва и всяко едно от следните условия:
а)
тези предприятия са лицензирани в трета държава и отговарят на определението за кредитна институция или са признати инвестиционни посредници от трета държава;
б)
тези предприятия спазват на индивидуална основа капиталовите изисквания, които са равностойни на определените в настоящия регламент;
в)
не съществуват разпоредби в съответните трети държави, които биха могли да засегнат в значителна степен прехвърлянето на средства в рамките на групата.
ГЛАВА 2
Капиталови изисквания за позиционен риск
Раздел 1
Общи разпоредби и специални инструменти
Член 326
Капиталови изисквания за позиционен риск
Капиталовото изискване за позиционен риск за дадена институция е равно на сбора от капиталовите изисквания за общ и специфичен риск, свързан с позициите в дългови и капиталови инструменти. Секюритизиращите позиции в търговския портфейл се третират като дългови инструменти.
Член 327
Нетиране
1. Абсолютната стойност на превишението на дългите (късите) позиции на институцията над късите (дългите) позиции в еднакви капиталови, дългови и конвертируеми инструменти и идентични финансови фючърси, опции, варанти и покрити варанти е нетната позиция във всеки от тези различни инструменти. При изчисляването на нетната позиция позициите в дериватни инструменти се третират съгласно посоченото в членове 328-330. Държаните от институциите собствени дългови инструменти не се включват при изчисляването на капиталовите изисквания за специфичен риск по член 336.
2. Не се допуска нетиране между конвертируем инструмент и съчетана позиция в базисния инструмент, освен ако компетентните органи не приемат подход, при който се отчита вероятността конкретен конвертируем инструмент да се конвертира, или те не въведат капиталово изискване за покриване на всички загуби в резултат на конвертирането. ЕБО се уведомява за тези подходи или капиталови изисквания. ЕБО следи различните практики в тази област и издава насоки в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
3. Всички нетни позиции, независимо от техните знаци, се преизчисляват всекидневно в отчетната валута на съответната институция по текущия спот валутен курс преди сборуването им.
Член 328
Лихвени фючърси и форуърди
1. Лихвените фючърси, споразуменията за форуърдния курс (СФК) и форуърдните ангажименти за покупка или продажба на дългови инструменти се третират като комбинации от дълги и къси позиции. Така дълга позиция в лихвен фючърс се третира като комбинация от получен заем с падеж на датата на доставка по фючърсния договор и притежаване на актив със същия падеж като този на инструмента или условната позиция, която е базисна за съответния фючърсен договор. По същия начин продадено СФК се третира като дълга позиция с падеж, определян като датата на сетълмента, към която се добавя срокът на договора, и къса позиция, чийто падеж съвпада с датата на сетълмента. Както заемът, така и активът се включват в първата категория по таблица 1 от член 336 за изчисляване на капиталовото изискване за специфичен риск за лихвените фючърси и СФК. Форуърден ангажимент за покупка на дългов инструмент се третира като комбинация от получен заем с падеж на датата на доставка и дълга (спот) позиция в самия дългов инструмент. Заемът се включва в първата категория по таблица 1 от член 336 за целите на специфичния риск, а дълговият инструмент - в съответстващата му колона в същата таблица.
2. За целите на настоящия член „дълга позиция“ означава позиция, в която институцията е определила лихвения процент, който тя ще получи в определен бъдещ момент, а „къса позиция“ означава позиция, в която тя е определила лихвения процент, който тя ще изплати в определен бъдещ момент.
Член 329
Опции и варанти
1. Опциите и варантите върху лихвени проценти, дългови инструменти, капиталови инструменти, индекси върху капиталови инструменти, финансови фючърси, суапове и чуждестранни валути се третират като позиции, еквивалентни по стойност на размера на базисния инструмент, към който се отнася опцията, умножен по нейния делта коефициент за целите на настоящата глава. Тези позиции могат да се нетират срещу съчетани позиции в идентичните базисни ценни книжа или деривати. Използваният делта коефициент е този на съответната борса. За извънборсови опции или когато липсва делта коефициентът на съответната борса, след разрешение от компетентните органи, институцията може сама да изчисли този коефициент, като използва подходящ модел. Разрешение се дава, ако с модела правилно се оценява процентното изменение на стойността на опцията или варанта при малки промени в пазарната цена на базисния инструмент.
2. Освен делта риска институциите трябва да отразяват по подходящ начин и другите рискове, свързани с опциите, в капиталовите изисквания.
3. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на набор от методи за отразяване на другите рискове освен делта риска в капиталовите изисквания съгласно параграф 2 по начин, който да бъде съразмерен спрямо мащаба и сложността на дейностите на институциите във връзка с опции и варанти.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 декември 2013 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме на посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
4. Преди влизането в сила на техническите стандарти, посочени в параграф 3, компетентните органи могат да продължат да прилагат съществуващите видове национално третиране, ако компетентните органи са прилагали тези видове третиране преди 31 декември 2013 г.
Член 330
Суапове
Суаповете се третират за целите на лихвения риск на същата основа като балансовите инструменти. Така лихвеният суап, по който институцията получава променлив лихвен процент и плаща фиксиран лихвен процент, се третира като равностоен на дълга позиция в инструмент с променлив лихвен процент със срок до падежа, равен на срока до следващото фиксиране на лихвата, и като къса позиция в инструмент с фиксиран лихвен процент със същия срок до падежа като този на самия суап.
Член 331
Лихвен риск във връзка с дериватни инструменти
1. Институциите, които изчисляват пазарната стойност и управляват лихвения риск на дериватните инструменти, обхванати от членове 328-330, въз основа на дисконтирани парични потоци, могат с разрешението на компетентните органи да използват модели на чувствителност за изчисление на позициите, посочени в тези членове, и да ги използват за всяка облигация, която се погасява през остатъчния си матуритет, а не чрез еднократно окончателно изплащане на главницата. Разрешение се дава, ако тези модели генерират позиции, които имат същата чувствителност към промените в лихвените проценти както базисните парични потоци. Тази чувствителност се оценява по отношение на независими промени в извадка от лихвени проценти за цялата крива на доходността, с поне един пункт на чувствителност за всеки от матуритетните интервали, включени в таблица 2 от член 339. Позициите се включват в изчислението на капиталовите изисквания за общ риск във връзка с дългови инструменти.
2. Институциите, които не използват моделите по параграф 1, могат да третират като напълно компенсиращи се всички позиции в дериватни инструменти по членове 328-330, които отговарят най-малко на следните условия:
а)
позициите са с една и съща стойност и в една и съща валута;
б)
референтните лихвени проценти (за позициите с променлив лихвен процент) или купони (за позициите с фиксиран лихвен процент) си съответстват в голяма степен;
в)
следващата дата на фиксиране на лихвения процент или - за позициите с фиксиран купон - остатъчният матуритет съответства на следните граници:
i)
по-малко от един месец: същия ден,
ii)
между един месец и една година: до седем дни,
iii)
над една година: до 30 дни.
Член 332
Кредитни деривати
1. Освен ако не е определено друго, при изчисляване на капиталовото изискване за общ и специфичен риск от лицето, което поема кредитния риск („продавачът на защита“), се използва условната стойност по договора за кредитен дериват. Независимо от първото изречение, институцията може да избере да замени условната стойност с условната стойност плюс нетната промяна на пазарната стойност на кредитния дериват от началото на търговията, като от гледна точка на продавача на защита нетното намаление е с отрицателен знак. За изчисляването на изискването за специфичен риск, освен за суаповете за обща доходност, се прилага матуритетът на договора за кредитен дериват вместо матуритета на задължението. Позициите се определят, както следва:
а)
суап за обща доходност създава дълга позиция в общия риск на референтното задължение и къса позиция в общия риск на държавна облигация с матуритет, равен на срока до следващото фиксиране на лихвения процент, на която се присъжда рисково тегло от 0 % по дял II, глава 2. Той също така създава дълга позиция в специфичния риск на референтното задължение;
б)
суап за кредитно неизпълнение не създава позиция за общ риск. За целите на специфичния риск институцията трябва да запише синтетична дълга позиция в задължение на референтното лице, освен ако дериватът не е с присъдена външна кредитна оценка и отговаря на условията за квалифицирана дългова позиция, като в този случай се записва дълга позиция в деривата. Ако по продукта са дължими плащания на премия или лихва, тези парични потоци трябва да бъдат представени като условни позиции в държавни облигации;
в)
дългова ценна книга, обвързана със заеми към едно лице, създава дълга позиция в общия риск на самата ценна книга като лихвен продукт. За целите на специфичния риск се създава синтетична дълга позиция в задължение на референтното лице. Допълнителна дълга позиция се създава към емитента на ценната книга. Когато дългова ценна книга, обвързана със заеми, има присъдена външна кредитна оценка и отговаря на условията за квалифицирана дългова позиция, е достатъчно да се запише една дълга позиция в специфичния риск на ценната книга;
г)
като допълнение към дълга позиция в специфичния риск на емитента на ценната книга, дългова ценна книга, обвързана със заеми към няколко лица, която осигурява пропорционална защита, създава позиция към всяко референтно лице, като общата номинална сума по договора се разпределя между позициите съгласно дела от общата номинална стойност, който отговаря на всяка експозиция към отделно референтно лице. Когато може да бъде избрано повече от едно задължение на референтно лице, задължението с най-високо рисково тегло определя специфичния риск;
д)
кредитен дериват за първо неизпълнение създава позиция в размер на условната стойност на задължението на всяко референтно лице. Ако размерът на максималното плащане по кредитно събитие е по-нисък от капиталовото изискване по метода в първото изречение от настоящата буква, този размер може да бъде приет като капиталово изискване за специфичен риск.
Кредитен дериват за n-то неизпълнение създава позиция за условния размер на задължението на всяко референтно лице с изключение на референтните лица n-1 с най-ниски капиталови изисквания за специфичен риск. Ако размерът на максималното плащане по кредитно събитие е по-нисък от капиталовото изискване по метода в първото изречение от настоящата буква, този размер може да бъде приет като капиталово изискване за специфичен риск.
Ако кредитен дериват за n-то неизпълнение има присъдена външна кредитна оценка, продавачът на защита изчислява капиталовото изискване за специфичен риск, като използва оценката на деривата и прилага съответните приложими секюритизиращи рискови тегла, когато това е приложимо.
2. За страната, която прехвърля кредитен риск („купувач на защита“), позициите се определят въз основа на огледалния принцип спрямо позициите на продавача на защита, освен в случая на дългова ценна книга, обвързана със заеми (която не води до създаване на къса позиция към емитента). При изчисляването на капиталовото изискване за купувача на защита се използва условната стойност на договора за кредитен дериват. Независимо от първото изречение, институцията може да избере да замени условната стойност с условната стойност плюс нетната промяна на пазарната стойност на кредитния дериват от началото на сделката, като от гледна точка на продавача на защита нетното намаление е с отрицателен знак. Ако в определен момент има опция за покупка в комбинация с повишение на цената, този момент се третира като падеж на защитата.
3. Кредитните деривати съгласно член 338, параграф 1 или параграф 3 се включват единствено при определянето на капиталовото изискване за специфичен риск съгласно член 338, параграф 4.
Член 333
Ценни книжа, продавани съгласно репо споразумение или отдавани назаем
Прехвърлящият ценни книжа или обезпечени права, свързани с правото на собственост върху ценни книжа, при репо споразумение и заемодателят при отдаване на ценни книжа в заем, включват тези ценни книжа при изчислението на изискването им за собствен капитал по настоящата глава, при условие че тези ценни книжа са позиции от търговския портфейл.
Раздел 2
Дългови инструменти
Член 334
Нетни позиции в дългови инструменти
Нетните позиции се класифицират в съответствие с валутата, в която са деноминирани, а капиталовите изисквания за общ и специфичен риск се изчисляват за всяка валута поотделно.
Подраздел 1
Специфичен риск
Член 335
Ограничение на капиталовото изискване за нетна позиция
Институцията може да наложи ограничение на капиталовото изискване за специфичен риск за нетна позиция в дългов инструмент, което да бъде равно на максималния размер на евентуалната загуба, свързана с риск от неизпълнение. За късите позиции това ограничение може да се изчисли като промяна в стойността, дължаща се на незабавно елиминиране на риска от неизпълнение за инструмента или базисните лица, когато е приложимо.
Член 336
Капиталово изискване за несекюритизиращи дългови инструменти
1. Институцията причислява нетните позиции от търговския си портфейл в инструменти, които не са секюритизиращи позиции, изчислени в съответствие с член 327, към съответните категории в таблица 1 въз основа на техния емитент или длъжник, вътрешната или външната кредитна оценка и остатъчния матуритет, като след това ги умножава по теглата, посочени в същата таблица. Тя събира своите претеглени позиции, получени от прилагането на настоящия член, независимо дали са дълги или къси, за да изчисли своето капиталово изискване за специфичен риск.
Таблица 1
Категории
Капиталово изискване за специфичен риск
Дългови ценни книжа, които биха получили рисково тегло 0 % съгласно стандартизирания подход за кредитен риск.
0 %
Дългови ценни книжа, които биха получили рисково тегло 20 % или 50 % съгласно стандартизирания подход за кредитен риск, и други квалифицирани позиции, определени в параграф 4.
0,25 % (остатъчен срок до окончателния матуритет до шест месеца включително)
1,00 % (остатъчен срок до окончателния матуритет над шест месеца и до 24 месеца включително)
1,60 % (остатъчен срок до матуритета над 24 месеца)
Дългови ценни книжа, които биха получили рисково тегло 100 % съгласно стандартизирания подход за кредитен риск.
8,00 %
Дългови ценни книжа, които биха получили рисково тегло 150 % съгласно стандартизирания подход за кредитен риск.
12,00 %
2. За да могат институциите, които прилагат вътрешнорейтинговия подход спрямо класа експозиции, към който спада емитентът на дълговия инструмент, да използват рисково тегло по стандартизирания подход за кредитен риск съгласно параграф 1, емитентът на експозицията има вътрешна оценка с параметър PD, равен или по-нисък от присъщия на съответната степен на кредитно качество съгласно стандартизирания подход.
3. Институциите могат да изчислят изискванията за специфичен риск за всички облигации, които получават рисково тегло 10 % съгласно третирането, предвидено в член 129, параграфи 4, 5 и 6, третирайки го като половината от приложимото капиталово изискване за специфичен риск за втората категория в таблица 1.
4. Други квалифицирани позиции са:
а)
дългите и късите позиции в активи, за които няма кредитна оценка от одобрена АВКО и които отговарят на всяко едно от следните условия:
i)
смятани са от съответната институция за достатъчно ликвидни;
ii)
инвестиционното им качество според преценката на институцията е поне равностойно на качеството на активите по таблица 1, втори ред;
iii)
търгувани са на поне един регулиран пазар в държава членка или на фондова борса в трета държава, при условие че тази борса е призната от компетентните органи на съответната държава членка;
б)
дългите и късите позиции в активи, емитирани от институции, за които се прилагат капиталовите изисквания по настоящия регламент, които са смятани от съответната институция за достатъчно ликвидни и чието инвестиционно качество според преценката на институцията е поне равностойно на качеството на активите по таблица 1, втори ред;
в)
ценните книжа, емитирани от институции, за които се счита, че имат кредитно качество, равностойно или по-високо от кредитното качество от втора степен съгласно стандартизирания подход за кредитен риск на експозициите към институции, и за които се прилагат надзорни и регулаторни разпоредби, съпоставими с тези по настоящия регламент и Директива 2013/36/ЕС
Институциите, които използват разпоредбите по буква а) или буква б), трябва да имат документирана методология, с чиято помощ преценяват дали активите отговарят на изискванията по посочените букви, и уведомят компетентните органи за тази методология.
Член 337
Капиталово изискване за секюритизиращи инструменти
1. По отношение на инструментите в търговския портфейл, които са секюритизиращи позиции, институцията претегля своите нетни позиции, изчислени в съответствие с член 327, параграф 1, със следните тегла:
а)
за секюритизиращи позиции, за които в банковия портфейл на същата институция би се прилагал стандартизираният подход за кредитен риск: 8 % от рисковото тегло съгласно стандартизирания подход по дял II, глава 5, раздел 3;
б)
за секюритизиращи позиции, за които в банковия портфейл на същата институция би се прилагал вътрешнорейтинговият подход: 8 % от рисковото тегло съгласно вътрешнорейтинговия подход по дял II, глава 5, раздел 3.
2. Изложеният в член 262 метод на надзорната формула може да бъде използван, когато институцията може да представи оценки на PD и, ако е приложимо, на стойността на експозицията и LGD, използвани при метода на надзорната формула, в съответствие с изискванията за оценка на тези параметри съгласно вътрешнорейтинговия подход по дял II, глава 3.
Институция, различна от институция инициатор, която би могла да прилага този метод за същата секюритизираща позиция в банковия си портфейл, може да го използва само с разрешението на компетентните органи, което се дава, ако институцията изпълнява условието по първа алинея
Оценките на PD и LGD като входящи данни по метода на надзорната формула могат да бъдат определени и въз основа на оценките, получени при прилагане на модел за допълнителния риск от неизпълнение и миграционен риск от институция, на която е дадено разрешение да използва вътрешен модел за специфичен риск за дългови инструменти. Вторият вариант може да се използва само с разрешението на компетентните органи, което се дава, ако тези оценки отговарят на количествените изисквания за вътрешнорейтинговия подход по дял II, глава 3.
В съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 ЕБО издава указания за използването на оценки за PD иLGD като входящи данни, когато тези оценки се основават на модел за допълнителния риск от неизпълнение и миграционен риск.
3. За секюритизиращите позиции, за които се изисква допълнително рисково тегло съгласно член 3407, се прилага тегло в размер на 8 % от общото рисково тегло.
С изключение на секюритизиращите позиции, третирани съгласно член 338, параграф 4, институцията събира своите претеглени позиции, получени от прилагането на настоящия член (независимо дали са дълги или къси), за да изчисли своето капиталово изискване за специфичен риск.
4. Чрез дерогация от параграф 3, втора алинея за преходния период до 31 декември 2014 г. институцията събира отделно своите претеглени нетни дълги позиции и своите претеглени нетни къси позиции. По-големият сбор представлява капиталовото изискване за специфичен риск. Институцията обаче отчита на всеки три месеца пред компетентния орган на държавата членка по произход общия размер на своите претеглени нетни дълги и нетни къси позиции, разпределени по видове базисни активи.
5. Когато институцията - инициатор на традиционна секюритизация, не отговаря на условията за прехвърляне на значителен риск по член 243, при изчислението на капиталовото изискване съгласно настоящия член, тя включва секюритизираните експозиции вместо секюритизиращите си позиции от тази секюритизация.
Когато институцията-инициатор на синтетична секюритизация, не отговаря на условията прехвърляне на значителен риск по член 244, при изчислението на капиталовото изискване съгласно настоящия член, тя включва секюритизираните експозиции от тази секюритизация, но не и получената за секюритизирания портфейл кредитна защита, ако има такава.
Член 338
Капиталови изисквания за портфейла за корелационно търгуване
1. Портфейлът за корелационно търгуване се състои от секюритизиращи позиции и кредитни деривати за n-то неизпълнение, които отговарят на всеки един от следните критерии:
а)
позициите не са нито пресекюритизиращи позиции, нито опции върху секюритизационен транш, нито каквито и да било други деривати по секюритизирани експозиции, които не предоставят пропорционален дял от приходите от секюритизационен транш;
б)
всички референтни инструменти са едно от следните:
i)
издадените върху задължения на едно лице инструменти, включително издадените върху задължения на едно лице кредитни деривати, за които съществува ликвиден двупосочен пазар;
ii)
обичайно търгувани индекси, базирани на тези референтни лица.
Приема се, че двупосочен пазар съществува, когато има независими добросъвестни предложения за покупка и продажба, така че в рамките на един ден може да бъде определена цена, достатъчно близка до последната продажна цена или до текущите добросъвестни конкурентни котировки за покупка и продажба, и на тази цена може да бъде извършен сетълмент за относително кратко време съобразно обичайната търговска практика.
2. Позиции, които се отнасят до някой от следните елементи, не са част от портфейла за корелационно търгуване:
а)
базисен актив, който може да бъде отнесен към класа експозиции „експозиции на дребно“ или към класа експозиции „експозиции, обезпечени с ипотека върху недвижим имот“ съгласно стандартизирания подход за кредитен риск в банковия портфейл на институцията;
б)
вземане от дружество със специална цел, обезпечено, пряко или косвено, с позиция, която сама по себе си не би отговаряла на изискванията за включване в портфейла за корелационно търгуване съгласно параграф 1 и настоящия параграф.
3. Институцията може да включи в портфейла за корелационно търгуване позиции, които не са нито секюритизиращи позиции, нито кредитни деривати за n-то неизпълнение, но които хеджират други позиции от този портфейл, при условие че за инструмента или базисните му инструменти съществува ликвиден двупосочен пазар, както е описано в параграф 1, последна алинея.
4. Институцията определя по-голямата от посочените по-долу суми като капиталовото изискване за специфичен риск на портфейла за корелационно търгуване:
а)
общото капиталово изискване за специфичен риск, което би било приложимо само за нетните дълги позиции от портфейла за корелационно търгуване;
б)
общото капиталово изискване за специфичен риск, което би било приложимо само за нетните къси позиции от портфейла за корелационно търгуване.
Подраздел 2
Общ риск
Член 339
Матуритетен подход за изчисляване на общия риск
1. С цел изчисляване на капиталовите изисквания за общ риск всички позиции се претеглят според своя матуритет съгласно параграф 2, за да се пресметне размерът на собствения капитал, необходим за покриването им. Това изискване се намалява, когато една претеглена позиция се държи заедно с противоположна претеглена позиция в рамките на същия матуритетен интервал. Намаление на изискването се извършва също така, когато противоположните претеглени позиции спадат към различни матуритетни интервали, като размерът на това намаление зависи едновременно от това дали двете позиции се числят към една и съща зона или не, както и от конкретните зони, към които се числят.
2. Институцията разпределя нетните си позиции в съответните матуритетни интервали в колона 2 или колона 3, в зависимост от случая, в таблица 2 от параграф 4. Тя прави това въз основа на остатъчния матуритет в случаите на инструменти с фиксиран лихвен процент и въз основа на срока до следващото определяне на лихвения процент в случаите на инструменти, по които лихвеният процент се променя преди окончателния матуритет. Тя също така прави разграничение между дългови инструменти с купон от 3 % или повече и тези с купон под 3 %, като по този начин ги включва в колона 2 или колона 3 на таблица 2. След това тя умножава всяка от позициите с теглото за съответния матуритетен интервал, посочено в колона 4 на таблица 2.
3. След това институцията изчислява сбора на претеглените дълги позиции и сбора на претеглените къси позиции във всеки матуритетен интервал. Частта на претеглените дълги позиции, която се съчетава с частта на претеглените къси позиции в даден матуритетен интервал, представлява съчетаната претеглена позиция в този матуритетен интервал, докато остатъчните дълги или къси позиции съставляват несъчетаната претеглена позиция за същия матуритетен интервал. След това се изчислява общият размер на съчетаните претеглени позиции във всички матуритетни интервали.
4. Институцията изчислява общите размери на несъчетаните претеглени дълги позиции за интервалите, включени във всяка от зоните в таблица 2, за да получи несъчетаната претеглена дълга позиция за всяка зона. По същия начин се изчислява сборът на несъчетаните претеглени къси позиции за всеки интервал в конкретна зона, за да се изчисли несъчетаната претеглена къса позиция за тази зона. Частта от несъчетаната претеглена дълга позиция за дадена зона, която се съчетава с несъчетаната претеглена къса позиция за същата зона, е съчетаната претеглена позиция за тази зона. Частта от несъчетаната претеглена дълга или несъчетаната претеглена къса позиция за зона, която не може да се съчетае по този начин, представлява несъчетаната претеглена позиция за тази зона.
Таблица 2
Зона
Матуритетен интервал
Тегло в (%)
Предполагаема промяна в лихвения процент (%)
Купон от 3 % или повече
Купон от по-малко от 3 %
I
0 ≤ 1 месец
0 ≤ 1 месец
0,00
-
1 ≤ 3 месеца
1 ≤ 3 месеца
0,20
1,00
3 ≤ 6 месеца
3 ≤ 6 месеца
0,40
1,00
6 ≤ 12 месеца
6 ≤ 12 месеца
0,70
1,00
II
1 ≤ 2 години
1,0 ≤ 1,9 години
1,25
0,90
2 ≤ 3 години
1,9 ≤ 2,8 години
1,75
0,80
3 ≤ 4 години
2,8 ≤ 3,6 години
2,25
0,75
III
4 ≤ 5 години
3,6 ≤ 4,3 години
2,75
0,75
5 ≤ 7 години
4,3 ≤ 5,7 години
3,25
0,70
7 ≤ 10 години
5,7 ≤ 7,3 години
3,75
0,65
10 ≤ 15 години
7,3 ≤ 9,3 години
4,50
0,60
15 ≤ 20 години
9,3 ≤ 10,6 години
5,25
0,60
20 години
10,6 ≤ 12,0 години
6,00
0,60
12,0 ≤ 20,0 години
8,00
0,60
20 години
12,50
0,60
5. Размерът на несъчетаната претеглена дълга или къса позиция в зона I, която се съчетава с несъчетаната претеглена къса или дълга позиция в зона II, представлява съчетаната претеглена позиция между зони I и II. Същото изчисление се прави за оставащата част от несъчетаната претеглена позиция в зона II и несъчетаната претеглена позиция в зона III, за да се изчисли съчетаната претеглена позиция между зона II и зона III.
6. Институцията може да обърне реда на изчисление по параграф 5, за да изчисли съчетаната претеглена позиция между зона II и зона III, преди да изчисли позицията между зона I и зона II.
7. Останалата част от несъчетаната претеглена позиция в зона I след това се съчетава с това, което е останало в зона III след съчетаването със зона II, за да се получи съчетаната претеглена позиция между зона I и зона III.
8. Остатъчните позиции след трите отделни изчисления за съчетаване по параграфи 5, 6 и 7 се събират.
9. Капиталовото изискване на институцията се изчислява като сбор от:
а)
10 % от сбора на съчетаните претеглени позиции във всички матуритетни интервали;
б)
40 % от съчетаната претеглена позиция в зона I;
в)
30 % от съчетаната претеглена позиция в зона II;
г)
30 % от съчетаната претеглена позиция в зона III;
д)
40 % от съчетаната претеглена позиция между зона I и зона II и между зона II и зона III;
е)
150 % от съчетаната претеглена позиция между зона I и зона III;
ж)
100 % от остатъчните несъчетани претеглени позиции.
Член 340
Дюрационен подход за изчисляване на общия риск
1. За изчисляването на капиталовото изискване за общ риск по дългови инструменти институциите могат да използват подход, който отразява дюрацията, вместо подхода по член 339, при условие че това се извършва последователно.
2. При дюрационния подход по параграф 1 институцията взема пазарната стойност на всеки дългов инструмент с фиксиран лихвен процент и на тази основа изчислява доходността му до падежа, която представлява вътрешната норма на дисконтиране за този инструмент. В случаите на инструменти с променлив лихвен процент институцията взема пазарната стойност на всеки инструмент и на тази основа изчислява доходността му, като допуска, че главницата е дължима при следващата промяна на лихвения процент.
3. След това институцията изчислява модифицираната дюрация на всеки дългов инструмент по следната формула:
където:
D
=
дюрацията, изчислена по следната формула:
където:
R
=
доходността до падежа;
Ct
=
паричният поток в момент t;
M
=
общият матуритет.
В изчислението на модифицираната дюрация се прави корекция за дълговите инструменти, при които има риск от предсрочно изплащане. ЕБО издава насоки за начина на прилагане на тези корекции в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
4. След това институцията отнася всеки дългов инструмент към съответната зона в таблица 3. Тя прави това въз основа на модифицираната дюрация за всеки инструмент.
Таблица 3
Зона
Модифицирана дюрация
(в години)
Предполагаема промяна на лихвения процент (в %)
I
0 ≤ 1,0
1,0
II
1,0 ≤ 3,6
0,85
III
3,6
0,7
5. След това институцията изчислява дюрационно претеглената позиция за всеки инструмент, като умножава пазарната му стойност по модифицираната дюрация и по предполагаемата промяна на лихвения процент за инструмент с конкретната модифицирана дюрация (вж. колона 3 от таблица 3).
6. Институцията изчислява дюрационно претеглените си дълги и къси позиции в рамките на всяка зона. Размерът на дюрационно претеглените дълги позиции, които са съчетани с дюрационно претеглените къси позиции в рамките на всяка зона, представлява съчетаната дюрационно претеглена позиция за тази зона.
След това институцията изчислява несъчетаните дюрационно претеглени позиции за всяка зона. После институцията следва процедурите, предвидени за несъчетаните претеглени позиции в член 339, параграфи 5-8.
7. След това капиталовото изискване на институцията се изчислява като сбор от следните:
а)
2 % от съчетаната дюрационно претеглена позиция за всяка зона;
б)
40 % от съчетаните дюрационно претеглени позиции между зони I и II и между зони II и III;
в)
150 % от съчетаната дюрационно претеглена позиция между зони I и III;
г)
100 % от остатъчните несъчетани дюрационно претеглени позиции.
Раздел 3
Капиталови инструменти
Член 341
Нетни позиции в капиталови инструменти
1. Институцията сборува поотделно всички свои нетни дълги позиции и всички свои нетни къси позиции в съответствие с член 327. Сборът от абсолютните стойности на двете числа представлява общата брутна позиция.
2. Институцията изчислява поотделно за всеки пазар разликата между сбора на нетните дълги позиции и нетните къси позиции. Сборът от абсолютните стойности на тези разлики представлява общата нетна позиция.
3. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на понятието „пазар“, използвано в параграф 2.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 януари 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първата алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 342
Специфичен риск на капиталови инструменти
Институцията умножава общия размер на брутната си позиция по 8 %, за да изчисли своето капиталово изискване за специфичен риск.
Член 343
Общ риск на капиталови инструменти
Капиталовото изискване за общ риск е общият размер на нетната позиция на институцията, умножен по 8 %.
Член 344
Борсови индекси
1. ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение, посочващи борсовите индекси, за които може да се ползват методите за третиране, предвидени в параграф 4, второ изречение.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 1 януари 2014 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
2. Преди влизането в сила на техническите стандарти по параграф 1 институциите могат да продължат да прилагат третирането по параграфи 3 и 4, ако компетентните органи са прилагали този начин на третиране преди 1 януари 2014 г.
3. Фючърсите върху борсови индекси, делта претеглените еквиваленти на опциите при фючърсите върху борсови индекси и борсовите индекси, събирателно наричани „фючърси върху борсови индекси“, могат да бъдат разпределени по позиции във всеки от съставящите ги капиталови инструменти. Тези позиции могат да се третират като базисните позиции в съответните капиталови инструменти и могат да бъдат нетирани срещу противоположни позиции в самите базисни капиталови инструменти. Институциите уведомяват компетентния орган за начина, по който използват този метод на третиране.
4. Ако даден фючърс върху борсови индекси не е разпределен по базисните си позиции, той се третира като отделен капиталов инструмент. Въпреки това специфичният риск по такъв отделен капиталов инструмент може да не се взема предвид, ако съответният фючърс върху борсови индекси се търгува на борсата и представлява приложим и подходящо диверсифициран индекс.
Раздел 4
Поемане на емисии
Член 345
Намаляване на нетните позиции
1. При поемане на емисия на дългови и капиталови инструменти институцията може да използва описаната по-долу процедура за изчисляване на капиталовите изисквания. Първо, тя изчислява нетните си позиции чрез приспадане на поетите позиции, които са записани или препоети от трети лица въз основа на официални споразумения. След това институцията намалява нетните позиции с редуциращите коефициенти от таблица 4 и изчислява капиталовите изисквания, използвайки намалените поети позиции.
Таблица 4
работен ден 0:
100 %
работен ден 1:
90 %
работни дни 2 и 3:
75 %
работен ден 4:
50 %
работен ден 5:
25 %
след работен ден 5:
0 %.
За „работен ден 0“ се счита работният ден, в който институцията поема безусловно задължение да приеме определено количество ценни книжа по договорена цена.
2. Институцията уведомява компетентните органи, когато прилага начина на третиране по параграф 1.
Раздел 5
Капиталови изисквания за специфичен риск за позиции, хеджирани с кредитни деривати
Член 346
Признаване на хеджирането с кредитни деривати
1. Хеджирането с кредитни деривати се признава в съответствие с принципите, изложени в параграфи 2-6.
2. Институциите третират позицията в кредитен дериват като първото рамо на позицията, а хеджираната позиция със същата номинална или в съответните случаи условна стойност - като второто рамо на позицията.
3. Пълно признаване на защитата се дава, когато стойностите на двете рамена на позицията се изменят винаги в противоположни посоки и с приблизително един и същи размер. Такъв е случаят, когато:
а)
двете рамена на позицията се състоят от напълно идентични инструменти;
б)
дългата директна позиция е хеджирана със суап за обща доходност (или обратно) и има съвпадение между съответното задължение и базисната експозиция (тоест директната позиция). Матуритетът на суапа може да се различава от този на базисната експозиция.
В тези случаи капиталови изисквания за специфичен риск не се прилагат за нито едно от рамената на позицията.
4. Ще се прилага приспадане на 80 % от специфичния риск, когато стойностите на двете рамена се изменят винаги в противоположна посока и когато има съвпадение по отношение на референтното задължение, на матуритетите на референтното задължение и на кредитния дериват, както и на валутата на базисната експозиция. Освен това основните характеристики на договора за кредитен дериват не водят до промени в цената му, които съществено се различават от ценовите промени на касовата позиция. В случай че със сделката се прехвърля риск, приспадането на 80 % от специфичния риск ще се прилага към страната на сделката с по-високо капиталово изискване, а изискванията за специфичен риск на другата страна са нулеви.
5. Частично признаване извън случаите по параграфи 3 и 4 се дава в следните случаи:
а)
позицията попада в обхвата на параграф 3, буква б), но е налице несъответствие в активите между референтното задължение и базисната експозиция. Позициите обаче отговарят на следните изисквания:
i)
референтното задължение е със същия или по-нисък ранг спрямо базисното задължение;
ii)
базисното и референтното задължение имат един и същ длъжник, като имат правно задължителни клаузи във връзка със свързаното неизпълнение или свързаното предсрочно погасяване.
б)
позицията попада в обхвата на параграф 3, буква а) или параграф 4, но е налице валутно или падежно несъответствие между кредитната защита и базисния актив. Това валутно несъответствие се отразява в капиталовото изискване за валутен риск;
в)
позицията попада в обхвата на параграф 4, но е налице несъответствие в активите между касовата позиция и кредитния дериват. Базисният актив обаче се включва в задълженията (за доставка) в документацията по кредитния дериват.
За да се даде частично признаване, вместо да се събират капиталовите изисквания за специфичен риск за всяко от рамената на сделката, се прилага само по-високото от двете капиталови изисквания.
6. Във всички случаи извън обхвата на параграфи 3-5 се прилага капиталово изискване за специфичен риск отделно за двете рамена на позицията.
Член 347
Признаване на хеджирането с кредитни деривати за първо и n-то неизпълнение
В случая на кредитните деривати за първо неизпълнение и кредитните деривати за n-то неизпълнение се прилага следният начин на третиране за признаването, което трябва да се даде по член 346:
а)
когато дадена институция получава кредитна защита за няколко референтни лица - страни по кредитен дериват, при условие че първото неизпълнение измежду активите води до плащане и че с това кредитно събитие се прекратява договорът, институцията може да компенсира специфичния риск за референтното лице, за което съгласно таблица 1 от член 336 се прилага най-ниското изискване за специфичен риск измежду всички базисни референтни лица.
б)
когато n-тото неизпълнение сред експозициите доведе до плащане по кредитната защита, купувачът на защита може да компенсира специфичния риск само ако защитата е била получена и за неизпълненията от 1 до n-1 или когато вече са настъпили n-1 неизпълнения. В тези случаи описаната в буква а) методология за кредитни деривати за първо неизпълнение се следва, с подходящи изменения, и за продуктите за n-то неизпълнение.
Раздел 6
Капиталови изисквания за позиции в пки
Член 348
Капиталови изисквания за позиции в ПКИ
1. Без да се засягат други разпоредби в настоящия раздел, за позициите в ПКИ се прилага капиталово изискване за позиционен риск (включващ специфичния и общия риск) от 32 %. Без да се засяга член 353, заедно с промененото третиране на инвестициите в злато по член 352, параграф 4, и член 367, параграф 2, буква б), за позициите в ПКИ се прилага капиталово изискване за позиционен риск, включващо специфичния и общия риск, и за валутен риск в размер на 40 %.
2. Освен ако в член 350 не е предвидено друго, не се разрешава нетиране между базисните инвестиции на ПКИ и други позиции на институцията.
Член 349
Общи критерии за ПКИ
ПКИ отговаря на критериите за прилагане на подхода по член 350, ако е спазено всяко едно от следните условия:
а)
проспектът на ПКИ или равностоен документ съдържа всеки един от следните елементи:
i)
категориите активи, в които на ПКИ е разрешено да инвестира;
ii)
когато се прилагат лимити на инвестиране - относителните лимити и методологията за изчисляването им;
iii)
когато е разрешен ливъридж - максималното равнище на ливъридж;
iv)
когато е разрешено сключването на сделки с извънборсови финансови деривати или на репо сделки или предоставянето или получаването на ценни книжа в заем - политика за ограничаване на риска от контрагента по тези сделки;
б)
дейността на ПКИ се отчита чрез шестмесечни и годишни отчети, за да може да се извършва оценяване на активите, пасивите, приходите и дейността през съответния отчетен период;
в)
акциите или дяловете на ПКИ подлежат на обратно изкупуване с плащане в брой за сметка на активите на предприятието на ежедневна основа по искане на държателя им;
г)
инвестициите в ПКИ са отделени от активите на управляващото го дружество;
д)
налице е адекватна оценка на риска на ПКИ от страна на инвестиращата институция;
е)
ПКИ се управлява от лица, подлежащи на надзор в съответствие с Директива 2009/65/ЕО(или равностоен законодателен акт.
Член 350
Специални методи за ПКИ
1. Когато институцията получава ежедневно сведения за базисните инвестиции на ПКИ, тя може да проучва тези базисни инвестиции, за да изчислява капиталовите изисквания за позиционен риск, включващ специфичния и общия риск. Съгласно този подход позициите в ПКИ се разглеждат като позиции в базисните инвестиции на ПКИ. Допустимо е нетиране между позициите в базисните инвестиции на ПКИ и други позиции, държани от институцията, при условие, че тя притежава достатъчно количество акции или дялове, така че да е възможно обратно изкупуване или размяна срещу базисните инвестиции.
2. Институциите могат да изчисляват капиталовите изисквания за позиционен риск (включващ специфичния и общия риск) за позициите си в ПКИ, като допускат позиции, представляващи позициите, необходими за репликирането на състава и доходността на външно създадения индекс или фиксирана съвкупност от капиталови инструменти или дългови ценни книжа по буква а), при спазване на следните условия:
а)
целта на ПКИ е да копира състава и доходността на външно създаден индекс или фиксирана съвкупност от капиталови инструменти или дългови ценни книжа;
б)
минимален корелационен коефициент между дневните промени в цените на ПКИ и индекса или съвкупността от капиталови инструменти или дългови ценни книжа, които той отразява, е не по-малък от 0,9 и може да бъде надеждно изчислен за период от най-малко шест месеца.
3. Когато институцията не получава ежедневно сведения за базисните инвестиции на ПКИ, тя може да изчислява капиталовите изисквания за позиционен риск (включващ общия и специфичния риск) при спазване на следните условия:
а)
допуска се, че ПКИ първо инвестира в максимален размер според своите инвестиционни ограничения в класовете активи с най-високо капиталово изискване поотделно за общ риск и специфичен риск, а последващите си инвестиции извършва в низходящ ред до достигане на максималния общ лимит за инвестиране. Позицията в ПКИ ще се третира като пряко притежаване на поетата позиция;
б)
институциите отчитат максималната непряка експозиция, която биха могли да достигнат при заемане на позиции чрез ливъридж чрез ПКИ, когато изчисляват своето капиталово изискване поотделно за специфичен и общ риск, като увеличават пропорционално позицията в ПКИ до максималната експозиция към базисните инвестиционни позиции според инвестиционните ограничения на ПКИ;
в)
ако общото капиталово изискване за специфичен и общ риск съгласно настоящия параграф превишава посоченото в член 348, параграф 1, капиталовото изискване се ограничава до този размер.
4. Институциите могат да разчитат на следните трети лица за изчисляването и отчитането на капиталовите изисквания за позициите си в ПКИ по параграфи 1-4 съгласно методите, изложени по настоящата глава:
а)
депозитаря на ПКИ, ако ПКИ инвестира само в ценни книжа и депозира всичките си ценни книжа при този депозитар;
б)
за другите ПКИ - управляващото дружество на ПКИ, ако това дружество отговаря на критериите по член 132, параграф 3, буква а).
Точността на изчисленията се потвърждава от външен одитор.
ГЛАВА 3
Капиталови изисквания за валутен риск
Член 351
Минимум и претегляне във връзка с валутния риск
Ако сборът на общата нетна позиция на институцията в чуждестранна валута и на нетната позиция в злато, изчислен съгласно процедурата по член 352, включително за всички позиции в чуждестранна валута и в злато, за които капиталовите изисквания са изчислени чрез вътрешен модел, надхвърля 2 % от общия размер на собствения капитал, институцията изчислява капиталово изискване за валутен риск. Капиталовото изискване за валутен риск е равно на сбора на общата нетна позиция в чуждестранна валута и нетната позиция в злато (изразена в отчетната валута), умножен по 8 %.
Член 352
Изчисляване на общата нетна позиция в чуждестранна валута
1. Нетната открита позиция на институцията във всяка валута (включително в отчетната валута) и в злато се изчислява като сбор от следните елементи (положителни или отрицателни):
а)
нетната спот позиция (т.е. всички активи минус всички пасиви, включително начислената лихва, в съответната валута или съответно нетната спот позиция в злато);
б)
нетната форуърдна позиция (тоест всички суми, които трябва да бъдат получени, минус всички суми, които трябва да бъдат платени по форуърдни валутни сделки и форуърдни сделки за злато, включително валутни фючърси и фючърси върху злато, и главницата по валутни суапове, които не са включени в спот позицията);
в)
неотменяемите гаранции и подобни инструменти, които със сигурност ще станат изискуеми и най-вероятно са неотменяеми;
г)
нетната делта равностойност или основана на делта коефициент равностойност на всички валутни опции и опции върху злато;
д)
пазарната стойност на другите опции.
Използваният за целите на буква г) делта коефициент е този на съответната борса. За извънборсови опции или когато липсва делта коефициентът на съответната борса, след разрешение от компетентните органи институцията може сама да изчисли делта коефициента, като използва подходящ модел. Разрешение се дава, ако с модела правилно се оценява процентното изменение на стойността на опцията или варанта при малки промени в пазарната цена на базисния инструмент.
Институцията може да включи нетните бъдещи доходи или разходи, които още не са начислени, но вече са напълно хеджирани, ако прави това последователно.
Нетните позиции в съставните валути могат да бъдат разпределени от институцията до валутите, които ги съставляват, в съответствие с действащите квоти.
2. Всички позиции, които институцията съзнателно поема за хеджиране срещу неблагоприятния ефект от валутния курс върху показателите по член 92, параграф 1, могат да бъдат изключени от изчислението на нетните открити валутни позиции с разрешението на компетентните органи. Тези позиции са с нетърговски или структурен характер, а за всяка промяна в условията на изключването им се изисква отделно съгласие на компетентните органи. Същият начин на третиране при спазване на същите условия може да се прилага за позициите на институцията, които са свързани с елементи, които вече са приспаднати при изчислението на собствения капитал.
3. Институцията може да използва нетната настояща стойност при изчисляването на нетната си открита позиция във всяка валута и в злато, ако прилага този подход последователно.
4. Нетните къси и дълги позиции във всяка валута, различна от отчетната валута, и нетната дълга или къса позиция в злато се преизчисляват по спот курсовете в отчетната валута. След това те се събират поотделно, за да се получат съответно общите нетни къси позиции и общите нетни дълги позиции. По-големият от двата сбора представлява общата нетна позиция на институцията в чуждестранна валута.
5. Освен делта-риска институциите адекватно отразяват и другите рискове, свързани с опциите, в капиталовите изисквания.
6. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на набор от методи за отразяване на другите рискове освен делта риска в капиталовите изисквания по начин, който да бъде съразмерен спрямо мащаба и сложността на дейностите на институциите във връзка с опции.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 декември 2013 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Преди влизането в сила на техническите стандарти, посочени в първа алинея, компетентните органи могат да продължат да прилагат съществуващите видове национално третиране, ако вече са прилагали тези видове третиране преди 31 декември 2013 г.
Член 353
Валутен риск за позиции в ПКИ
1. За целите на член 352 по отношение на ПКИ се вземат предвид действителните позиции на ПКИ в чуждестранна валута.
2. Институциите могат да използват отчетността на следните трети лица във връзка с позициите в чуждестранна валута в ПКИ:
а)
депозитарната институция на ПКИ, при условие че ПКИ инвестира само в ценни книжа и депозира всички ценни книжа при тази депозитарна институция;
б)
за другите ПКИ - управляващото дружество на ПКИ, ако това дружество отговаря на критериите по член 132, параграф 3,буква а).
Коректността на изчисленията се потвърждава от външен одитор.
3. Ако институцията не разполага с достатъчно информация за валутните позиции на ПКИ, се приема, че инвестициите на ПКИ в чуждестранна валута са в максимално позволения размер съгласно инвестиционните им ограничения, а институциите при изчисление на своите капиталови изисквания за валутен риск за своите позиции в търговския портфейл вземат предвид максималната непряка експозиция, която биха могли да достигнат чрез поемане на позиции с ливъридж чрез ПКИ. Това се извършва чрез пропорционално увеличаване на позицията в ПКИ до максимално възможната експозиция към базисните инвестиции съгласно инвестиционните ограничения. Поетата позиция на ПКИ в чуждестранна валута се третира като отделна валута, подобно на третирането на инвестициите в злато, като към общата дълга позиция се добавя общата дълга открита валутна позиция, а общата къса позиция се добавя към общата къса открита валутна позиция, когато насоката на инвестициите на ПКИ е известна. Преди изчислението не се допуска нетиране между такива позиции.
Член 354
Валути с висока взаимосвързаност
1. Институциите могат да предвидят по-ниски капиталови изисквания за покриване на позициите си в приложимите валути с висока взаимосвързаност. Две валути се смятат за валути с висока взаимосвързаност само ако за възникването на загуба, изчислена на базата на всекидневните данни за валутния курс за предходните три или пет години и проявяваща се при еднакви и противоположни позиции в тези валути през следващите 10 работни дни, която възлиза на 4 % или по-малко от стойността на съответната съчетана позиция (оценена в отчетната валута), съществува вероятност от поне 99 %, когато се използва тригодишен период на наблюдение, и от 95 %, когато се използва петгодишен период на наблюдение. Капиталовото изискване за съчетаната позиция при две валути с висока взаимосвързаност е 4 %, умножено по стойността на съчетаната позиция.
2. При изчисляването на изискванията по настоящата глава институциите могат да не отчитат позициите във валути, за които има сключено правно обвързващо междуправителствено споразумение за ограничаване на измененията на курса спрямо други валути, обхванати от същото споразумение. Институциите изчисляват съчетаните си позиции по тези валути и прилагат за тях капиталово изискване, което е не по-малко от половината от максимално допустимото изменение, предвидено в съответното междуправителствено споразумение по отношение на съответните валути.
3. ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение, в които се посочват валутите, за които може да се използва третирането по параграф 1.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 1 януари 2014 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
4. Капиталовото изискване за съчетаните позиции във валутите на държавите членки, участващи във втория етап на икономическия и паричен съюз, може да бъде изчислено като 1,6 % от стойността на тези съчетани позиции.
5. Само несъчетаните позиции във валутите по настоящия член се включват в общата нетна открита позиция съгласно член 341, параграф 4.
6. Когато ежедневните данни за валутния курс за предходните три или пет години, при еднакви и противоположни позиции в две валути през следващите 10 работни дни, показват, че тези две валути се намират в перфектна положителна корелация и институцията във всеки един момент може да е изправена пред нулева разлика между цените „продава“ и „купува“ в съответните сделки, институцията може след изрично разрешение от компетентния орган да приложи капиталово изискване от 0 % до края на 2017 г.
ГЛАВА 4
капиталови изисквания за стоков риск
Член 355
Избор на метод във връзка със стоковия риск
При спазване на членове 356-358 институциите изчисляват капиталовото изискване за стоков риск по един от методите, изложени в член 359, 360 или 361.
Член 356
Спомагателна дейност във връзка със стоки
1. Институциите, които извършват спомагателна дейност със селскостопански продукти, могат да определят капиталовите изисквания за наличните си стоки към края на всяка година по отношение на следващата година, ако е спазено всяко едно от следните условия:
а)
по всяко време на годината институцията притежава за този риск собствен капитал, който е не по-нисък от средното капиталово изискване за този риск, предвидено чрез консервативен подход за следващата година;
б)
институцията извършва консервативна оценка на очакваната променливост за изчисления резултат по буква а);
в)
средното капиталово изискване за този риск не надхвърля 5 % от собствения капитал или 1 милион евро, а при отчитане на прогнозираната променливост по буква б) очакваният максимален размер на капиталовите изисквания не надхвърля 6,5 % от собствения капитал;
г)
институцията следи постоянно дали оценките, извършени съгласно букви а) и б), все още отразяват действителността.
2. Институцията уведомява компетентните органи за начина, по който използват варианта по параграф 1.
Член 357
Позиции в стоки
1. Всяка позиция в стоки или стокови деривати се изразява посредством стандартната мерна единица. Спот цената за всяка стока се изразява в отчетната валута.
2. Счита се, че позициите в злато или деривати върху злато са изложени на валутен риск, и с цел изчисление на стоковия риск те се третират съгласно глава 3 или 5, в зависимост от случая.
3. За целите на член 360, параграф 1, превишението на дългите позиции на институцията над късите позиции или обратно в една и съща стока и идентични стокови фючърси, опции и варанти е нейната нетна позиция във всяка стока. Дериватните инструменти се третират съгласно член 358 като позиции в базисната стока.
4. За изчисляването на дадена позиция в стока следните позиции се разглеждат като позиции в една и съща стока:
а)
позициите в различни подкатегории стоки в случаите, когато стоките от подкатегориите са взаимозаменяеми;
б)
позициите в подобни стоки, ако те са близки заместители и ако може ясно да се установи минимален корелационен коефициент от 0,9 между ценовите промени за период от най-малко една година.
Член 358
Специални инструменти
1. Стоковите фючърси и форуърдните ангажименти за покупка или продажба на отделни стоки се включват в системата за измерване като условни стойности, изразени в стандартната мерна единица, и им се определя матуритет според техния краен срок.
2. Стоковите суапове, при които едната част на сделката е по фиксирана цена, а другата - по текущата пазарна цена, се третират като поредица от позиции, равни на условната стойност по договора, като на всяко от плащанията по суапа съответства една позиция в съответния матуритетен интервал в член 359, параграф 1. Позициите са дълги, ако институцията плаща по фиксирана цена и получава по променлива цена, и къси, ако институцията получава по фиксирана цена и плаща по променлива цена. Стоковите суапове, при които частите на сделката са в различни стоки, трябва да се отчитат по съответните отчетни таблици съгласно подхода на матуритетната стълбица.
3. Опциите и варантите върху стоки или върху стокови деривати се третират като позиции, равни по стойност на размера на базисния актив, за който се отнася опцията, умножен по съответния делта коефициент за целите на настоящата глава. Тези позиции могат да се нетират срещу всички позиции в идентична базисна стока или стоков дериват. Използваният делта коефициент е този на съответната борса. За извънборсови опции или когато липсва делта коефициентът на съответната борса, след разрешение от компетентните органи институцията може сама да изчисли делта коефициента, като използва подходящ модел. Разрешение се дава, ако с модела правилно се оценява процентното изменение на стойността на опцията или варанта при малки промени в пазарната цена на базисния инструмент.
Освен делта-риска институциите адекватно отразяват и другите рискове, свързани с опциите, в капиталовите изисквания.
4. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на набор от методи за отразяване на другите рискове освен делта-риска в капиталовите изисквания по начин, който да бъде съразмерен спрямо мащаба и сложността на дейностите на институциите във връзка с опции.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 декември 2013 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Преди влизането в сила на техническите стандарти, посочени в първа алинея, компетентните органи могат да продължат да прилагат съществуващите видове национално третиране, ако вече са ги прилагали преди 31 декември 2013 г.
5. Институцията включва съответните стоки в изчислението на своето капиталово изискване за стоков риск в един от следните случаи:
а)
когато институцията е прехвърлителят на стоките или гарантираните права върху стоките при репо споразумение;
б)
когато институцията е заемодателят при споразумение за отдаване на стоки в заем.
Член 359
Подход на матуритетната стълбица
1. Институцията използва отделна матуритетна стълбица в съответствие с таблица 1 за всяка стока. Всяка позиция в тази стока се включва в подходящия матуритетен интервал. Стоките в наличност се включват в първия матуритетен интервал от 0 до 1 месец включително.
Таблица 1
Матуритетен интервал
(1)
Спред (в %)
(2)
0 ≤ 1 месец
1,50
1 ≤ 3 месеца
1,50
3 ≤ 6 месеца
1,50
6 ≤ 12 месеца
1,50
1 ≤ 2 години
1,50
2 ≤ 3 години
1,50
3 години
1,50
2. Следните позиции в една и съща стока могат да бъдат прихващани и включвани в подходящите матуритетни интервали в нетен размер:
а)
позиции в договори, чиито падежи са на една и съща дата;
б)
позиции в договори, чиито падежи се различават с не повече от 10 дни, ако договорите се търгуват на пазари, на които има ежедневни доставки.
3. След това институцията изчислява сбора на дългите позиции и сбора на късите позиции във всеки матуритетен интервал. Сборът на дългите позиции, които са съчетани с късите в даден матуритетен интервал, представлява съчетаната позиция в този интервал, а остатъчната дълга или къса позиция е несъчетаната позиция за същия интервал.
4. Частта от несъчетаната дълга позиция за даден матуритетен интервал, която е съчетана с несъчетаната къса позиция (или обратното) за следващия матуритетен интервал, е съчетаната позиция между двата матуритетни интервала. Частта на несъчетаната дълга или несъчетаната къса позиция, която не може да бъде съчетана по този начин, е несъчетаната позиция.
5. Капиталовите изисквания на институцията за всяка стока се изчисляват въз основа на съответната матуритетна стълбица като сбор от следното:
а)
сбора на съчетаните дълги и къси позиции, умножен по съответния спред от втората колона на таблица 1 за всеки падежен интервал и по спот цената на стоката;
б)
съчетаната позиция между два матуритетни интервала за всеки матуритетен интервал, в който се пренася несъчетана позиция, умножена по 0,6 % (коефициент на пренос) и по спот цената на стоката;
в)
остатъчните несъчетани позиции, умножени по 15 % (окончателен коефициент) и по спот цената на стоката.
6. Общото капиталово изискване на институцията за стоков риск се изчислява като сбор от капиталовите изисквания, изчислени за всяка стока в съответствие с параграф 5.
Член 360
Опростен подход
1. Капиталовото изискване на институцията за всяка стока се изчислява като сбор от:
а)
15 % от нетната позиция (дълга или къса), умножена по спот цената на стоката;
б)
3 % от брутната позиция (дълга плюс къса), умножена по спот цената на стоката.
2. Общото капиталово изискване на институцията за стоков риск се изчислява като сбор от капиталовите изисквания, изчислени за всяка стока съгласно параграф 1.
Член 361
Разширен подход на матуритетната стълбица
Институциите могат да използват минималния спред, минималния коефициент на пренос или минималния окончателен коефициент, изложени в таблица 2 по-долу, вместо посочените в член 359, при условие че институциите:
а)
осъществяват значителна търговия със стоки;
б)
имат подходящо диверсифициран портфейл от стоки;
в)
все още не са в състояние да използват вътрешни модели с цел изчисляване на капиталовото изискване за стоков риск.
Таблица 2
Благородни метали
(с изключение на злато)
Неблагородни метали
Селскостопански продукти
(нетрайни продукти)
Други, включително енергийни продукти
Спред (%)
1,0
1,2
1,5
1,5
Коефициент на пренос (%)
0,3
0,5
0,6
0,6
Окончателен коефициент (%)
8
10
12
15
Институциите уведомяват компетентните органи за начина, по който използват настоящия член, като представят и доказателство за усилията си да въведат вътрешен модел за изчисляване на капиталовото изискване за стоков риск.
ГЛАВА 5
Използване на вътрешни модели за изчисляване на капиталовите изисквания
Раздел 1
Разрешение и капиталови изисквания
Член 362
Специфичен и общ риск
За целите на настоящата глава позиционният риск по търгуван дългов или капиталов инструмент или по базиран на тях дериват може да бъде разделен на два компонента. Първият е неговият специфичен рисков компонент и включва риска от промяна в цената на инструмента в резултат на фактори, свързани с неговия емитент или - в случай на дериват - с емитента на базисния инструмент. Вторият компонент включва общия риск от промяна в цената на инструмента, дължаща се на промяна в равнището на лихвените проценти (в случай на търгуван дългов инструмент или дългов дериват) или на цялостно движение на пазара на капиталови инструменти, което не е свързано с конкретни характеристики на отделните ценни книжа (в случай на капиталов инструмент или капиталов дериват).
Член 363
Разрешение за използване на вътрешни модели
1. След като са се уверили, че институцията спазва съответните изисквания по раздели 2, 3 и 4, компетентните органи дават на институцията разрешение да изчислява своите капиталови изисквания за една или няколко от посочените по-долу категории рискове чрез вътрешни модели вместо или в комбинация с методите по глави 2-4:
а)
общ риск по капиталови инструменти;
б)
специфичен риск по капиталови инструменти;
в)
общ риск по дългови инструменти;
г)
специфичен риск по дългови инструменти;
д)
валутен риск;
е)
стоков риск.
2. За категориите рискове, за които на институцията не е дадено разрешение да използва вътрешни модели съгласно параграф 1, институцията продължава да изчислява капиталовите изисквания съответно по глави 2, 3 и 4. Разрешение от компетентните органи за използване на вътрешни модели се изисква за всяка категория риск и се предоставя само ако вътрешният модел обхваща съществена част от позициите на определена категория риск.
3. За съществените промени в използването на вътрешни модели, които институцията е получила разрешение да използва, разширяването на употребата им, особено чрез включване на допълнителни категории рискове, и първоначалното изчисление на стресираната стойност под риск съгласно член 365, параграф 2, се изисква отделно разрешение от компетентния орган.
Институциите уведомяват компетентните органи за всички други разширявания на употребата и промени в използването на тези вътрешни модели, които институцията е получила разрешение да използва.
4. ЕБО разработва проекти за регулаторни технически стандарти за определяне на следното:
а)
условията, съгласно които се преценява дали разширенията и измененията в употребата на вътрешните модели са съществени;
б)
методологията за оценка, съгласно която компетентните органи разрешават на институциите да използват вътрешни модели.
в)
условията, при които обхванатата от вътрешния модел част от позициите в дадена рискова категория се счита за „съществена“, както е посочено в параграф 2.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 декември 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 364
Капиталови изисквания при използването на вътрешни модели
1. Всяка институция, която използва вътрешен модел, освен капиталовите изисквания, изчислени съгласно глави 2, 3 и 4 за категориите рискове, за които не е получила разрешение да използва вътрешен модел, изпълнява и капиталови изисквания, изчислени като сбор от сумите по букви а) и б):
а)
по-високата измежду следните стойности:
i)
нейната стойност под риск за предходния ден, изчислена съгласно член 365, параграф 1 (VaRt-1);
ii)
средната величина на измерените дневни стойности под риск в съответствие с член 365, параграф 1 за всеки от предходните шестдесет работни дни (VaRavg), умножена по мултипликационния коефициент (mc) съгласно член 366;
б)
по-високата измежду следните стойности:
i)
последната известна стресирана стойност под риск, изчислена съгласно член 365, параграф 2 (sVaRt-1); и
ii)
средната величина на стресираните стойности под риск, изчислени по начина и с честотата, посочени в член 365, параграф 2, през предходните 60 работни дни (sVaRavg), умножена по мултипликационния коефициент (ms) съгласно член 366;
2. Институциите, които използват вътрешен модел за изчисляване на своето капиталово изискване за специфичен риск по дългови инструменти, спазват допълнително капиталово изискване, определено като сбор от сумите по букви а) и б) по-долу:
а)
капиталовото изискване, изчислено съгласно членове 337 и 338 за специфичния риск по секюритизиращи позиции и кредитни деривати за n-то неизпълнение в търговския портфейл, с изключение на включените в капиталовото изискване за специфичния риск по портфейла за корелационно търгуване съгласно раздел 5 и - в съответните случаи - капиталовото изискване за специфичен риск съгласно глава 2, раздел 6, за тези позиции в ПКИ, за които не са изпълнени нито условията по член 350, параграф 1, нито условията по член 350, параграф 2;
б)
по-високата измежду следните стойности:
i)
последната известна величина на показателя за риск за допълнителния риск от неизпълнение и миграционен риск, изчислена съгласно раздел 3;
ii)
средната величина на този показател за предходните 12 седмици.
3. Институциите, които имат портфейл за корелационно търгуване, отговарящ на изискванията по член 338, параграфи 1-3, могат да спазват капиталово изискване въз основа на член 377 вместо член 338, параграф 4, изчислявано като по-високата измежду следните стойности:
а)
последната известна величина на показателя за риск за портфейла за корелационно търгуване, изчислен съгласно раздел 5;
б)
средната величина на тази стойност за предходните 12 седмици;
в)
8 % от капиталовото изискване, което съгласно член 338, параграф 4 би било определено към момента на изчисляване на последната величина на показателя за риск, посочен в буква а) за всички позиции, включени във вътрешния модел за портфейла за корелационно търгуване.
Раздел 2
Общи изисквания
Член 365
Изчисляване на стойността под риск и стресираната стойност под риск
1. При изчисляването на стойността под риск съгласно член 353 се спазват следните изисквания:
а)
стойността под риск се изчислява ежедневно;
б)
използва се 99-процентов едностранен доверителен интервал;
в)
използва се 10-дневен период на държане;
г)
използва се ефективен исторически период на наблюдение от най-малко една година, освен когато е оправдан по-кратък период на наблюдение поради значително рязко увеличение на променливостта на цените;
д)
множеството от данни се актуализира най-малко веднъж месечно.
Институцията може да използва стойности под риск, изчислени при използване на периоди на държане под 10 дни, които се приравняват към период от 10 дни с помощта на подходяща методология, която подлежи на периодичен преглед.
2. Освен това институцията изчислява най-малко веднъж седмично стресираната стойност под риск за текущия портфейл съгласно изискванията по параграф 1, като входящите данни за модела за изчисляване на стойността под риск се съобразяват с историческите данни от непрекъснат 12-месечен период на значителен финансов стрес, свързан с портфейла на институцията. Изборът на такива исторически данни се подлага на поне ежегоден преглед от институцията, която съобщава резултатите на компетентните органи. ЕБО следи различните практики на изчисляване на стресираната стойност под риск и издава насоки за тези практики в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 366
Регулаторни бек-тестове и мултипликационни коефициенти
1. Резултатите от изчисленията по член 365 се умножават по мултипликационните коефициенти (mc) и (ms).
2. Всеки един от мултипликационните коефициенти (mc) и (ms) представлява сбор от най-малко 3 и надбавка между 0 и 1 съгласно таблица 1. Надбавката зависи от броя на превишенията за последните 250 работни дни според данните от бек-тестовете на институцията, проведени по отношение на стойността под риск съгласно член 365, параграф 1.
Таблица 1
Брой превишения
Надбавка
По-малко от 5
0,00
5
0,40
6
0,50
7
0,65
8
0,75
9
0,85
10 или повече
1,00
3. Институциите броят превишения за деня въз основа на бек-тестове на хипотетичните и действителните промени в стойността на портфейла. Превишение е еднодневна промяна в стойността на портфейла, която надвишава съответната получена по модела на институцията еднодневна мярка за стойността под риск. С цел определяне на надбавката броят на превишенията се измерва поне веднъж на всяко тримесечие и се равнява на по-големия измежду броя на превишенията при хипотетичните и при действителните промени в стойността на портфейла.
Бек-тестването за хипотетични промени в стойността на портфейла се основава на сравнение между стойността на портфейла в края на деня и стойността му в края на следващия ден при допускане, че позициите са непроменени.
Бек-тестването за действителните промени в стойността на портфейла се основава на сравнение между стойността на портфейла в края на деня и стойността му в края на следващия ден, без таксите, комисионите и нетния доход от лихви.
4. В отделни случаи компетентните органи могат да ограничат надбавката до размера, който произтича от превишенията при хипотетични промени, когато броят на превишенията при действителните промени не произтича от недостатъци на вътрешния модел.
5. За да могат компетентните органи непрекъснато да следят дали мултипликационните коефициенти са подходящи, институциите своевременно, при всички случаи в срок от пет работни дни, уведомяват компетентните органи за превишенията, установени чрез програмите им за бек-тестване.
Член 367
Изисквания за измерване на риска
1. Всеки вътрешен модел, използван за изчисляване на капиталовите изисквания за позиционен риск, валутен риск и стоков риск, и всеки вътрешен модел, използван за корелационното търгуване, трябва да отговаря на всяко едно от следните изисквания:
а)
моделът обхваща точно всички съществени рискове;
б)
моделът отчита достатъчен брой рискови фактори в зависимост от степента на активност на институцията на съответните пазари. Когато рисков фактор е включен в модела за ценообразуване на институцията, но не е включен в модела за измерване на риска, институцията може да обоснове този пропуск по задоволителен за компетентните органи начин. Моделът за измерване на риска обхваща нелинейността на опциите и другите инструменти, както и корелационния риск и базисния риск. Когато се използват приближения за рисковите фактори, те се подкрепят от надеждни исторически данни за действителната държана позиция.
2. Всеки вътрешен модел, използван за изчисляване на капиталовите изисквания за позиционен риск, валутен риск или стоков риск, отговаря на всяко едно от следните изисквания:
а)
моделът включва набор от рискови фактори, съответстващи на лихвените проценти във всяка валута, в която институцията има балансови или задбалансови позиции, чувствителни към лихвените проценти. Институцията моделира кривите на доходността, като използва един от общоприетите подходи. За съществените експозиции към лихвен риск в основните валути и на основните пазари кривата на доходността се разделя на най-малко шест матуритетни интервала, за да обхване колебанията на променливостта на лихвените проценти по цялата крива на доходността. Моделът обхваща и риска от движения с непълна функционална зависимост между различните криви на доходност;
б)
моделът включва рисковите фактори, съответстващи на златото и на отделните чуждестранни валути, в които са деноминирани позициите на институцията. По отношение на ПКИ се вземат предвид действителните им валутни позиции. Институциите могат да използват отчетността на трето лице за позицията на ПКИ в чуждестранна валута, когато точността на тази отчетност е надлежно осигурена. Ако институцията няма сведения за валутните позиции на ПКИ, тази позиция се измерва и третира в съответствие с член 353, параграф 3;
в)
моделът използва отделен рисков фактор най-малко за всеки от капиталовите пазари, на които институцията държи значителни позиции;
г)
моделът използва отделен рисков фактор най-малко за всяка стока, в която институцията държи значителни позиции. Моделът трябва да обхваща и риска от движения с непълна функционална зависимост между подобни, но нееднакви стоки и експозицията към промените на форуърдните цени, възникващи от несъответствия на матуритетите. Той също така отчита пазарните характеристики, особено датите на доставка и възможността на търговците да закриват позиции;
д)
с вътрешния модел на институцията се оценява консервативно рискът от нисколиквидни позиции и позиции с ограничена ценова прозрачност посредством реалистични пазарни сценарии. Освен това вътрешният модел отговаря на минималните стандарти по отношение на данните. Приближенията са достатъчно консервативни и се използват само когато наличните данни са недостатъчни или не отразяват реалната променливост на позицията или портфейла.
3. Във всеки вътрешен модел, използван за целите на настоящата глава, институциите могат да използват емпирични зависимости в рамките на категориите рискове и между тях само ако подходът им за измерване на зависимостите е надежден и въведен изцяло.
Член 368
Качествени изисквания
1. Всеки вътрешен модел, използван за целите на настоящата глава, е надеждно разработен и обхваща всички операции на институцията, и по-специално, се спазва всяко едно от следните качествени изисквания:
а)
всеки вътрешен модел, използван за изчисляване на капиталовите изисквания за позиционен, валутен или стоков риск е добре интегриран в ежедневния процес на институцията по управление на риска и служи за основа на отчитането на рисковите експозиции пред висшето ръководство;
б)
институцията има звено за контрол на риска, което е независимо от звената, участващи в търговската дейност, и се отчита директно пред висшето ръководство. Това звено отговаря за разработването и прилагането на всеки вътрешен модел, използван за целите на настоящата глава. Звеното извършва първоначалното и текущото утвърждаване на всеки вътрешен модел, използван за целите на настоящата глава, като носи отговорност за цялостната система за управление на риска. Звеното ежедневно изготвя и анализира отчети за резултатите от прилагането на всички вътрешни модели, използвани за изчисляване на капиталовите изисквания за позиционен, валутен и стоков риск, и за необходимите мерки, които трябва да бъдат предприети по отношение на лимитите за търгуване;
в)
управителният орган и висшето ръководство на институцията участват активно в процеса по контрол на риска, а всекидневните отчети, изготвяни от звеното за контрол на риска, се преглеждат от лица на такова ниво в йерархията, което им дава достатъчно правомощия да налагат както намаляване на позициите, заемани от отделните търговци, така и намаляване на общата рискова експозиция на институцията;
г)
институцията разполага с достатъчно на брой служители, които имат умения за използването на усъвършенствани вътрешни модели в търговията, контрола на риска, одитирането и дейностите на звеното за отчитане на сделките (бек-офис), включително моделите, използвани за целите на настоящата глава;
д)
институцията има установени процедури за наблюдение и осигуряване на спазването на набор от документирани вътрешни правила и разпоредби за контрол във връзка с цялостното функциониране на вътрешните модели, включително моделите, използвани за целите на настоящата глава;
е)
за всеки вътрешен модел, използван за целите на настоящата глава, е доказано в практиката, че измерва рисковете с приемлива точност;
ж)
институцията периодично извършва стрес тестове, включително обратни стрес тестове, по определена стриктна програма, която обхваща всички вътрешни модели за целите на настоящата глава, а резултатите от тези стрес тестове се преглеждат от висшето ръководство и отразяват в политиката и лимитите, които то налага. В този процес по-специално се вземат предвид неликвидността на пазарите при стресирани пазарни условия, рискът от концентрация, рискът от еднопосочността на пазарите, събитийният риск и рискът от внезапно неизпълнение, нелинейността на продуктите, позициите в опции с висока отрицателна вътрешна стойност, позициите с прекъсване на цените и други рискове, които не могат да бъдат включени по подходящ начин във вътрешните модели. Приложените сътресения отразяват характера на портфейлите и времето, което би било необходимо за хеджиране или управление на рисковете при неблагоприятни пазарни условия;
з)
като част от процеса си на редовно вътрешно одитиране институцията извършва независим преглед на вътрешните си модели, включително на използваните за целите на настоящата глава модели.
2. Прегледът, посочен в параграф 1, буква з), включва както дейностите на търговските звена, така и звеното за независим контрол на риска. Най-малко веднъж годишно институцията извършва преглед на цялостния си процес на управление на риска. Прегледът обхваща следното:
а)
адекватността на документацията на системата и процеса на управление на риска и организацията на звеното за контрол на риска;
б)
отразяването на оценките на рисковете във всекидневното управление на риска и надеждността на управленската информационна система;
в)
процеса, използван от институцията за одобряване на моделите за ценообразуване въз основа на риска и системите за оценка, които се използват от служителите в звеното за сключване на сделките (фронт-офис) и в звеното за отчитане на сделките (бек-офис);
г)
обхвата на рисковете, включени в модела за измерване на риска, и утвърждаването на всички съществени промени в процеса на измерване на риска;
д)
точността и пълнотата на данните за позициите, точността и целесъобразността на допусканията за променливостта и корелационната зависимост, както и точността на оценките и изчисленията за чувствителността към риск;
е)
проверките, извършвани от институцията за оценка на последователността, навременността и надеждността на източниците на данни, използвани за вътрешните модели, включително независимостта на такива източници на данни;
ж)
проверките, извършвани от институцията за оценка на бек-тестовете, провеждани за оценка на точността на модела.
3. Тъй като техниките и най-добрите практики се променят, институциите прилагат новите техники и практики във всеки вътрешен модел, използван за целите на настоящата глава.
Член 369
Вътрешно утвърждаване
1. Институциите имат въведени процеси, осигуряващи надлежно утвърждаване на всичките им вътрешни модели, използвани за целите на настоящата глава, от страна на лица с подходяща квалификация, които не са свързани с процеса на разработване на моделите, за да се гарантира, че те са надеждно разработени и обхващат всички съществени рискове по подходящ начин. Утвърждаването се извършва при първоначалната разработка на вътрешния модел и при въвеждане на значителни изменения във вътрешния модел. Утвърждаването се извършва също така периодично, особено когато има значителни структурни промени на пазара или промени в състава на портфейла, които биха могли да доведат до неадекватност на вътрешния модел. Тъй като техниките и най-добрите практики за вътрешно утвърждаване се променят, институциите прилагат съответните нововъведения. Утвърждаването на вътрешния модел не се ограничава до бек-тестване, а също така включва поне следното:
а)
тестове с цел проверка дали допусканията, направени във вътрешния модел, са подходящи и не подценяват или надценяват риска;
б)
в допълнение към надзорните програми за бек-тестване институциите извършват свои собствени вътрешни тестове за утвърждаване на вътрешните модели, включващи бек-тестове и съответстващи на рисковете и структурата на портфейлите им;
в)
използване на хипотетични портфейли, за да се гарантира, че вътрешният модел е в състояние да отчита особени структурни характеристики, които биха могли да възникнат, като например съществен базисен риск и риск от концентрация.
2. Институцията извършва бек-тестове във връзка както с действителните, така и с хипотетичните изменения на стойността на портфейла.
Раздел 3
Особени изисквания във връзка с моделите за специфичен риск
Член 370
Изисквания във връзка с моделите за специфичен риск
Всеки вътрешен модел, използван за изчисляване на капиталовите изисквания за специфичен риск, както и всеки вътрешен модел за корелационно търгуване, отговаря на следните допълнителни изисквания:
а)
обяснява историческите промени на цените на активите в портфейла;
б)
обхваща концентрациите по отношение на размера и промените на състава на портфейла;
в)
устойчив e при неблагоприятни условия;
г)
утвърден e чрез бек-тестове, чиято цел е да се прецени дали специфичният риск е правилно обхванат. Ако институцията извършва такива бек-тестове въз основа на съответните подпортфейли, тези подпортфейли трябва да бъдат подбрани по последователен начин;
д)
отчита индивидуалния за институцията базисен риск, по-специално чувствителен е към съществените характерни различия между подобни, но нееднакви позиции;
е)
обхваща събитийния риск.
Член 371
Изключения от моделите за специфичен риск
1. Институцията може да избере да изключи от изчислението на изискването си за собствен капитал за специфичен риск, което извършва с помощта на вътрешен модел, онези позиции, за които изпълнява капиталовото изискване за специфичен риск съгласно член 332, параграф 1, буква д) или член 337, с изключение на позициите, спрямо които се прилага подходът, изложен в член 377.
2. Институцията може да не включва риска от неизпълнение и миграционния риск по търгуваните дългови инструменти в своя вътрешен модел, когато покрива тези рискове чрез изискванията по раздел 4.
Раздел 4
Вътрешен модел за допълнителния риск от неизпълнение и миграционен риск
Член 372
Изискване за вътрешен модел за допълнителния риск от неизпълнение и миграционен риск
Всяка институция, която използва вътрешен модел за изчисляване на изискванията си за собствен капитал за специфичен риск по търгувани дългови инструменти, разполага и с вътрешен модел за допълнителния риск от неизпълнение и миграционен риск, за да обхваща риска от неизпълнение и миграционния риск по позициите от търговския си портфейл, които са допълнителни спрямо рисковете, обхванати от мярката за стойност под риск съгласно член 365, параграф 1. Институцията доказва, че нейният вътрешен модел отговаря на следните стандарти при допускане за постоянно равнище на риска, с корекции при необходимост с цел да се отрази въздействието на ликвидността, концентрациите, хеджирането и възможностите за избор:
а)
вътрешният модел осигурява смислена диференциация на рисковете и точни и последователни прогнозни оценки за допълнителния риск от неизпълнение и миграционен риск;
б)
прогнозните оценки на вътрешния модел за потенциалните загуби играят съществена роля в управлението на риска от страна на институцията;
в)
пазарните данни и данните за позициите, използвани във вътрешния модел, са актуални и са предмет на подходяща оценка за качество;
г)
изискванията, изложени в член 367, параграф 3, член 368, член 369, параграф 1 и в член 370, букви б), в), д) и е) са изпълнени.
ЕБО публикува насоки относно изискванията, изложени в членове 373-376.
Член 373
Обхват на вътрешния модел за допълнителния риск от неизпълнение и миграционен риск
Вътрешният модел за допълнителния риск от неизпълнение и миграционен риск обхваща всички позиции, за които се прилага капиталово изискване за специфичен лихвен риск, включително за позициите, за които капиталовото изискване за специфичен риск е 0 % съгласно член 336, но не включва секюритизиращите позиции и кредитните деривати за n-то неизпълнение.
С разрешението на компетентните органи институцията може да избере да включи последователно всички котирани позиции в капиталови инструменти и всички дериватни позиции, базирани на допуснати за търговия капиталови инструменти. Разрешение се дава, ако включването на тези позиции и инструменти съответства на начина, по който институцията вътрешно измерва и управлява риска.
Член 374
Параметри на вътрешния модел за допълнителния риск от неизпълнение и миграционен риск
1. Институциите използват вътрешния модел, за да изчислят величината на показател, с който се измерват загубите в резултат на неизпълнение, както и вътрешната или външната миграция на експозициите между рейтинговите класове при 99,9-процентов доверителен интервал за времеви хоризонт от една година. Институциите изчисляват величината на този показател най-малко веднъж седмично.
2. Корелационните допускания се подкрепят от анализ на обективни данни в надеждно разработена система. Вътрешният модел отразява по подходящ начин концентрациите по отношение на емитентите. Отразяват се също концентрациите, които могат да възникнат в рамките на един клас или в различни класове инструменти в условия на стрес.
3. Вътрешният модел за допълнителния риск от неизпълнение и миграционен риск отразява въздействието на зависимостта между събитията на неизпълнение и събитията на миграция. Не се отразява въздействието на диверсифицирането между събитията на неизпълнение и на миграция, от една страна, и другите рискови фактори, от друга страна.
4. Вътрешният модел се основава на допускането за постоянно ниво на риск за едногодишен времеви хоризонт, което предполага, че отделните позиции или групи позиции в търговския портфейл, при които е настъпило неизпълнение или миграция през техния хоризонт на ликвидност, се ребалансират в края на своя хоризонт на ликвидност, за да се достигне първоначалното ниво на риск. Другият възможен вариант е институцията да използва последователно допускането за постоянна позиция за период от една година.
5. Хоризонтите на ликвидност се определят съгласно времето, необходимо за продажбата на позицията или за хеджиране на всички съответни съществени ценови рискове при пазарен стрес, като се отчита специално размерът на позицията. Хоризонтите на ликвидност отразяват действителната практика и опит по време на периоди както на системен или идиосинкратичен стрес. Хоризонтът на ликвидност се измерва съгласно консервативни допускания и е достатъчно дълъг, така че актът на продажбата или хеджирането сам по себе си да не повлияе съществено върху цената, по която биха се извършили продажбата или хеджирането.
6. Подходящият хоризонт на ликвидност за дадена позиция или група позиции не може да бъде по-кратък от три месеца.
7. При определяне на подходящия хоризонт на ликвидност за дадена позиция или група позиции се вземат предвид вътрешните правила на институцията, свързани с корекцията на стойността и управлението на нетъргуваните позиции. Когато дадена институция определя хоризонтите на ликвидност за групи позиции вместо за индивидуални позиции, критериите за определяне на групите позиции се определят по начин, който правилно отразява различията в ликвидността. Хоризонтите на ликвидност са по-големи за концентрираните позиции, което отразява по-дългия срок, необходим за реализацията на такива позиции. Хоризонтът на ликвидност за „лицето, опериращо секюритизационна схема“ отразява времето за натрупване, продажба и секюритизация на активите или за хеджиране на съществените рискове в условия на пазарен стрес.
Член 375
Признаване на хеджирането при прилагане на вътрешния модел за допълнителния риск от неизпълнение и миграционен риск
1. Техники за хеджиране могат да бъдат включени във вътрешния модел на институцията за отчитане на допълнителния риск от неизпълнение и миграционен риск. Позициите могат да бъдат нетирани, когато дълги и къси позиции се отнасят до един и същ финансов инструмент. Ефектите от хеджирането или диверсификацията, свързани с дългите и късите позиции, включващи различни инструменти или различни ценни книжа на един длъжник, както и дългите и късите позиции към различни емитенти, могат да бъдат признати само чрез изрично моделиране на брутните дълги и къси позиции в различните инструменти. Институциите отчитат въздействието на съществените рискове, които могат да възникнат в интервала между падежа на хеджираните позиции и хоризонта на ликвидност, както и възможните съществени базисни рискове в стратегиите за хеджиране по продукти, ранг в капиталовата структура, вътрешен или външен рейтинг, падеж, година на емитиране и други разлики в инструментите. Институцията отразява хеджираната позиция само до степента, до която тя може да бъде поддържана, дори когато длъжникът наближава кредитно или друго събитие.
2. За позициите, които са хеджирани посредством динамични стратегии за хеджиране, ребалансирането на хеджираните позиции в рамките на хоризонта на ликвидност на хеджираната позиция може да бъде признато, при условие че институцията:
а)
избере да моделира последователно ребалансирането на хеджираната позиция за цялата съответна група позиции в търговския портфейл;
б)
докаже, че включването на резултатите от ребалансирането води до по-добро измерване на риска;
в)
докаже, че пазарите на използваните за хеджиране инструменти са достатъчно ликвидни, за да позволят такова ребалансиране дори в периоди на стрес. Всички остатъчни рискове, произтичащи от динамичните стратегии за хеджиране, трябва да бъдат отразени в капиталовото изискване.
Член 376
Специални изисквания за вътрешния модел за допълнителния риск от неизпълнение и миграционен риск
1. Вътрешният модел за обхващане на допълнителния риск от неизпълнение и миграционен риск отразява нелинейното въздействие на опциите, структурираните кредитни деривати и другите позиции със съществено нелинейно поведение по отношение на промени в цените. Институцията надлежно отчита степента на моделен риск, присъщ на оценката и изготвянето на приблизителни оценки на ценовите рискове, свързани с такива продукти.
2. Вътрешният модел се основава на обективни и актуални данни.
3. Като част от независимия преглед и утвърждаването на вътрешните си модели, използвани за целите на настоящата глава, включително за целите на системата за измерване на риска, институцията по-конкретно извършва всичко посочено по-долу:
а)
потвърждава, че подходът на моделиране на зависимостите и ценовите промени е подходящ за нейния портфейл, включително изборът и теглата на факторите на системния риск;
б)
извършва различни стрес тестове, включително анализ на чувствителността и сценариен анализ, за да оцени количествената и качествената надеждност на вътрешния модел, особено по отношение на третирането на концентрациите. Тези тестове не се ограничават до различните събития, наблюдавани в миналото;
в)
извършва подходящо утвърждаване чрез количествени техники, включително подходящи сравнителни показатели за вътрешно моделиране.
4. Вътрешният модел отговаря на прилаганите от институцията вътрешни методи за управление на риска с цел установяване, измерване и управление на рисковете, свързани с търгуването.
5. Институциите документират вътрешните си модели, така че корелационните и другите допускания за модела да бъдат прозрачни за компетентните органи.
6. Вътрешният модел оценява консервативно риска от нисколиквидни позиции и от позиции с ограничена ценова прозрачност при реалистични пазарни сценарии. Освен това вътрешният модел отговаря на минималните стандарти по отношение на данните. Приближенията са достатъчно консервативни и могат да се използват само когато наличните данни са недостатъчни или не отразяват реалната променливост на позицията или портфейла.
Раздел 5
Вътрешен модел за отчитане на корелационното търгуване
Член 377
Изисквания към вътрешния модел за отчитане на корелационното търгуване
1. Компетентните органи дават разрешение да се използва вътрешен модел за определяне на капиталовото изискване за портфейла за корелационно търгуване, вместо да се прилага капиталовото изискване по член 338, на институциите, на които е разрешено да използват вътрешен модел за специфичен риск по дългови инструменти и които отговарят на изискванията по параграфи 2-6 от настоящия член, както и по член 367, параграфи 1 и 3, член 368, член 369, параграф 1 и член 370, букви а), б), в), д) и е).
2. Институциите използват този вътрешен модел, за да изчислят величината на показател, който отразява по подходящ начин всички ценови рискове при 99,9-процентов доверителен интервал за времеви хоризонт от една година, при допускане за постоянно равнище на риска, с корекции при необходимост с цел да се отрази влиянието на ликвидността, концентрациите, хеджирането и възможността за избор. Институциите изчисляват величината на този показател най-малко веднъж седмично.
3. Моделът по параграф 1 адекватно обхваща следните рискове:
а)
кумулативния риск, възникващ от неизпълнение на повече от един длъжник, включително реда на неизпълненията, при продуктите, разделени на траншове;
б)
риска от кредитния спред, включително ефектите, свързани с гама коефициента и кръстосания гама коефициент;
в)
променливостта на присъщите зависимости, включително кръстосания ефект между спредовете и зависимостите;
г)
базисният риск, включващ следните два елемента:
i)
разликата между спреда на индекс и спредовете на съставляващите го задължения на отделни длъжници; и
ii)
разликата между присъщия корелационен коефициент на индекс и на специално съставените портфейли;
д)
променливостта на процента на събиране на вземанията, доколкото е свързана със склонността на процента на събиране на вземанията да оказва влияние върху цените на траншовете;
е)
доколкото цялостният измерител на риска включва ползите от динамичното хеджиране - риска от несъвършено хеджиране и потенциалните разходи за ребалансиране на хеджираните позиции;
ж)
всички други съществени ценови рискове по позиции в портфейла за корелационно търгуване.
4. Институцията използва достатъчно пазарни данни в рамките на модела по параграф 1, за да гарантира, че обхваща напълно характерните рискове по тези експозиции в своя вътрешен подход съгласно изискванията по настоящия член. Тя трябва да е в състояние да докаже пред компетентните органи с помощта на бек-тестове или други подходящи средства, че с модела може адекватно да се обясни изменението на цените на тези продукти в миналото.
Институцията има подходящи правила и процедури, за да може да разделя своите позиции, които е разрешено да включи в капиталовото изискване съгласно настоящия член, от другите си позиции, за които няма такова разрешение.
5. Институцията редовно прилага поредица от специални, предварително определени стрес сценарии по отношение на портфейла с всички позиции, включени в модела по параграф 1. С тези стрес сценарии се изследват ефектите от напрежението върху процента на случаите на неизпълнение, процента на събиране на вземанията, кредитните спредове, базисните рискове, зависимостите и други значими рискови фактори, свързани с портфейла за корелационно търгуване. Институцията прилага тези стрес сценарии поне веднъж седмично и поне веднъж на всяко тримесечие се отчита пред компетентните органи за резултатите, като представя и сравнения с капиталовото изискване на институцията в съответствие с настоящия член. За всички случаи, в които резултатите от стрес тестовете съществено превишават изискването за собствен капитал за портфейла за корелационно търгуване, своевременно се съобщава на компетентните органи. ЕБО разработва насоки за прилагането на стрес сценариите спрямо портфейла за корелационно търгуване.
6. Вътрешният модел оценява консервативно риска от нисколиквидни позиции и от позиции с ограничена ценова прозрачност при реалистични пазарни сценарии. Освен това вътрешният модел отговаря на минималните стандарти по отношение на данните. Приближенията са достатъчно консервативни и могат да се използват само когато наличните данни са недостатъчни или не отразяват реалната променливост на позицията или портфейла.
ДЯЛ V
КАПИТАЛОВИ ИЗИСКВАНИЯ ЗА СЕТЪЛМЕНТ РИСК
Член 378
Сетълмент риск и риск при доставка
При сделки с дългови или капиталови инструменти, чуждестранна валута или стоки (с изключение на репо сделките и сделките по предоставяне или получаване в заем на ценни книжа или стоки), по които не е извършен сетълмент до договорената дата за доставка, институцията изчислява ценовата разлика, във връзка с която тя е изложена на риск.
Ценовата разлика се изчислява като разликата между договорената цена на сетълмент за съответния дългов или капиталов инструмент, чуждестранна валута или стоки и неговата/нейната текуща пазарна стойност, когато тази разлика може да доведе до загуба за кредитната институция.
Институцията умножава ценовата разлика по съответния коефициент от дясната колона на следната таблица 1, за да изчисли изискването си за собствен капитал за сетълмент риск.
Таблица 1
Брой работни дни след договорената дата на сетълмента
(%)
5 - 15
8
16 - 30
50
31 - 45
75
46 или повече
100
Член 379
Свободни доставки
1. Институцията е длъжна да задели собствен капитал съгласно таблица 2 в следните случаи:
а)
институцията е платила за ценни книжа, чуждестранна валута или стоки, преди да ги получи, или е доставила ценни книжа, чуждестранна валута или стоки, преди да ѝ бъде платено за тях;
б)
в случай на трансгранични сделки са изминали един или повече дни от извършване на плащането или доставката от страна на институцията.
Таблица 2
Капиталово третиране на свободни доставки
Колона 1
Колона 2
Колона 3
Колона 4
Вид на сделката
До първото договорно плащане или доставка
От първото договорно плащане или доставка до четири дни след второто договорно плащане или доставка
От 5 работни дни след второто договорно плащане или доставка до приключването на сделката
Свободна доставка
Няма капиталово изискване
Третира се като експозиция
Третира се като експозиция, претеглена с рисково тегло от 1 250 %
2. При прилагането на рискови тегла към експозиции в резултат на свободни доставки, третирани съгласно колона 3 от таблица 2, институциите, прилагащи вътрешнорейтинговия подход, изложен в трета част, дял II, глава 3, могат да присъдят оценка на PD за контрагентите, към които нямат друга експозиция от банковия портфейл, като използват външния рейтинг на контрагентите. Институциите, които използват собствени оценки на параметъра LGD, могат да прилагат този параметър съгласно член 161, параграф 1 към експозициите в резултат на свободни доставки, третирани съгласно колона 3 от таблица 2, при условие че прилагат същия параметър за всички експозиции от този вид. Като алтернатива институциите, които прилагат вътрешнорейтинговия подход, изложен в трета част, дял II, глава 3, могат да прилагат рисковите тегла по стандартизирания подход съгласно трета част, дял II, глава 2, при условие че прилагат тези тегла към всички експозиции от този вид, или могат да прилагат рисково тегло от 100 % към всички експозиции от този вид.
Ако размерът на положителната експозиция, произтичаща от свободна доставка, не е съществен, институциите могат да прилагат рисково тегло от 100 % към тези експозиции, освен когато се изисква прилагането на рисково тегло от 1 250 % съгласно колона 4 от таблица 2 в параграф 1.
3. Вместо да прилагат рисково тегло от 1 250 % за експозициите в резултат на свободна доставка съгласно колона 4 от таблица 2 в параграф 1, институциите могат да приспадат прехвърлената вече стойност плюс текущата положителна стойност на тези експозиции от елементите на базовия собствен капитал от първи ред съгласно член 36, параграф 1, буква к).
Член 380
Освобождаване от третирането
В случай на пълен срив на система за сетълмент, на система за клиринг или на ЦК компетентните органи могат да освобождават временно институциите от прилагането на капиталовите изисквания, изчислени съгласно членове 378 и 379, до нормализиране на положението. В този случай неизвършването на сетълмент по сделка от страна на контрагента не се счита за неизпълнение за целите на кредитния риск.
ДЯЛ VI
КАПИТАЛОВИ ИЗИСКВАНИЯ ЗА РИСК ПРИ КОРЕКЦИЯТА НА КРЕДИТНАТА ОЦЕНКА
Член 381
Значение на корекцията на кредитната оценка
За целите на настоящия дял и дял II, глава 6 „корекция на кредитната оценка (ККО)“ означава корекция на оценката, изчислена по средни пазарни цени, на портфейла от сделки с даден контрагент. Тази корекция отразява текущата пазарна стойност на кредитния риск от контрагента за институцията, но не отразява текущата пазарна стойност на кредитния риск от институцията за контрагента.
Член 382
Обхват
1. Институцията изчислява капиталовите изисквания за риск при ККО съгласно настоящия дял за всички извънборсови дериватни инструменти по отношение на всички свои стопански дейности, освен за кредитните деривати, признати за редуциране на размерите на рисковопретеглените експозиции при изчисляване на кредитния риск.
2. Институцията включва сделките по финансиране с ценни книжа в изчислението на собствения капитал, изискван по параграф 1, ако компетентният орган установи, че експозициите на институцията към риск при ККО, произтичащи от тези сделки, са съществени.
3. Сделките с квалифициран централен контрагент и сделките на клиент с клирингов член, при които клиринговият член действа като посредник между клиента и квалифициран централен контрагент и които пораждат експозиция по търговско финансиране на клиринговия член към квалифицирания централен контрагент, са изключени от капиталовите изисквания за риск при ККО.
4. Следните сделки са изключени от капиталовите изисквания за риск при ККО:
а)
сделки с нефинансови контрагенти, както са определени в член 2, точка 9 от Регламент (ЕС) № 648/2012, или с нефинансови контрагенти, установени в трета държава, при които не се превишават клиринговите прагове, посочени в член 10, параграфи 3 и 4 от същия регламент.
б)
вътрешногрупови транзакции, предвидени в член 3 от Регламент (ЕС) № 648/2012, освен ако държавите членки не въведат национални закони, изискващи структурно разделение в рамките на банкова група, в който случай компетентните органи могат да изискат за вътрешногруповите трансакции на структурно разделените институции да се прилагат капиталовите изисквания;
в)
сделки с контрагенти, предвидени в член 2, точка 10 от Регламент (ЕС) № 648/2012 и обхванати от преходните разпоредби на член 85, параграф 2 от посочения регламент, докато тези преходни разпоредби престанат да се прилагат;
г)
сделки с контрагенти, посочени в член 1, параграф 4, букви а) и б) и параграф 5, букви а)-в) от Регламент (ЕС) № 648/2012, и сделки с контрагенти, за които в член 115 от настоящия регламент се предвижда рисково тегло от 0 % за експозициите към този контрагент.
Освобождаването от изискване относно риска при ККО на сделките, посочени в член 382, параграф 4, буква в) от настоящия регламент, които са сключени по време на преходния период по член 85, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 648/2012, следва да се прилага за продължителността на договора по тази сделка.
5. До 1 януари 2015 г. и на всеки две години след това ЕБО извършва преглед с оглед на международното регулаторно развитие, включително потенциалните подходи за калибрирането и праговете за прилагане на изисквания относно риска при ККО, спрямо нефинансови контрагенти от трети държави.
ЕБО разработва в сътрудничество с ЕОЦКП проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на процедурите за изключване на сделките с нефинансови контрагенти, установени в трета държава, от капиталовите изисквания за риск при ККО.
ЕБО представя тези проекти на регулаторни технически стандарти в рамките на шест месеца от датата на прегледа, посочена в първа алинея.
На Комисията се делегира правомощието да приеме регулаторните технически стандарти, посочени във втора алинея, в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 383
Усъвършенстван подход
1. Институция, на която е разрешено да използва вътрешен модел за специфичен риск по дългови инструменти съгласно член 363, параграф 1, буква г), определя - за всички сделки, за които има разрешение да използва МВМ за определяне на стойността на експозицията към кредитен риск от контрагента съгласно член 283 - капиталовите изисквания за риск при ККО, като създава модел, описващ начина по който промените в кредитните спредове на контрагенти влияят върху ККО на всички контрагенти по тези сделки, отчитайки хеджиранията на риска във връзка с ККО, които са допустими съгласно член 386.
Институцията използва своя вътрешен модел, за да определи капиталовите изисквания за специфичен риск, свързан с търгуваните дългови позиции, и използва 99 % доверителен интервал и приравнен период на държане от 10 дена. Вътрешният модел се конструира така, че да симулира промени в кредитните спредове на контрагентите, но не моделира чувствителност на ККО към промени на другите пазарни фактори, включително към промени на стойността на референтния актив, стока, валута или лихвен процент на даден дериват.
Капиталовите изисквания за риск при ККО за всеки контрагент се изчисляват по следната формула:
където:
ti
=
моментът на i-тата преоценка, като се започва от t0=0;
tT
=
най-дългият договорен матуритет измежду всички нетиращи съвкупности с контрагента;
si
=
кредитният спред на контрагента в момент ti, използван за изчисляване на ККО на контрагента. Когато спредът по суап за кредитно неизпълнение на контрагента е известен, институцията използва този спред. Когато не е известен спредът по такъв суап за кредитно неизпълнение, институцията използва като приближение друг спред, който е подходящ с оглед на рейтинга, сектора и района на контрагента;
LGDMKT
=
LGD на контрагента, която се основава на спреда на пазарен инструмент на контрагента, ако такъв инструмент е наличен. Когато такъв инструмент не е налице, се използва като приближение друг спред, който е подходящ с оглед на рейтинга, сектора и района на контрагента.
Първият коефициент в сбора представлява приближение на присъщата за пазара пределна вероятност да настъпи неизпълнение в периода между момент ti-1 и момент ti;
EEi
=
очакваната експозиция към контрагента към момента на преоценяване ti, според което експозиции от различни нетиращи съвкупности към този контрагент се добавят и според което най-дългият матуритет на всяка нетираща съвкупност се определя от най-дългия договорен матуритет в рамките на съответната нетиращата съвкупност; институцията прилага начина на третиране, предвиден в параграф 3 при маржин сделки, ако използва мярката за очаквана положителна експозиция (ЕРЕ) съгласно член 285, параграф 1, буква а) или буква б) за маржин сделките;
Di
=
безрисковият дисконтов фактор към момент ti, като D0 = 1.
2. Когато изчислява капиталовите изисквания за риск при ККО за даден контрагент, институцията получава всички входящи данни, необходими й за вътрешния й модел за специфичен риск по дългови инструменти, по следните формули (избирайки подходящата в зависимост от случая):
а)
когато моделът е основан на изцяло ново ценообразуване, формулата в параграф 1 се използва директно;
б)
когато моделът е основан на чувствителността на кредитните спредове за определени моменти, институцията изчислява чувствителността за всеки кредитен спред („Regulatory CS01“) по следната формула:
За крайния времеви интервал i=T съответната формула е
в)
когато в модела се използва чувствителност на кредитни спредове към паралелни измествания на кредитни спредове, институцията използва следната формула:
г)
когато в модела се използва чувствителност от втори ред към изменения на кредитни спредове (гама коефициент на спреда), гама коефициентите се изчисляват по формулата в параграф 1.
3. Когато изчислява капиталовите изисквания за риск при ККО съгласно параграф 1, всяка институция, която използва мярката за EPE за обезпечени извънборсови деривати съгласно член 285, параграф 1, буква а) или буква б), извършва следните две действия:
а)
прави допускане за постоянен профил на очакваната експозиция;
б)
приравнява очакваната експозиция към ефективната очаквана експозиция, изчислявана съгласно член 285, параграф 1, буква б), за матуритет, равен на по-големия от следните срокове:
i)
половината от най-дългия матуритет в нетиращата съвкупност;
ii)
среднопретегления матуритет на всички сделки в нетиращата съвкупност.
4. Всяка институция, на която компетентните органи са разрешили съгласно член 283 да използва МВМ за изчисляване на стойностите на експозициите по отношение на повечето от дейностите си, но която използва методите, предвидени в дял II, глава 6, раздел 3, раздел 4 или раздел 5 за по-малките си портфейли и която има разрешение да използва вътрешен модел за пазарен риск за специфичния риск на дългови инструменти в съответствие с член 363, параграф 1, буква г), може с разрешение на компетентните органи да изчислява капиталовите изисквания за риск при ККО съгласно параграф 1 за нетиращите съвкупности, към които не се прилага МВМ. Компетентните органи дават такова разрешение само ако институцията използва методите по дял II, глава 6, раздел 3, раздел 4 или раздел 5 за ограничен брой по-малки портфейли.
За извършване на изчислението съгласно предходната алинея и когато резултатът, получен чрез МВМ се разминава с профилa на очакваната експозиция (EE), институцията извършва следните две действия:
а)
прави допускане за постоянен профил на EE;
б)
приравнява EE към стойността на експозицията, изчислена чрез методите по дял II, глава 6, раздел 3, раздел 4 или раздел 5 или чрез МВМ за матуритет, равен на по-големия от следните срокове:
i)
половината от най-дългия матуритет в нетиращата съвкупност;
ii)
среднопретегления матуритет на всички сделки в нетиращата съвкупност.
5. Институцията определя капиталовите изисквания за риск при ККО съгласно член 364, параграф 1 и членове 365 и 367 като сбор от стойността под риск при нормални условия и стресираната стойност под риск, които се изчисляват по следния начин:
а)
за стойността под риск при нормални условия се прилага текущото калибриране на параметрите за очакваната експозиция, както е изложено в член 292, параграф 2, първа алинея;
б)
за стресираната стойност под риск се използват бъдещите профили на EE на контрагентите чрез прилагане на съобразено с предполагаемия стрес калибриране съгласно член 292, параграф 2, втора алинея. Периодът на стрес за параметрите на кредитния спред е най-неблагоприятният едногодишен период на стрес в рамките на тригодишния стрес период, използван за параметрите на експозицията;
в)
при тези изчисления ще се прилага трикратният множител, използван при изчисляването на капиталовите изисквания, базиран на стойността под риск и на стресираната стойност под риск в съответствие с член 364 параграф 1. ЕБО следи за съгласуваност при всяко правомощие за преценка, което надзорните органи упражняват с цел прилагане на по-голям от трикратния множител спрямо данните за оценка под риск и стресирана оценка под риск по отношение на капиталовите изисквания за риск при ККО. Компетентните органи, прилагащи по-голям от трикратния множител, предоставят писмена обосновка на ЕБО;
г)
изчислението се прави най-малко веднъж месечно, като използваната EE се изчислява със същата честота. Ако за целите на изчислението, посочено в член 364, параграф 1, буква а), подточка ii) и буква б), подточка ii), не се използват ежедневни стойности, а такива с по-рядка честота, институциите използват средните стойности за тримесечие.
6. За експозициите към контрагент, за които при използване на одобрения вътрешен модел на институцията за специфичния риск по дългови инструменти се получава приближение на спред, което не съответства на рейтинга, сектора и района на контрагента, институцията използва метода, предвиден в член 384, за изчисляване на капиталовите изисквания за риск при ККО.
7. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за по-подробно определяне на това:
а)
как да се избере даден спред, който да бъде използван като приближение чрез одобрения вътрешен модел на институцията за специфичния риск по дългови инструменти, с цел установяване на посочените в параграф 1 si и LGDMKT;
б)
броят и размерът на портфейлите, които отговарят на критерия за ограничен брой по-малки портфейли по параграф 4.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 януари 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 384
Стандартизиран метод
1. Всяка институция, която не изчислява капиталовите изисквания за риск при ККО за своите контрагенти съгласно член 373, изчислява портфейлни капиталови изисквания за риск при ККО за всеки контрагент по следната формула, отчитайки хеджиранията за редуциране на риска при ККО, които са допустими съгласно член 386:
където:
h
=
едногодишният хоризонт на риска (в години); h = 1;
wi
=
теглото, приложимо за контрагент „i“.
На контрагент „i“ се присъжда едно от шестте тегла wi въз основа на външна кредитна оценка от избрана АВКО съгласно таблица 1. За контрагент, за който няма присъдена кредитна оценка от избрана АВКО:
а)
институция, използваща подхода по дял II, глава 3, съотнася вътрешния рейтинг на контрагента към една от външните кредитни оценки;
б)
институция, използваща подхода по дял II, глава 2, присъжда wi=1,0 % на този контрагент. Въпреки това се установява wi=3,0 %, ако институция използва член 128 за рисково претегляне за кредитен риск от контрагента по отношение на експозициите към този контрагент.
=
общата стойност на експозицията към кредитен риск от контрагента за контрагент „i“ (изчислена като сбор за всички нетиращи съвкупности), включително ефекта на обезпечението съгласно методите по дял II, глава 6, раздели 3-6, приложима към изчислението на капиталовите изисквания за кредитен риск от контрагента за този контрагент. Институция, която използва един от методите по дял II, глава 6, раздели 3 и 4, може да използва като EADitotal напълно коригираната стойност на експозицията в съответствие с член 223, параграф 5.
Институция, която не използва метода по дял II, глава 6, раздел 6, дисконтира експозицията чрез прилагане на следния коефициент:
Bi
=
условната стойност на закупената защита чрез суапове за кредитно неизпълнение върху задължения на едно лице (сбора им, ако позициите са повече от една), свързани с контрагент „i“ и използвани за хеджиране на риска при ККО.
Тази условна стойност се дисконтира чрез прилагане на следния коефициент:
Bind
=
пълната условна стойност на един или повече индексни суапове за кредитно неизпълнение на закупена защита, използвани за хеджиране на риска при ККО.
Тази условна стойност се дисконтира чрез прилагане на следния коефициент:
wind
=
теглото, приложимо за индексното хеджиране.
Институцията определя Wind чрез изчисляване на среднопретеглените wi, приложими за отделните компоненти на индекса;
Mi
=
ефективният матуритет на сделките с контрагент i.
Институция, използваща метода по дял II, глава 6, раздел 6, изчислява Mi съгласно член 162, параграф 2, буква ж). За тази цел обаче Mi не е ограничен до пет години, а до най-дългия договорен остатъчен матуритет в нетиращата съвкупност;
За институция, която не използва метода по дял II, глава 6, раздел 6, Mi е среднопретегления матуритет съгласно член 162, параграф 2, буква б). За тази цел обаче Mi не е ограничен до пет години, а до най-дългия договорен остатъчен матуритет в нетиращата съвкупност;
=
матуритетът на хеджиращия инструмент с условна стойност Bi (количествата Mi hedge Bi се събират, ако позициите са повече от една);
Mind
=
матуритетът на индексното хеджиране.
Когато позициите за индексно хеджиране са повече от една, Mind е матуритет, среднопретеглен спрямо условната стойност.
2. Когато даден контрагент е включен в индекс, на който се базира суап за кредитно неизпълнение, използван за хеджиране на кредитния риск от контрагента, институцията може да извади условната стойност, която може да бъде отнесена към този контрагент според теглото му в индекса, от условната стойност на индексния суап за кредитно неизпълнение и да я третира като хеджиране (Bi) на индивидуалния контрагент с матуритет, основаващ се на матуритета на индекса.
Таблица 1
Степен на кредитно качество
Тегло wi
1
0,7 %
2
0,8 %
3
1,0 %
4
2,0 %
5
3,0 %
6
10,0 %
Член 385
Алтернатива на използването на методите за ККО при изчисляването на капиталовите изисквания
Като алтернатива на член 384, за посочените в член 382 инструменти и с предварителното съгласие на компетентния орган институциите, използващи метода на първоначалната експозиция, изложен в член 275, могат да прилагат мултипликационен коефициент 10 към получения размер на рисково претеглените експозиции за кредитен риск от контрагента по отношение на тези експозиции, вместо да изчисляват капиталовите изисквания за риск при ККО.
Член 386
Допустимо хеджиране
1. Хеджирането е „допустимо“ за целите на изчисляването на капиталовите изисквания за риск при ККО съгласно членове 383 и 384 само когато се използва за редуциране на риска при ККО и се управлява с тази цел, както и когато е под една от следните форми:
а)
суапове за кредитно неизпълнение върху задължения на едно лице или други равностойни инструменти за хеджиране, които се отнасят пряко до контрагента;
б)
индексни суапове за кредитно неизпълнение, при условие че базисната разлика между всеки спред на отделен контрагент и спредовете по хеджирането чрез индексни суапове за кредитно неизпълнение се отразява, по задоволителен за компетентните органи начин, в стойността под риск.
Изискването по буква б) базовата разлика между всеки спред на отделен контрагент и спредовете по хеджирането чрез индексни суапове за кредитно неизпълнение да се отразява в стойността под риск се прилага и в случаите, когато като приближение за спред на контрагента се използва друг спред.
За всички контрагенти, за които като приближение се използва друг спред, институцията използва подходящи базисни времеви редове, получени от представителна група подобни лица, за чийто спред има данни.
Ако базовата разлика между спреда на отделния контрагент и спредовете по хеджирането чрез индексни суапове за кредитно неизпълнение не е отразена по задоволителен за компетентните органи начин, институцията отразява само 50 % от условната стойност на индексното хеджиране в стойността под риск.
Не е разрешено прекомерно хеджиране на експозициите със суапове за кредитно неизпълнение върху задължения на едно лице по метода, посочен в член 383.
2. Институцията не отразява други видове хеджиране за риск от контрагента при изчисляването на капиталовите изисквания за риск при ККО. По-специално, траншираните суапове за кредитно неизпълнение или суаповете за n-то кредитно неизпълнение и дълговите ценни книжа, обвързани със заеми, не са допустимо хеджиране при изчисляването на капиталовите изисквания за риск с ККО.
3. Допустимото хеджиране, включено в изчислението на капиталовите изисквания за риск при ККО, не се включва в изчислението на капиталовите изисквания за специфичен риск съгласно дял IV,нито третира като редуциране на кредитния риск, освен за кредитния риск от контрагента за същия портфейл сделки.
ЧЕТВЪРТА ЧАСТ
ГОЛЕМИ ЕКСПОЗИЦИИ
Член 387
Предмет
Институциите следят и контролират големите си експозиции съгласно настоящата част.
Член 388
Изключения от обхвата
Настоящата част не се прилага за инвестиционните посредници, които отговарят на критериите по член 95, параграф 1 или член 96, параграф 1.
Настоящата част не се прилага по отношение на консолидирана група, ако тази група включва единствено инвестиционни посредници, посочени в член 95, параграф 1 или член 96, параграф 1, и спомагателни дружества и която не включва кредитни институции.
Член 389
Определение
За целите на настоящата част „експозиция“ означава всеки актив или задбалансова позиция съгласно трета част, дял II, глава 2, без прилагане на рисковите тегла или степените на риск.
Член 390
Изчисляване на стойността на експозицията
1. Експозициите, произтичащи от инструментите по приложение II, се изчисляват по един от методите, изложени в трета част, дял II, глава 6.
2. Институциите, на които е разрешено да използват метода на вътрешния модел, съгласно член 283, могат за използват метода на вътрешния модел, за да изчисляват стойността на експозицията при репо сделки, сделки по предоставяне или получаване в заем на ценни книжа или стоки, маржин заемни сделки и транзакции с удължен сетълмент.
3. Институциите, които изчисляват капиталовите изисквания за дейностите в рамките на търговския си портфейл съгласно трета част, дял IV, глава 2, член 299, съгласно трета част, дял V и в съответните случаи съгласно трета част, дял IV, глава 5, изчисляват стойността на експозициите си към отделни клиенти, които възникват в рамките на търговския портфейл, като сбор от следните елементи:
а)
положителното превишение на дългите позиции на институцията над късите ѝ позиции във всички финансови инструменти, емитирани от съответния клиент, като нетната позиция във всеки отделен инструмент се изчислява по методите, посочени в трета част, дял IV, глава 2;
б)
нетната експозиция - в случаите на поемане на дългов или капиталов инструмент;
в)
експозициите в резултат на сделки, споразумения и договори, посочени в членове 299 и 378-380, със съответния клиент, като тези експозиции се изчисляват по начина за изчисление на стойностите на експозиции, изложен в посочените членове.
За целите на буква б) нетната експозиция се изчислява чрез приспадане на тези позиции, които са записани или препоети от трети лица въз основа на официално споразумение, намалени с коефициентите, посочени в член 345.
За целите на буква б) институциите създават системи за наблюдение и контрол на експозициите, произтичащи от поемане на емисии, за периода между първоначалното поемане на задължението и следващия работен ден с оглед на естеството на поетите рискове на въпросните пазари.
За целите на буква в) трета част, дял II, глава 3 се изключва от позоваването в член 299.
4. Общата експозиция към отделен клиент или към група от свързани клиенти се изчисляват чрез събиране на експозициите от търговския портфейл и експозициите от банковия портфейл.
5. Експозициите към групи от свързани клиенти се изчисляват чрез събиране на експозициите към отделните лица, отнесени в една група.
6. Експозициите не включват следното:
а)
при сделки с чуждестранна валута - експозициите, възникнали при обичайния период на сетълмент в рамките на два работни дни след плащането;
б)
при сделки за покупка или продажба на ценни книжа - експозициите, възникнали при обичайния период на сетълмент в рамките на пет работни дни след плащането или доставката на ценните книжа, в зависимост от това кое от двете настъпва по-рано;
в)
при извършване на парични преводи, включително изпълнение на платежни услуги, клиринг и сетълмент във всяка валута и кореспондентски банкови отношения или услуги за клиентите по клиринг, сетълмент и доверителни услуги, свързани с финансови инструменти - забавеното получаване на средствата, както и другите експозиции, произтичащи от дейността на клиента, чийто падеж е най-късно на следващия работен ден;
г)
при извършване на парични преводи, включително изпълнение на платежни услуги, клиринг и сетълмент във всяка валута и кореспондентски банкови отношения - експозициите в рамките на един ден към институции, предоставящи тези услуги;
д)
експозициите, с които е намален собственият капитал съгласно членове 36, 56 и 66.
7. За да се определи цялостната експозиция към клиент или група от свързани клиенти, по отношение на клиенти, към които институцията има експозиции чрез сделки по член 112, букви м) и о) или чрез други сделки, когато има експозиция към базисни активи, институцията прави оценка на базисните експозиции, като отчита икономическата същност на структурата на сделката и рисковете, присъщи на структурата на сделката, за да определи дали тя представлява допълнителна експозиция.
8. ЕБО разработва проекти за регулаторни технически стандарти за определяне на следното:
а)
условията и методологиите, които се използват, за да се определи цялостната експозиция към клиент или група от свързани клиенти по отношение на видовете експозиции, посочени в параграф 7;
б)
условията, при които структурата на сделката по параграф 7 не представлява допълнителна експозиция;
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 януари 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 391
Определение на понятието „институция“ за целите на големите експозиции
За целите на изчисляването на стойността на експозициите по настоящата част понятието „институция“ включва всяко частно или публично предприятие, включително неговите клонове, което, ако беше установено в Съюза, би отговаряло на определението за „институция“ и което е лицензирано в трета държава, която прилага пруденциални надзорни и регулаторни изисквания, които са поне равностойни на прилаганите в Съюза.
Член 392
Определение на понятието „голяма експозиция“
Експозиция на институция към клиент или група от свързани клиенти се счита за голяма експозиция, когато нейната стойност е по-голяма или равна на 10 % от приемливия капитал на институцията.
Член 393
Способност за установяване и управление на големите експозиции
Институцията трябва да разполага с надеждни административни и счетоводни процедури и подходящи механизми за вътрешен контрол, за да установява, управлява, следи, отчита и регистрира всички големи експозиции и последващите изменения в тях съгласно настоящия регламент.
Член 394
Изисквания за предоставяне на информация
1. Всяка институция представя на компетентните органи посочената по-долу информация за всяка голяма експозиция, включително за големите експозиции, за които член 395, параграф 1 не се прилага:
а)
идентификационни данни на клиента или групата от свързани клиенти, към които институцията има голяма експозиция;
б)
стойността на експозицията преди отчитане на ефекта от редуцирането на кредитния риск, когато е приложимо;
в)
вида на кредитната защита с обезпечения или гаранции, когато се използват такива;
г)
стойността на експозицията след отчитане на ефекта от редуцирането на кредитния риск, изчислен за целите на член 395, параграф 1.
Когато по отношение на институцията се прилага трета част, дял II, глава 3, на компетентните органи се представя информация за нейните 20 най-големи експозиции на консолидирана основа, с изключение на големите експозиции, за които член 395, параграф 1 не се прилага.
2. В допълнение към предоставената информация по параграф 1, институцията докладва на компетентните органи следната информация за своите 10 най-големи експозиции на консолидирана основа към институции, както и за своите 10 най-големи експозиции на консолидирана основа към нерегулирани финансови предприятия, включително големите експозиции, за които член 395, параграф 1 не се прилага:
а)
самоличността на клиента или групата от свързани клиенти, към които институцията има голяма експозиция;
б)
стойността на експозицията преди отчитане на ефекта от редуцирането на кредитния риск, когато е приложимо;
в)
вида на кредитната защита с обезпечения или гаранции, когато се използват такива;
г)
стойността на експозицията след отчитане на ефекта от редуцирането на кредитния риск, изчислен за целите на член 395, параграф 1;
д)
очакваното погасяване на експозицията, изразено като падежираща сума в рамките на месечни матуритетни съвкупности до една година, тримесечни матуритетни съвкупности до три години, а след това ежегодно.
3. Тази информация се представя поне два пъти годишно.
4. ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение за определяне на:
а)
единните формати за отчитане на информацията по параграф 3, съобразени с естеството, мащаба и сложността на дейностите на институциите, и указанията за използването на тези формати;
б)
честотата и датите на представяне на информацията по параграф 3;
в)
информационните технологични решения за представяне на информацията по параграф 3.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 1 януари 2014 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с процедурата, предвидена в член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 395
Максимални размери на големите експозиции
1. Институцията не формира към даден клиент или група от свързани клиенти експозиция, чиято стойност надвишава 25 % от приемливия капитал на институцията след отчитане на ефекта от редуцирането на кредитния риск съгласно членове 399-403. Когато този клиент е институция или когато група от свързани клиенти включва една или повече институции, тази стойност не надвишава по-голямата от следните две стойности: 25 % от приемливия капитал на институцията или 150 милиона евро, при условие че сборът на стойностите на експозициите, след отчитане на ефекта от редуцирането на кредитния риск съгласно членове 399-403, към всички свързани клиенти, които не са институции, не надвишава 25 % от приемливия капитал на институцията.
Ако размерът на 25 % от приемливия капитал на институцията е под 150 милиона евро, стойността на експозицията, след отчитане на ефекта от редуцирането на кредитния риск съгласно членове 399-4023 не надвишава разумен максимален размер от приемливия капитал на институцията. Този максимален размер се определя от институцията съгласно правилата и процедурите по член 81 от Директива 2013/36/ЕС, за да се преодолява и контролира риска от концентрация. Максималният размер не надвишава 100 % от приемливия капитал на институцията.
Компетентните органи могат да определят максимален размер, по-нисък от 150 милиона евро, като уведомяват ЕБО и Комисията за това.
2. В съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 и като отчита ефекта от редуцирането на кредитния риск съгласно членове 399-403, както и резултатите от тенденциите в Съюза и на международно равнище в областта на паралелната банкова система и големите експозиции, ЕБО издава до 31 декември 2014 г. насоки за определяне на подходящи общи изисквания за максималния размер на такива експозиции или по-строги индивидуални изисквания за максималния размер на експозициите към паралелни банкови предприятия, които извършват банкови дейности извън регулирана рамка.
При разработването на тези насоки ЕБО взема под внимание дали въвеждането на допълнителни изисквания за максималния размер ще окаже значително отрицателно въздействие върху рисковия профил на институциите, установени в Съюза, върху кредитирането на реалната икономика или върху стабилността и нормалното функциониране на финансовите пазари.
До 31 декември 2015 г. Комисията оценява целесъобразността и въздействието от налагането на изисквания за максималния размер на експозициите към паралелни банкови предприятия, които извършват банкови дейности извън регулирана рамка, като отчита развитието в Съюза и на международно равнище в областта на паралелната банкова система и големите експозиции, както и редуцирането на кредитния риск съгласно членове 399-403. Комисията представя доклада на Европейския парламент и на Съвета, по целесъобразност заедно със законодателно предложение за максималните размери на експозициите към паралелни банкови предприятия, които извършват банкови дейности извън регулирана рамка.
3. При спазване на член 396 институцията трябва във всеки един момент да съблюдава съответния максимален размер, определен в параграф 1.
4. За активите, представляващи вземания, и другите експозиции към признати инвестиционни посредници от трети държави може да се приложи същият начин на третиране като предвидения в параграф 1.
5. Експозициите от търговския портфейл на институцията могат да надвишат максималните размери по настоящия член, ако са спазени следните условия:
а)
експозицията към съответния клиент или група от свързани клиенти по позиции от банковия портфейл не надвишава максималния размер по параграф 1, изчислен по отношение на приемливия капитал, така че превишението произтича изцяло от позиции от търговския портфейл;
б)
институцията спазва допълнително капиталово изискване за превишението над максималния размер по параграф 1, като това изискване се изчислява съгласно членове 397 и 398;
в)
когато са изминали 10 дни или по-малко от възникването на превишението, експозицията по търговския портфейл към съответния клиент или група от свързани клиенти не превишава 500 % от приемливия капитал на институцията;
г)
всички превишения, продължили повече от 10 дни, сумарно не превишават 600 % от приемливия капитал на институцията.
При всяко превишение на максималния размер институцията своевременно съобщава на компетентните органи размера на превишението и наименованието на съответния клиент и когато е приложимо - наименованието на групата от съответните свързани клиенти.
6. За целите на настоящия параграф структурни мерки означава мерки, приети от държава членка и прилагани от съответните компетентни органи на тази държава членка преди влизането в сила на правен акт, който изрично хармонизира мерките, с които от лицензираните в тази държава членка кредитни институции се изисква да намалят експозициите си към различни юридически лица в зависимост от дейностите им, без значение къде се извършват тези дейности, с цел да се защитят вложителите и да се запази финансовата стабилност.
Независимо от параграф 1 от настоящия член и член 400, параграф 1, буква е), когато държавите членки приемат национални закони, с които се налага приемането на структурни мерки в рамките на банкова група, компетентните органи могат да изискват от институциите на банковата група, които държат депозити, обхванати от схема за гарантиране на депозитите съгласно Директива 94/19/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 1994 г. относно схемите за гарантиране на депозити (30) или от равностойна схема за гарантиране на депозитите в трета държава, да прилагат максимален размер на големите експозиции под 25 %, но не под 15 %, между 31 декември 2014 г. и и 30 юни 2015 г. и не под 10 % от 1 юли 2015 г. нататък, на подконсолидирана основа в съответствие с член 11, параграф 5 спрямо вътрешногруповите експозиции, когато тези експозиции се състоят от експозиции към субект, който не принадлежи към същата подгрупа за целите на структурните мерки.
За целите на настоящия параграф, трябва да са спазени следните условия:
а)
всички субекти, които спадат към една и съща подгрупа за целите на структурните мерки, се разглеждат като един клиент или група от свързани клиенти;
б)
компетентните органи прилагат еднакъв максимален размер към експозициите, посочени в първа алинея.
Прилагането на този подход не засяга ефективния надзор на консолидирана основа и не трябва да води до несъразмерни отрицателни последици за финансовата система или за части от нея в други държави членки или Съюза като цяло, нито да представлява или да създава пречка пред функционирането на вътрешния пазар.
7. Преди приемането на конкретните структурни мерки, посочени в параграф 5, по отношение на големите експозиции, компетентните органи уведомяват Съвета, Комисията, съответните компетентни органи и ЕБО поне два месеца преди публикуването на решението за приемане на структурните мерки и представят подходящи количествени и качествени доказателства за всички посочени по-долу елементи:
а)
обхвата на дейностите, спрямо които се прилагат структурни мерки;
б)
обяснение защо тези проекти за мерки се считат за подходящи, ефективни и пропорционални за защита на вложителите;
в)
оценка на възможното положително или отрицателно въздействие на мерките върху вътрешния пазар въз основа на информацията, с която разполага държавата членка.
8. На Комисията се предоставя правомощие, като действа в съответствие с процедурата по член 464, параграф 2, да приеме акт за изпълнение, с който да одобри или да отхвърли предлаганите национални мерки, посочени в параграф 7.
В рамките на един месец от получаването на уведомлението по параграф 7 ЕБО представя становището си по посочените в същия параграф елементи на Съвета Комисията и на съответната държава членка. Съответните компетентни органи също могат да представят становищата си по посочените в същия параграф елементи на Съвета, Комисията и на съответната държава членка.
Като отчита във възможно най-голяма степен посочените във втора алинея становища и в случай че са налице убедителни и надеждни доказателства, че мерките ще окажат отрицателно въздействие върху вътрешния пазар, което надхвърля ползите за финансовата стабилност, Комисията отхвърля предлаганите национални мерки в срок от два месеца от получаване на уведомлението. В противен случай Комисията одобрява предлаганите национални мерки за първоначален срок от две години, като по целесъобразност в мерките могат да бъдат внесени изменения.
Комисията отхвърля предлаганите национални мерки само когато счита, че те водят до несъразмерни отрицателни последици за финансовата система или за части от нея в други държави членки или Съюза като цяло, като по този начин представляват или създават пречка пред функционирането на вътрешния пазар или пред свободното движение на капитали в съответствие с разпоредбите на ДФЕС.
В оценката си Комисията взема под внимание становището на ЕБО и доказателствата, представени в съответствие с параграф 7.
Преди срокът на действие на мерките да изтече, компетентните органи могат да предложат нови мерки за удължаване на срока на прилагане всеки път с още две години. В този случай те уведомяват Комисията, Съвета, съответните компетентни органи и ЕБО. За одобряването на новите мерки се прилага посочената в настоящия член процедура. Настоящият член не засяга член 458.
Член 396
Спазване на изискванията във връзка с големите експозиции
1. Ако по изключение експозициите превишават максималния размер по член 395, параграф 1, институцията своевременно докладва стойността на експозицията на компетентните органи, които могат, когато обстоятелствата го изискват, да определят на институцията срок, в който да започне да съблюдава максималния размер.
Когато за максимален размер се прилага сумата от 150 милиона евро, посочена в член 395, параграф 1, компетентните органи могат да разрешават за всеки отделен случай превишаване на максималния размер от 100 % от приемливия капитал на институцията.
2. Когато спазването от страна на дадена институция на индивидуална или подконсолидирана основа на задълженията по настоящата част отпадне съгласно член 7, параграф 1 или когато разпоредбите на член 9 се прилагат в случая на институции майки в държава членка, трябва да бъдат предприети мерки за осигуряване на задоволително разпределение на рисковете в рамките на групата.
Член 397
Изчисляване на допълнителните капиталови изисквания за големите експозиции в търговския портфейл
1. Превишението по член 395, параграф 5, буква б) се изчислява чрез подбор на тези компоненти от общата търговска експозиция към съответното лице или група лица, които пораждат най-високите изисквания за специфичен риск по трета част, дял IV, глава 2 и/или изисквания по член 299 и трета част, дял V, чийто сбор се равнява на размера на превишението по член 395, параграф 5, буква а).
2. Когато превишението не е продължило повече от 10 дни, допълнителното капиталово изискване за тези компоненти е 200 % от изискванията по параграф 1.
3. От 10-ия ден от възникване на превишението компонентите му, подбрани в съответствие с параграф 1, се отнасят към съответния ред в колона 1 на таблица 1 във възходящ ред на изискванията за специфичен риск по част трета, дял IV, глава 2 и/или изискванията по член 299 и част трета, дял V. Допълнителното капиталово изискване е равно на сбора от изискванията за специфичен риск по трета част, дял IV, глава 2 и/или изискванията по член 299 и трета част, дял V за тези компоненти, умножен по съответстващия коефициент от колона 2 на таблица 1.
Таблица 1
Колона 1: превишение на максималните размери
(като процент от приемливия капитал)
Колона 2: коефициенти
До 40 %
200 %
От 40 % до 60 %
300 %
От 60 % до 80 %
400 %
От 80 % до 100 %
500 %
От 100 % до 250 %
600 %
Над 250 %
900 %
Член 398
Процедури за предотвратяване на избягването от страна на институциите на допълнителното капиталово изискване
Институциите нямат право умишлено да избягват допълнителните капиталови изисквания по член 397, които биха възникнали за тях във връзка с експозициите, които са в превишение на максималния размер по член 395, параграф 1, след като тези експозиции вече са били поддържани повече от 10 дни, посредством временно прехвърляне на тези експозиции на друго дружество, независимо дали е в същата група или не, и/или чрез предприемане на изкуствени сделки за закриване на експозицията през 10-дневния период и създаване на нова експозиция.
Институциите поддържат системи, които осигуряват незабавното предаване на компетентните органи на информация за всяко прехвърляне, имащо ефекта по първа алинея.
Член 399
Допустими техники за редуциране на кредитния риск
1. За целите на членове 400-403 понятието „гаранция“ включва кредитните деривати, признати съгласно трета част, дял II, глава 4 и различни от дългови ценни книжа, обвързани със заеми.
2. При спазване на параграф 3 от настоящия член, когато съгласно членове 400-403 е разрешено признаването на обезпечена кредитна защита или кредитна защита с гаранции, това зависи от спазването на изискванията за допустимост и останалите изисквания по трета част, дял II, глава 4.
3. Когато дадена институция се позовава на член 401, параграф 2, признаването на обезпечена кредитна защита се извършва, при условие че са изпълнени съответните изисквания съгласно трета част, дял II, глава 3. За целите на настоящата част институцията не отчита обезпечението, посочено в член 199, параграфи 5-7, освен ако това е разрешено съгласно член 402.
4. Институциите анализират, доколкото е възможно, експозициите си към доставчиците на обезпечения, кредитна защита с гаранции и базисни активи съгласно член 390, параграф 7 от гледна точка на евентуална концентрация и при необходимост предприемат действия и съобщават на компетентния орган всички съществени констатации.
Член 400
Изключения
1. Член 384, параграф 1 не се прилага за следните експозиции:
а)
активи, които представляват вземания от централни правителства, централни банки или субекти от публичния сектор и които при липса на обезпечение биха получили рисково тегло от 0 % съгласно трета част, дял II, глава 2;
б)
активи, които представляват вземания от международни организации или многостранни банки за развитие и които при липса на обезпечение биха получили рисково тегло от 0 % съгласно трета част, дял II, глава 2;
в)
активи, които представляват вземания с изрични гаранции от централни правителства, централни банки, международни организации, многостранни банки за развитие или субекти от публичния сектор, когато необезпечените вземания към съответния субект, който предоставя гаранцията, биха получили рисково тегло от 0 % съгласно трета част, дял II, глава 2;
г)
други експозиции, които могат да се отнесат към или са гарантирани от централни правителства, централни банки, международни организации, многостранни банки за развитие или субекти от публичния сектор, когато необезпечените вземания към съответния субект, към когото се отнася експозицията или от когото тя се гарантира, биха получили рисково тегло от 0 % съгласно трета част, дял II, глава 2;
д)
активите, представляващи вземания от регионални правителства или местни органи на власт на държавите членки, когато тези вземания биха получили рисково тегло от 0 % съгласно трета част, дял II, глава 2, както и други експозиции към или гарантирани от тези регионални правителства или местни органи на власт, вземанията от които биха получили рисково тегло от 0 % съгласно трета част, дял II, глава 2;
е)
експозиции към контрагентите, посочени в член 113, параграфи 6 или 7, в случай че те биха получили рисково тегло от 0 % съгласно трета част, дял II, глава 2. Експозициите, които не отговарят на тези критерии, се третират като експозиции към трето лице, независимо дали са освободени от изискванията по член 395, параграф 1;
ж)
активи и други експозиции, обезпечени чрез парични депозити в кредитиращата институция или в институция, която е предприятието майка или дъщерно предприятие на кредитиращата институция;
з)
активи и други експозиции, обезпечени чрез депозитни сертификати, издадени от кредитиращата институция или от институция, която е предприятието майка или дъщерно предприятие на кредитиращата институция, и депозирани в някоя от тях;
и)
експозиции, произтичащи от неусвоени кредитни улеснения, които в приложение I са класифицирани като нискорискови задбалансови позиции, при условие че с клиента или групата от свързани клиенти е сключено споразумение, съгласно което улеснението може да се усвоява само ако е било установено, че това няма да доведе до превишаване на приложимия максимален размер съгласно член 395, параграф 1;
й)
експозиции по търговско финансиране към централни контрагенти и вноски в гаранционните фондове на централните контрагенти;
к)
експозиции към схеми за гарантиране на депозитите съгласно Директива 94/19/ЕО, произтичащи от финансирането на тези схеми, ако институциите - членки на схемата, имат законово или договорно задължение да я финансират.
За паричните средства, получени по дългова ценна книга, обвързана със заеми, емитирана от институцията, и за заемите или депозитите на контрагент към или в институцията, които са предмет на споразумение за балансово нетиране, признато съгласно трета част, дял II, глава 4, се счита, че попадат в обхвата на буква ж).
2. Компетентните органи могат напълно или частично да освобождават следните експозиции:
а)
покритите облигации, попадащи в обхвата на член 129, параграфи 1, 3 и 5;
б)
активите, представляващи вземания от регионални правителства или местни органи на власт на държавите членки, когато тези вземания биха получили рисково тегло от 20 % съгласно трета част, дял II, глава 2, както и други експозиции към или гарантирани от тези регионални правителства или местни органи на власт, вземанията от които биха получили рисково тегло от 20 % съгласно трета част, дял II, глава 2;
в)
експозициите, включително различни видове участия, на институция към нейното предприятие майка, към други дъщерни предприятия на това предприятие майка или към нейни собствени дъщерни предприятия, доколкото тези предприятия са обхванати от надзора на консолидирана основа, на който подлежи самата институция в съответствие с настоящия регламент, Директива 2002/87/ЕО или с равностойни действащи стандарти в трета държава; експозициите, които не отговарят на тези критерии, се третират като експозиции към трето лице, независимо дали са освободени от изискванията по член 395, параграф 1;
г)
активите, представляващи вземания и други експозиции, включително различни видове участие, към регионални или централни кредитни институции, с които кредитната институция е свързана в мрежа в съответствие със законови или други нормативни разпоредби и които съгласно тези разпоредби отговарят за паричните клирингови операции в рамките на мрежата;
д)
активи, представляващи вземания и други експозиции към кредитни институции, поети от кредитни институции, една от които действа с нестопанска цел и отпуска заеми в рамките на законоустановени програми или съгласно собствения си устав за насърчаване на конкретни стопански сектори при наличието на определена форма на правителствен контрол и ограничения върху използването на тези заеми, при условие че съответните експозиции произтичат от заемите, които са отпуснати на крайните получатели, посредством кредитните институции, или от гаранциите по тези заеми;
е)
активите, представляващи вземания или други експозиции към институции, при условие че тези експозиции не са включени в собствения капитал на съответните институции, падежът им настъпва не по-късно от следващия работен ден и не са деноминирани в основна търговска валута;
ж)
активите, които представляват вземания към централни банки под формата на задължителни минимални резерви, депозирани в тези централни банки, и които са деноминирани в техните национални валути;
з)
активите, представляващи вземания от централното правителство под формата на държавни ценни книжа, държани поради нормативно установени ликвидни изисквания, деноминирани и финансирани в националната валута на правителството, при условие че по преценка на компетентния орган присъдената от призната АВКО кредитна оценка на тези централни правителства е еквивалентна на инвестиционен рейтинг;
и)
50 % от средно- или нискорисковите задбалансови документарни акредитиви и средно- или нискорисковите задбалансови неусвоени кредитни улеснения, посочени в приложение I, и - при съгласие на компетентните органи - 80 % от стойността на гаранциите, различни от гаранции по кредити, които имат законово или подзаконово основание и се предоставят в полза на членовете от взаимни схеми за гарантиране, имащи статус на кредитни институции;
й)
правно изискваните гаранции, в случаите когато ипотечен кредит, финансиран чрез издаване на ипотечни облигации, се отпуска на получателя на ипотечния кредит преди окончателното вписване на ипотеката в имотния регистър, при условие че гаранцията не се използва за намаляване на риска при изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции;
к)
активите, представляващи вземания и други експозиции към признати борси.
3. Компетентните органи могат да използват предвиденото в първото изречение изключение само ако са изпълнени следните условия:
а)
специфичното естество на експозицията, контрагента или връзката между институцията и контрагента премахва или намалява риска от експозицията; и
б)
по отношение на остатъчния риск от концентрация могат да се предприемат други мерки, които са също толкова ефективни, като правила, процеси и механизми, предвидени в член 81 от Директива 2013/36/ЕС.
Компетентните органи информират ЕБО дали възнамеряват да използват някое от предвидените в параграф 2 изключения в съответствие с букви а) и б) от настоящия параграф и се консултират с ЕБО по направения избор.
Член 401
Изчисляване на ефекта от използването на техники за редуциране на кредитния риск
1. За изчисляването на стойността на експозициите за целите на член 395, параграф 1 институцията може да използва параметъра „напълно коригирана стойност на експозицията“, изчислен съгласно трета част, дял II, глава 4 чрез отчитане на редуцирането на кредитния риск, корекциите за променливост и всички падежни несъответствия (Е*).
2. Всяка институция, на която е разрешено да използва собствени оценки на параметъра LGDи конверсионните коефициенти за всеки клас експозиции по трета част, дял II, глава 3, може с разрешението на компетентните органи да признава ефектите от финансовите обезпечения при изчисляването на стойностите на експозициите за целите на член 395, параграф 1.
Компетентните органи дават разрешението по предходната алинея само ако институцията може да направи оценка на ефектите от финансовите обезпечения за своите експозиции отделно от другите аспекти, свързани с параметъра LGD.
Направените от институцията оценки трябва да са достатъчно подходящи за намаляването на стойността на експозицията с цел спазване на разпоредбите на член 395.
Когато на дадена институция е разрешено да използва собствени оценки на ефекта от използването на финансови обезпечения, тя прави това по начин, който отговаря на подхода, възприет при изчисляването на капиталовите изисквания съгласно настоящия регламент.
Институциите, на които е разрешено да използват собствени оценки на параметъра LGD и конверсионни коефициенти за даден клас експозиции съгласно трета част, дял II, глава 3, но които не изчисляват стойността на своите експозиции чрез подхода по първа алинея от настоящия параграф, могат да използват разширения метод за финансово обезпечение или подхода, изложен в член 403, параграф 1, буква б), за изчисляване на стойността на експозициите.
3. Всяка институция, която използва разширения метод за финансово обезпечение или има разрешение да използва метода, описан в параграф 2 от настоящия член, за изчисляване на стойността на експозициите за целите на член 395, параграф 1, провежда периодични стрес тестове във връзка с концентрациите на кредитен риск, включително във връзка с реализируемата стойност на всяко прието обезпечение.
Периодичните стрес тестове, посочени в първа алинея, са ориентирани към рисковете, произтичащи от потенциални промени в пазарните условия, които биха могли да окажат отрицателно въздействие върху адекватността на собствения капитал на институцията, както и към рисковете, произтичащи от реализацията на обезпечения в ситуации на напрежение.
Извършваните стрес тестове са подходящи за оценяването на тези рискове.
В случай че периодичният стрес тест покаже по-ниска реализируема стойност на приетото обезпечение в сравнение със стойността, за която би било разрешено да бъде отчетена при използването на разширения метод за финансово обезпечение или по целесъобразност на метода, изложен в параграф 2, стойността на обезпечението, за която се разрешава да бъде призната при изчисляването на стойността на експозициите за целите на член 395, параграф 1, се намалява съответно.
Институциите по първа алинея включват следните елементи в своите стратегии за преодоляване на риска от концентрация:
а)
правила и процедури за справяне с рисковете, произтичащи от несъответствия в падежа на експозициите и предоставената кредитна защита за тези експозиции;
б)
правила и процедури за случаите, когато стрес тестовете показват по-ниска реализируема стойност на обезпечението в сравнение с отчетената при използването на разширения метод за финансово обезпечение или метода, описан в параграф 2;
в)
правила и процедури, свързани с риска от концентрация, произтичащ от прилагането на техники за редуциране на кредитния риск, и по-конкретно с непреките големи кредитни експозиции, например към отделен емитент на ценни книжа, приети като обезпечение.
Член 402
Експозиции, произтичащи от ипотечно кредитиране
1. За изчисляването на стойността на експозициите за целите на член 395, институцията може да редуцира стойността на експозицията или на която и да е част от експозицията, която e напълно обезпечена с недвижима собственост в съответствие с член 125, параграф 1, с размера на заложената пазарна или ипотечна заемна стойност на въпросния имот, но като не надхвърля 50 % от пазарната стойност или 60 % от ипотечната заемна стойност в държавите членки, които са установили строги критерии за определяне на ипотечната заемна стойност в законови или подзаконови разпоредби, ако са изпълнени всички посочени по-долу условия:
а)
компетентните органи на държавите членки не са определили рисково тегло, по-голямо от 35 %, за експозициите или частите от експозиции, обезпечени с жилищен имот в съответствие с член 124, параграф 2;
б)
експозицията или част от нея е обезпечена напълно с
i)
ипотеки върху жилищни имоти; или
ii)
жилищен имот, предмет на лизингова сделка, при която лизингодателят запазва пълно право на собственост върху жилищния имот и лизингополучателят все още не е упражнил правото си на закупуване;
в)
изискванията, установени в член 208 и член 229, параграф 1 са изпълнени.
2. За изчисляването на стойността на експозициите за целите на член 395, институцията може да намали стойността на експозицията или на която и да е част от експозицията, която e напълно обезпечена с недвижима собственост в съответствие с член 125, параграф 1, с размера на пазарната или ипотечната заемна стойност на въпросния имот, но като не надхвърля 50 % от пазарната стойност или 60 % от ипотечната заемна стойност в държавите членки, които са установили строги критерии за определяне на ипотечната заемна стойност в законови или подзаконови разпоредби, ако са изпълнени всички посочени по-долу условия:
а)
компетентните органи на държавите членки не са определили рисково тегло, по-голямо от 50 %, за експозициите или частите от експозиции, обезпечени с търговска недвижима собственост в съответствие с член 124, параграф 2;
б)
експозицията е напълно обезпечена със:
i)
ипотеки върху офиси или други търговски помещения; или
ii)
офиси или други търговски помещения и експозиции, свързани с лизингови сделки със собственост.
в)
изискванията, установени в член 125, параграф 2, буква а), член 208 и член 229, параграф 1 са изпълнени;
г)
търговският имот е напълно завършен.
3 Институцията може да третира експозиция към контрагент, която произтича от обратно репо споразумение, съгласно което институцията е закупила от контрагента неакцесорни независими ипотечни тежести върху недвижими имоти на трети лица, като няколко отделни експозиции към всяко от тези трети лица, при условие че са изпълнени всички посочени по-долу условия:
а)
контрагентът е институция;
б)
експозицията е напълно обезпечена с ипотеки върху недвижимите имоти на тези трети лица, които са закупени от институцията, и институцията е в състояние да упражни правата си по тези ипотеки;
в)
институцията е направила необходимото за изпълнение на изискванията по член 208 и член 229, параграф 1;
г)
институцията е бенефициер по вземанията на контрагента към третите лица, в случай на неизпълнение, неплатежоспособност или ликвидация на контрагента;
д)
институцията докладва на компетентните органи в съответствие с член 394 общата сума на експозициите към всяка друга институция, третирани съгласно настоящия параграф.
За тези цели институцията приема, че има експозиция към всяко едно от посочените трети лица за сумата на вземането на контрагента от третото лице, вместо съответна сума на експозиция към контрагента. Остатъкът от експозицията към контрагента, ако има такъв остатък, продължава да се третира като експозиция към контрагента.
Член 403
Подход на заместването
1. Когато експозиция към даден клиент е гарантирана от трето лице или е обезпечена с издадено от трето лице обезпечение, институцията може:
а)
да третира гарантираната част от експозицията като експозиция към гаранта, а не към клиента, при условие че необезпечената експозиция към гаранта би получила същото или по-ниско рисково тегло в сравнение с необезпечената експозиция към клиента съгласно трета част, дял II, глава 2;
б)
да третира частта от експозицията, обезпечена с пазарната стойност на признатото обезпечение, като експозиция към третото лице, а не към клиента, при условие че експозицията е покрита с обезпечение и че обезпечената част от експозицията би получила същото или по-ниско рисково тегло в сравнение с необезпечената експозиция към клиента съгласно трета част, дял II, глава 2.
Институцията не използва посочения в първа алинея, буква б) подход при несъответствие между падежите на експозицията и предоставената кредитна защита.
За целите на настоящата част институцията може да използва както разширения метод за финансово обезпечение, така и предвидения в първа алинея, буква б) подход за третиране, само когато за целите на член 92 е разрешено използването както на разширения метод за финансовото обезпечение, така и на опростения метод за финансово обезпечение.
2. Когато институцията прилага параграф 1, буква а):
а)
когато гаранцията е деноминирана във валута, различна от валутата, в която е деноминирана експозицията, размерът на експозицията, за която се счита, че е обезпечена, се изчислява в съответствие с разпоредбите за третиране на валутни несъответствия при кредитна защита с гаранции, предвидени в трета част, дял II, глава 4;
б)
несъответствието между падежа на експозицията и падежа на защитата се третира в съответствие с разпоредбите за третиране на падежни несъответствия, предвидени в трета част, дял II, глава 4;
в)
частично обезпечение може да бъде признато в съответствие с начина на третиране, изложен в трета част, дял II, глава 4.
ПЕТА ЧАСТ
ЕКСПОЗИЦИИ КЪМ ПРЕХВЪРЛЕН КРЕДИТЕН РИСК
ДЯЛ I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ ЗА НАСТОЯЩАТА ЧАСТ
Член 404
Обхват на прилагане
Дялове II и III се прилагат по отношение на новите секюритизации, емитирани на 1 януари 2011 г. или след тази дата. След 31 декември 2014 г. дялове II и III се прилагат по отношение на съществуващите секюритизации в случай на прибавяне на нови базисни експозиции или тяхната замяна след тази дата.
ДЯЛ II
ИЗИСКВАНИЯ КЪМ ИНСТИТУЦИИТЕ ИНВЕСТИТОРИ
Член 405
Запазване на интереса на емитента
1. Институция, която не действа като инициатор, спонсор или първоначален кредитор, поема кредитния риск по секюритизираща позиция в търговския или банковия си портфейл само ако инициаторът, спонсорът или първоначалният кредитор изрично е обявил пред институцията, че ще запази постоянно значителен нетен икономически интерес, който във всички случаи е не по-малък от 5 %.
За запазване на значителен нетен икономически интерес от най-малко 5 % се смята само следното:
а)
запазване на не по-малко от 5 % от номиналната стойност на всеки от траншовете, продадени или прехвърлени на инвеститори;
б)
в случай на секюритизация на револвиращи експозиции - запазване на интереса на инициатора в размер на не по-малко от 5 % от номиналната стойност на секюритизираните експозиции;
в)
запазване на произволно избрани експозиции, съответстващи на не по-малко от 5 % от номиналната стойност на секюритизираните експозиции, ако в противен случай тези експозиции биха били секюритизирани при секюритизацията, при условие че броят на потенциално секюритизираните експозиции при инициирането е не по-малък от 100;
г)
запазване на транша за първа загуба и - при необходимост - на други траншове, които имат същия или по-неблагоприятен рисков профил от траншовете, прехвърлени или продадени на инвеститори, и чийто падеж не настъпва по-рано от падежа на траншовете, прехвърлени или продадени на инвеститори, така че запазеният интерес да се равнява общо на не по-малко от 5 % от номиналната стойност на секюритизираните експозиции;
д)
запазване на експозицията за първа загуба в размер на не по-малко от 5 % от всяка секюритизирана експозиция при секюритизацията.
Нетният икономически интерес се изчислява при инициирането и се поддържа постоянно. По отношение на нетния икономически интерес, включително запазените позиции, интерес или експозиции, не се извършва редуциране на кредитния риск, поемане на къси позиции или други действия по хеджиране и той не може да бъде продаван. Нетният икономически интерес се определя по условната стойност на задбалансовите позиции.
Не се допуска многократно прилагане на изискванията за запазване за нито една схема за секюритизация.
2. Когато кредитна институция майка от ЕС, финансов холдинг от ЕС, финансов холдинг със смесена дейност от ЕС или някое от нейните/неговите дъщерни предприятия като инициатор или спонсор секюритизира експозиции от няколко кредитни институции, инвестиционни посредници или други финансови институции, включени в обхвата на надзора на консолидирана основа, посоченото в параграф 1 изискване може да бъде изпълнено с оглед на консолидационното състояние на съответната кредитна институция майка от ЕС, на финансовия холдинг от ЕС или на смесения финансов холдинг от ЕС.
Първа алинея се прилага само ако кредитните институции, инвестиционните посредници или финансовите институции, които са създали секюритизираните експозиции, са се задължили да се придържат към посочените в член 408 изисквания и своевременно предоставят на инициатора или спонсора, както и на кредитната институция майка от ЕС, финансов холдинг от ЕС или финансов холдинг със смесена дейност от ЕС информацията, която е необходима за изпълнение на посочените в член 409 изисквания.
3. Параграф 1 не се прилага, ако секюритизираните експозиции представляват експозиции към посочените по-долу субекти или са изцяло, безусловно и неотменяемо гарантирани от тях:
а)
централни правителства или централни банки;
б)
регионални правителства или местни органи на власт и субекти от публичния сектор на държавите членки;
в)
институции, на които се присъжда рисково тегло от 50 % или по-малко съгласно трета част, дял II, глава 2;
г)
многостранни банки за развитие.
4. Параграф 1 не се прилага по отношение на сделки, основани на ясен, прозрачен и достъпен индекс, при който базисните емитенти са идентични с емитентите, съставляващи широко търгуван индекс от емитенти, или представляват други търгуеми ценни книжа, различни от секюритизиращи позиции;
Член 406
Комплексна проверка
1. Преди да бъдат изложени на рисковете от секюритизация, а при необходимост и след това, институциите трябва да са в състояние да докажат на компетентните органи за всяка от секюритизиращите си позиции, че познават задълбочено и изцяло и са приложили формалните правила и процедури, подходящи за търговския и банковия им портфейл и съобразени с рисковия профил на инвестициите им в секюритизирани позиции, за анализиране и съхраняване на:
а)
информацията, оповестена от инициаторите,спонсорите или първоначалните кредитори съгласно член 405, параграф 1, в която се посочва нетният икономически интерес, поддържан постоянно от тях в секюритизацията;
б)
рисковите параметри на отделната секюритизираща позиция;
в)
рисковите параметри на базисните експозиции на секюритизиращата позиция;
г)
репутацията и понесените загуби от страна на инициаторите или спонсорите при предишни секюритизации в съответните класове базисни експозиции, съставляващи секюритизиращата позиция;
д)
декларациите и оповестената информация от страна на инициаторите или спонсорите, или техните представители или консултанти за извършения от тях надлежен комплексен анализ по отношение на секюритизираните експозиции и - в съответните случаи - по отношение на качеството на обезпечението на секюритизираните експозиции;
е)
в съответните случаи - методологията и концепциите, на които се основава оценката на обезпеченията на секюритизираните експозиции, както и приетите от инициатора или спонсора правила за гарантиране на независимостта на оценителя;
ж)
всички структурни елементи на схемата за секюритизация, които могат значително да повлияят на ефекта на секюритизиращата позиция на институцията, например договорения план за разпределение на загубите (waterfall) и свързаните с него гранични нива за разпределяне на загубите, кредитните подобрения, ликвидните подобрения, активиращите механизми, свързани с пазарната стойност, и определенията за неизпълнение по конкретните сделки.
Институциите извършват редовно собствени стрес тестове, подходящи за техните секюритизиращи позиции. За целта институциите могат да използват финансови модели, разработени от АВКО, ако при поискване могат да докажат, че преди инвестицията са положили дължимата грижа с цел да проверят точността на съответните допускания и структурирането на моделите, както и да разберат методологията, допусканията и резултатите.
2. Институциите, които не действат като инициатори, спонсори или първоначални кредитори, установяват формални процедури, подходящи за търговския и банковия им портфейл и съобразени с рисковия профил на инвестициите им в секюритизирани позиции, с цел постоянно и своевременно наблюдение на показателите на базисните експозиции, съставляващи секюритизиращите позиции. Когато е уместно, това включва вида експозиция, относителния дял на заемите с просрочие от повече от 30, 60 и 90 дни, процента на случаите на неизпълнение, процента на предсрочните плащания, заемите, при които има реализиране на обезпечението, вида обезпечение и дали то се използва, както и честотното разпределение на кредитните оценки или другите показатели за качеството на базисните експозиции, отрасловата и географската диверсификация, честотното разпределение на съотношенията между размера на заема и стойността на обезпечението с такива интервали, които улесняват извършването на подходящ анализ на чувствителността. Когато самите базисни експозиции представляват секюритизиращи позиции, институциите разполагат с посочената в настоящата алинея информация не само по отношение на базисните секюритизиращи траншове, например името или наименованието и кредитното качество на емитента, но и по отношение на характеристиките и показателите на базисните пулове, съставляващи тези секюритизиращи траншове.
Институциите прилагат същите стандарти и за анализ на дяловите участия или поетите секюритизиращи емисии, които са закупили от трети лица, независимо дали тези дялови участия или поети емисии са в търговския или банковия им портфейл.
Член 407
Допълнително рисково тегло
Когато дадена институция не изпълнява изискванията по членове 405, 406 или 409 в определен важен аспект поради небрежност или пропуск от страна на институцията, компетентните органи налагат пропорционално допълнително рисково тегло от не по-малко от 250 % от рисковото тегло (с максимален размер 1 250 %), което се прилага спрямо съответните секюритизиращи позиции по начина, описан съответно в член 245, параграф 6 или в член 337, параграф 3. Допълнителното рисково тегло се увеличава постепенно с всяко следващо нарушение на разпоредбите за извършване на комплексна проверка.
Компетентните органи вземат предвид изключенията по отношение на някои от секюритизациите, предвидени в член 405, параграф 3 чрез намаляване на рисковото тегло, което в противен случай биха присъдили съгласно настоящия член по отношение на секюритизация, за която се прилага член 405, параграф 3.
ДЯЛ III
ИЗИСКВАНИЯ КЪМ ИНСТИТУЦИИТЕ СПОНСОРИ И ИНИЦИАТОРИ
Член 408
Критерии за кредитиране
Институции спонсори и инициатори прилагат спрямо подлежащите на секюритизация експозиции същите строги и ясно определени критерии за кредитиране съгласно изискванията по член 79 от Директива 2013/36/ЕС, каквито прилагат по отношение на експозициите, които ще държат в собствения си банков портфейл. За тази цел институциите спонсори и инициатори прилагат същите процедури за одобрение и при необходимост за изменение, подновяване и рефинансиране на кредити.
Ако не са изпълнени посочените в първа алинея от настоящия член изисквания, институцията инициатор не прилага член 245, параграф 1 и няма право да изключва секюритизираните експозиции при изчисляването на капиталовите си изисквания съгласно настоящия регламент.
Член 409
Оповестяване на информация пред инвеститорите
Институциите, действащи като инициатори, спонсори или първоначални кредитори, оповестяват пред инвеститорите информацията за равнището на задължението, което са поели съгласно член 405 за поддържане на нетен икономически интерес в схемата на секюритизация. Институциите спонсори и инициатори гарантират, че на потенциалните инвеститори се предоставя лесен достъп до всички данни от съществено значение във връзка с кредитното качество и показателите на отделните базисни експозиции, паричните потоци и обезпеченията във връзка със секюритизиращите експозиции, както и необходимата информация за провеждането на всеобхватни стрес тестове, основаващи се на достатъчно данни, по отношение на паричните потоци и обезпеченията във връзка с базисните експозиции. За тази цел кои са данните от съществено значение се определя към датата на секюритизацията, а при необходимост с оглед на естеството на секюритизацията - и след това.
Член 410
Еднакви условия на прилагане
1. ЕБО докладва ежегодно на Комисията за мерките, които компетентните органи вземат, за да осигурят спазването на изискванията по дялове II и III от страна на институциите.
2. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за подробно определяне на:
а)
изискванията по членове 405-406, приложими за институции, изложени на риск от секюритизация;
б)
изискването за запазване, включително критериите за запазване на значителен нетен икономически интерес, посочени в член 405, и равнището на запазване;
в)
изискванията за комплексна проверка съгласно член 405 за институции, изложени на риск от секюритизация и
г)
изискванията по членове 408-409, приложими за институциите спонсори и инициатори.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 януари 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
3. ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение за улесняване на сближаването на надзорните практики във връзка с прилагането на член 407, включително мерките, които трябва да бъдат предприемани в случай на неспазване на задълженията, свързани с комплексната проверка и управлението на риска.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 1 януари 2014 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
ШЕСТА ЧАСТ
ЛИКВИДНОСТ
ДЯЛ I
ОПРЕДЕЛЕНИЯ И ИЗИСКВАНЕ ЗА ЛИКВИДНО ПОКРИТИЕ
Член 411
Определения
За целите на настоящата част се прилагат следните определения:
1)
„финансов клиент“ е клиент, който извършва една или повече от дейностите по приложение I към Директива 2013/36/ЕС като своя основна дейност или е някое от следните:
а)
кредитна институция;
б)
инвестиционен посредник;
в)
дружество със специална инвестиционна цел - секюритизация (ДСИЦС);
г)
ПКИ;
д)
инвестиционна схема от затворен тип;
е)
застрахователно предприятие;
ж)
финансов холдинг или финансов холдинг със смесена дейност;
2)
„влог на дребно“ е задължение към физическо лице или към МСП, когато физическото лице или МСП биха отговаряли на изискванията за класа експозиции на дребно съгласно стандартизирания или вътрешнорейтинговия подход за кредитен риск, или задължение към дружество, което отговаря на условията за третиране, предвидено в член 153, параграф 4, и когато съвкупният размер на влоговете на такива предприятия на групова основа не надвишава 1 милион евро.
Член 412
Изискване за ликвидно покритие
1. Институциите държат ликвидни активи с обща стойност, която покрива разликата между изходящите ликвидни потоци и входящите ликвидни потоци при стресирани условия, за да се гарантира, че институциите поддържат нива на ликвидни буфери, които са достатъчни за преодоляване на всяко възможно неравновесие между входящите и изходящите ликвидни потоци при изключително стресирани условия за период от тридесет дни. През периоди, характеризиращи се със стресирани условия, институциите могат да използват ликвидните си активи, за да покриват своите нетни изходящи ликвидни потоци.
2. Институциите не отчитат двукратно входящите ликвидни потоци и ликвидните активи.
3. Институциите могат да използват ликвидните активи по параграф 1, за да изпълняват задълженията си при стресирани обстоятелства, както е посочено в член 414.
4. Разпоредбите по дял II се прилагат само за определяне на задълженията за отчитане по член 415.
5. Държавите членки могат да запазят или да въведат национални разпоредби в областта на ликвидните изисквания, преди задължителните минимални стандарти за изискването за ликвидно покритие да бъдат уточнени и изцяло въведени в Съюза съгласно член 460. Държавите членки или компетентните органи може да изискват от лицензираните в тяхната юрисдикция институции или от подклас от тези институции да изпълняват изискване за по-високо ликвидно покритие до 100 %, до окончателното въвеждане на задължителен минимален стандарт с ниво от 100 % съгласно член 4460.
Член 413
Стабилно финансиране
1. Институциите гарантират, че дългосрочните задължения се покриват по подходящ начин чрез разнообразие от стабилни инструменти за финансиране както при нормални условия, така и при стресирани обстоятелства.
2. Разпоредбите на дял III се прилагат само за определяне на задълженията за отчитане по член 415.
3. Държавите членки могат да запазят или да въведат национални разпоредби в областта на изискванията за стабилно финансиране преди определянето и въвеждането в Съюза на задължителните минимални стандарти за изискванията за нетно стабилно финансиране съгласно член 510.
Член 414
Спазване на ликвидните изисквания
Когато дадена институция нарушава или очаква да наруши изискването по член 412 или общото задължение по член 413, параграф 1, включително при настъпване на стресирани обстоятелства, тя незабавно уведомява компетентните органи и своевременно им представя план за бързо възобновяване на спазването на разпоредбите на член 412 или член 413, параграф 1. Докато не бъде възобновено спазването на разпоредбите, институцията ежедневно, до края на всеки работен ден, отчита елементите, посочени съответно в дял II или дял III, освен ако компетентният орган не ѝ разреши да ги отчита по-рядко ив рамките на по-дълъг срок. Компетентните органи дават такова разрешение само въз основа на конкретното положение на дадена институция и при отчитане на мащаба и сложността на нейната дейност. Те наблюдават изпълнението на плана за възобновяване на спазването на разпоредбите и при необходимост изискват от институцията да възобнови спазването по-бързо.
ДЯЛ II
ОТЧИТАНЕ НА ЛИКВИДНОСТТА
Член 415
Задължения за отчитане и формат на отчетност
1. Институциите отчитат в една валута, независимо от действителната им деноминация, пред компетентните органи елементите по дял II и дял III и техните компоненти, включително състава на ликвидните си активи съгласно член 416. До окончателното определяне на изискването за ликвидно покритие по шеста част и въвеждането му като минимален стандарт съгласно член 4460, институциите отчитат елементите, посочени в дял II и приложение III. Институциите отчитат елементите, посочени в дял III. Отчитането се извършва не по-рядко от веднъж месечно за елементите, посочени в дял II и приложение III, и не по-рядко от веднъж на всеки три месеца за елементите, посочени в дял III.
Форматите за отчетност включват цялата необходима информация и позволяват на ЕБО да прецени дали обезпечените кредитни сделки и операциите по замяна на обезпечения, при които ликвидни активи, посочени в член 416, параграф 1, букви а), б и в), са получени срещу обезпечение, което не отговаря на изискванията на член 416, параграф 1, букви а), б и в),), са надлежно приключени.
2. Всяка институция отчита отделно пред компетентните органи на държавата членка по произход елементите по параграф 1 в посочената по-долу валута, когато има:
а)
съвкупни задължения във валута, различна от отчетната валута по параграф 1, в размер по-голям или равен на 5 % от общия размер на задълженията на институцията или на обособената ликвидна подгрупа или
б)
значим клон съгласно в съответствие с член 51 от Директива 2013/36/ЕС в приемаща държава членка, в която се използва валута, различна от отчетната валута по параграф 1 от настоящия член.
3. ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение за определяне:
а)
единни формати за отчетност и информационни решения, заедно със съответните указания за установяване на честотата, датите и сроковете за отчитане. Форматите за отчетност и честотата на отчитане съответстват на естеството, мащаба и сложността на различните дейности на институциите и обхващат отчитането съгласно параграфи 1 и 2;
б)
допълнителни показатели за наблюдение на ликвидността, необходими на компетентните органи за получаване на цялостен поглед върху ликвидния рисков профил, в съответствие с естеството, мащаба и сложността на дейностите на институцията;
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 1 февруари 2015 г. - за елементите, посочени в буква а), и до 1 януари 2014 г. - за елементите, посочени в буква б).
До окончателното въвеждане на обвързващи ликвидни изисквания компетентните органи могат да продължат да събират информация посредством инструменти за наблюдение за целите на наблюдението на спазването на съществуващите национални стандарти за ликвидност.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
4. При поискване компетентните органи на държавата членка по произход предоставят своевременно и по електронен път на компетентните органи и на националната централна банка на приемащата държава членка и на ЕБО индивидуалните отчети съгласно настоящия член.
5. Компетентните органи, които упражняват надзор на консолидирана основа съгласно член 112 от Директива 2013/36/ЕС, при поискване от страна на посочените по-долу органи им предоставят своевременно и по електронен път всички отчети, подадени от институцията съгласно единните формати за отчетност по параграф 3:
а)
компетентните органи и националната централна банка на приемащите държави членки, в които са установени значими клонове в съответствие с член 51 от Директива 2013/36/ЕС на институцията майка или институции, контролирани от един и същ финансов холдинг майка;
б)
компетентните органи, които са издали лиценз на дъщерните предприятия на институцията майка или институциите, контролирани от един и същ финансов холдинг майка, и националната централна банка на тази държава членка;
в)
ЕБО;
г)
ЕЦБ.
6. Компетентните органи, които са издали лиценз на институция, която е дъщерно предприятие на институция майка или финансов холдинг майка, при поискване предоставят своевременно и по електронен път на компетентните органи, които упражняват надзор на консолидирана основа съгласно член 111 от Директива 2013/36/ЕС, на централната банка на държавата членка, в която е лицензирана институцията, и на ЕБО всички отчети, подадени от институцията в съответствие с единните формати за отчетност по параграф 3.
Член 416
Отчитане на ликвидните активи
1. Институциите отчитат посочените по-долу активи като ликвидни активи, освен ако са изключени съгласно параграф 2 и само ако ликвидните активи отговарят на условията по параграф 3:
а)
парични средства и експозиции към централни банки, доколкото тези експозиции могат да бъдат, при стресирани обстоятелства, изтеглени по всяко време. По отношение на държаните в централни банки депозити, компетентният орган и централната банка се стремят да постигнат общо разбиране за това в каква степен минималните резерви могат да бъдат изтеглени при стресирани обстоятелства;
б)
други прехвърлими активи, които са с изключително висока ликвидност и кредитно качество;
в)
прехвърлими активи, които представляват вземания от посочените по-долу лица или са гарантирани от тях:
i)
централното правителство на държава членка, на фискално автономен регион, който може да определя и събира данъци, или на трета държава в местната валута на централното правителство или регионалните органи на власт, ако институцията е изложена на ликвиден риск в тази държава членка или тази трета държава и покрива този риск с тези ликвидни активи;
ii)
централните банки и субектите от публичния сектор, които не спадат към централното правителство, в местната валута на централната банка и на предприятието от публичния сектор;
iii)
Банката за международни разплащания, Международния валутен фонд, Европейската комисия и многостранните банки развитие;
iv)
Европейският инструмент за финансова стабилност и Европейският механизъм за стабилност;
г)
прехвърлими активи, които са с висока ликвидност и кредитно качество;
д)
незабавно усвоими кредитни улеснения, отпускани от централните банки в рамките на паричната политика, доколкото тези улеснения не се обезпечават с ликвидни активи и като се изключва извънредната ликвидна подкрепа
е)
ако кредитната институция е включена в мрежа в съответствие със законови или други разпоредби, минималният размер на депозитите в централната кредитна институция според приложимите законови или други нормативни разпоредби и другото нормативно установено или налично по силата на договор ликвидно финансиране от централната кредитна институция или институциите, които са членове на мрежата по член 113, параграф 7 или които отговарят на условията за освобождаване по член 10, доколкото това финансиране не се обезпечава с ликвидни активи.
До приемането на единно определение за понятията за висока и изключително висока ликвидност и високо и изключително високо кредитно качество съгласно член 460 институциите сами определят по валути кои прехвърлими активи са съответно с висока или изключително висока ликвидност и кредитно качество. До изготвянето на единно определение компетентните органи могат въз основа на критериите по член 509, параграфи 3, 4 и 5, да предоставят общи насоки, които институциите да следват при определянето на активите с висока и изключително висока ликвидност и кредитно качество. Ако няма такива насоки, институциите използват прозрачни и обективни критерии за тази цел, включително част от или всички критерии по член 509, параграфи 3, 4 и 5.
2. Следните активи не се смятат за ликвидни:
а)
активите, които са емитирани от кредитна институция, освен ако отговарят на едно от следните условия:
i)
те са облигации, отговарящи на условията за третирането по член 129, параграф 4 или 5, или обезпечени с активи инструменти, ако е доказано, че са с изключително високо кредитно качество, определени от ЕБО в съответствие с критериите в член 509, параграфи 3, 4 и 5;
ii)
те са облигации, посочени в член 52, параграф 4 от Директива 2009/65/ЕО, различни от посочените в подточка i) от същата буква;
iii)
кредитната институция е била създадена от централното правителство или регионални органи на власт на държава членка и това правителство или органи имат задължението да защитава икономическата основа на институцията и да поддържат нейната жизнеспособност, докато тя съществува; или активът се ползва с изричната гаранция на това правителство; или поне 90 % от заемите, отпуснати от институцията, са гарантирани директно или индиректно от това правителство или органи и активът се използва предимно за финансиране на насърчителни заеми, отпускани на неконкурентна основа и с нестопанска цел за насърчаване на изпълнението на целите на обществената политика на правителството или органите;
б)
активи, които се предоставят като обезпечение на институцията в рамките на обратни репо сделки и трансакции, финансирани чрез ценни книжа, и които се държат от институцията единствено като средство за редуциране на кредитния риск и които институцията не може да използва по силата нито на нормативна разпоредба, нито на договор;
г)
активи, емитирани от:
i)
инвестиционен посредник;
ii)
застрахователно предприятие;
iii)
финансов холдинг;
iv)
финансов холдинг със смесена дейност;
v)
друг субект, който извършва като основна дейност една или повече от дейностите, изброени в приложение I към Директива 2013/36/ЕС
3. В съответствие с параграф 1институциите отчитат като ликвидни активите, които отговарят на следните условия:
а)
свободни са от тежести или са на разположение в групи обезпечения, за да бъдат използвани за получаването на допълнително финансиране в рамките на налични договорени, но неусвоени от институцията кредитни линии;
б)
не са емитирани от самата институция, от нейната институция майка, от нейна дъщерна институция, от друго дъщерно предприятие на институцията майка или финансовия холдинг майка;
в)
за цената им е налице принципно съгласие между участниците на пазара и тя може лесно да се наблюдава на него или цената им може да бъде определена по формула, която е лесна за изчисление въз основа на публично достъпни данни и не зависи от хипотетични допускания, както обикновено е при структурираните или екзотичните продукти;
г)
те са приемливо обезпечение при стандартни операции по поддържане на ликвидността на централна банка в държава членка или - ако ликвидните активи се държат за покриване на изходящите ликвидни потоци във валутата на трета държава - на централната банка на съответната трета държава;
д)
допуснати са за търгуване на призната борса или могат да се търгуват на активни пазари чрез незабавна продажба или чрез обикновена репо сделка на одобрени репо пазари. Тези критерии се оценяват поотделно за всеки пазар.
Условията, посочени в първа алинея, букви в), г) и д), не се прилагат за активите, посочени в параграф 1, буква д).
Условието, посочено в първа алинея, буква г), не се прилага за ликвидните активи, държани с цел покриване на изходящи ликвидни потоци във валута, за която съответната централна банка има изключително тясно определение за приемливост. При ликвидни активи, деноминирани във валути на трети държави, това изключение се прилага само ако компетентните органи на съответната трета държава прилагат същото или равностойно изключение.
4. Независимо от разпоредбите на параграфи 1, 2 и 3, до уточняването на задължително ликвидно изискване съгласно член 460 и в съответствие с параграф 1, втора алинея от настоящия член институциите отчитат:
а)
други активи, които не са приемливи за централната банка, но които могат да се търгуват, например капиталови инструменти и злато, на основата на прозрачни и обективни критерии, включително критериите по член 509, параграфи 3, 4, и 5 в тяхната съвкупност или поотделно;
б)
други активи, които са приемливи за централната банка и могат да се търгуват, например обезпечени с активи инструменти с изключително високо кредитно качество, установени от ЕБО в съответствие с критериите по член 509, параграфи 3, 4 и 5;
в)
други активи, които са приемливи за централната банка, но не могат да се търгуват, например кредитни вземания, установени от ЕБО в съответствие с критериите по член 509, параграфи 3, 4 и 5.
5. ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение, в които се посочват валутите, отговарящи на условията по параграф 3, трета алинея.
ЕБО представя тези проекти на технически стандарти за изпълнение на Комисията до 31 март 2014 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Преди влизането в сила на техническите стандарти, посочени в трета алинея, институциите могат да продължат да прилагат третирането, посочено в параграф 3, втора алинея, ако компетентните органи са го прилагали преди 1 януари 2014 г..
6. Акциите или дяловете в ПКИ могат да се третират като ликвидни активи до абсолютната сума от 500 милиона евро в портфейла с ликвидни активи на всяка институция, при условие че са спазени изискванията по член 132, параграф 3 и че ПКИ, освен в деривати за редуциране на лихвения или кредитния или валутния риск инвестира само в ликвидните активи, посочени в параграф 1 от настоящия член.
Използването или потенциалното използване на дериватни инструменти с цел хеджиране на риска на разрешените инвестиции от страна на ПКИ не възпрепятства допустимостта на въпросното ПКИ. Когато акциите или дяловете в ПКИ не се оценяват редовно по пазарни цени от трето лице, както е посочено в член 418, параграф 4, букви а) и б), и компетентният орган не се е уверил, че дадена институция е разработила устойчиви методологии и процеси за подобно оценяване, както е посочено в член 406, параграф 4, първо изречение, акциите и дяловете в това ПКИ не се третират като ликвидни активи.
7. Когато определен ликвиден актив престане да отговаря на условията за ликвиден актив, институцията може все пак да продължи да го смята за ликвиден актив за допълнителен период от 30 календарни дни. Ако ликвиден актив в ПКИ престане да отговаря на условията за третирането, посочено в параграф 6, акциите или дяловете в ПКИ може въпреки това да се считат за ликвиден актив за допълнителен период от 30 дни, при условие че тези активи не надвишават 10 % от всички активи на това ПКИ.
Член 417
Оперативни изисквания за притежаваните ликвидни активи
Институциите отчитат като ликвидни активи само притежаваните ликвидни активи, които отговарят на следните условия:
а)
те са подходящо диверсифицирани. Не се изисква диверсификация по отношение на активите, които отговарят на изискванията по член 416, параграф 1, букви а), б) и в);
б)
юридически и фактически по всяко време през следващите 30 дни те са в наличност, за да бъдат реализирани чрез незабавна продажба или чрез обикновена репо сделка на одобрен репо пазар, за да бъдат покривани задълженията, които стават изискуеми. За ликвидните активи по член 416, параграф 1, буква в), които са държани в трети държави с ограничения върху преводите или които са деноминирани в неконвертируеми валути, се счита, че са в наличност само доколкото съответстват на изходящите потоци в съответната трета държава или съответната валута, освен ако институцията може да докаже пред компетентните органи, че е предприела подходящи мерки за хеджиране на произтичащия валутен риск;
в)
те са контролирани от функцията за управление на ликвидността;
г)
част от ликвидните активи, с изключение на посочените в член 416, параграф 1, букви а), в) и д), периодично, поне веднъж годишно, се реализират чрез незабавна продажба или чрез обикновена репо сделка на одобрен репо пазар със следните цели:
i)
за проверка на достъпа до пазара за тези активи;
ii)
за проверка на ефективността на процедурите на институцията за реализация на активите;
iii)
за проверка на използваемостта на активите;
iv)
за намаляване на риска от подаване на отрицателни сигнали при неблагоприятни обстоятелства;
д)
свързаните с активите ценови рискове може да се хеджират, но спрямо ликвидните активи се прилагат целесъобразни вътрешни правила, които гарантират, че тези активи са достъпни по-всяко време за ковчежничеството при необходимост и по-специално, че не се използват при други текущи операции, включително:
i)
хеджиране или други търговски стратегии;
ii)
осигуряване на кредитни подобрения в структурирани трансакции;
iii)
покриване на оперативни разходи.
е)
ликвидните активи са деноминирани във валути по начин, който съответства на разпределението по валути на изходящите ликвидни потоци след приспадане на входящите потоци.
Член 418
Оценяване на ликвидните активи
1. Ликвидните активи се отчитат по пазарната им стойност, намалена подходящо с цел отразяване най-малко на дюрацията, кредитния и ликвидния риск и типичните за репо сделките отбиви при общи стресирани обстоятелства на пазара. Намалението не може да бъде по-малко от 15 % за активите, посочени в член 416, параграф 1, буква г). Ако институцията хеджира свързания с даден актив ценови риск, тя отчита паричния поток, произтичащ от възможното закриване на хеджиращата позиция.
2. За акциите или дяловете в ПКИ съгласно член 416, параграф 4 се прилагат процентни намаления въз основа на подробен преглед на базисните активи, както следва:
а)
0 % за активите, посочени в член 416, параграф 1, буква а);
б)
5 % за активите, посочени в член 416, параграф 1, букви б) и в);
в)
20 % за активите, посочени в член 416, параграф 1, буква г).
3. Прилагането на подхода на подробния преглед, посочен в параграф 2, се извършва по следния начин:
а)
когато институцията знае кои са базисните експозиции на дадено ПКИ, тя може да ги прегледа подробно, за да ги отнесе поотделно към член 416, параграф 1, букви а)-г);
б)
когато институцията не знае кои са базисните експозиции на ПКИ, се приема, че ПКИ инвестира в максималната степен, разрешена от неговия мандат, в низходящ ред във видовете активи по член 416, параграф 1, букви а)-г) до достигането на максималния общ лимит на инвестициите.
4. Институциите разработват устойчиви методологии и процеси за изчисляване и докладване на пазарната стойност и отбивите за акциите и дяловете на ПКИ. Само там, където институциите могат да докажат по удовлетворителен за на компетентния орган начин, че съществеността на експозициите не оправдава разработването на техни собствени методологии, институциите могат да разчитат на посочените по-долу трети лица за изчисляването и докладване на отбивите за акциите или дяловете на ПКИ съгласно методите по параграф 3, букви а) и б):
а)
депозитарната институция на ПКИ, при условие че ПКИ инвестира само в ценни книжа и депозира всички ценни книжа при тази депозитарна институция;
б)
за останалите ПКИ - управляващото дружество на ПКИ, при условие че отговаря на критериите по член 132, параграф 3, буква а).
Точността на изчисленията на депозитарната институция или управляващото дружество на ПКИ се потвърждава от външен одитор.
Член 419
Валути с ограничения в наличността на ликвидни активи
1. ЕБО преценява дали за институциите съществува достатъчна наличност на ликвидните активи, посочени в член 416, параграф 1, буква б) във валутите, които са от значение за институциите, установени в Съюза.
2. Когато доказаните потребности от ликвидни активи с оглед на изискването по член 412 надхвърлят наличността на тези ликвидни активи в дадена валута, се прилагат една или няколко от следните дерогации:
а)
чрез дерогация от член 417, буква е), ликвидните активи могат да бъдат деноминирани във валути по начин, който не съответства на разпределението по валути на изходящите ликвидни потоци след приспадане на входящите потоци;
б)
за валутите на държава членка или на трети държави изискваните ликвидни активи може да бъдат заменени от кредитни линии от централната банка на съответната държава членка или трета държава, които са отпуснати съгласно на неотменяемо договорно задължение за следващите 30 дни, а цената им е справедлива, независимо от текущо усвоената сума, при условие че компетентните органи на тази държава членка или трета държава прилагат същото третиране и че тази държава членка или трета държава има сходни изисквания за отчитане.
3. Прилаганите съгласно параграф 2 дерогации са обратнопропорционални на наличността на съответните активи. Доказаните потребности на институциите се оценяват с оглед на способността на институциите чрез разумно управление на ликвидността да намалят потребността от такива активи и размера на държаните от други пазарни участници количества от активите.
4. ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение, в които се посочват валутите, отговарящи на условията по настоящия член.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 31 март 2014 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
5. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти, за уточняване на дерогациите по параграф 2, включително на условията за тяхното прилагане.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 март 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 420
Изходящи ликвидни потоци
1. До уточняването на изискването за ликвидност съгласно член 460 подлежащите на отчитане изходящи ликвидни потоци включват:
а)
текущата дължима сума по влоговете на дребно съгласно член 421;
б)
текущите дължими суми по други задължения, чийто падеж настъпва и чието плащане може да бъде поискано от институциите емитенти или от доставчика на финансирането, или които са свързани с негласно очакване на доставчика на финансирането, че институцията ще изплати задължението си през следващите 30 дни съгласно член 422;
в)
допълнителните изходящи потоци съгласно член 423;
г)
максималната сума, която може да бъде усвоена през следващите 30 дни по неусвоени договорени кредитни и ликвидни улеснения, съгласно член 424;
д)
допълнителните изходящи потоци, установени при оценяването съгласно параграф 2.
2. Институциите редовно оценяват възможността за и потенциалния размер на изходящите ликвидни потоци през следващите 30 дни по отношение на продуктите или услугите, които не са обхванати от членове 422, 423 и 424 и които тези институции предлагат или подпомагат или които потенциалните купувачи биха приели за свързани с тези институции, включително но не само, изходящите ликвидни потоци в резултат на договорни споразумения като други задбалансови и условни задължения за финансиране включително, но не само, договорени финансови улеснения, неусвоени кредити и аванси към контрагенти на едро, ипотечни продукти, които са одобрени, но още не са усвоени, кредитни карти, овърдрафти, планирани изходящи потоци, свързани с подновяване или удължаване на кредити на дребно или на едро, планирани плащания по деривативни договори и по отношение на продукти за търговско финансиране, водещи до задбалансови позиции, съгласно посоченото в член 429 и в приложение I. Тези изходящи потоци се оценяват при допускане за сценарий на едновременното възникване на стресирани обстоятелства, характерни за самата институция, и за целия пазар.
При извършването на тази оценка институциите обръщат особено внимание на съществените щети върху репутацията си, които биха могли да възникнат, ако институциите не осигуряват ликвидна подкрепа за тези продукти или услуги. Институциите докладват най-малко веднъж годишно пред компетентните органи онези продукти и услуги, при които възможността а и възможният размер на изходящите ликвидни потоци, посочени в първа алинея, са значителни, а компетентните органи определят съответните изходящи потоци. Компетентните органи могат да приложат ниво в размер до 5 % за изходящите потоци за продукти за търговско финансиране, водещи до задбалансови позиции, съгласно посоченото в член 429 и приложение I.
Най-малко веднъж годишно компетентните органи представят пред ЕБО доклад относно видовете продукти или услуги, за които са определили изходящите потоци въз основа на докладите от институциите. В този доклад компетентните органи разясняват и методологията, която са използвали за определяне на изходящите потоци.
Член 421
Изходящи потоци по влогове на дребно
1. Институциите отчитат отделно размера на влоговете на дребно, които са обхванати от схема за гарантиране на депозитите съгласно Директива 94/19/ЕО или от равностойна схема за гарантиране на депозитите в трета държава, и умножават най-малко по 5 % във всеки от следните случаи:
а)
когато влогът е част от установено взаимоотношение, поради което изтеглянето му е много малко вероятно;
б)
когато влогът е по разплащателна сметка, включително сметки, по които редовно се превеждат заплати.
2. Институциите умножават размера на другите влогове на дребно, които не са посочени в параграф 1, най-малко по 10 %.
3. Като взема предвид поведението на местните вложители по препоръка на компетентните органи, ЕБО издава до 1 януари 2014 г. насоки относно критериите за определяне на условията за прилагане на параграфи 1 и 2 във връзка с установяването на влоговете на дребно, за които се предвиждат различни изходящи потоци, и определенията за посочените продукти за целите на настоящия дял. В тези насоки се взема предвид възможността тези влогове да доведат до изходящи ликвидни потоци през следващите 30 дни. Тези изходящи потоци се оценяват при допускане за сценарий на едновременно възникване на стресирани обстоятелства, характерни за самата институцията и за целия пазар.
4. Независимо от параграфи 1 и 2, институциите умножават размера на влоговете на дребно, които са привлекли в трети държави, с по-висок процент от предвидения в посочените параграфи, ако такъв процент е предвиден в сходни изисквания за отчетност на третата държава.
5. Институциите могат да изключат от изчислението на изходящите потоци някои ясно определени категории влогове на дребно, доколкото институцията винаги спазва стриктно посочените по-долу изисквания за цялата категория влогове, освен в отделни случаи при доказани затруднения на вложителя:
а)
за срок от 30 дни вложителят няма право да тегли влога си; или
б)
при преждевременно теглене преди изтичането на срока от 30 дни вложителят трябва да плати такса, в която се включват загуба на лихва за периода между датата на тегленето и договорената дата на падежа, както и съществена такса, която не се налага да надхвърля дължимата лихва за изминалия период от време между датата на откриване на влога и датата на тегленето.
Член 422
Изходящи потоци за други задължения
1. Институциите умножават задълженията, произтичащи от собствените оперативни разходи на институцията, с 0 %.
2. Институциите умножават задълженията, произтичащи от обезпечени кредитни сделки и сделки, обусловени от капиталовия пазар съгласно член 192, точка 3 със:
а)
0 % - до стойността на ликвидните активи съгласно член 418, ако са обезпечени с активи, които биха могли да се квалифицират като ликвидни активи съгласно член 416;
б)
100 % - над стойността на ликвидните активи съгласно член 418, ако са обезпечени с активи, които биха могли да се квалифицират като ликвидни активи съгласно член 416;
в)
100 % - ако са обезпечени с активи, които не биха могли да се квалифицират като ликвидни активи съгласно член 416, с изключение на трансакциите по букви в) и г) от настоящия параграф;
г)
25 % - ако са обезпечени с активи, които не биха могли да се квалифицират като ликвидни активи съгласно член 416, и ако кредиторът е централното правителство, субект от публичния сектор на държавата членка, в която кредитната институция е получила лиценз или е открила клон, или многостранна банка за развитие. Това третиране се прилага за субекти от публичния сектор с рисково тегло по-малко или равно на 20 % съгласно трета част, дял II, глава 2;
д)
0 % - ако кредиторът е централна банка.
3. Институциите умножават задълженията, произтичащи от влогове, които не могат да се изтеглят:
а)
от вложителя - за да ползва предоставени от институцията услуги по клиринг, попечителство или управление на парични средства или други сравними услуги;
б)
при споделено изпълнение на обща задача в рамките на институционална защитна схема, отговаряща на изискванията по член 113, параграф 7, или като изискван съгласно законова или друга нормативна разпоредба минимален влог на друго лице, което е член на същата институционална защитна схема;
в)
от вложителя в рамките на установено оперативно взаимоотношение, различно от посоченото в буква а);
г)
когато отчитащата се кредитната институция е свързана в мрежа в съответствие със законова или друга нормативна разпоредба, от вложителя -за да ползва услуги по парични клирингови операции и услуги от централна кредитна институция;
с 5 % в случая по буква а), доколкото са покрити от схема за гарантиране на депозитите съгласно Директива 94/19/ЕО или равностойна схема за гарантиране на депозитите в трета държава, и с 25 % в останалите случаи.
Депозитите, държани от кредитните институции в централни кредитни институции, които се считат за ликвидни активи съгласно член 416, параграф 1, буква е), се умножават с множител за изходящи потоци от 100 %.
4. Услугите по клиринг, попечителство или управление на парични средства, или други сравними услуги, посочени в параграф 3, букви а) и г), обхващат тези услуги само доколкото те се предоставят в рамките на установено взаимоотношение, от което вложителят има значителна зависимост. Те не се състоят само в кореспондентско банкиране или основни посреднически услуги, а институцията разполага с данни, според които клиентът не може да изтегли средства, правно дължими в срок от 30 дни, без да застраши оперативната си дейност.
До изготвянето на единно определение за установено оперативно взаимоотношение, посочено в параграф 3, буква в), институциите сами приемат критерии за определяне на установено оперативно взаимоотношение, за което разполагат с данни, според които клиентът не може да изтегли средства, правно дължими в срок от 30 дни, без да застраши оперативната си дейност, и докладват тези критерии на компетентните органи. В отсъствието на единно определение компетентните органи могат да предоставят общи насоки, които институциите спазват при установяването на влогове, които в рамките на установено оперативно взаимоотношение,не могат да се изтеглят от вложителя.
5. Институциите умножават по 40 % задълженията, произтичащи от влоговете на клиенти, които не са финансови клиенти, доколкото те не попадат в обхвата на параграфи 3 и 4, и умножават по 20 % размера на тези задължения, които са обхванати от схема за гарантиране на депозитите съгласно Директива 94/19/ЕО или от равностойна схема за гарантиране на депозитите в трета държава.
6. Институциите отчитат на нетна основа изходящите и входящи потоци, очаквани в срок от 30 дни по договорите от приложение II за всички контрагенти, и ги умножават по 100 %, ако резултатът е нетен изходящ поток. Отчитане на нетна основа означава и без отчитане на обезпеченията, които ще бъдат получени и които отговарят на изискванията за ликвидни активи съгласно член 416.
7. Институциите отчитат отделно останалите задължения, които не попадат в обхвата на параграфи 1-5.
8. Компетентните органи могат за отделни случаи да дадат разрешение за прилагане на по-нисък процент на изходящите потоци към задълженията, посочени в параграф 7, когато са изпълнени всички посочени по-долу условия:
а)
вложителят е:
i)
институция майка или дъщерна институция на институцията или друго дъщерно предприятие на същата институция майка;
ii)
свързан с институцията чрез определено отношение по смисъла на член 12, параграф 1 от Директива 83/349/ЕИО;
iii)
институция, която попада в обхвата на същата институционална защитна схема съгласно изискванията на член 113, параграф 7;
iv)
централната институция или участник в мрежа, отговаряща на изискванията съгласно член 400, параграф 2, буква г);
б)
има основания да се очаква по-малък изходящ поток през следващите 30 дни дори при сценарий на едновременното възникване на стресирани обстоятелства, характерни за самата институцията и за целия пазар;
в)
вложителят отчита симетрично или по-консервативно съответстващия входящ поток чрез дерогация от член 425;
г)
институцията и вложителят са установени в една и съща държава членка.
9. Компетентните органи могат да освободят от прилагането на изискванията на параграф 8, буква г), когато се прилага член 20, параграф 1, буква б). В този случай се спазват допълнителни обективни критерии съгласно разпоредбите на делегирания акт, посочен в член 460. Когато разрешат отчитането на по-малък изходящ поток, компетентните органи информират ЕБО за резултата от процеса по член 20, параграф 1, буква б). Компетентните органи правят редовен преглед на изпълнението на условията за такива по-малки изходящи потоци.
10. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за уточняване на допълнителните обективни критерии по параграф 8а.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 януари 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 423
Допълнителни изходящи потоци
1. За обезпечение, различно от активите, посочени в член 416, параграф 1, букви а), б) и в), което е предоставено от институцията по договорите от приложение II и за кредитните деривати, се предвижда допълнителен изходящ поток от 20 %.
2. Институциите уведомяват компетентните органи за всички сключени от тях договори, чиито условия пораждат, в рамките на 30 дни, след съществено влошаване на кредитното качество на институцията, изходящи ликвидни потоци или потребност от допълнителни обезпечения. Ако компетентните органи сметнат подобни договори за значими по отношение на потенциалните изходящи ликвидни потоци на институцията, те изискват от нея да добави за тези договори допълнителен изходящ поток, включително поток, отговарящ на потребността от допълнителни обезпечения, възникваща от съществено влошаване на кредитното качество на институцията като понижаване на външната ѝ кредитна оценка с три степени. Институцията редовно преразглежда степента на това съществено влошаване в контекста на съответните клаузи на сключените от нея договори и уведомява компетентните органи за резултатите от прегледа.
3. Институцията предвижда допълнителен изходящ поток, съответстващ на потребността от обезпечение, която би възникнала в резултат на въздействието на сценарий на неблагоприятно развитие на пазарните условия върху сключените от институцията сделки с деривати, сделки за финансиране и други договори, ако е съществена.
ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на условията за прилагане във връзка с понятието за значимост и методите за измерване на допълнителния изходящ поток.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 март 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените във втора алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
4. Институцията предвижда допълнителен изходящ поток, съответстващ на пазарната стойност на продаваните чрез къси продажби ценни книжа или други активи, които трябва да бъдат доставени в срок от 30 дни, освен ако институцията притежава ценните книжа, предмет на доставката или ги е получила в заем при условия, налагащи връщането им едва след изтичането на 30-дневния срок, и ако ценните книжа не са част от ликвидните активи на институцията.
5. Институцията предвижда допълнителен изходящ поток, съответстващ на:
а)
излишъка по обезпечението, който институцията държи и който по договор контрагентът може да поиска да бъде изискан по всяко време;
б)
обезпечението, което трябва да бъде върнато на контрагент;
в)
обезпечението, което съответства на активите, които биха могли да се квалифицират като ликвидни активи за целите на член 416, и което може да бъде заменено, без съгласието на институцията, за активи, които не биха могли да се квалифицират като ликвидни активи за целите на член 416.
6. Влоговете, получени като обезпечение, не се разглеждат като задължения за целите на член 422, но за тях се прилагат разпоредбите на настоящия член, когато е уместно.
Член 424
Изходящи потоци по кредитни и ликвидни улеснения
1. Институциите отчитат изходящи потоци по договорени кредитни улеснения и ликвидни улеснения, определени като процент от максималната сума, която може да бъде усвоена през следващите 30 дни. Максималната сума, която може да бъде усвоена, може да се изчисли без отчитане на изискването за ликвидност по член 420, параграф 2, задължително за търговското финансиране по задбалансови позиции, и без отчитане на стойността на обезпечението по член 418, което трябва да се предостави, ако институцията може да използва това обезпечение повторно и ако то се държи под формата на ликвидни активи съгласно член 416. Обезпечението, което трябва да се предостави, не представлява активи, емитирани от контрагента по улеснението или от свързани с него лица. Ако институцията разполага с необходимата информация, максималната сума, която може да бъде усвоена по кредитни и ликвидни улеснения, се определя като максималната сума, която би могла да бъде усвоена с оглед на собствените задължения на контрагента или с оглед на предварително установения по договора график за усвояване, което се дължи през следващите 30 дни.
2. Максималната сума, която може да бъде усвоена по неусвоени договорени кредитни улеснения и ликвидни улеснения през следващите 30 дни, се умножава по 5 %, ако те могат да бъдат отнесени към класа „експозиции на дребно“ съгласно стандартизирания или вътрешнорейтинговия подход за кредитен риск.
3. Максималната сума, която може да бъде усвоена по неусвоени договорени кредитни улеснения и ликвидни улеснения през следващите 30 дни, се умножава по 10 %, когато те отговарят на следните условия:
а)
те не могат да бъдат отнесени към класа „експозиции на дребно“ съгласно стандартизирания или вътрешнорейтинговия подход за кредитен риск;
б)
те са били предоставени на клиенти, които не са финансови клиенти;
в)
те не са предоставени с цел осигуряване на финансиране за клиента, когато той не може да задоволи потребностите си от финансиране на финансовите пазари.
4. Договореният размер на ликвидно улеснение, предоставено на дружество със специална цел - секюритизация с оглед да се даде възможност на такова дружество да придобие активи, различни от ценни книжа, от клиенти, които не са финансови клиенти, се умножава по 10 %, доколкото той надвишава размера на закупуваните обикновено активи от клиенти и ако максималната сума, която може да бъде усвоена, е договорно ограничена до размера на закупуваните обикновено активи.
5. Институциите отчитат максималната сума, която може да се усвои по други неусвоени договорени кредитни улеснения и ликвидни улеснения през следващите 30 дни. Това се отнася по-специално за:
а)
ликвидни улеснения, предоставени от институцията на дружества със специална цел - секюритизация, различни от посочените в параграф 3, буква б);
б)
споразуменията, съгласно които от институцията се изисква да купи или замени активи на дружество със специална цел - секюритизация;
в)
улесненията, предоставени на кредитни институции;
г)
улесненията, предоставени на финансови институции и на инвестиционни посредници.
6. Чрез дерогация от параграф 5 институциите, които са създадени и финансирани от централно правителство или регионални органи на власт на поне една държава членка, могат да прилагат третирането, предвидено в параграфи 2 и 3, и за кредитните и ликвидните улеснения, които са предоставени на институции единствено с цел пряко или непряко финансиране на насърчителни заеми, които могат да бъдат отнесени към класовете експозиции, посочени в тези параграфи. Чрез дерогация от член 425, параграф 2, буква г), ако тези насърчителни заеми са отпуснати посредством друга институция, действаща като посредник (заеми, отпускани чрез посредник), институциите могат да приложат симетричен входящ и изходящ поток. Тези насърчителни заеми се отпускат само на лица, които не са финансови клиенти, на неконкурентна основа и с нестопанска цел за насърчаване на изпълнението на целите на обществената политика на Съюза и/или на съответното централно правителство или регионални органи на власт на държавата членка. Ползването на такива улеснения е възможно единствено при материализиране на обичайно очакваното търсене за насърчителни заеми и до размера на това търсене, свързано с последващо отчитане за използването на отпуснатите средства.
Член 425
Входящи потоци
1. Институциите отчитат входящите ликвидни потоци. Ограничените входящи ликвидни потоци са входящите ликвидни потоци, ограничени до 75 % от размера на изходящите ликвидни потоци. Институциите могат да изключат от прилагането на този лимит входящите ликвидни потоци от влогове в други институции, за които може да се приложи третирането по член 113, параграф 6 или 7. Институциите могат да изключат от прилагането на този лимит входящите ликвидни потоци от суми, дължими от кредитополучатели и инвеститори в облигации, които са свързани с ипотечно кредитиране, финансирано чрез облигации, за които може да се приложи третирането по член 129, параграфи 4, 5 или 6, или чрез облигации, посочени в член 52, параграф 4 от Директива 2009/65/ЕО. Институциите могат да изключат от прилагането на този лимит входящите потоци по насърчителни заеми, по които са посредник. След предварително одобрение от компетентния орган, който отговаря за надзора на индивидуална основа, институцията може да изключи напълно или частично входящите потоци от прилагането на този лимит, когато доставчикът е институция майка или дъщерна институция на институцията или е друго дъщерно предприятие на същата институция майка, или е свързан с институцията чрез определено отношение по смисъла на член 12, параграф 1 от Директива 83/349/ЕИО.
2. Входящите ликвидни потоци се изчисляват за следващите 30 дни. Те обхващат само договорни входящи потоци от експозиции, които не са просрочени и за които институцията няма основания да очаква неизпълнение през следващите 30 дни. Входящите ликвидни потоци се отчитат общо, като следните входящи потоци се отчитат отделно:
а)
дължимите суми от клиенти, които не са финансови клиенти, за целите на плащане по главницата, се намаляват с по-високата от следните две суми - с 50 % от стойността си или със стойността на договорните задължения към тези клиенти за предоставяне на финансирането. Това не се прилага за дължимите суми по обезпечени кредитни сделки и по сделки, обусловени от капиталовия пазар по смисъла на член 192, точка 3, които са обезпечени с ликвидни активи съгласно член 416, в съответствие с посоченото в буква г) от настоящия параграф.
Чрез дерогация от първа алинея на настоящата точка институциите, пред които е поето задължение, посочено в член 424, параграф 6, за да могат да предоставят насърчителен заем на краен получател, могат да отчетат входящ поток до размера на изходящия поток, който прилагат към съответното задължение за предоставяне на тези насърчителни заеми;
б)
дължимите суми от операции по търговско финансиране, посочени в член 162, параграф 3, втора алинея, буква б), с остатъчен матуритет до 30 дни, се отчитат изцяло като входящи потоци;
в)
активите без определена крайна договорна дата се отчитат с 20 % входящ поток, при условие че договорът позволява на банката да се откаже и да поиска плащане в рамките на 30 дни.
г)
дължимите суми по обезпечени кредитни сделки и сделки, обусловени от капиталовия пазар по смисъла на член 192, точка 3, ако са обезпечени с ликвидни активи, по смисъла на член 416, параграф 1, не се отчитат до размера на стойността на ликвидните активи след приспадане на отбивите, а за останалата част от дължимите суми се отчита пълният им размер;
д)
дължимите суми, които институцията длъжник третира съгласно член 422, параграфи 3 и 4, се дублират със съответен симетричен входящ поток.
е)
дължимите суми от позиции в инструменти, включени в основни капиталови индекси, при условие че няма двойно отчитане на ликвидните активи.
ж)
неусвоените кредитни или ликвидни улеснения и всякакви други получени задължения не се отчитат.
3. Изходящите и входящите потоци, очаквани в срок от 30 дни по договорите от приложение II, се отчитат на нетна основа за всички контрагенти и се умножават по 100 %, ако резултатът е нетен входящ поток. Отчитане на нетна основа означава и без отчитане на обезпеченията, които ще бъдат получени и които отговарят на изискванията за ликвидни активи съгласно член 416.
4. Чрез дерогация от параграф 2, буква ж) компетентните органи могат да дадат разрешение на институцията да прилага в отделни случаи по-голям входящ поток за кредитните и ликвидните улеснения, когато са изпълнени всички посочени по-долу условия:
а)
има основания да се очаква по-голям входящ поток дори при едновременното възникване на стресирани обстоятелства за доставчика и за целия пазар;
б)
контрагентът е институция майка или дъщерна институция на институцията, или е друго дъщерно предприятие на същата институция майка, или е свързан с институцията чрез определено отношение по смисъла на член 12, параграф 1 от Директива 83/349/ЕИО, или е член на същата институционална защитна схема, посочена в член 113, параграф 7 от настоящия регламент, или е централната институция, или е член на мрежа, за която се прилага освобождаването по член 10 от настоящия регламент;
в)
контрагентът отчита симетрично или по-консервативно съответстващия изходящ поток чрез дерогация от членове 422, 423 и424;
г)
институцията и контрагентът са установени в една и съща държава членка.
5. Компетентните органи могат да освободят от прилагането на изискването по параграф 4, буква г), когато се прилага член 20, параграф 1, буква б). В този случай трябва да се спазват допълнителните обективни критерии съгласно разпоредбите на делегирания акт, посочен в член 460. Когато разрешат приложението на по-голям входящ поток, компетентните органи информират ЕБО за резултата от процеса по член 20, параграф 1, буква б). Компетентните органи правят редовен преглед на изпълнението на условията за такива по-големи входящи потоци.
6. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за уточняване на обективните критерии по параграф 5.
ЕБО представя на Комисията проектите на тези регулаторни технически стандарти до 1 януари 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
7. Институциите не могат да отчитат входящи потоци от отчетените съгласно член 416 ликвидни активи, различни от дължимите плащания по активите, които не са отразени в пазарната стойност на актива.
8. Институциите не отчитат входящи потоци от нови задължения, които са поели.
9. Институциите вземат предвид входящите ликвидни потоци, които трябва да се получат в трети държави с ограничения върху преводите или които са деноминирани в неконвертируеми валути, само доколкото тези входящи потоци съответстват на изходящите потоци в съответната трета държава или съответната валута.
Член 426
Актуализиране на бъдещите ликвидни изисквания
След като Комисията приеме делегиран акт за уточняване на характеристиките на изискването за ликвидност съгласно член 460, ЕБО може да изготви проекти на технически стандарти за изпълнение за определяне на условията по член 421, параграф 1, член 422, с изключение на параграфи 8, 9 и 10 от него, и член 424, като се вземат предвид международно договорените стандарти.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
ДЯЛ III
ОТЧИТАНЕ НА СТАБИЛНОТО ФИНАНСИРАНЕ
Член 427
Елементи, осигуряващи стабилно финансиране
1. Институциите отчитат пред компетентните органи в съответствие с изискванията за отчитане по член 415, параграф 1 и единните формати за отчетност по член 415, параграф 3, следните елементи и техните поделементи с оглед извършването на оценка на наличността на стабилно финансиране:
а)
следните елементи на собствения капитал след приспаданията, когато са приложими;
i)
инструменти от капитала от първи ред;
ii)
инструменти от капитала от втори ред;
iii)
други преференциални акции и капиталови инструменти, които надхвърлят позволения размер на капитала от втори ред, с ефективен матуритет от и над една година;
б)
следните задължения, които не са включени в буква а)
i)
влоговете на дребно, които отговарят на условията за третирането по член 421, параграф 1;
ii)
влоговете на дребно, които отговарят на условията за третирането по член 421, параграф 2;
iii)
влоговете, които отговарят на условията за третирането, предвидено в член 422, параграфи 3 и 4;
iv)
измежду влоговете, посочени в подточка iii) - тези влогове, които са обхванати от схема за гарантиране на депозитите съгласно Директива 94/19/ЕО или равностойна схема за гарантиране на депозитите в трета държава и които попадат в обхвата на член 421, параграф 2;
v)
измежду влоговете, посочени в подточка iii) - тези влогове, които попадат в обхвата на член 422, параграф 3, буква б);
vi)
измежду влоговете, посочени в подточка iii) - тези влогове, които попадат в обхвата на член 422, параграф 3, буква г);
vii)
вложени суми, които не попадат в обхвата на подточка i), ii) или iii), когато не са вложени от финансови клиенти;
viii)
цялото финансиране, получено от финансови клиенти;
ix)
отделно за сумите по подточки vii) и viii) съответно - финансирането от обезпечени кредитни сделки и сделки, обусловени от капиталовия пазар по смисъла на член 192, точка 3:
-
обезпечено с активи, които биха могли да се квалифицират като ликвидни активи съгласно член 416;
-
обезпечено с други активи;
x)
задължения, които произтичат от емитирани ценни книжа, отговарящи на условията за третирането, предвидено в член 129, параграф 4 или 5, или съгласно посоченото в член 52, параграф 4 от Директива 2009/65/ЕО;
xi)
следните други задължения, които произтичат от емитирани ценни книжа, които не попадат в обхвата на буква а):
-
задължения, които произтичат от ценни книжа с ефективен матуритет от и над една година;
-
задължения, които произтичат от ценни книжа с ефективен матуритет по-малко от една година;
xii)
други задължения.
2. Когато е приложимо, всички елементи се разпределят в посочените по-долу пет групи според по-близката от следните дати: датата на падежа и най-ранната дата, на която съгласно договора може да се поиска изплащане на задължението:
а)
до три месеца,
б)
между три и шест месеца;
в)
между шест и девет месеца;
г)
между девет и 12 месеца;
д)
над 12 месеца.
Член 428
Елементи, изискващи стабилно финансиране
1. Освен ако не са приспаднати от собствения капитал, следните елементи се отчитат отделно пред компетентните органи, за се прецени дали е необходимо стабилно финансиране:
а)
активите, които биха могли да се квалифицират като ликвидни активи съгласно член 416, разпределени по видове;
б)
следните ценни книжа и инструменти на паричния пазар, които не са включени в буква а);
i)
активи, които получават първа степен на кредитно качество съгласно член 122;
ii)
активи, които получават втора степен на кредитно качество съгласно член 122;
iii)
други активи
в)
капиталови ценни книжа на нефинансови лица, включени в основен индекс на призната борса;
г)
други капиталови ценни книжа;
д)
злато;
е)
други благородни метали;
ж)
неподлежащи на подновяване заеми и вземания и отделно онези неподлежащи на подновяване заеми и вземания, длъжниците по които са:
i)
физически лица, различни от едноличните търговци и съдружия;
ii)
МСП, които отговарят на изискванията за класа експозиции на дребно съгласно стандартизирания или вътрешнорейтинговия подход за кредитен риск или към дружество, което отговаря на условията за третирането по член 153, параграф 4, и когато общият размер на влоговете на съответния клиент или група от свързани клиенти е под 1 милион евро;
iii)
държави, централни банки и субекти от публичния сектор;
iv)
клиенти извън посочените в подточки i) и ii), различни от финансови клиенти;
v)
клиенти извън посочените в подточки i), ii) и iii), които са финансови клиенти, отделно от тях тези, които са кредитни институции и други финансови клиенти.
з)
неподлежащи на подновяване заеми и вземания, посочени в буква ж), и отделно от тях тези, които са:
i)
обезпечени с търговски недвижими имоти;
ii)
обезпечени с жилищни недвижими имоти;
iii)
предмет на съчетано (посредническо) финансиране чрез облигации, отговарящи на условията за третирането по член 129, параграф 4 или 5, или чрез облигации, посочени в член 52, параграф 4 от Директива 2009/65/ЕО;
и)
вземания по деривати;
й)
други активи;
к)
неусвоени договорени кредитни улеснения, които са със среден риск или със среден/нисък риск съгласно приложение I.
2. Когато е приложимо, всички елементи се разпределят в петте групи по член 427, параграф 2.
СЕДМА ЧАСТ
ЛИВЪРИДЖ
Член 429
Изчисляване на отношението на ливъридж
1. Институциите изчисляват отношението си на ливъридж съгласно методологията по параграфи 2-11.
2. Отношението на ливъридж се изчислява, като мярката за капитал на институцията се разделя на мярката за обща експозиция на тази институция, и се изразява в проценти.
Институциите изчисляват отношението на ливъридж като средноаритметична стойност на месечните стойности на отношението на ливъридж за едно тримесечие.
3. За целите на параграф 2 мярката за капитал е капиталът от първи ред.
4. Мярката за обща експозиция е сборът на стойностите на експозициите по всички активи и задбалансови позиции, които не са приспаднати при определянето на мярката за капитала по параграф 3.
Когато институциите включват предприятие от финансовия сектор, в което имат значителна инвестиция съгласно член 43, в консолидираните си отчети съгласно приложимата нормативна уредба за счетоводната отчетност, но не и в пруденциалната консолидация съгласно първа част, дял II, глава 2, те определят стойността на експозицията на значителната инвестиция не съгласно параграф 5, буква а) от настоящия член, а с произведението, получено чрез умножаване на сумата по буква а) от настоящата алинея с коефициента по буква б) от настоящата алинея:
а)
сборът на стойностите на експозициите на всички експозиции на това предприятие от финансовия сектор, в което имат значителна инвестиция;
б)
за всички преки, непреки и синтетични позиции на институцията в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред на предприятието от финансовия сектор, общата сума на тези елементи, която не е приспадната съгласно член 47 и член 48, параграф 1, буква б), разделена на общата сума на тези елементи.
5. Институциите определят стойността на експозицията на активите съгласно посочените по-долу принципи:
а)
стойностите на експозициите на активите, с изключение на договорите по приложение II и кредитните деривати, са стойностите на експозициите в съответствие с член 111, параграф 1, първо изречение;
б)
закупено физическо или финансово обезпечение, както и гаранции или редуциране на кредитния риск не се използват за намаляване на стойността на експозицията на активите;
в)
заемите не се нетират с влогове.
6. Институциите определят стойността на експозицията по договорите, посочени в приложение II, и на кредитните деривати, включително такива, които са задбалансови позиции, съгласно метода по член 274.
При определянето на стойността на експозицията по договорите по приложение II и на кредитните деривати институциите отчитат ефектите на договорите за новация и другите споразумения за нетиране, освен на споразуменията за кръстосано нетиране на продукти, съгласно член 295.
7. Чрез дерогация от параграф 6 институциите могат да използват метода по член 275, за да определят стойността на експозицията по договорите в точки 1 и 2 от приложение II, само ако използват този метод и за определяне на стойността на експозицията по тези договори с цел спазване на капиталовите изисквания по член 92.
8. При определянето на потенциалната бъдеща кредитна експозиция на кредитни деривати институциите прилагат посочените в член 299, параграф 2 принципи за всичките си кредитни деривати, а не само за онези, които са включени в търговския портфейл.
9. Институциите определят стойността на експозицията на репо сделките, сделките за отдаване или получаване в заем на стоки или ценни книжа, транзакции с удължен сетълмент и маржин заемните сделки, включително тези, които са задбалансови позиции, в съответствие с член 220, параграфи 1-3 и член 222, и отчитат ефектите от рамковите споразумения за нетиране, с изключение на споразуменията за кръстосано нетиране, в съответствие с член 206.
10. Институциите определят стойността на експозицията на задбалансовите позиции, освен по позициите, посочени в параграфи 6 и 9 от настоящия член, съгласно член 111, параграф 1, след извършване на посочените по-долу изменения на конверсионните коефициенти, изброени в посочения член:
а)
конверсионният коефициент, който се прилага към условната стойност за неусвоени кредитни улеснения, които могат да бъдат отменени безусловно по всяко време без предизвестие, посочени в точка 4, букви а) и б) от приложение I, е 10 %;
б)
конверсионният коефициент за свързаните с търговско финансиране задбалансови позиции със среден/нисък риск, посочени в точка 3, буква а) от приложение I, и за задбалансовите позиции, свързани с официално стимулирано експортно кредитиране, посочени в точка 3, буква б), подточка i) от приложение I, е 20 %;
в)
конверсионният коефициент за свързаните с търговско финансиране задбалансови позиции със среден риск, посочени в точка 2, буква а) и точка 2, буква б), подточка i) от приложение I и за задбалансовите позиции, свързани с официално стимулирано експортно кредитиране, посочени в точка 2, буква б), подточка ii) от приложение I, е 50 %;
г)
конверсионният коефициент за всички други задбалансови позиции от приложение I е 100 %.
11. Когато националните общоприети счетоводни принципи признават балансово активите, предмет на доверително управление, в съответствие с член 10 от Директива 86/635/ЕИО, тези активи могат да бъдат изключени от мярката за общата експозиция, ако отговарят на критериите за непризнаване, предвидени в международните счетоводни стандарти 39 (МСС 39), приложими съгласно Регламент (ЕО) № 1606/2002, и, когато е приложимо, на критериите за изключване от обхвата на консолидацията, предвидени в международните стандарти за финансово отчитане 10 (МСФО 10), приложими съгласно Регламент (ЕО) № 1606/2002.
Член 430
Изискване за отчетност
1. Институциите предоставят на компетентните органи цялата необходима информация за отношението на ливъридж и компонентите му съгласно член 429. Компетентните органи вземат предвид тази информация при извършването на надзорния преглед по член 97 от Директива 2013/36/ЕС.
Институциите предоставят на компетентните органи и информацията, която се изисква за целите на изготвянето на доклада по член 511.
Компетентните органи предават получената от институциите информация на ЕБО по негово искане, за да улеснят извършването на прегледа по член 511.
2. ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение за определяне на единна отчетна форма, указанията за попълване на формата, честотата и датите на отчетността и информационните решения, за целите на изискването за отчетност в параграф 1.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 1 февруари 2015 г..
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
ОСМА ЧАСТ
ОПОВЕСТЯВАНЕ НА ИНФОРМАЦИЯ ОТ ИНСТИТУЦИИТЕ
ДЯЛ I
ОБЩИ ПРИНЦИПИ
Член 431
Обхват на изискванията за оповестяване на информация
1. Институциите оповестяват информацията по дял II при спазване на разпоредбите по член 432.
2. По отношение на разрешенията, предоставени от компетентните органи съгласно трета част относно инструментите и подходите, посочени в дял III се прилага изискването за публично оповестяване от институциите на предвидената там информация.
3. Институциите приемат официални правила с цел спазване на предвидените в настоящата част изисквания за оповестяване и разполагат с правила за оценка на целесъобразността на извършваните от тях оповестявания, включително за проверка на оповестяваната информация и честотата на оповестяване. Институциите разполагат и с правила за оценка дали оповестената от тях информация е достатъчна, за да могат участниците на пазара да оценят рисковия им профил.
Когато с тези оповестявания на участниците на пазара не се предоставя достатъчно информация относно рисковия профил на институциите, те оповестяват публично необходимата допълнителна информация освен изискваната съгласно параграф 1. От институциите обаче се изисква да оповестяват само информация, която е съществена и която не представлява търговска тайна или поверителна информация съгласно член 432.
4. При поискване институциите обясняват своите решения по отношение на присъдения от тях рейтинг на МСП и на други предприятия кредитоискатели, като предоставят и обяснение в писмена форма, ако това бъде поискано от тях. Административните разходи за обяснението са пропорционални на размера на кредита.
Член 432
Несъществена информация, търговска тайна или поверителна информация
1. Институциите могат да не оповестяват един или повече елементи от информацията за оповестяване по дял II, ако съответната информация не се смята за съществена, с изключение на оповестяванията по член 435, параграф 2, буква в), член 437и член 450.
Информацията за оповестяване се счита за съществена, ако пропускането ѝ или невярното ѝ представяне би могло да промени или да повлияе върху оценката или решението на даден ползвател, разчитащ на тази информация за вземане на икономически решения.
В съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 в срок до 31 декември 2014 г. ЕБО издава насоки за начина, по който институциите трябва да прилагат принципа на същественост по отношение на изискванията за оповестяване по дял II.
2. Институциите могат да не оповестят също един или повече елементи от информацията за оповестяване по дялове II и III, ако тези елементи съдържат информация, която се смята за търговска тайна или поверителна информация съгласно втора и трета алинея, с изключение на случаите на оповестяване по член 437 и член 450.
Информацията се смята за търговска тайна на дадена институция, ако оповестяването ѝ би нарушило конкурентната позиция на институцията. Тя може да обхваща сведения относно продукти или системи, чието споделяне с конкурентите би намалило стойността на инвестициите на институцията в тях.
Информацията се счита за поверителна, ако са налице задължения към клиенти или други взаимоотношения с контрагенти, съгласно които институцията трябва да запази поверителността на тази информация.
В съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 в срок до 31 декември 2014 г. ЕБО издава насоки за начина, по който институциите трябва да прилагат принципите на търговска тайна и на поверителност по отношение на изискванията за оповестяване по дялове II и III.
3. В изключителните случаи по параграф 2 при оповестяването на информация институцията обявява факта, че определени елементи от информацията не са оповестени и причината, поради която не са оповестени, и публикува по-обща информация по предмета на изискването за оповестяване, освен когато тези елементи трябва да бъдат класифицирани като търговска тайна или поверителна информация.
4 Параграфи 1, 2 и 3 не засягат обхвата на отговорността при липса на оповестяване на съществена информация.
Член 433
Честота на оповестяването на информация
Институциите оповестяват информацията по настоящата част най-малко веднъж годишно.
Оповестяваната ежегодно информация се публикува в зависимост от датата на публикуване на финансовите отчети.
Институциите преценяват необходимостта от публикуване на част или на цялата оповестявана информация по-често от веднъж годишно с оглед на съответните характеристики на своята дейност, например мащаба на операциите, обхвата на дейностите, извършването на дейност в различни държави и в различни финансови сектори и участието на международните финансови пазари, платежни системи и системи за сетълмент и клиринг. При тази преценка се обръща особено внимание на евентуалната необходимост от по-често оповестяване на информацията по член 437 и член 438, букви в)-е) и информацията за рисковите експозиции и другите елементи, при които често се наблюдават бързи промени.
В съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 в срок до 31 декември 2014 г. ЕБО издава насоки за преценката от страна на институциите за необходимостта от по-често оповестяване на информацията по дялове II и III.
Член 434
Средства за оповестяването на информация
1. Институциите могат да определят подходящото средство и място за оповестяване на информацията и начините за проверка с цел действително спазване на изискванията за оповестяване по настоящата част. Доколкото е възможно, оповестяването на цялата информация се извършва чрез едно средство или на едно място. Ако сходна информация се оповестява в две или повече средства за оповестяване на информация, в оповестяването чрез всяко средство се съдържа препратка към еднородната информация, оповестявана чрез други средства.
2. Може да се приеме, че институцията е изпълнила задължението си за оповестяване на информация по настоящата част, ако е оповестила същата информация за целите на счетоводната отчетност, за допускане до търговия на регулиран пазар или съгласно други изисквания. Ако оповестената информация не е включена във финансовите отчети, институциите недвусмислено посочват във финансовите отчети къде тя може да бъде намерена.
ДЯЛ II
ТЕХНИЧЕСКИ КРИТЕРИИ ОТНОСНО ПРОЗРАЧНОСТТА И ОПОВЕСТЯВАНЕТО НА ИНФОРМАЦИЯ
Член 435
Цели на управлението на риска и политика по управление на риска
1. Институциите оповестяват целите и политиките си във връзка с управлението на риска за всяка отделна категория риск, включително за рисковете по настоящия дял. Оповестява се информация за:
а)
стратегиите и процесите за управление на тези рискове;
б)
структурата и организацията на съответното звено за управление на риска, включително информация за правомощията и статута му или други подходящи правила;
в)
обхвата и естеството на системите за отчитане и измерване на риска;
г)
политиките за хеджиране и редуциране на риска и стратегиите и процесите за наблюдение на текущата ефективност на средствата за хеджиране и редуциране на риска;
д)
одобрено от ръководния орган изявление относно адекватността на механизмите на институцията за управление на риска, за да се гарантира, че въведените системи за управление на риска са адекватни по отношение на профила и стратегията на институцията;
е)
кратък отчет за риска, който е одобрен от ръководния орган и в който се описва накратко цялостният рисков профил на институцията, свързан с търговската ѝ стратегия. В този отчет се включват ключови показатели и данни, осигуряващи на външните заинтересовани лица цялостна представа за управлението на риска от институцията, включително за начина, по който рисковият профил взаимодейства с рисковия толеранс, определен от ръководния орган.
2. Институциите оповестяват посочената по-долу информация относно правилата за управление, като я актуализират редовно, най-малко веднъж годишно:
а)
броя на директорските постове, заемани от членовете на ръководния орган;
б)
политиката за подбор на членовете на ръководния орган и действителните им знания, умения и експертен опит;
в)
политиката за осигуряване на разнообразие при подбора на членовете на ръководния орган, целите на тази политика и всички заложени целеви показатели, както и информация доколко са били изпълнени тези цели и целеви показатели;
г)
информация дали институцията е създала отделен комитет по риска и колко пъти е заседавал този комитет;
д)
описанието на потоците от информация за риска, изпращана към ръководния орган.
Член 436
Приложно поле
Институциите оповестяват следната информация относно приложното поле на изискванията на настоящия регламент съгласно Директива 2013/36/ЕС.
а)
наименованието на институцията, за която се прилагат изискванията на настоящия регламент;
б)
кратко описание на разликите в обхвата на консолидация за счетоводни цели и за целите на пруденциалния надзор с кратко описание на включените предприятия, в което се посочва дали те са:
i)
напълно консолидирани;
ii)
пропорционално консолидирани;
iii)
приспаднати от собствения капитал;
iv)
нито консолидирани, нито приспаднати;
в)
всякакви текущи или предвидими съществени практически или правни пречки за бързо прехвърляне на собствен капитал или изплащане на задължения между предприятието майка и неговите дъщерни предприятия;
г)
общата сума, с която действителният размер на собствения капитал е под изисквания размер във всички дъщерни предприятия, които не са включени в консолидацията, и наименованията на тези предприятия;
д)
ако е приложимо, обстоятелствата, при които се използват разпоредбите на членове 7 и 9.
Член 437
Собствен капитал
1. Институциите оповестяват следната информация относно собствения си капитал:
а)
пълно равнение между елементите на базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред, капитала от втори ред и филтрите и приспаданията, приложени съгласно членове 32-35, 36, 56, 66 и 79 към собствения капитал на институцията, и баланса ѝ съгласно заверените ѝ финансови отчети;
б)
описание на основните характеристики на инструментите на базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред и капитала от втори ред, емитирани от институцията;
в)
пълните условия, отнасящи се до инструментите на базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред и капитала от втори ред;
г)
отделна информация за естеството и размерите на следното:
i)
всеки пруденциален филтър, приложен съгласно членове 32-35;
ii)
всички приспадания съгласно членове 36, 56 и 66;
iii)
елементите, които не са приспаднати съгласно членове 47, 48, 56, 66 и 79;
д)
описание на всички ограничения, прилагани при изчисляването на собствения капитал съгласно настоящия регламент, и инструментите, пруденциалните филтри и приспаданията, към които се прилагат тези ограничения;
е)
когато институциите оповестяват съотношенията на капиталовата адекватност, които са изчислени чрез използване на елементи на собствения капитал, определени не по методите съгласно настоящия регламент - пълно описание на методите, по които са изчислени тези съотношения на капиталовата адекватност.
2. ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение за установяване на единни форми за оповестяване на информацията по параграф 1, букви а), б), г) и д).
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 1 февруари 2015 г..
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 438
Капиталови изисквания
Институциите оповестяват следната информация за спазването на изискванията, предвидени в член 92 от настоящия регламент и член 73 от Директива 2013/36/ЕС:
а)
обобщена информация за подхода на институцията към оценяването на адекватността на вътрешния ѝ капитал за поддържане на настоящите и бъдещите ѝ дейности;
б)
при поискване от съответния компетентен орган - резултата от вътрешния процес на оценка на капиталовата адекватност на институцията, включително. състава на допълнителните капиталови изисквания въз основа на процеса на надзорен преглед, съгласно посоченото в член 104, параграф 1, буква а) от Директива 2013/36/ЕС.
в)
за институциите, изчисляващи размерите на рисково претеглените експозиции в съответствие с трета част, дял II, глава 2 - сумата, равна на 8 % от размера на рисково претеглените експозиции за всеки от класовете експозиции по член 112;
г)
за институциите, изчисляващи размерите на рисково претеглените експозиции в съответствие с трета част, дял II, глава 3 - сумата, равна на 8 % от размера на рисково претеглените експозиции за всеки от класовете експозиции по член 147. За експозициите на дребно това изискване се прилага за всяка от категориите експозиции, на които съответстват различните корелационни коефициенти по член 154, параграфи 1-4. За класа експозиции в капиталови инструменти това изискване се прилага за:
i)
всеки от подходите по член 155;
ii)
експозиции в търгувани на борсов пазар капиталови инструменти, експозиции в непублични капиталови инструменти, държани в достатъчно диверсифицирани портфейли и други експозиции;
iii)
експозиции, подлежащи на преходно надзорно третиране във връзка с капиталовите изисквания;
iv)
експозиции, за които се прилагат условията за унаследяване по отношение на капиталовите изисквания;
д)
капиталовите изисквания, изчислени в съответствие с член 92, параграф 3, букви б) и в);
е)
капиталовите изисквания, изчислени съгласно трета част, дял III, глави 2, 3 и 4, и оповестявани поотделно.
Институциите, които изчисляват рисково претеглените размери на експозициите съгласно член 153, параграф 5 или член 155, параграф 2, оповестяват експозициите, които са отнесени към всяка от категориите по член 153, параграф 5, таблица 1 или на които е присъдено всяко от рисковите тегла съгласно член 155, параграф 2.
Член 439
Експозиция към кредитен риск от контрагента
Институциите оповестяват следната информация за своята експозиция към кредитен риск от контрагента съгласно посоченото в трета част, дял II, глава 6:
а)
описание на методологията, използвана за определяне на вътрешен капитал и кредитни лимити за експозициите към кредитен риск от контрагента;
б)
описание на правилата за обезпечаване на експозициите и формиране на кредитни резерви;
в)
описание на правилата по отношение на експозициите към утежняващ риск;
г)
описание на влиянието на размера на обезпечението, което институцията трябва да предостави при понижаване на кредитния ѝ рейтинг;
д)
брутната положителна справедлива стойност на договори, ползите при нетиране, нетираната текуща кредитна експозиция, полученото обезпечение и нетната кредитна експозиция по деривати. Нетната кредитна експозиция по деривати е кредитната експозиция по сделки с деривати след отчитането на ползите от изпълнимите споразумения за нетиране и споразумения за обезпечение;
е)
измерители за стойността на експозицията съгласно методите, изложени в трета част, дял II, глава 6, раздели 3-6, според това кой от тези методи е приложим;
ж)
условната стойност на кредитните деривати, използвани за хеджиране, и разпределението на текущата кредитна експозиция по видове кредитни експозиции;
з)
условната стойност на сделките с кредитни деривати, обособена между дейността в собствения кредитен портфейл на институцията, и дейността й като посредник, включително разпределението на използваните кредитни деривативни продукти, разграничено допълнително на закупена и продадена защита за всяка продуктова група;
и)
оценка на коефициента α, ако институцията е получила разрешение от страна на компетентните органи да изготвя такава оценка.
Член 440
Капиталови буфери
1. Всяка институция оповестява следната информация във връзка със спазването на изискването за поддържане на антицикличен капиталов буфер съгласно дял VII, глава 4 от Директива 2013/36/ЕС;
а)
географското разпределение на кредитните експозиции на институцията, свързани с изчислението на антицикличния капиталов буфер;
б)
размера на специфичния за институцията антицикличен капиталов буфер.
2. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за уточняване на изискванията за оповестяване по параграф 1.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 декември 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 441
Показатели от глобално системно значение
1. Институциите, определени като глобални системно значими институции (Г-СЗИ) в съответствие с член 131 от Директива 2013/36/ЕС, оповестяват ежегодно стойностите на показателите, използвани за определяне на оценката на институциите в съответствие с методологията за определяне, посочена в същия член.
2. ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение за уточняване на еднакви форми и на датата за целите на посоченото в параграф 1 оповестяване. При разработването на тези технически стандарти ЕБО взема предвид международните стандарти.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 1 юли 2014 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 442
Корекции за кредитен риск
Във връзка с експозицията на институциите към кредитен риск и риск от разсейване те оповестяват следната информация:
а)
определенията за просрочие и обезценка за счетоводни цели;
б)
описание на подходите и методите, възприети за определяне на корекциите за общ и специфичен кредитен риск;
в)
общия размер на експозициите след счетоводните прихващания и без да се отчитат ефектите от редуцирането на кредитния риск, както и средния размер на експозициите за периода, разпределен по различни класове експозиции;
г)
географското разпределение на експозициите, разграничени по значими региони по съществени класове експозиции, като при необходимост се представя по-подробно разпределение;
д)
разпределението на експозициите по отрасли и видове контрагенти, разграничени по класове експозиции, включително като се посочват експозициите към МСП, като при необходимост се представя по-подробно разпределение;
е)
разбивка на експозициите по остатъчен падеж, разграничени по класове експозиции, като при необходимост се представя по-подробно разпределение;
ж)
за значимите отрасли или видове контрагенти се посочва размерът на:
i)
обезценените експозиции и просрочените експозиции, представени поотделно;
ii)
корекциите за специфичен и общ кредитен риск;
iii)
отчисленията във връзка с корекциите за специфичен и общ кредитен риск през отчетния период;
з)
размера на обезценените експозиции и просрочените експозиции, представени поотделно, разграничени по значими географски райони, включително, ако е практически възможно, размерите на корекциите за специфичен и общ кредитен риск, свързани с всеки географски район;
и)
равнението на промените на корекциите за специфичен и общ кредитен риск за обезценените експозиции, представени поотделно. Информацията включва:
i)
описание на вида корекции за специфичен и общ кредитен риск;
ii)
началните салда;
iii)
размера на предвидените суми, съответстващи на корекциите за кредитен риск през отчетния период;
iv)
размера на провизиите или намаленията на провизиите във връзка с прогнозните вероятни загуби от експозиции по време на отчетния период, всякакви други корекции, включително тези, свързани с курсови разлики, бизнес комбинации, придобивания на и освобождавания от дъщерни предприятия, както и трансфери между корекциите за кредитен риск;
v)
крайните салда.
Корекциите за специфичен кредитен риск и реинтегриране, отчетени директно в отчета за доходите, се оповестяват отделно.
Член 443
Свободни от тежести активи
В срок до 30 юни 2014 г. ЕБО издава насоки за оповестяването на свободните от тежести активи, като взема предвид Препоръка ЕССР/2012/2на Европейския съвет за системен риск от 20 декември 2012 г. относно финансирането на кредитните институции (31) и по-специално Препоръка Г - Прозрачност на пазара относно тежестите върху активите. Тези насоки се приемат съгласно член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
ЕБО изготвя проекти на регулаторни технически стандарти за оповестяването на балансовата стойност за всеки клас експозиции, разграничени по качество на активите и на общата балансова стойност, която е свободна от тежести, като взема предвид Препоръка ЕССР/2012/2и при условие че в доклада си ЕБО преценява, че подобно допълнително оповестяване предлага надеждна и смислена информация.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 януари 2016 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 444
Използване на АВКО
Институциите, които изчисляват размерите на рисково претеглените експозиции в съответствие с трета част, дял II, глава 2, оповестяват следната информация за всеки от класовете експозиции, посочени в член 112:
а)
наименованията на признатите АВКО и агенции за експортно застраховане (АЕЗ) и причините за евентуалните промени;
б)
класовете експозиции, за които се използва съответна АВКО или АЕЗ;
в)
описание на процеса, използван за прехвърляне на кредитните оценки на емитента и емисията към позициите, които не са включени в търговския портфейл;
г)
отнасянето на външната кредитна оценка на всяка призната АВКО или АЕЗ към степените на кредитно качество, описани в трета част, дял II, глава 2, като се взема под внимание, че тази информация не е необходимо да се оповестява, ако институцията спазва стандартното съотнасяне на присъдените рейтинги към степени на кредитно качество, публикувано от ЕБО;
д)
стойностите на експозициите преди и след редуцирането на кредитния риск, свързани с всяка степен на кредитно качество по трета част, дял II, глава 2, както и тези, приспаднати от собствения капитал.
Член 445
Експозиция към пазарен риск
Институциите, които изчисляват капиталовите изисквания в съответствие с член 92, параграф 3, букви б) и в), оповестяват тези изисквания поотделно за всеки риск, посочен в тези разпоредби. Освен това капиталовото изискване за специфичен лихвен риск по секюритизиращите позиции се оповестява отделно.
Член 446
Операционен риск
Институциите оповестяват подходите за оценката на капиталовите изисквания за операционен риск, на които отговаря кредитната институция; описание на методологията, изложена в член 312, параграф 2, при положение че институцията я ползва, включително обсъждане на съответните вътрешни и външни фактори, предвидени в подхода на институцията във връзка с измерването и в случай на частично използване, обхвата и покритието на отделните използвани методологии.
Член 447
Експозиции в капиталови инструменти, които не са включени в търговския портфейл
По отношение на експозициите в капиталови инструменти, които не са включени в търговския портфейл, институциите оповестяват следната информация:
а)
разграничение между експозициите, основано на предназначението им, включително капиталови доходи и стратегически цели, и преглед на използваните счетоводни техники и методологии за оценка на стойността, включително основните допускания и практики, оказващи влияние върху оценката на стойността, и всякакви значителни промени в тези практики;
б)
балансовата стойност, справедливата стойност и - за инструментите, които се търгуват на борсов пазар - сравнение с пазарната цена, когато тя се различава съществено от справедливата стойност;
в)
видовете, естеството и размера на експозициите в инструменти, които се търгуват на борсов пазар, експозициите в непублични капиталови инструменти в достатъчно диверсифицирани портфейли и други експозиции;
г)
общия размер на реализираните печалби или загуби от продажби и други начини на реализация през периода; и
д)
общия размер на нереализираните печалби или загуби, общите латентни печалби или загуби от преоценка, и всяка от тези суми, включена в първичния или допълнителния собствен капитал.
Член 448
Експозиция към лихвен риск по позиции, които не са включени в търговския портфейл
Институциите оповестяват следната информация относно своите експозиции към лихвен риск по позиции, които не са включени в търговския портфейл:
а)
естеството на лихвения риск и основните допускания (включително допускания относно плащанията за предсрочно погасяване на кредити и тенденциите по отношение на безсрочните влогове) и честотата на измерване на лихвения риск;
б)
промените в доходите, икономическата стойност или друг подходящ измерител, използвани от ръководството при рязко повишаване или намаляване на лихвените проценти съгласно приетия от него метод за измерване на лихвения риск по валути.
Член 449
Експозиция по секюритизиращи позиции
Институциите, които изчисляват размерите на рисково претеглените експозиции в съответствие с трета част, дял II, глава 5 или капиталовите изисквания съгласно член 337 или 338, оповестяват следната информация, когато е уместно, поотделно за своя търговски и банков портфейл:
а)
описание на целите на институцията във връзка със секюритизационната дейност;
б)
естеството на другите рискове, включително ликвидния риск, присъщ на секюритизираните активи;
в)
вида рискове по отношение на ранга на базисните секюритизиращи позиции и по отношение на базисните активи на тези секюритизиращи позиции, поети и задържани при пресекюритизационната дейност;
г)
различните функции, които изпълнява институцията в процеса на секюритизация;
д)
степента на участие на институцията във всяка от функциите, посочени в буква г);
е)
описание на наличните процедури за наблюдаване на промените в кредитния и пазарния риск на секюритизираните експозиции, включително как поведението на базисните активи влияе върху секюритизираните експозиции и как тези процеси се различават за пресекюритизираните експозиции;
ж)
описание на правилата на институцията, уреждащи използването на хеджиране и защита с гаранции за редуциране на рисковете на задържаните секюритизирани и пресекюритизирани експозиции, като се посочват и контрагентите по важните операции за хеджиране по съответните видове рискови експозиции;
з)
подходите за изчисляване на размерите на рисково претеглените експозиции, които институцията прилага за своите секюритизиращи дейности, включително видовете секюритизирани експозиции, към които се прилага всеки подход;
и)
видовете дружества със специална цел-секюритизация, които институцията използва в качеството си на спонсор, за да секюритизира експозиции на трето лице, включително дали, под каква форма и до каква степен институцията има експозиции към тези дружества, поотделно за балансовите и задбалансовите експозиции, както и списък на субектите, които институцията управлява или консултира и които инвестират в секюритизиращи позиции, които институцията е секюритизирала, или в дружества със специална цел- секюритизация, за които институцията се явява спонсор;
й)
обобщена информация за счетоводните политики на институцията по отношение на секюритизиращите дейности, включително:
i)
дали сделките се третират като продажби или финансиране;
ii)
признаването на печалбите от продажби;
iii)
методите, основните допускания, входящите данни, както и промените спрямо предходния период, по отношение на оценката на секюритизиращите позиции;
iv)
третирането на синтетичните секюритизации, ако не са обхванати от други счетоводни политики;
v)
как се оценяват активите, които предстои да бъдат секюритизирани, и дали са включени в търговския или в банковия портфейл на институцията;
vi)
правилата за признаване в баланса като пасив на споразумения, по които на институцията би могло да се наложи да осигури финансова подкрепа за секюритизирани активи;
к)
наименованията на АВКО, използвани при секюритизация, и видовете експозиции, за които се използва всяка агенция;
л)
в съответните случаи - описание на подхода на вътрешната оценка съгласно трета част, дял II, глава 5, раздел 3, включително структурата на процеса на вътрешното оценяване и връзката между вътрешната оценка и външните рейтинги, използването на вътрешна оценка за цел, различна от оценка на капитала чрез подхода на вътрешната оценка, контролните механизми за процеса на вътрешна оценка, включително по отношение на независимостта, отчетността и прегледа на процеса на вътрешно оценяване, видовете експозиции, към които се прилага процесът на вътрешна оценка, и стрес факторите за определяне на нивата на кредитното подобрение - по видове експозиции;
м)
обяснение на значителните промени в оповестената количествена информация по букви н)-р), настъпили след последния отчетен период;
н)
отделно за търговския и банковия портфейл - следната информация, разпределена по видове експозиции:
i)
общия текущ размер на експозициите, секюритизирани от институцията, поотделно за традиционните секюритизации, за синтетичните секюритизации и за секюритизациите, за които институцията действа само като спонсор;
ii)
общия размер на задържаните или закупените балансови секюритизиращи позиции и на задбалансовите секюритизирани експозиции;
iii)
общия размер на активите, които предстои да бъдат секюритизирани;
iv)
за секюритизирани улеснения, за които се прилага ранна амортизация - общия размер на усвоените експозиции, съответстващи на участията на инициатора и инвеститора, общия размер на капиталовите изисквания за институцията, свързани с участието на инициатора, и общия размер на капиталовите изисквания за институцията, свързани с дела на инвеститора в усвоените суми и неусвоените линии;
v)
размера на секюритизиращите позиции, които са приспаднати от собствения капитал или са с рисково тегло от 1 250 %;
vi)
обобщена информация за секюритизационната дейност за текущия период, включително размера на секюритизираните експозиции и признатите печалби или загуби от продажби;
о)
поотделно за търговския и банковия портфейл - следната информация:
i)
общия размер на задържаните или закупените секюритизиращи позиции и свързаните с тях капиталови изисквания, разпределени на секюритизиращи и пресекюритизиращи експозиции и допълнително групирани в разумен брой интервали според рисковите тегла или капиталовите изисквания, за всеки от използваните подходи за определяне на капиталовите изисквания;
ii)
общия размер на задържаните или закупените пресекюритизиращи експозиции, разпределен по видове експозиции преди и след хеджирането/застраховането, и експозицията към финансови гаранти, разпределена по категории на кредитоспособност на гаранта или по името на гаранта;
п)
за банковия портфейл и относно експозициите, секюритизирани от институцията - размера на обезценените/просрочените секюритизирани активи и размера на загубите, признати от институцията за текущия период, и двете разграничени по видове експозиции;
р)
за търговския портфейл - общия размер на оставащите експозиции, които са секюритизирани от институцията и за които се прилага капиталово изискване за пазарен риск, разграничен на традиционна/синтетична секюритизация и по видове експозиции;
с)
в съответните случаи - дали институцията е предоставила подкрепа по смисъла на член 248, параграф 1, и въздействието на тази подкрепа върху собствения капитал.
Член 450
Политика за възнагражденията
1. Институциите оповестяват най-малко следната информация относно политиката и практиката за определяне на възнагражденията на институцията за тези категории персонал, чиито професионални дейности имат съществено въздействие върху нейния рисков профил:
а)
информация относно процеса на вземане на решение, използван при определяне на политиката за възнагражденията, както и броя на заседанията, проведени от основния орган, който контролира възнагражденията, през финансовата година, включително -ако е приложимо - информация за състава и мандата на комитета по възнагражденията, външния консултант, чиито услуги са използвани за определяне на политиката за възнагражденията, и ролята на съответните заинтересовани участници;
б)
информация относно връзката между заплащането и постигнатите резултати;
в)
най-важните структурни характеристики на системата за възнагражденията, включително информация относно използваните критерии за измерване на постигнатите резултати и отчитането на риска, политиката за разсрочване на плащанията и критериите за получаване на възнаграждение;
г)
съотношенията между фиксирано и променливо възнаграждение, определени в съответствие с член 94, параграф 1, буква ж) от Директива2013/36/ЕС;
д)
информация относно критериите за постигнатите резултати, на базата на които се определя правото на получаване на акции, опции или променливи елементи на възнаграждението;
е)
основните параметри и логиката на схемите за променливо възнаграждение и другите материални стимули;
ж)
обобщена количествена информация относно възнагражденията, разграничена по видове дейност;
з)
обобщена количествена информация относно възнагражденията, разграничена поотделно за висшето ръководство и за служителите, чиито дейности оказват съществено въздействие върху рисковия профил на институцията, като се посочва следното:
i)
размерите на възнагражденията за финансовата година, разделени на постоянен и променлив елемент, и броят на получателите;
ii)
размерите и вида на променливите елементи на възнагражденията, разделени на парични средства акции, свързани с акции инструменти и други;
iii)
размерите на неизплатените разсрочени възнаграждения, разделени на вече получени и на такива, които предстои да бъдат получени;
iv)
размерите на разсрочените възнаграждения, отпуснати през финансовата година, изплатени и намалени посредством корекции въз основа на постигнатите резултати;
v)
възнагражденията при наемане на работа и обезщетенията при освобождаване от работа, изплатени през финансовата година, и броят на получателите на такива плащания;
vi)
размерите на обезщетенията при освобождаване от работа, отпуснати през финансовата година, броят на получателите на такива обезщетения и най-високият размер на такова обезщетение, отпуснато на отделно лице.
и)
броя на отделните лица, получаващи възнаграждение от 1 милион евро или повече за една финансова година, за възнаграждение от 1 милион евро до 5 милиона евро -разпределени на интервали от по 500 000 EUR, а за възнаграждение от 5 милиона евро и повече -разпределени на интервали от по 1 милион евро.
й)
при поискване от държавата членка или компетентния орган - общото възнаграждение на всеки член на ръководния орган или на висшето ръководство.
2. За институциите, които са значими от гледна точка на техния размер и вътрешна организация, както и от гледна точка на естеството, мащаба и сложността на техните дейности, количествената информация, посочена в настоящия член на равнище членове на ръководния орган на институцията, се предоставя също така и на обществеността.
Институциите спазват изискванията, посочени в настоящия член, по начин, съобразен с техния размер и вътрешна организация, както и с естеството, мащаба и сложността на техните дейности, без да се засягат разпоредбите на Директива 95/46/ЕО.
Член 451
Ливъридж
1. Институциите оповестяват следната информация за своето отношение на ливъридж, изчислено съгласно член 429, и за управлението на риска от прекомерен ливъридж:
а)
отношението на ливъридж и по какъв начин институцията прилага член 499, параграфи 2 и 3;
б)
разпределение на мярката за общата експозиция и равнение между мярката за общата експозиция и съответната информация, оповестена в публикуваните финансови отчети;
в)
размера на отписаните доверителни дейности в съответствие с член 429, параграф 11, когато това е приложимо;
г)
описание на процесите, използвани за управление на риска от прекомерен ливъридж;
д)
описание на факторите, оказали влияние върху отношението на ливъридж през периода, за който се отнася оповестеното отношение на ливъридж.
2. ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение за установяване на единна форма за оповестяване на информацията по параграф 1 и указания за използването на тази форма.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 30 юни 2014 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
ДЯЛ III
ИЗИСКВАНИЯ ВЪВ ВРЪЗКА С ИЗПОЛЗВАНЕТО НА КОНКРЕТНИ ИНСТРУМЕНТИ ИЛИ МЕТОДОЛОГИИ
Член 452
Използване на вътрешнорейтинговия подход за кредитен риск
Институциите, които изчисляват размерите на рисково претеглените си експозиции чрез вътрешнорейтинговия подход, оповестяват следната информация:
а)
разрешението от компетентния орган за използване на подхода или одобрения преход към използването му;
б)
разяснение и преглед на:
i)
структурата на вътрешнорейтинговите системи и взаимоотношението между вътрешните и външните рейтинги;
ii)
използването на вътрешни приблизителни оценки, различни от използваните за изчисляването на размерите на рисково претеглените експозиции, в съответствие с трета част, дял II, глава 3;
iii)
процеса на управление и признаване на редуцирането на кредитния риск;
iv)
контролните механизми за рейтинговите системи, включително по отношение на независимостта, отчетността и прегледа на рейтинговите системи;
в)
описание на процеса на вътрешно присъждане на рейтинги, представено поотделно за следните класове експозиции:
i)
централни правителства и централни банки;
ii)
институции;
iii)
към предприятия, включително МСП, както и специализирано кредитиране и закупени вземания на предприятия;
iv)
експозиции на дребно - за всяка от категориите експозиции, на които съответстват различните корелационни коефициенти по член 154, параграфи 1-4;
v)
капиталови инструменти;
г)
стойностите на експозициите за всеки от класовете експозиции, посочени в член 147. Когато институциите използват собствени приблизителни оценки за параметъра загуба при неизпълнение или конверсионните коефициенти за изчисляването на размерите на рисково претеглените експозиции, експозициите към централни правителства и централни банки, институции и предприятия се оповестяват отделно от експозициите, за които институциите не използват такива оценки;
д)
за всеки от класовете експозиции - към централни правителства и централни банки, институции и предприятия и в капиталови инструменти - разпределени в достатъчен брой категории длъжници (включително в неизпълнение), за разумно разграничение на кредитния риск институциите оповестяват:
i)
общия размер на експозициите, включително за класовете експозиции към централни правителства и централни банки, институции и предприятия, размера на непогасените заеми и стойностите на експозициите по неусвоени суми по поети задължения; и останалия размер на експозициите по капиталови инструменти;
ii)
претегленото според размера на експозициите средно рисково тегло;
iii)
за институциите, използващи собствени приблизителни оценки на конверсионните коефициенти за изчисляването на размерите на рисково претеглените експозиции - размера на неусвоените суми по поети задължения и претеглените според експозициите средни стойности за всеки клас експозиции;
е)
за класа експозиции на дребно и за всяка от категориите, предвидени в буква в), подточка iv) - оповестената информация по буква д) (в съответните случаи -групирано) или анализ на експозициите (непогасени заеми и стойности на експозициите по неусвоени суми по поети задължения), съпоставена с достатъчен брой категории на параметъра очаквана загуба с цел разграничаване на кредитния риск (в съответните случаи -групирано);
ж)
действителните корекции за специфичен кредитен риск през предходния период - за всеки клас експозиции (за експозициите на дребно - за всяка от категориите в буква в), подточка iv), и как се различават от действителните стойности за минали периоди;
з)
описание на факторите, които са оказали влияние върху загубите през предходния период (например дали институцията е регистрирала по-високи от средните проценти на случаите на неизпълнение или по-високи от средните нива на загубата при неизпълнение и конверсионни коефициенти);
и)
приблизителните оценки на институцията, съпоставени с действителните резултати за по-дълъг период. Това включва най-малко информация за оценките на загубите в сравнение с действителните загуби във всеки клас експозиция (по отношение на експозициите на дребно - за всяка от категориите в буква в), подточка iv), за период, който е достатъчен, за да позволи разумна оценка на резултатите на процесите по вътрешно присъждане на рейтинги за всеки клас експозиция (по отношение на експозициите на дребно - за всяка от категориите в буква в), подточка iv). Когато е подходящо, институциите разграничават тази информация допълнително, за да представят анализ на вероятността за неизпълнение, а за институциите, използващи собствени оценки на загубата при неизпълнение и/или конверсионните коефициенти - действителните стойности на загубите при неизпълнение и конверсионните коефициенти, съпоставени с оценките, представени при предвиденото в настоящия член оповестяване на количествена информация за риска;
й)
за всички класове експозиции по член 147 и за всяка категория експозиции, на която съответстват различните корелационни коефициенти по член 154, параграфи 1-4:
i)
за институциите, използващи собствени приблизителни оценки за загубата при неизпълнение за изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции - претеглената според експозициите средна загуба при неизпълнение и вероятност за неизпълнение в проценти, за всеки съответен географски район на кредитните експозиции;
ii)
за институциите, които не използват собствени приблизителни оценки за загубата при неизпълнение - претеглената според експозициите средна вероятност за неизпълнение в проценти, за всеки съответен географски район на кредитните експозиции.
За целите на буква в) описанието обхваща видовете експозиции, включени в класа експозиции, определенията, методите и данните за оценката и утвърждаването на вероятността за неизпълнение и - в съответните случаи - загубата при неизпълнение и конверсионните коефициенти, включително допусканията, използвани при изчисляването на тези променливи, и описанията на съществените отклонения от определението за неизпълнение, изложено в член 178, включително основните сегменти, повлияни от тези отклонения.
За целите на буква й), когато става дума за съответния географски район на кредитните експозиции, се имат предвид експозициите в държавите членки, в които институцията е лицензирана, и държавите членки или третите държави, в които институциите извършват дейност чрез клон или дъщерно предприятие.
Член 453
Използване на техники за редуциране на кредитния риск
Институциите, прилагащи техники за редуциране на кредитния риск, оповестяват следната информация:
а)
правилата и процесите за балансово и задбалансово нетиране и степента на използването му;
б)
правилата и процесите за оценяване и управление на обезпеченията;
в)
описание на главните видове обезпечения, приемани от институцията;
г)
главните категории гаранти и контрагенти по кредитни деривати и тяхната кредитоспособност;
д)
информация за концентрациите на пазарен или кредитен риск в рамките на извършеното редуциране на кредитния риск;
е)
за институциите, които изчисляват размерите на рисково претеглените експозиции по стандартизирания или вътрешнорейтинговия подход, но не използват собствени приблизителни оценки на загубата при неизпълнение или конверсионните коефициенти по отношение на даден клас експозиции, поотделно за всеки клас експозиции - общата стойност на експозицията (в съответните случаи - след балансовото или задбалансовото нетиране), която е покрита - след прилагането на корекциите за променливост - от приемливо финансово обезпечение и други приемливи обезпечения;
ж)
за институциите, изчисляващи размерите на рисково претеглените експозиции по стандартизирания или вътрешнорейтинговия подход, поотделно за всеки клас експозиции - общата стойност на експозицията (в съответните случаи - след балансовото или задбалансовото нетиране), която е покрита от гаранции или кредитни деривати. За класа експозиции в капиталови инструменти това изискване се прилага за всеки от подходите по член 155.
Член 454
Използване на усъвършенствани подходи за измерване на операционния риск
Институциите, които прилагат усъвършенстваните подходи за измерване по членове 321-324 за изчисляването на капиталовите изисквания за операционен риск, оповестяват описание на използваните застрахователни средства и други механизми за прехвърляне на риск с цел редуциране на този риск.
Член 455
Използване на вътрешни модели за пазарен риск
Институциите, които изчисляват своите капиталови изисквания съгласно член 363, оповестяват следната информация:
а)
за всеки обхванат подпортфейл:
i)
характеристиките на използваните модели;
ii)
за вътрешните модели за допълнителен риск от неизпълнение и миграционен риск и за корелационно търгуване, когато е приложимо - използваните методологии и рисковете, измерени чрез използването на вътрешни модели, включително описание на подхода, използван от институцията за определяне на ликвидните хоризонти, използваните методологии за постигане на оценка на капитала, която отговаря на изискването за надеждност, и използваните подходи при утвърждаване на модела;
iii)
описание на стрес тестовете, извършени спрямо подпортфейла;
iv)
описание на подходите, използвани за бек-тестване и удостоверяване на точността и последователността на вътрешните модели и процесите на моделиране;
б)
обхвата на разрешението от компетентния орган;
в)
описание на степента и методологиите за спазване на изискванията, изложени в членове 104 и 105;
г)
най-високите, най-ниските и средните стойности на следните параметри:
i)
дневните стойности под риск през отчетния период и в края на периода;
ii)
стресираната стойност под риск през отчетния период и в края на периода;
iii)
показателите за допълнителния риск от неизпълнение и миграционен риск и показателите за специфичния риск във връзка с портфейла за корелационно търгуване през отчетния период и в края на периода;
д)
елементите на капиталовото изискване по член 364;
е)
претегления среден ликвиден хоризонт за всеки подпортфейл, обхванат от вътрешните модели за допълнителен риск от неизпълнение и миграционен риск и за корелационно търгуване;
ж)
сравнение между дневните стойности под риск, изчислявани в края на деня, и еднодневните промени в стойността на портфейла до края на следващия работен ден, както и анализ на всички случаи на съществено превишаване през отчетния период.
ДЕВЕТА ЧАСТ
ДЕЛЕГИРАНИ АКТОВЕ И АКТОВЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ
Член 456
Делегирани актове
1. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 445, отнасящи се до следните въпроси:
а)
разясняване на определенията по членове 4, 5, 142, 153, 192, 242, 272, 300, 381 и 411за осигуряване на еднакво прилагане на настоящия регламент;
б)
разясняване на определенията по членове 4, 5, 142, 153, 192, 242, 272, 300, 381 и 411 за отчитане на тенденциите на финансовите пазари при прилагането на настоящия регламент;
в)
изменение на списъка на класовете експозиции по членове 112 и 147 за отчитане на тенденциите на финансовите пазари;
г)
сумата, посочена в член 123, буква в), член 147, параграф 5, буква а), член 153, параграф 4 и член 162, параграф 4, с цел отчитане на ефекта на инфлацията;
д)
списъка и класификацията на задбалансовите позиции в приложения I и II, с цел отчитане на тенденциите на финансовите пазари;
е)
адаптиране на категориите инвестиционни посредници по член 95, параграф 1 и член 96, параграф 1 с цел отчитане на тенденциите на финансовите пазари;
ж)
разясняване на изискването по член 97 с цел осигуряване на единно прилагане на настоящия регламент;
з)
изменение на капиталовите изисквания съгласно членове 301-311 от настоящия регламент и членове 50а-50г от Регламент (ЕС) 648/2012, за да се отчетат измененията в международните стандарти за експозиции към централен контрагент;
и)
разяснение на условията, посочени в изключенията, предвидени в член 400;
й)
изменението на мярката за капитала и мярката за общата експозиция от формулата за изчисляване на отношението на ливъридж по член 429, параграф 2, за да бъдат поправени евентуалните пропуски, открити въз основа на представената информация по член 430, параграф 1, преди оповестяването на отношението на ливъридж от институциите съгласно член 451, параграф 1, буква а).
2. ЕБО наблюдава капиталовите изисквания за риск във връзка с корекцията на кредитната оценка и в срок до 1 януари 2015 г. представя доклад на Комисията. В доклада се прави оценка по-специално на:
а)
третирането на риска при ККО като отделно изискване, съпоставено спрямо интегриран елемент на рамката за пазарния риск:
б)
обхвата на изискването относно риска при ККО, включително освобождаването по член 482;
в)
допустимото хеджиране;
г)
изчисляването на капиталовите изисквания за риск при ККО.
Въз основа на този доклад и когато според заключенията е необходимо да се предприеме такова действие, на Комисията също така се предоставя правомощието да приеме делегиран акт в съответствие с член 462, за да измени член 381, член 382, параграфи 1-3 и членове 383-386 във връзка с тези въпроси.
Член 457
Технически корекции
На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове съгласно член 445,за да внесе технически корекции на несъществени елементи в посочените по-долу разпоредби с цел отчитане на тенденциите при новите финансови продукти или дейности, да адаптира други законодателни актове на Съюза в областта на финансовите услуги и счетоводството, включително счетоводните стандарти въз основа на Регламент (ЕС) № 1605/2002, в съответствие с измененията, настъпили след приемането на настоящия регламент:
а)
капиталовите изисквания за кредитен риск съгласно членове 111-134 и членове 143-191;
б)
ефектите от редуцирането на кредитния риск съгласно членове 193-241;
в)
капиталовите изисквания във връзка със секюритизацията съгласно членове 243-266;
г)
капиталовите изисквания за кредитен риск от контрагента съгласно членове 272-311;
д)
капиталовите изисквания за операционен риск съгласно членове 315-324;
е)
капиталовите изисквания за пазарен риск съгласно членове 325-377;
ж)
капиталовите изисквания за сетълмент риск съгласно членове 378 и 379;
з)
капиталовите изисквания за риск при корекцията на кредитната оценка съгласно членове 383, 384 и 386;
и)
втора част и член 99 единствено в резултат на промените в счетоводните стандарти или изисквания, с които се взема предвид законодателството на Съюза.
Член 458
Макропруденциален или системен риск, установен на равнище държава членка
1. Държавата членка определя органа, който отговаря за прилагането на настоящия член. Този орган е компетентният орган или определеният орган.
2. Когато определеният в съответствие с параграф 1 орган установи промени в интензивността на макропруденциалния или системния риск във финансовата система, който може да има сериозни отрицателни последици за финансовата система и реалната икономика в конкретна държава членка и който според този орган може да се преодолее по-успешно чрез по-строги национални мерки, то той уведомява Европейския парламент, Съвета, Комисията, ЕССР и ЕБО за това и представя съответните количествени или качествени доказателства за всички посочени по-долу елементи:
а)
промените в интензивността на макропруденциалния или системния риск;
б)
причините, поради които тези промени биха могли да представляват заплаха за финансовата стабилност на национално равнище;
в)
изложение на основанията, поради които за установения макропруденциален или системен риск не може да се намери адекватно решение по членове 124 и 164 от настоящия регламент и членове 101, 103, 104, 105, 133 и 136 от Директива 2013/36/ЕС, като се отчита относителната ефективност на тези мерки;
г)
проектите на национални мерки за лицензирани на национално равнище институции, или подгрупа от такива институции, предназначени да смекчат промените в интензивността на риска и отнасящи се до:
i)
размера на собствения капитал по член 92;
ii)
изискванията за големите експозиции, посочени в член 392 и членове 395-403;
iii)
изискванията за публично оповестяване, посочени в членове 431-455;
iv)
размера на предпазния капиталов буфер по член 129 от Директива 2013/36/ЕС;
v)
ликвидните изисквания по шеста част;
vi)
рисковите тегла за установяване на съмнително високи цени на активите в сектора на жилищните и търговските имоти; или
vii)
експозициите в рамките на финансовия сектор;
д)
обяснение защо определените в съответствие с параграф 1 органи считат проектите за мерки за подходящи, ефективни и пропорционални за справяне със ситуацията; и
е)
оценка на възможното положително или отрицателно въздействие на проектите за мерки върху вътрешния пазар въз основа на информацията, с която разполага съответната държава членка.
3. Когато на определените в съответствие с параграф 1 органи се разрешава да прилагат национални мерки съгласно настоящия член, те предоставят на съответните компетентни органи или определени органи в други държави членки цялата необходима информация.
4. На Съвета се предоставя правомощието да приеме, въз основа на предложение на Комисията, с квалифицирано мнозинство акт за изпълнение за отхвърляне на проекта за национални мерки, посочени в параграф 2, буква г).
В рамките на един месец от получаването на уведомлението по параграф 2 ЕССР и ЕБО представят становищата си по посочените в същия параграф елементи на Съвета, Комисията и на съответната държава членка.
Като отчита във възможно най-голяма степен посочените във втора алинея становища и в случай че са налице убедителни, надеждни и подробни доказателства, че мярката ще окаже отрицателно въздействие върху вътрешния пазар, което надхвърля ползите за финансовата стабилност, произтичащи от намаляването на установения макропруденциален или системен риск, Комисията може в срок от един месец да предложи на Съвета акт за изпълнение за отхвърляне на проекта за национални мерки.
В случай че до един месец Комисията не представи предложение, съответната държавата членка може незабавно да приеме проекта за национални мерки за срок до две години или до изчезването на макропруденциалния или системния риск, ако това се случи по-рано.
Съветът приема решение относно предложението на Комисията в срок от един месец от получаването на предложението и излага своите мотиви за отхвърлянето или приемането на проекта за национални мерки.
Съветът отхвърля проекта за национални мерки само ако прецени, че не са спазени едно или няколко от следните условия:
а)
естеството на промените в интензитета на макропруденциалния или системния риск представлява заплаха за финансовата стабилност на национално равнище;
б)
на установения макропруденциален или системен риск не може да се намери адекватно решение по членове 124 и 164 от настоящия регламент и членове 101, 103, 104, 105, 133 и 136 от Директива 2013/36/ЕС, като се отчита относителната ефективност на тези мерки;
в)
националните мерки в проекта са по-подходящи за справяне с установения макропруденциален или системен риск и не водят до несъразмерни отрицателни последици за финансовата система или за части от нея в други държави членки или Съюза като цяло, като представляват или създават пречка пред функционирането на вътрешния пазар;
г)
въпросът засяга само една държава членка; и
д)
по отношение на рисковете все още не са предприети други мерки, предвидени в настоящия регламент или в Директива 2013/36/ЕС.
Оценката на Съвета взема под внимание становището на ЕССР и ЕБО и се основава на доказателствата, представени съгласно параграф 2 от определения в съответствие с параграф 1 орган.
В случай че до един месец от получаване на предложението на Комисията Съветът не приеме акт за изпълнение за отхвърляне на проекта за национални мерки, държавата членка може да приеме мерките и да ги прилага за срок до две години или до изчезването на макропруденциалния или системния риск, ако това се случи по-рано.
5. Други държави членки могат да признаят мерките, установени в съответствие с настоящия член, и да ги прилагат към лицензирани на национално равнище клонове, разположени в държавата членка, на която е разрешено да прилага мерките.
6. Когато държавите членки признават мерките, определени в съответствие с настоящия член, те уведомяват Съвета, Комисията, ЕБО, ЕССР и държавата членка, на която е разрешено да прилага мерките.
7. При вземането на решение за признаване на мерките, определени в съответствие с настоящия член, държавата членка отчита критериите по параграф 4.
8. Държавата членка, на която е разрешено да прилага мерките, може да отправи искане към ЕССР да издаде препоръка, както е посочено в член 16 от Регламент (ЕС) № 1092/2010, към една или повече държави членки, които не признават мерките.
9. Преди изтичането на разрешението, издадено в съответствие с параграф 4, държавата членка, в консултация с ЕССР и ЕБО, прави преглед на ситуацията и съответно може да приеме, в съответствие с процедурата по параграф 4, ново решение за удължаване на срока на прилагане на националните мерки всеки път с още една година. След първото удължаване Комисията, в консултация с ЕССР и ЕБО, прави преглед на ситуацията поне веднъж годишно.
10. Независимо от процедурата по параграфи 3-9, на държавите членки се разрешава да увеличат рисковите тегла над тези, предвидени в регламента, с до 25 %, за експозициите, посочени в параграф 2, буква г), подточки vi) и vii) от настоящия член, и да намалят максималния размер на големите експозиции, предвиден в член 395, с до 15 % за срок до две години или до изчезването на макропруденциалния или системния риск, ако това се случи по-рано, при условие че са спазени условията и изискванията за уведомяване по параграф 2 от настоящия член.
Член 459
Пруденциални изисквания
На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове съгласно член 462, за да налага, за срок от една година, по-строги пруденциални изисквания за експозиции, когато това е необходимо за реакция спрямо промените в интензивността на микро- и макропруденциалните рискове, произтичащи от развитието на пазара във или извън Съюза, и които засягат всички държави членки, и когато инструментите на настоящия регламент и на Директива 2013/36/ЕСне са достатъчни за преодоляване на тези рискове, по-специално въз основа на препоръка или становище на ЕССР или ЕБО за:
а)
нивото на собствения капитал по член 92;
б)
изискванията за големите експозиции, посочени в член 392 и членове 395-403;
в)
изискванията за публично оповестяване, посочени в членове 431-455.
Най-малко веднъж годишно Комисията, подпомагана от ЕССР, представя на Европейския парламент и на Съвета доклад относно развитието на пазара, което може да наложи използването на настоящия член.
Член 460
Ликвидност
1. На Комисията се предоставя правомощието да приеме делегиран акт съгласно член 462, за да определи подробно общото изискване по член 412, параграф 1. Приетият съгласно настоящия параграф делегиран акт се основава на елементите, които се отчитат съгласно шеста част, дял II и приложение III, в него се уточнява при какви обстоятелства компетентните органи трябва да наложат специфични равнища на входящите и изходящите потоци на кредитните институции, така че да бъдат отразени специфичните рискове, на които те са изложени, и се спазват праговете по параграф 2.
2. Изискването за ликвидно покритие по член 412 се въвежда поетапно съгласно следната схема:
а)
60 % от изискването за ликвидно покритие през 2015 г.;
б)
70 % от 1 януари 2016 г.
в)
80 % от 1 януари 2017 г.
г)
100 % от 1 януари 2018 г.
За тази цел Комисията взема предвид докладите, посочени в член 509, параграфи 1,2 и 3, като отчита разработените от международни форуми международни стандарти и особеностите на Съюза.
Комисията приема делегирания акт по параграф 1 до 30 юни 2014 г. Делегираният акт влиза в сила до 31 декември 2014 г., но не се прилага преди 1 януари 2015 г.
Член 461
Преглед на поетапно въвеждане на изискването за ликвидно покритие
1. В срок до 30 юни 2016 г. и след консултация с ЕССР ЕБО докладва на Комисията дали следва да бъдат внесени изменения в схемата за поетапно въвеждане на изискването за ликвидно покритие по член 460, параграф 2. В този анализ се взема надлежно предвид тенденциите на пазарите и международното регулаторно развитие, както и особеностите на Съюза.
В доклада си ЕБО прави оценка по-специално на отлагането на въвеждането на минималния задължителен стандарт в неговия пълен размер (100 %) до 1 януари 2019 г. В доклада се вземат предвид годишните отчети по член 509, параграф 1, съответните пазарни данни и препоръките на всички компетентни органи.
2. Когато се налага да бъдат предприети мерки във връзка с развитие на пазара или друго развитие, Комисията се оправомощава да приеме делегиран акт съгласно член 462 за изменение на схемата за поетапно въвеждане по член 460 и за отлагане на въвеждането в неговия пълен размер на минималния задължителен стандарт за изискването за ликвидно покритие по член 412, параграф 1 до 2019 г., както и за прилагане през 2018 г. на 90 % от минималния задължителен стандарт за изискването за ликвидно покритие.
За да оцени необходимостта от отлагане, Комисията взема предвид доклада и оценката по параграф 1.
Делегираните актове, приети съгласно настоящия член, не се прилагат преди 1 януари 2018 г. и влизат в сила до 30 юни 2017 г.
Член 462
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегирани актове, посочено в членове 456-460, се предоставя на Комисията за неопределен срок, считано от 31 декември 2014 г..
3. Делегирането на правомощия, посочено в членове 456-460, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно членове 456-460, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът не са представили възражения в срок от три месеца след нотифицирането на Европейския парламент и Съвета за акта или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с три месеца по инициатива на Европейския парламент или Съвета.
Член 463
Възражения срещу регулаторни технически стандарти
Когато Комисията приема регулаторен технически стандарт съгласно настоящия регламент, който е еднакъв с проекта на регулаторен технически стандарт, представен от ЕБО, срокът, в рамките на който Европейският парламент и Съветът могат да представят възражение срещу този регулаторен технически стандарт, е един месец от датата на нотификацията. По инициатива на Европейския парламент или Съвета този срок се удължава с един месец. Чрез дерогация от член 13, параграф 1, втора алинея от Регламент (ЕС) № 1093/2010 срокът, в който Европейският парламент или Съветът могат да представят възражения срещу този регулаторен технически стандарт, при необходимост може да бъде удължен с още един месец.
Член 464
Европейски банков комитет
1. Комисията се подпомага от Европейския банков комитет, създаден с Решение 2004/10/ЕО на Комисията (32). Този комитет е комитет по смисъла на член 3, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
ДЕСЕТА ЧАСТ
ПРЕХОДНИ РАЗПОРЕДБИ, ОТЧЕТНОСТ И ПРЕГЛЕДИ И ИЗМЕНЕНИЯ
ДЯЛ I
ПРЕХОДНИ РАЗПОРЕДБИ
ГЛАВА 1
Капиталови изисквания, нереализирани печалби и загуби от оценка по справедлива стойност и приспадания
Раздел 1
Капиталови изисквания
Член 465
Капиталово изискване
1. Чрез дерогация от член 92, параграф 1, букви а) и б) се прилагат следните капиталови изисквания във всеки един момент през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2014 г.:
а)
съотношението на базовия собствен капитал от първи ред да бъде между 4 % и 4,5 %;
б)
съотношението на капиталовата адекватност от първи ред да бъде между 5,5 % и 6 %.
2. Компетентните органи определят и публикуват стойностите на съотношението на базовия собствен капитал от първи ред и съотношението на капиталовата адекватност от първи ред в рамките на интервалите по параграф 1, които институциите спазват или надвишават.
Член 466
Първоначално прилагане на международните стандарти за финансово отчитане
Чрез дерогация от член 23, параграф 2 компетентните органи дават на институциите, които са задължени първоначално да въведат в действие оценяването на активите и на задбалансовите си позиции и да определят собствения си капитал съгласно международните счетоводни стандарти, приложими съгласно Регламент (ЕО) № 1606/2002, гратисен период от 24 месеца за въвеждането на необходимите вътрешни процеси и технически изисквания.
Раздел 2
Нереализирани печалби и загуби от оценката по справедлива стойност
Член 467
Нереализирани загуби от оценката по справедлива стойност
1. Чрез дерогация от член 35 през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2017 г. институциите включват в изчислението на базовия си собствен капитал от първи ред само съответния приложим процент от нереализираните загуби, свързани с активи или пасиви, оценени по справедлива стойност и вписани в счетоводния баланс, без посочените в член 33, и всички други нереализирани загуби, вписани в отчета за приходите и разходите.
2. Приложимият процент за целите на параграф 1 е в следните интервали:
а)
от 20 % до 100 % за периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2014 г.;
б)
от 40 % до 100 % за периода от 1 януари 2015 г. до 31 декември 2015 г.;
в)
от 60 % до 100 % за периода от 1 януари 2016 г. до 31 декември 2016 г.; и
г)
от 80 % до 100 % за периода от 1 януари 2017 г. до 31 декември 2017 г.
Чрез дерогация от параграф 1 компетентните органи може, когато такова третиране се е прилагало преди 1 януари 2014 г., да разрешат на институциите да не включват в който и да било от елементите на собствения капитал нереализираните печалби или загуби от експозиции към централни правителства, класифицирани в категорията „на разположение за продажба“ съгласно одобрения от ЕС МСС 39.
Предвиденото във втора алинея третиране се прилага, докато Комисията приеме регламент въз основа на Регламент (ЕО) № 1606/2002 за одобряване на международните стандарти за финансово отчитане, които да заменят МСС 39.
3. Компетентните органи определят и публикуват приложимия процент в рамките на интервалите по параграф 2, букви а)- г).
Член 468
Нереализирани загуби от оценката по справедлива стойност
1. Чрез дерогация от член 32 през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2017 г. институциите изключват от базовия си собствен капитал от първи ред съответния приложим процент от нереализираните печалби, свързани с активи или пасиви, оценени по справедлива стойност и вписани в счетоводния баланс, без посочените в член 33, и всички други нереализирани печалби, с изключение на тези, които са свързани с инвестиционни имоти, вписани в отчета за приходите и разходите. Остатъчната сума, получена в резултат на това, не се изключва от базовия собствен капитал от първи ред.
2. За целите на параграф 1 приложимият процент е 100 % през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2014 г., а след това е в следните интервали:
а)
от 60 % до 100 % за периода от 1 януари 2015 г. до 31 декември 2015 г.;
б)
от 40 % до 100 % за периода от 1 януари 2016 г. до 31 декември 2016 г.;
в)
от 20 % до 100 % за периода от 1 януари 2017 г. до 31 декември 2017 г.
От 1 януари 2015 г., когато съгласно член 467 компетентен орган изисква от институциите да включат в изчисляването на базовия собствен капитал от първи ред 100 % от техните нереализирани загуби от оценката по справедлива стойност, този компетентен орган може също да разреши на институциите да включат в това изчисляване и 100 % от своите нереализирани печалби от оценката по справедлива стойност.
От 1 януари 2015 г., когато съгласно член 467 компетентен орган изисква от институциите да включат процент от нереализирани загуби от оценката по справедлива стойност в изчисляването на базовия собствен капитал от първи ред, този компетентен орган не може да определи приложим процент от нереализираните печалби съгласно параграф 2 от настоящия член, който надвишава приложимия процент от нереализираните загуби, определен в съответствие с член 467.
3. Компетентните органи определят и публикуват приложимия процент на нереализираните печалби в рамките на интервалите по параграф 2, букви а)- в), който не е изключен от базовия собствен капитал от първи ред.
4. Чрез дерогация от член 33, буква в) през периода от 1 януари 2013 г. до 31 декември 2017 г. институциите включват в изчислението на собствения си капитал съответния приложим процент по член 478 от печалбата и загубата по справедлива стойност от деривативни пасиви, произтичащи от техния собствен кредитен риск.
Раздел 3
Приспадания
Подраздел 1
Приспадания от елементите на базовия собствен капитал от първи ред
Член 469
Приспадания от елементите на базовия собствен капитал от първи ред
1. Чрез дерогация от член 36, параграф 1 през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2017 г. се прилагат следните разпоредби:
а)
институциите приспадат от елементите на базовия собствен капитал от първи ред приложимия съгласно член 478 процент от сумите, които трябва да бъдат приспаднати съгласно член 36, параграф 1, букви а)-з), с изключение на отсрочените данъчни активи, които зависят от размера на бъдещата печалба и се дължат на временни разлики;
б)
институциите прилагат съответните разпоредби по член 472 за остатъчните суми от елементите, които трябва да бъдат приспаднати съгласно член 36, параграф 1, букви а)-з), с изключение на отсрочените данъчни активи, които зависят от размера на бъдещата печалба и се дължат на временни разлики;
в)
институциите приспадат от елементите на базовия собствен капитал от първи ред приложимия съгласно член 478 процент от общата сума, която трябва да бъде приспадната съгласно член 36, параграф 1, букви в) и и), след прилагане на член 470;
г)
институциите прилагат изискванията по член 472, параграф 5 или параграф 11, в зависимост от случая, към общата остатъчна сума на елементите, които трябва да бъдат приспаднати съгласно член 36, параграф 1, букви в) и и), след прилагане на член 470.
2. Институциите определят частта от посочената в параграф 1, буква г) обща остатъчна сума, за която се прилагат разпоредбите на член 472, параграф 5, като разделят сумата по буква а) от настоящия параграф на сумата по буква б) от настоящия параграф:
а)
сумата на отсрочените данъчни активи, които зависят от размера на бъдещата печалба и се дължат на временни разлики, съгласно член 470, параграф 2, буква а);
б)
сбора на сумите по член 470, параграф 2, букви а) и б).
3. Институциите определят частта от посочената в параграф 1, буква г) обща остатъчна сума, за която се прилагат разпоредбите на член 472, параграф 11, като разделят сумата по буква а) от настоящия параграф на сумата по буква б) от настоящия параграф:
а)
сумата на преките и непреките позиции в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, посочени в член 470, параграф 2, буква б);
б)
сбора на сумите по член 470, параграф 2, букви а) и б).
Член 470
Освобождаване от прилагането на изискванията за приспадане от елементите на базовия собствен капитал от първи ред
1. За целите на настоящия член съответните елементи на базовия собствен капитал от първи ред включват елементите на базовия собствен капитал от първи ред на институцията, изчислени след прилагане на разпоредбите на членове 32-35 и след приспаданията по член 36, параграф 1, букви а)-з), буква к), подточки ii)-v) и буква л), без отсрочените данъчни активи, които зависят от размера на бъдещата печалба и се дължат на временни разлики.
2. Чрез дерогация от член 48, параграф 1 през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2017 г. институциите не приспадат елементите по букви а) и б) от настоящия параграф, чиято обща стойност е по-малка или равна на 15 % от стойността на съответните елементи на базовия собствен капитал от първи ред на институцията:
а)
отсрочените данъчни активи, които зависят от размера на бъдещата печалба и се дължат на временни разлики и чиято обща сума е по-малка или равна на 10 % от сумата на съответните елементи на базовия собствен капитал от първи ред;
б)
когато институцията има значителна инвестиция в предприятие от финансовия сектор - преките, непреките и синтетичните позиции на институцията в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред на съответното предприятие, чиято обща сума е по-малка или равна на 10 % от сумата на съответните елементи на базовия собствен капитал от първи ред.
3. Чрез дерогация от член 48, параграф 4 елементите, за които има изключение от прилагането на изискванията за приспадане съгласно параграф 2 от настоящия член, получават рисково тегло от 250 %. За елементите по параграф 2, буква б) от настоящия член в съответните случаи се прилагат изискванията по трета част, дял IV.
Член 471
Освобождаване от прилагането на изискванията за приспадане от елементите на базовия собствен капитал от първи ред на позициите в застрахователни дружества
1. Чрез дерогация от разпоредбите на член 49, параграф 1 в периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2022 г. компетентните органи може да разрешат на институциите да не приспадат капиталовите участия в застрахователни предприятия, презастрахователни предприятия и застрахователни холдинги, когато са изпълнени следните условия:
а)
условията по член 49, параграф 1, букви а), в) и д);
б)
компетентните органи са удовлетворени от нивото на процедурите за контрол на риска и за финансов анализ, приети специално от институцията с цел упражняване на надзор над инвестицията в предприятието или холдинга;
в)
капиталовото участие на институцията в застрахователното предприятие, презастрахователното предприятие или застрахователния холдинг не надхвърлят 15 % от инструментите на базовия собствен капитал от първи ред, емитирани от тази институция към 31 декември 2012 г. и в периода от 1 януари 2013 г. до 31 декември 2022 г.,
г)
сумата на капиталовото участие, която не се приспада, не надхвърля сумата на позициите в инструменти на собствения базов капитал от първи ред на застрахователното предприятие, презастрахователното предприятие или застрахователния холдинг към 31 декември 2012 г.
2. Капиталовите участия, които не се приспадат съгласно параграф 1, се определят като експозиции и получават 370 % рисково тегло.
Член 472
Елементи, които не се приспадат от базовия собствен капитал от първи ред
1. Чрез дерогация от член 33, параграф 1, буква в) и член 36, параграф 1, букви а)-и) през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2017 г. институциите прилагат настоящия член за остатъчните стойности на елементите съответно по член 468, параграф 4 и член 469, параграф 1, букви б) и г):
2. Не се приспада остатъчният размер на печалбите и загубите по справедлива стойност от корекциите по оценката на деривативни пасиви, произтичащи от собствения кредитен риск на институцията.
3. Институциите прилагат следните разпоредби за остатъчния размер на загубите през текущата финансова година съгласно член 36, параграф 1, буква а):
а)
съществените загуби се приспадат от елементите на капитала от първи ред;
б)
несъществените загуби не се приспадат.
4. Институциите приспадат остатъчната стойност на нематериалните активи по член 36, параграф 1, буква б) от капитала от първи ред.
5. Остатъчната сума на отсрочените данъчни активи съгласно член 36, параграф 1, буква в) не се приспада и ѝ се присъжда рисково тегло от 0 %.
6. Половината от остатъчната сума на елементите по член 36, параграф 1, буква г) се приспада от елементите на капитала от първи ред, а другата половина - от елементите на капитала от втори ред.
7. Остатъчната сума на активите на пенсионните планове с дефинирани доходи съгласно член 36, параграф 1, буква д) не се приспада от никой елемент на собствения капитал, а се включва в елементите на базовия собствен капитал от първи ред, доколкото тази сума би била призната като първоначален собствен капитал съгласно националните мерки, с които са транспонирани разпоредбите на член 57, букви а)-ва) от Директива 2006/48/ЕО.
8. Институциите прилагат следните разпоредби за остатъчната сума на държаните собствени инструменти на базовия собствен капитал от първи ред съгласно член 36, параграф 1, буква е):
а)
сумата на пряко държаните инструменти се приспада от елементите на капитала от първи ред;
б)
сумата на непреките и синтетичните позиции, включително собствените инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, които институцията би могла да бъде задължена да закупи съгласно настоящо или условно договорно задължение, не се приспада; за нея се присъжда рисково тегло съгласно трета част, дял II, глава 2 или 3 и се прилагат съответните изисквания по трета част, дял IV.
9. Институциите прилагат посочените по-долу разпоредби спрямо остатъчната сума на държаните инструменти на базовия собствен капитал от първи ред на предприятие от финансовия сектор, когато институцията има реципрочни кръстосани позиции с това предприятие съгласно член 36, параграф 1, буква ж):
а)
когато институцията няма значителна инвестиция в това предприятие от финансовия сектор, сумата на държаните от нея инструменти на базовия собствен капитал от първи ред на това предприятие се третира съгласно член 36, параграф 1, буква з);
б)
когато институцията има значителна инвестиция в това предприятие от финансовия сектор, сумата на държаните от нея инструменти на базовия собствен капитал от първи ред на това предприятие се третира съгласно член 36, параграф 1, буква и).
10. Институциите прилагат следните разпоредби за остатъчната сума на елементите по член 36, параграф 1, буква з):
а)
сумите, които трябва да бъдат приспаднати и които се отнасят до преките позиции, се приспадат наполовина от елементите на капитала от първи ред и наполовина от елементите на капитала от втори ред;
б)
сумите, които се отнасят до непреките и синтетичните позиции, не се приспадат, за тях се присъжда рисково тегло съгласно трета част, дял II, глава 2 или 3 и се прилагат съответните изисквания по трета част, дял IV.
11. Институциите прилагат следните разпоредби за остатъчната сума на елементите по член 36, параграф 1, буква и):
а)
сумите, които трябва да бъдат приспаднати и които се отнасят до преките позиции, се приспадат наполовина от елементите на капитала от първи ред и наполовина от елементите на капитала от втори ред;
б)
сумите, които се отнасят до непреките и синтетичните позиции, не се приспадат, за тях се присъжда рисково тегло съгласно трета част, дял II, глава 2 или 3 и се прилагат съответните изисквания по трета част, дял IV.
Член 473
Внасяне на изменения в МСС 19
1. Чрез дерогация от член 481 в периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2017 г. компетентните органи може да разрешат на институциите, които изготвят своите финансови отчети в съответствие с международните счетоводни стандарти, приети съгласно процедурата по член 6, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1606/2002, да добавят към базовия си собствен капитал от първи ред приложимата сума съответно съгласно параграф 2 или 3 от настоящия член, както е приложимо, умножена по съответния коефициент, приложим съгласно параграф 4.
2. Приложимата сума се изчислява, като от сумата, получена по буква а), се извади сумата, получена по буква б):
а)
институциите определят стойностите на активите на своите пенсионни фондове с предварително определен размер на пенсията или съответно планове с дефинирани доходи съгласно Регламент (ЕО) № 1126/2008 (33), изменен с Регламент (ЕС) № 1205/2011 (34). След това институциите приспадат от стойността на тези активи стойността на задълженията по линия на същите фондове или планове, определени съгласно същите счетоводни правила;
б)
институциите определят стойностите на активите на своите пенсионни фондове с предварително определен размер на пенсията или съответно планове с дефинирани доходи съгласно правилата по Регламент (ЕО) № 1126/2008. След това институциите приспадат от стойността на тези активи стойността на задълженията по линия на същите фондове или планове, определени съгласно същите счетоводни правила.
3. Сумата, определена съгласно параграф 2, се ограничава до сумата, която не се изисква да бъде приспадната от собствения капитал, до 1 януари 2014 г., съгласно националните мерки за транспониране на Директива 2006/48/ЕО, доколкото тези национални мерки за транспониране отговарят на изискванията за третирането по член 481 от настоящия регламент в съответната държава членка.
4. Прилагат се следните коефициенти:
а)
1 - в периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2014 г.;
б)
0,8 - в периода от 1 януари 2015 г. до 31 декември 2015 г.;
в)
0,6 - в периода от 1 януари 2016 г. до 31 декември 2016 г.;
г)
0,4 - в периода от 1 януари 2017 г. до 31 декември 2017 г.;
д)
0,2 - в периода от 1 януари 2018 г. до 31 декември 2018 г.
5. Институциите оповестяват стойността на активите и пасивите по параграф 2 в своите публични финансови отчети.
Подраздел 2
Приспадания от елементите на допълнителния капитал от първи ред
Член 474
Приспадания от елементите на допълнителния капитал от първи ред
Чрез дерогация от член 56 през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2017 г. се прилагат следните разпоредби:
а)
институциите приспадат от елементите на допълнителния капитал от първи ред приложимия съгласно член 478 процент от сумите, които трябва да бъдат приспаднати съгласно член 56;
б)
институциите прилагат изискванията по член 475 спрямо остатъчните суми на елементите, които трябва да бъдат приспаднати съгласно член 56.
Член 475
Елементи, които не се приспадат от елементите на допълнителния капитал от първи ред
1. Чрез дерогация от член 56 през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2017 г. изискванията по настоящия член се прилагат спрямо остатъчните суми по член 474, буква б).
2. Институциите прилагат следните разпоредби спрямо остатъчната сума на елементите по член 56, буква а):
а)
преките позиции в собствени инструменти на допълнителния капитал от първи ред се приспадат по балансова стойност от елементите на капитала от първи ред;
б)
непреките и синтетични позиции в собствени инструменти на допълнителния капитал от първи ред, включително собствените инструменти на допълнителния капитал от първи ред, които институцията би могла да бъде задължена да закупи съгласно настоящо или условно договорно задължение, не се приспадат; за тях се присъжда рисково тегло съгласно част трета, дял II, глава 2 или 3 и се прилагат съответните изисквания по част трета, дял IV.
3. Институциите прилагат следните разпоредби спрямо остатъчната сума на елементите по член 56, буква б):
а)
когато институцията няма значителна инвестиция в предприятие от финансовия сектор, с което има реципрочни кръстосани позиции, сумата на преките, непреките и синтетичните позиции в инструменти на допълнителния капитал от първи ред на това предприятие се третира съгласно член 56, буква в);
б)
когато институцията има значителна инвестиция в предприятие от финансовия сектор, с което има реципрочни кръстосани позиции, сумата на преките, непреките и синтетичните позиции в инструменти на допълнителния капитал от първи ред на това предприятие се третира съгласно член 56, буква г).
4. Институциите прилагат следните разпоредби спрямо остатъчната сума на елементите по член 56, букви в) и г):
а)
сумите, които се отнасят до преките позиции и които трябва да бъдат приспаднати съгласно член 56, букви в) и г), се приспадат наполовина от елементите на капитала от първи ред и наполовина от елементите на капитала от втори ред;
б)
сумите, които се отнасят до непреките и синтетичните позиции и които трябва да бъдат приспаднати съгласно член 56, букви в) и г), не се приспадат, за тях се присъжда рисково тегло съгласно трета част, дял II, глава 2 или 3 и се прилагат съответните изисквания по трета част, дял IV.
Подраздел 3
Приспадания от елементите на капитала от втори ред
Член 476
Приспадания от елементите на капитала от втори ред
Чрез дерогация от член 66 през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2017 г. се прилагат следните разпоредби:
а)
институциите приспадат от елементите на капитала от втори ред приложимия съгласно член 478 процент от сумите, които трябва да бъдат приспаднати съгласно член 66;
б)
институциите прилагат изискванията по член 477 спрямо остатъчните суми, които трябва да бъдат приспаднати съгласно член 63.
Член 477
Приспадания от елементите на капитала от втори ред
1. Чрез дерогация от член 66 през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2017 г. изискванията по настоящия член се прилагат спрямо остатъчните суми по член 476, буква б).
2. Институциите прилагат следните разпоредби спрямо остатъчната сума на елементите по член 66, буква а):
а)
преките позиции в собствени инструменти на капитала от втори ред се приспадат по балансова стойност от елементите на капитала от втори ред;
б)
непреките и синтетични позиции в собствени инструменти на капитала от втори ред, включително собствените инструменти на капитала от втори ред, които институцията би могла да бъде задължена да закупи съгласно на настоящо или условно договорно задължение, не се приспадат и за тях се присъжда рисково тегло съгласно трета част, дял II, глава 2 или 3 и се прилагат съответните изисквания по трета част, дял IV.
3. Институциите прилагат следните разпоредби спрямо остатъчната сума на елементите по член 66, буква б):
а)
когато институцията няма значителна инвестиция в предприятие от финансовия сектор, с което има реципрочни насрещни позиции, сумата на нейните преки, непреки и синтетични позиции в инструменти на допълнителния капитал от втори ред на това предприятие се третира съгласно член 66, буква в);
б)
когато институцията има значителна инвестиция в предприятие от финансовия сектор, с което има реципрочни кръстосани позиции, сумата на преките, непреките и синтетичните позиции в инструменти на капитала от втори ред на това предприятие от финансовия сектор се третира съгласно член 66, буква г).
4. Институциите прилагат следните разпоредби спрямо остатъчната сума на елементите по член 66, букви в) и г):
а)
сумите, които се отнасят до преките позиции и които трябва да бъдат приспаднати съгласно член 66, букви в) и г), се приспадат наполовина от елементите на капитала от първи ред и наполовина от елементите на капитала от втори ред;
б)
сумите, които се отнасят до непреките и синтетичните позиции и които трябва да бъдат приспаднати съгласно член 66, букви в) и г), не се приспадат, за тях се присъжда рисково тегло съгласно трета част, дял II, глава 2 или 3 и се прилагат съответните изисквания по трета част, дял IV.
Подраздел 4
Приложими проценти при приспадане
Член 478
Приложими проценти при приспадане на елементи от базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред и капитала от втори ред
1. Приложимите проценти за целите на член 468, параграф 4, член 469, параграф 1, букви а) и в), член 474, буква а) и член 476, буква а) са в следните интервали:
а)
от 20 % до 100 % за периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2014 г.;
б)
от 40 % до 100 % за периода от 1 януари 2015 г. до 31 декември 2015 г.;
г)
от 60 % до 100 % за периода от 1 януари 2016 г. до 31 декември 2016 г.;
д)
от 80 % до 100 % за периода от 1 януари 2017 г. до 31 декември 2017 г.
2. Чрез дерогация от параграф 1 за елементите по член 36, параграф 1, буква в), съществували преди , приложимият процент за целите на член 469, параграф 1, буква в) е в следните интервали:
(а)
от 0 % до 100 % за периода от 1 януари 2014 г. до 2 януари 2015 г.;
(б)
от 10 % до 100 % за периода от 2 януари 2015 г. до 2 януари 2016 г.;
(в)
от 20 % до 100 % за периода от 2 януари 2016 г. до 2 януари 2017 г.;
(г)
от 30 % до 100 % за периода от 2 януари 2017 г. до 2 януари 2018 г.;
(д)
от 40 % до 100 % за периода от 2 януари 2018 г. до 2 януари 2019 г.;
(е)
от 50 % до 100 % за периода от 2 януари 2019 г. до 2 януари 2020 г.;
(ж)
от 60 % до 100 % за периода от 2 януари 2020 г. до 2 януари 2021 г.;
(з)
от 70 % до 100 % за периода от 2 януари 2021 г. до 2 януари 2022 г.;
(и)
от 80 % до 100 % за периода от 2 януари 2022 г. до 2 януари 2023 г.;
(й)
от 90 % до 100 % за периода от 2 януари 2023 г. до 2 януари 2024 г..
3. Компетентните органи определят и публикуват приложим процент в рамките на интервалите по параграфи 1 и 2 за всяко едно от следните приспадания:
а)
индивидуалните приспадания, изисквани съгласно член 36, параграф 1, букви а)-з), без отсрочените данъчни активи, които зависят от размера на бъдещата печалба и се дължат на временни разлики;
б)
общата сума на отсрочените данъчни активи, които зависят от размера на бъдещата печалба и се дължат на временни разлики, и елементите, посочени в член 36, параграф 1, буква и), която трябва да бъде приспадната съгласно член 48;
в)
всяко приспадане, изисквано съгласно член 56, букви б)-г);
г)
всяко приспадане, изисквано съгласно член 66, букви б)-г).
Раздел 4
Малцинствено участие и инструменти на допълнителния капитал от първи ред и капитала от втори ред, емитирани от дъщерни предприятия
Член 479
Признаване в консолидирания базов собствен капитал от първи ред на инструменти и елементи, които не се определят като малцинствено участие
1. Чрез дерогация от втора част, дял II през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2017 г. признаването в консолидирания собствен капитал на елементите, които биха били определени като консолидационни резерви съгласно националните мерки за транспониране на член 65 от Директива 2006/48/ЕО, но които не се определят като консолидиран базов собствен капитал от първи ред поради някоя от посочените по-долу причини, се установява от компетентните органи съгласно параграфи 2 и 3 от настоящия член:
а)
инструментът не се определя като инструмент на базовия собствен капитал от първи ред и поради това свързаните с него неразпределена печалба и премиен резерв не се определят като елементи на консолидирания базов собствен капитал от първи ред;
б)
елементите не се определят като такива в резултат на прилагането на член 81, параграф 2;
в)
елементите не се определят като такива поради факта, че дъщерното предприятие не е институция или субект, за който съгласно приложимото национално право се прилагат изискванията на настоящия регламент и на Директива 2013/36/ЕС
г)
елементите не се определят като такива поради факта, че дъщерното предприятие не е напълно включено в консолидацията съгласно първа част, дял II, глава 2.
2. Приложимият процент на елементите по параграф 1, които биха били определени като консолидационни резерви съгласно националните мерки за транспониране на член 65 от Директива 2006/48/ЕО, се определя като консолидиран базов собствен капитал от първи ред.
3. За целите на параграф 2 приложимите проценти са в следните интервали:
а)
от 0 % до 80 % за периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2014 г.;
б)
от 0 % до 60 % за периода от 1 януари 2015 г. до 31 декември 2015 г.;
в)
от 0 % до 40 % за периода от 1 януари 2016 г. до 31 декември 2016 г.;
г)
от 0 % до 20 % за периода от 1 януари 2017 г. до 31 декември 2017 г.
4. Компетентните органи определят и публикуват приложимия процент в рамките на интервалите по параграф 3.
Член 480
Признаване в консолидирания собствен капитал на малцинствени участия, определени като допълнителен капитал от първи ред и капитал от втори ред
1. Чрез дерогация от член 84, параграф 1, буква б), член 85, параграф 1, буква б) и член 87, параграф 1, буква б) през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2017 г. посочените в тези членове проценти се умножават по приложим коефициент.
2. За целите на параграф 1 приложимите коефициенти са в следните интервали:
а)
от 0,2 до 1 - в периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2014 г.;
б)
от 0,4 до 1 за периода от 1 януари 2015 г. до 31 декември 2015 г.;
в)
от 0,6 до 1 за периода от 1 януари 2016 г. до 31 декември 2016 г.; и
г)
от 0,8 до 1 за периода от 1 януари 2017 г. до 31 декември 2017 г.
3. Компетентните органи определят и публикуват стойността на приложимия коефициент в рамките на интервалите по параграф 2.
Раздел 5
Допълнителни филтри и приспадания
Член 481
Допълнителни филтри и приспадания
1. Чрез дерогация от членове 32-36, 56 и 66 през 1 януари 2014 г. до 31 декември 2017 г. институциите извършват корекции, за да включат в елементите на базовия собствен капитал от първи ред, капитала от първи ред, капитала от втори ред или собствения капитал или да приспаднат от тях приложимия процент на филтрите или приспаданията, които се изискват съгласно националните мерки за транспониране на членове 57, 61, 63, 63a, 64 и 66 от Директива 2006/48/ЕО и на членове 13 и 16 от Директива 2006/49/ЕО, но които не се изискват съгласно втора част от настоящия регламент.
2. Чрез дерогация от член 36, параграф 1, буква и) и член 49, параграфи 1 и 3, през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2014 г. компетентните органи могат да изискват от институциите или да им разрешават да прилагат методите, посочени в член 49, параграф 1, когато не са спазени изискванията по член 49, параграф 1, букви б) и д), а не приспадането, изисквано съгласно разпоредбите на член 36, параграф 1. В такива случаи делът на позициите в инструменти на собствения капитал на предприятие от финансовия сектор, в което предприятието майка има значителна инвестиция, за които не се изисква приспадане в съответствие с член 49, параграф 1, се определя с помощта на приложимия процент, посочен в параграф 4 от настоящия член. За сумата, която не се приспада, важат изискванията по член 49, параграф 4, доколкото са приложими.
3. За целите на параграф 1 приложимите проценти са в следните интервали:
а)
от 0 % до 80 % за периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2014 г.;
б)
от 0 % до 60 % за периода от 1 януари 2015 г. до 31 декември 2015 г.;
в)
от 0 % до 40 % за периода от 1 януари 2016 г. до 31 декември 2016 г.;
г)
от 0 % до 20 % за периода от 1 януари 2017 г. до 31 декември 2017 г.
4. За целите на параграф 2 приложимият процент е между 0 % и 50 % за периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2014 г.;
5. За всеки филтър или приспадане по параграфи 1 и 2 компетентните органи определят и публикуват приложимите проценти в рамките на интервалите по параграфи 3 и 4.
6. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за установяване на условията, съгласно които компетентните органи определят дали корекциите на собствения капитал или неговите елементи, направени съгласно националните мерки за транспониране на Директива 2006/48/ЕО или Директива 2006/49/ЕО, които не са включени във втора част от настоящия регламент, за целите на настоящия член трябва да бъдат направени по отношение на елементите на базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред, капитала от първи ред, капитала от втори ред или собствения капитал.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 1 февруари 2014.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 482
Обхват на прилагане по отношение на деривативни сделки с пенсионни фондове
По отношение на сделките по член 89 от Регламент (ЕС) № 648/2012, сключени с пенсионен план по смисъла на член 2 от посочения регламент, институциите не изчисляват капиталовите изисквания за риск във връзка с корекцията на кредитните оценки съгласно посоченото в член 382, параграф 4, буква в) от настоящия регламент.
ГЛАВА 2
Унаследяване на капиталовите инструменти
Раздел 1
Инструменти, които представляват държавна помощ
Член 483
Унаследяване на инструментите, представляващи държавна помощ
1. Чрез дерогация от членове 26 - 29, 51, 52, 62 и 63 през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2017 г. настоящият член се прилага спрямо капиталовите инструменти и елементи, когато са изпълнени следните условия:
а)
инструментите са емитирани преди 1 януари 2014 г.;
б)
инструментите са емитирани в рамките на мерки за рекапитализация съгласно правилата за държавна помощ. Доколкото част от инструментите са записани от частни лица, те трябва да бъдат емитирани преди 30 юни 2012 г. и заедно с частите, които са записани от държавата членка;
в)
инструментите са били определени като съвместими с изискванията за вътрешния пазар от страна на Комисията съгласно член 107 ДФЕС;
г)
в случай че инструментите са записани както от държавата членка, така и от частни инвеститори, когато има частично обратно изкупуване на записаните от държавата членка инструменти, в съответствие с член 484 се признава унаследяване на съответстващ дял на частно записаните инструменти. Когато всички записани от държавата членка инструменти са обратно изкупени, в съответствие с член 484 се признава унаследяване на записаните от частни инвеститори оставащи инструменти.
2. Инструментите, определени като приемливи съгласно националните мерки за транспониране на член 57, буква а) от Директива 2006/48/ЕО, се определят като инструменти на базовия собствен капитал от първи ред независимо от следното:
а)
не са спазени условията по член 28 от настоящия регламент;
б)
инструментите са били емитирани от предприятие по член 27 от настоящия регламент, но условията по член 28 от настоящия регламент или когато е приложимо член 29 от настоящия регламент, не са спазени.
3. Инструментите, посочени в параграф 1, буква в) от настоящия член, които не са определени като приемливи съгласно националните мерки за транспониране на член 57, буква а) от Директива 2006/48/ЕО, се определят като инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, дори ако изискванията по параграф 2, букви а) или б) от настоящия член не са спазени, при условие че са спазени изискванията по параграф 8 от настоящия член.
Инструментите, определени като инструменти на базовия собствен капитал от първи ред съгласно първа алинея, не могат да бъдат определени като инструменти на допълнителния капитал от първи ред или на капитала от втори ред съгласно параграф 5 или параграф 7.
4. Инструментите, определени като приемливи съгласно националните мерки за транспониране на член 57, буква ва) и член 66, параграф 1 от Директива 2006/48/ЕО, се определят като инструменти на допълнителния капитал от първи ред, дори ако условията по член 52, параграф 1 от настоящия регламент не са спазени.
5. Инструментите, посочени в параграф 1, буква в) от настоящия член, които не са определени като приемливи съгласно националните мерки за транспониране на член 57, буква ва) от Директива 2006/48/ЕО, се определят като инструменти на допълнителния капитал от първи ред, дори ако условията по член 52, параграф 1 от настоящия регламент не са спазени, при условие че са спазени изискванията по параграф 8 от настоящия член.
Инструментите, определени като инструменти на допълнителния капитал от първи ред съгласно първа алинея, не могат да бъдат определени като инструменти на базовия собствен капитал от първи ред или на капитала от втори ред съгласно параграф 3 или параграф 7.
6. Елементите, определени като приемливи съгласно националните мерки за транспониране на член 57, букви е), ж) или з) и член 66, параграф 1 от Директива 2006/48/ЕО, се определят като инструменти на капитала от втори ред, дори ако елементите не са посочени в член 62 от настоящия регламент или условията по член 63 от настоящия регламент не са спазени.
7. Инструментите, посочени в параграф 1, буква в) от настоящия член, които не са определени като приемливи съгласно националните мерки за транспониране на член 57, букви е), ж) или з) и член 66, параграф 1 от Директива 2006/48/ЕО, се определят като инструменти на капитала от втори ред, дори ако елементите не са посочени в член 62 от настоящия регламент или условията по член 63 от настоящия регламент не са спазени, при условие че са спазени изискванията по параграф 8 от настоящия член.
Инструментите, определени като инструменти на капитала от втори ред съгласно първа алинея, не могат да бъдат определени като инструменти на базовия собствен капитал от първи ред или на допълнителния капитал от първи ред съгласно параграф 3 или параграф 7.
8. Инструментите, посочени в параграфи 3, 5 и 7, могат да бъдат определени като инструменти на собствения капитал, посочени в тези параграфи, само ако е изпълнено условието по параграф 1, буква а), и ако са емитирани от институции, регистрирани в държава членка, която изпълнява програма за икономическо преустройство, и емитирането на тези инструменти е договорено в рамките на тази програма или отговаря на нейните условия за допустимост.
Раздел 2
Инструменти, които не представляват държавна помощ
Подраздел 1
Условия и ограничения за признаване на унаследяване
Член 484
Условия за признаване на унаследяване за елементите, които са били определени като собствен капитал съгласно националните мерки за транспониране на Директива 2006/48/ЕО
1. Настоящият член се прилага само за инструментите и елементите, които са емитирани или са отговаряли на условията за собствен капитал преди 31 декември 2011 г. и не са посочени в член 462, параграф 1.
2. Чрез дерогация от членове 26 - 29, 51, 52, 62 и 63настоящият член се прилага през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2021 г.
3. При спазване на член 485 от настоящия регламент и на ограничението по член 486, параграф 2 от него, капиталът по смисъла на член 22 от Директива 86/365/ЕО и свързаните с него премийни резерви, които са били определени като първоначален собствен капитал съгласно националните мерки за транспониране на член 57, буква а) от Директива 2006/48/ЕО, се определят като елементи на базовия собствен капитал от първи ред, дори този капитал да не отговаря на условията по член 28 или когато е приложимо на член 29 от настоящия регламент.
4. При спазване на ограничението по член 486, параграф 3 от настоящия регламент инструментите и свързаните с тях премийни резерви, които са били определени като първоначален собствен капитал съгласно националните мерки за транспониране на член 57, буква ва) и член 154, параграфи 8 и 9 от Директива 2006/48/ЕО, се определят като елементи на допълнителния капитал от първи ред, дори ако не са спазени условията по член 52 от настоящия регламент.
5. При спазване на ограниченията по член 486, параграф 4 от настоящия регламент елементите и свързаните с тях премийни резерви, определени за приемливи съгласно националните мерки за транспониране на член 57, букви д), е), ж) или з) от Директива 2006/48/ЕО, се определят като инструменти на капитала от втори ред, дори ако елементите не са включени в член 62 от настоящия регламент или условията по член 63 от настоящия регламент не са спазени.
Член 485
Условия за включване в базовия собствен капитал от първи ред на премийни резерви, свързани с елементите, които са били определени като собствен капитал съгласно националните мерки за транспониране на Директива 2006/48/ЕО
1. Настоящият член се прилага само за инструментите, които са емитирани преди 31 декември 2010 г. и не са посочени в член 483, параграф 1.
2. Премийните резерви, свързани с капитала по смисъла на член 22 от Директива 86/365/ЕО, които са били определени като първоначален собствен капитал съгласно националните мерки за транспониране на член 57, буква а) от Директива 2006/48/ЕО, се определят като елементи на базовия собствен капитал от първи ред, ако отговарят на условията по член 28, букви и) и й) от настоящия регламент.
Член 486
Ограничения за признаване на унаследяване за елементите на базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред и капитала от втори ред
1. През периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2021 г. съгласно настоящия член се ограничава размерът, до който инструментите и елементите по член 484 се определят като собствен капитал.
2. Сумата на елементите, посочени в член 484, параграф 3, които се определят като елементи на базовия собствен капитал от първи ред, се ограничава до приложимия процент от сбора на сумите по букви а) и б) от настоящия параграф:
а)
номиналния размер на капитала по член 484, параграф 3, емитиран към 31 декември 2012 г.;
б)
премийни резерви от емисии във връзка с посочените в буква а) инструменти.
3. Сумата на елементите, посочени в член 484, параграф 4, които се определят като елементи на допълнителния капитал от първи ред, се ограничава до приложимия процент, умножен по разликата между сбора на сумите по букви а) и б) от настоящия параграф и сбора на сумите по букви в)-е) от настоящия параграф:
а)
номиналната сума на инструментите по член 484, параграф 4, емитирани към 31 декември 2012 г.;
б)
премийните резерви, свързани с инструментите по буква а);
в)
стойността на инструментите по член 484, параграф 4, която към 31 декември 2012 г. превишава ограниченията съгласно националните мерки за транспониране на член 66, параграф 1, буква а) и член 66, параграф 1а от Директива 2006/48/ЕО;
г)
премийните резерви, свързани с инструментите по буква в);
д)
номиналната сума на инструментите, посочени в член 484, параграф 4, които са били емитирани към 31 декември 2012 г., но които не се определят като инструменти на допълнителния капитал от първи ред съгласно член 489, параграф 4;
е)
премийните резерви, свързани с инструментите по буква д).
4. Сумата на елементите, посочени в член 484, параграф 5, които се определят като елементи на капитала от втори ред, се ограничава до приложимия процент от разликата между сбора на сумите по букви а)-г) от настоящия параграф и сбора на сумите по букви д)-з) от настоящия параграф:
а)
номиналната сума на инструментите по член 484, параграф 5, емитирани към 31 декември 2012 г.;
б)
премийните резерви, свързани с инструментите по буква а);
в)
номиналния размер на подчинения дълг, емитиран към 31 декември, намален със сумата, която трябва да бъде приспадната съгласно националните мерки за транспониране на член 64, параграф 3, буква в) от Директива 2006/48/ЕО;
г)
номиналната сума на елементите по член 484, параграф 5, различни от посочените в букви а) и в) от настоящия параграф инструменти и подчинен дълг, които са емитирани към 31 декември 2012 г.;
д)
номиналната сума на инструментите и елементите по член 484, параграф 5, емитирани към 31 декември 2012 г., която превишава ограниченията съгласно националните мерки за транспониране на член 66, параграф 1, буква а) от Директива 2006/48/ЕО;
е)
премийните резерви, свързани с инструментите по буква д);
ж)
номиналната сума на инструментите по член 484, параграф 5, които са емитирани към 31 декември 2012 г. и които не се определят като елементи на капитала от втори ред съгласно член 490, параграф 4;
з)
премийните резерви, свързани с инструментите по буква ж).
5. За целите на настоящия член приложимите проценти, посочени в параграфи 2-4, са в следните интервали:
а)
от 60 % до 80 % за периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2014 г.;
б)
от 40 % до 70 % за периода от 1 януари 2015 г. до 31 декември 2015 г.;
в)
от 20 % до 60 % за периода от 1 януари 2016 г. до 31 декември 2016 г.;
г)
от 0 % до 50 % за периода от 1 януари 2017 г. до 31 декември 2017 г.;
д)
от 0 % до 40 % за периода от 1 януари 2018 г. до 31 декември 2018 г.;
е)
от 0 % до 30 % за периода от 1 януари 2019 г. до 31 декември 2019 г.;
ж)
от 0 % до 20 % за периода от 1 януари 2020 г. до 31 декември 2020 г.;
з)
от 0 % до 10 % за периода от 1 януари 2021 г. до 31 декември 2021 г.
6. Компетентните органи определят и публикуват приложимите проценти в рамките на интервалите по параграф 5.
Член 487
Включване на елементи, които не са били включени в елементите на базовия собствен капитал от първи ред или на допълнителния капитал от първи ред съгласно правилата за унаследяване, в състава на други компоненти на собствения капитал
1. Чрез дерогация от членове 51, 52, 62 и 63 през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2021 г. институциите могат да третират като елементи по член 484, параграф 4 капитала и свързаните с него премийни резерви по член 484, параграф 3, които са изключени от базовия собствен капитал от първи ред, защото надхвърлят приложимия процент по член 486, параграф 2, доколкото с включването на този капитал и свързаните с него премийни резерви не се надхвърля приложимото процентно ограничение по член 486, параграф 3.
2. Чрез дерогация от членове 51, 52, 62 и 63 през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2021 г. институциите могат да третират посочените по-долу елементи като елементи по член 484, параграф 5, доколкото с включването им не се надхвърля приложимото процентно ограничение по член 486, параграф 4:
а)
капитала и свързаните с него премийни резерви по член 484, параграф 3, които са изключени от елементите на базовия собствен капитал от първи ред, защото надхвърлят приложимия процент по член 486, параграф 2;
б)
инструментите и свързаните с тях премийни резерви по член 484, параграф 4, които надхвърлят приложимия процент по член 486, параграф 3.
3. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на условията за третиране на инструментите на собствения капитал по параграфи 1 и 2 като елементи по член 486, параграф 4 или параграф 5 през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2021 г.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 февруари 2014 г..
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 488
Амортизация на елементите, които са включени в капитала от втори ред съгласно правилата за унаследяване
По отношение на елементите по член 484, параграф 5, които се определят като елементи на капитала от втори ред по член 484, параграф 5 или член 486, параграф 4, се прилагат изискванията по член 64.
Подраздел 2
Включване на инструменти с кол опция и стимул за обратно изкупуване в елементите на допълнителния капитал от първи ред и капитала от втори ред
Член 489
Хибридни инструменти с кол опция и стимул за обратно изкупуване
1. Чрез дерогация от членове 51 и 52 през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2021 г. за инструментите по член 484, параграф 4, в чиито условия е предвидена кол опция със стимул за обратно изкупуване от страна на институцията, се прилагат изискванията по параграфи 2-7 от настоящия член.
2. Инструментите се определят като инструменти на допълнителния капитал от първи ред, ако са изпълнени следните условия:
а)
институцията е имала кол опция и стимул за обратно изкупуване само до 1 януари 2013 г.;
б)
институцията не е упражнила кол опцията;
в)
условията по член 52 са изпълнени от 1 януари 2013 г. нататък.
3. Инструментите се определят като инструменти на допълнителния капитал от първи ред с намалена стойност съгласно член 484, параграф 4 до датата на ефективния им падеж, а след това се определят като елементи на допълнителния капитал от първи ред без ограничения, при условие че:
а)
институцията е имала възможност да упражни кол опцията и стимула за обратно изкупуване само на 1 януари 2013 г. или след тази дата;
б)
институцията не е упражнила кол опцията на датата на ефективния падеж на инструментите;
в)
условията по член 52 са изпълнени от датата на ефективния падеж на инструментите нататък.
4. Инструментите не се определят като инструменти на допълнителния капитал от първи ред и за тях не се прилага член 484, параграф 4 от 1 януари 2014 г., когато са изпълнени следните условия:
а)
институцията е имала възможност да упражни кол опцията и стимула за обратно изкупуване между 31 декември 2011 г. и 1 януари 2013 г.;
б)
институцията не е упражнила кол опцията на датата на ефективния падеж на инструментите;
в)
условията по член 52 не са изпълнени от датата на ефективния падеж на инструментите и след това.
5. Инструментите се определят като инструменти на допълнителния капитал от първи ред с намалена стойност съгласно член 484, параграф 4 до датата на ефективния им падеж, а след това не се определят като инструменти на допълнителния капитал от първи ред, когато са изпълнени следните условия:
а)
институцията е имала възможност да упражни кол опцията и стимула за обратно изкупуване на 1 януари 2013 г. или след тази дата;
б)
институцията не е упражнила кол опцията на датата на ефективния падеж на инструментите;
в)
условията по член 52 не са изпълнени от датата на ефективния падеж на инструментите и след това.
6. Инструментите се определят като инструменти на допълнителния капитал от първи ред съгласно член 484, параграф 4, когато са изпълнени следните условия:
а)
институцията е имала възможност да упражни кол опцията и стимула за обратно изкупуване само до 31 декември 2011 г. включително;
б)
институцията не е упражнила кол опцията на датата на ефективния падеж на инструментите;
в)
условията по член 52 не са изпълнени от датата на ефективния падеж на инструментите и след това.
Член 490
Елементи на капитала от втори ред със стимул за обратно изкупуване
1. Чрез дерогация от членове 62 и 63 през периода от 1 януари 2014 г.31 декември 2021 г. за елементите по член 484, параграф 5, които са определени за приемливи съгласно националните мерки за транспониране на член 57, букви е) или з) от Директива 2006/48/ЕО и при които има кол опция и стимул за обратно изкупуване от страна на институцията, се прилагат изискванията по параграфи 2-7 от настоящия член.
2. Елементите се определят като инструменти на капитала от втори ред, при условие че:
а)
институцията е имала възможност да упражни кол опцията и стимула за обратно изкупуване само до 1 януари 2013 г.;
б)
институцията не е упражнила кол опцията;
в)
условията по член 63 са изпълнени от 1 януари 2013 г. и след това.
3. Елементите се определят като елементи на капитала от втори ред съгласно член 484, параграф 5 до датата на ефективния им падеж, а след това се определят като елементи на капитала от втори ред без ограничение, ако са изпълнени следните условия:
а)
институцията е имала възможност да упражни кол опцията и стимула за обратно изкупуване само на 1 януари 2013 г. или след тази дата;
б)
институцията не е упражнила кол опцията на датата на ефективния падеж на елементите;
в)
условията по член 63 са изпълнени от датата на ефективния падеж на елементите и след това.
4. Елементите не се определят като елементи на капитала от втори ред от 1 януари 2013 г. нататък, когато са изпълнени следните условия:
а)
институцията е имала възможност да упражни кол опцията и стимула за обратно изкупуване само между 31 декември 2011 г. и 1 януари 2013 г.;
б)
институцията не е упражнила кол опцията на датата на ефективния падеж на елементите;
в)
условията по член 63 не са изпълнени от датата на ефективния падеж на елементите и след това.
5. Елементите се определят като елементи на капитала от втори ред с намалена стойност съгласно член 484, параграф 5 до датата на ефективния им падеж, а след това не се определят като елементи на капитала от втори ред, когато:
а)
институцията е имала възможност да упражни кол опцията и стимула за обратно изкупуване на 1 януари 2013 г. или след тази дата;
б)
институцията не е упражнила кол опцията на датата на ефективния падеж на инструментите;
в)
условията по член 63 не са изпълнени от датата на ефективния падеж на елементите и след това.
6. Елементите се определят като елементи на капитала от втори ред съгласно член 484, параграф 5, когато:
а)
институцията е имала възможност да упражни кол опцията и стимула за обратно изкупуване само до 31 декември 2011 г. включително;
б)
институцията не е упражнила кол опцията на датата на ефективния падеж на елементите;
в)
условията по член 63 не са изпълнени от датата на ефективния падеж на елементите и след това.
Член 491
Ефективен падеж
За целите на членове 489 и 490 ефективният падеж се определя по следните начини:
а)
за елементите по параграфи 3 и 5 от посочените членове ефективният падеж е първата дата за упражняване на кол опцията, придружена със стимул за обратно изкупуване, на или след 1 януари 2013 г.;
б)
за елементите по параграф 4 от посочените членове ефективният падеж е първата дата за упражняване на кол опцията, придружена със стимул за обратно изкупуване, между 31 декември 2011 г. и 1 януари 2013 г.;
в)
за елементите по параграф 6 от посочените членове ефективният падеж е първата дата за упражняване на кол опцията, придружена със стимул за обратно изкупуване, преди 31 декември 2011 г.
ГЛАВА 3
Преходни разпоредби за оповестяването на информация за собствения капитал
Член 492
Оповестяване на информация за собствения капитал
1. Институциите прилагат настоящия член в периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2021 г.
2. През периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2015 г. институциите оповестяват информация за превишението на своя базов собствен капитал от първи ред и капитал от първи ред над изискваните стойности съгласно член 465.
3. През периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2017 г. институциите оповестяват следната допълнителна информация за собствения си капитал:
а)
естеството на индивидуалните филтри и приспадания, прилагани съгласно членове 467-470, 474, 476 и 479, и ефекта им върху базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред, капитала от втори ред и собствения капитал;
б)
размерите на малцинствените участия и инструментите на допълнителния капитал от първи ред и капитала от втори ред,както и свързаните с тях неразпределени печалби и премийни резерви, емитирани от дъщерни предприятия, които са включени в консолидирания базов собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред, капитала от втори ред и собствения капитал съгласно глава 1, раздел 4;
в)
ефекта на индивидуалните филтри и приспадания, прилагани съгласно член 481, върху базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред, капитала от втори ред и собствения капитал;
г)
естеството и сумата на елементите, които се определят като елементи на базовия собствен капитал от първи ред, на капитала от първи ред и на капитала от втори ред чрез прилагане на дерогациите по глава 2, раздел 2.
4. През периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2021 г. институциите оповестяват сумата на инструментите, които се определят като инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, на допълнителния капитал от първи ред и на капитала от втори ред съгласно член 484.
5. ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение за определяне на единните форми за оповестяване на информацията съгласно настоящия член. Формите включват елементите, изброени в член 437, параграф 1, букви а), б), г) и д), както са изменени от глава 1 и глава 2 от настоящия дял.
ЕБО представя тези проекти на технически стандарти за изпълнение на Комисията до 1 февруари 2014 г..
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
ГЛАВА 4
Големи експозиции, капиталови изисквания, ливъридж и минимален размер по Базел I
Член 493
Преходни разпоредби за големите експозиции
1. Разпоредбите относно големите експозиции, предвидени в членове 387-403, не се прилагат по отношение на инвестиционните посредници, чиято основна дейност се състои изключително в предоставяне на инвестиционни услуги или извършване на инвестиционни дейности във връзка с финансовите инструменти, посочени в раздел В, точки 5, 6, 7, 9 и 10 от приложение I към Директива 2004/39/ЕО, и спрямо които Директива 93/22/ЕИО на Съвета от 10 май 1993 г. относно инвестиционните услуги в областта на ценните книжа (35) не се е прилагала към 31 декември 2006 г. Това изключение важи до по-ранната от следните две дати: 31 декември 2017 г. или датата на влизане в сила на всяко изменение съгласно параграф 2 от настоящия член.
2. До 31 декември 2015 г. въз основа на публични консултации и в контекста на разискванията с компетентните органи Комисията докладва на Европейския парламент и Съвета по следните въпроси:
а)
подходящия режим за пруденциален надзор върху инвестиционните посредници, чиято основна дейност се състои изключително в предоставяне на инвестиционни услуги или извършване на инвестиционни дейности във връзка със стоковите дериватни инструменти или деривативните договори, посочени в раздел В, точки 5, 6, 7, 9 и 10 от приложение I към Директива 2004/39/ЕО;
б)
дали е желателно да бъде изменена Директива 2004/39/ЕО с цел създаване на нова категория инвестиционни посредници, чиято основна дейност се състои изключително в предоставяне на инвестиционни услуги или извършване на инвестиционни дейности във връзка с финансовите инструменти, посочени в раздел В, точки 5, 6, 7, 9 и 10 от приложение I към Директива 2004/39/ЕО, свързани с енергийни доставки.
Въз основа на този доклад Комисията може да представя предложения за изменения на настоящия регламент.
3. Държавите членки могат чрез дерогация от член 400, параграфи 2 и 3 за преходен период до влизането в сила на правен акт вследствие на прегледа в съответствие с член 507, но не по-късно от 2 януари 2029 г., изцяло или частично да освобождават от прилагането на член 395, параграф 1 следните експозиции:
а)
покритите облигации, попадащи в обхвата на член 129, параграфи 1, 3и 6;
б)
активите, представляващи вземания от регионални или местни органи на власт на държавите членки, когато тези вземания биха получили рисково тегло от 20 % съгласно трета част, дял II, глава 2, както и други експозиции към или гарантирани от тези регионални или местни органи на власт, вземанията от които биха получили рисково тегло от 20 % съгласно трета част, дял II, глава 2;
в)
експозициите, включително участия или други видове позиции, на институция към нейното предприятие майка, към други дъщерни предприятия на това предприятие майка или към нейни собствени дъщерни предприятия, доколкото тези предприятия са обхванати от надзора на консолидирана основа, на който подлежи самата институция в съответствие с настоящия регламент, Директива 2002/87/ЕО или с равностойни действащи разпоредби в трета държава. Експозициите, които не отговарят на тези критерии, се третират като експозиции към трето лице, независимо дали са освободени от изискванията по член 395, параграф 1 от настоящия регламент;
г)
активите, представляващи вземания и други експозиции, включително различни видове дялово участие, към регионални или централни кредитни институции, с които кредитната институция е свързана в мрежа в съответствие със законови или други нормативни разпоредби и които съгласно тези разпоредби отговарят за паричните клирингови операции в рамките на мрежата;
д)
активите, представляващи вземания и други експозиции на кредитни институции към кредитни институции, едната от които действа с нестопанска цел и предоставя или гарантира заеми, в рамките на законоустановени програми или съгласно собствения си устав, за насърчаването на конкретни стопански сектори при наличието на определена форма на правителствен контрол и ограничения върху използването на тези заеми, при условие че съответните експозиции произтичат от заемите, които са отпуснати на крайните получатели посредством кредитни институции, или от гаранциите по тези заеми;
е)
активите, представляващи вземания или други експозиции към институции, при условие че тези експозиции не са включени в собствения капитал на съответните институции, падежът им настъпва не по-късно от следващия работен ден и не са деноминирани в основна търговска валута;
ж)
активите, които представляват вземания към централни банки под формата на задължителни минимални резерви, депозирани в тези централни банки, и които са деноминирани в техните национални валути;
з)
активите, представляващи вземания към централни правителства под формата на нормативно установени ликвидни изисквания, депозирани в държавни ценни книжа, които са деноминирани и финансирани в техните национални валути, при условие че по преценка на компетентния орган определената от призната АВКО кредитна оценка на тези централни правителства представлява инвестиционен рейтинг;
и)
50 % от средно- или нискорисковите задбалансови документарни акредитиви и средно- или нискорисковите задбалансови неусвоени кредитни улеснения, посочени в приложение I, и - при съгласие на компетентните органи - 80 % от стойността на гаранциите, различни от гаранции по кредити, които имат законово или подзаконово основание и се предоставят в полза на членовете от взаимни схеми за гарантиране със статус на кредитни институции;
й)
изискваните по закон гаранции, в случаите когато ипотечен кредит, финансиран чрез издаване на ипотечни облигации, се превежда на получателя на ипотечния кредит преди окончателното вписване на ипотеката в имотния регистър, при условие че гаранцията не се използва за намаляване на риска при изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции;
к)
активите, представляващи вземания и други експозиции към признати борси.
Член 494
Преходни разпоредби за приемливия капитал
Чрез дерогация от член 4, точка 71, буква б) приемливият капитал може да включва капитал от втори ред до следните размери:
а)
100 % от капитала от първи ред през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2014 г.;
б)
75 % от капитала от първи ред през периода от 1 януари 2015 г. до 31 декември 2015 г.;
в)
50 % от капитала от първи ред през периода от 1 януари 2016 г. до 31 декември 2016 г.;
Член 495
Третиране на експозициите в капиталови инструменти съгласно вътрешнорейтинговия подход
1. Чрез дерогация от част трета, глава 3 до 31 декември 2017 г. компетентните органи може да освободят от третирането съгласно вътрешнорейтинговия подход някои категории експозиции в капиталови инструменти, притежавани от институции и техни дъщерни предприятия от ЕС в съответната държава членка към 31 декември 2007 г. Компетентният орган публикува информация за категориите експозиции в капиталови инструменти, за които се прилага това третиране, съгласно член 143 от Директива 2013/36/ЕС.
Освободената позиция се измерва като брой на акциите или дяловете към 31 декември 2007 г. и всяка допълнителна акция или дял, произтичащи пряко от тези дялови участия, при условие те да не увеличават пропорционалния дял на собственост в дадено дружество от портфейла.
Ако с това придобиване се увеличава пропорционалният дял на собствеността по отношение на дадено дялово участие. Частта в превишение не подлежи на освобождаване. Освен това освобождаването не е приложимо спрямо дялови участия, които първоначално са подлежали на освобождаване, но са били продадени, а след това закупени обратно.
За експозициите в капиталови инструменти, за които се прилага настоящата разпоредба, се прилагат капиталовите изисквания, изчислени по стандартизирания подход съгласно трета част, дял II, глава 2, и изискванията по трета част, дял IV, в зависимост от случая.
Компетентните органи уведомяват Комисията и ЕБО за прилагането на настоящия параграф.
2. До 31 декември 2015 г. при изчисляването на размерите на рисково претеглените експозиции за целите на член 114, параграф 4 по отношение на експозициите към централни правителства или централни банки на държави членки, които са деноминирани и финансирани в националната валута на която и да е държава членка, се присъжда същото рисково тегло, което би било приложимо към такива експозиции, деноминирани и финансирани в тяхната национална валута.
3. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на условията, при които компетентните органи предоставят освобождаването по параграф 1.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 30 юни 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 496
Капиталови изисквания за покрити облигации
1. До 31 декември 2017 г. компетентните органи могат да освободят изцяло или частично от прилагането на ограничението от 10 % първостепенните дялове, емитирани от френските фондове Fonds Communs de Créances или от дружества за секюритизация, които са равностойни на френските фондове Fonds Communs de Créances по член 129, параграф 1, букви г) и д), при условие че са изпълнени следните две условия:
а)
секюритизираните експозиции по жилищни или търговски недвижими имоти са инициирани от член на същата консолидирана група, на която е член емитентът на покритите облигации, или от субект, свързан със същия централен орган, с който е свързан емитентът на покритите облигации, когато членство или връзка с обща група се определя в момента, в който първостепенните дялове се превръщат обезпечение за покритите облигации
б)
член на същата консолидирана група, на която е член емитентът на покритите облигации, или субект, свързан със същия централен орган, с който е свързан емитентът на покритите облигации, запазва целия транш за първа загуба, покриващ тези първостепенни дялове.
2. За целите на член 129, параграф 1, буква в) до 31 декември 2014 г. на първостепенните необезпечени експозиции на институциите, на които преди влизането в сила на настоящия регламент е присъдено рисково тегло от 20 % съгласно националното право, се присъжда първа степен на кредитно качество.
3. За целите на член 129, параграф 4, до 31 декември 2014 г. на първостепенните необезпечени експозиции на институциите, на които преди влизането в сила на настоящия регламент е присъдено рисково тегло от 20 % съгласно националното право, се присъжда рисково тегло от 20 %.
Член 497
Капиталови изисквания за експозиции към ЦК
1. До 15 месеца след датата на влизане в сила на най-новия от единайсетте регулаторни технически стандарта, посочени в член 89, параграф 3, края на първа алинея от Регламент (ЕС) 648/2012, или до вземането на решение по член 14 от посочения регламент относно предоставянето на разрешение на ЦК, като се взема по-ранната дата, институцията може да разглежда ЦК като КЦК, ако е изпълнено установеното в първата част на посочената алинея условие.
2. До 15 месеца след датата на влизане в сила на най-новия от десетте регулаторни технически стандарта, посочени в член 89, параграф 3, края на втора алинея от Регламент (ЕС) 648/2012, или до вземането на решение по член 25 от посочения регламент относно признаването на ЦК, установен в трета държава, като се взема по-ранната дата, институцията може да разглежда ЦК като КЦК.
3. Комисията може да приеме акт за изпълнение по член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011 за удължаване на срока на действие на преходните разпоредби в параграфи 1 и 2 от настоящия член с още шест месеца, при изключителни обстоятелства, когато това е необходимо и пропорционално с цел избягване на смущения на международните финансови пазари.
4. До настъпването на крайните срокове по параграфи 1 и 2, удължени съгласно параграф 3, когато е приложимо, когато ЦК няма гаранционен фонд и не е сключил обвързващо договорно споразумение с клиринговите си членове, което му позволява да използва като предварителни вноски целия или част от първоначалния маржин, получен от клиринговите членове, институцията замества формулата за изчисляване на изискването за собствен капитал (Ki) в член 308, параграф 2 със следната формула:
където
IMi = първоначалният маржин, предоставен на ЦК от клирингов член i;
IM= общият размер на първоначалния маржин, съобщен на институцията от ЦК.
Член 498
Изключение за търговците на стоки
1. Разпоредбите относно капиталовите изисквания по настоящия регламент не се прилагат по отношение на инвестиционните посредници, чиято основна дейност се състои изключително в предоставяне на инвестиционни услуги или извършване на инвестиционни дейности във връзка с финансовите инструменти, посочени в раздел В, точки 5, 6, 7, 9 и 10 от приложение I към Директива 2004/39/ЕО, и спрямо които Директива 93/22/ЕИО не се е прилагала към 31 декември 2006 г.
Това изключение важи до настъпването на по-ранната от следните дати: 31 декември 2017 г. или датата на влизане в сила на всяко изменение съгласно параграфи 2 и 3.
2. До 31 декември 2015 г. въз основа на публични консултации и в контекста на разискванията с компетентните органи Комисията докладва на Европейския парламент и Съвета по следните въпроси:
а)
подходящия режим за пруденциален надзор върху инвестиционните посредници, чиято основна дейност се състои изключително в предоставяне на инвестиционни услуги или извършване на инвестиционни дейности във връзка със стоковите деривативни инструменти или деривативните договори, посочени в раздел В, точки 5, 6, 7, 9 и 10 от приложение I към Директива 2004/39/ЕО;
б)
дали е желателно Директива 2004/39/ЕО да бъде изменена с цел създаване на нова категория инвестиционни посредници, чиято основна дейност се състои изключително в предоставяне на инвестиционни услуги или извършване на инвестиционни дейности във връзка с финансовите инструменти по раздел В, точки 5, 6, 7, 9 и 10 от приложение I към Директива 2004/39/ЕО, свързани с енергийни доставки (включително електроенергия, въглища, газ и нефт).
3. Въз основа на доклада по параграф 2 Комисията може да представя предложения за изменения на настоящия регламент.
Член 499
Ливъридж
1. Чрез дерогация от членове 429 и 430 през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2021 г. институциите изчисляват и отчитат отношението на ливъридж, като използват и двата посочени по-долу компонента за мярка за капитала:
а)
капитала от първи ред;
б)
капитала от първи ред при прилагане на дерогациите по глави 1 и 2 от настоящия дял.
2. Чрез дерогация от член 451, параграф 1 институциите могат да избират дали да оповестяват информация за отношението на ливъридж въз основа само на едно или въз основа на двете определения за мярката за капитала, посочени в параграф 1, букви а) и б) от настоящия член. Когато институциите решат да променят избрания за оповестяване отношение на ливъридж, при първото оповестяване след промяната се включва равнение на всички отношения на ливъридж, оповестени до момента на промяната.
3. Чрез дерогация от член 429, параграф 2 през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2017 г. компетентните органи могат да разрешават на институциите да изчисляват отношението си на ливъридж към края на всяко тримесечие, ако смятат, че институциите нямат достатъчно надеждни данни за изчисляването на отношението на ливъридж като средноаритметична стойност на месечните отношения на ливъридж за едно тримесечие.
Член 500
Преходни разпоредби относно минималния размер по Базел I
1. До 31 декември 2017 г. институциите, които изчисляват размерите на рисково претеглените експозиции съгласно трета част, дял II, глава 3, и институциите, които използват усъвършенстваните подходи за измерване по трета част, дял III, глава 4 за изчисляването на капиталовите изисквания за операционен риск, спазват следните две изисквания:
а)
притежават собствен капитал съгласно изискванията на член 92;
б)
притежават собствен капитал, който винаги надвишава или е равен на 80 % от общия минимален размер на собствения капитал, който би се изисквало институцията да притежава съгласно член 4 от Директива 93/6/ЕИО, както е било предвидено преди 1 януари 2007 г. в посочената директива и в Директива 2000/12/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 март 2000 г. относно предприемането и осъществяването на дейност на кредитни институции (36).
2. При условие че бъде одобрен от компетентните органи, размерът по параграф 1, буква б) може да бъде заменен от изискване за притежаване на собствен капитал, който винаги да е по-голям или равен на 80 % от размера на собствения капитал, който би се изисквало институцията да притежава съгласно член 92, като се изчислява размерът на рисково претеглените експозиции в съответствие с трета част, дял II, глава 2 и трета част, дял III, глава 2 или 3, в зависимост от случая, вместо в съответствие с трета част, дял II, глава 3 или трета част, дял III, глава 4, в зависимост от случая.
3. Дадена кредитна институция може да прилага параграф 2 единствено ако е започнала да използва вътрешнорейтинговия подход или усъвършенстваните подходи за измерване при изчисляването на своите капиталови изисквания на 1 януари 2010 г. или след тази дата.
4. Съответствието с изискванията на параграф 1, буква б) се постига въз основа на пълно коригиране на размерите на собствения капитал с цел да се отразят разликите в изчисляването на собствения капитал съгласно Директива 93/6/ЕИО и Директива 2000/12/ЕО в редакцията им преди 1 януари 2007 г., и изчисляването на собствения капитал съгласно настоящия регламент, произтичащи от отделното третиране на очакваната загуба и неочакваната загуба съгласно трета част, дял II, глава 3 от настоящия регламент.
5. След консултация с ЕБО компетентните органи могат да освободят институциите от прилагането на параграф 1, буква б), при условие че са спазени всички изисквания във връзка с вътрешнорейтинговия подход по трета част, дял II, глава 3, раздел 6 или критериите за използване на усъвършенствания подход за измерване по трета част, дял III, глава 4, в зависимост от случая.
6. До 1 януари 2017 г. Комисията представя доклад на Европейския парламент и Съвета за това дали е подходящо да се удължи срокът на прилагане на минималния размер по Базел I след 31 декември 2017 г. с цел да се гарантира наличието на ограничителен механизъм за вътрешните модели, като се вземат предвид тенденциите в международен план и договорените на международно равнище стандарти. Когато е уместно, заедно с доклада се представя законодателно предложение.
Член 501
Намаление на капиталовите изисквания за кредитен риск, свързан с експозиции към МСП
1. Капиталовите изисквания за кредитен риск, свързан с експозиции към МСП, се умножават по коефициент 0,7619.
2. За целите на настоящия член:
а)
експозициите се включват или в класа на дребно, или към предприятията, или на обезпечените с ипотека върху недвижими имоти. Експозициите, при които е имало неизпълнение, не се включват;
б)
МСП се определя в съответствие с Препоръка 2003/361/ЕО на Комисията от 6 май 2003 г. относно определението за микро-, малко и средно предприятие (37). Сред критериите, изброени в член 2 от приложението към посочената препоръка, се взема предвид единствено годишният оборот;
в)
общият размер, дължим на институцията и на всяко предприятие майка и дъщерните му предприятия, включително всички експозиции, по които е имало неизпълнение, от страна на клиента длъжник или на групата от свързани клиенти, но като се изключат вземанията или условните вземания, обезпечени с жилищен имот, доколкото е известно на институцията, не превишава 1,5 милиона EUR. Институцията предприема разумни стъпки, за да получи тази информация.
3. Институцията докладва на компетентните органи на всеки три месеца относно общия размер на експозициите към МСП, изчислен в съответствие с параграф 2.
4. Комисията докладва до 2 януари 2017 г. за въздействието на капиталовите изисквания по настоящия регламент върху кредитирането на МСП и физическите лица и представя доклада си на Европейския парламент и Съвета заедно със законодателно предложение, ако такова е необходимо.
5. За целите на параграф 4 ЕБО представя на Комисията следната информация:
а)
анализ на тенденциите и условията за кредитиране на МСП през периода, посочен в параграф 4;
б)
анализ на ефективните рискове, свързани с МСП в Съюза, в продължение на един завършен икономически цикъл;
в)
относно съответствието между капиталовите изисквания, установени в настоящия регламент по отношение на кредитния риск, свързан с експозициите към МСП, и резултатите от анализа по буква а) и буква б).
ДЯЛ II
ДОКЛАДИ И ПРЕГЛЕДИ
Член 502
Цикличност на капиталовите изисквания
В сътрудничество с ЕБО, ЕССР и държавите членки Комисията, като отчита становището на ЕЦБ, следи периодично дали настоящият регламент, взет като цяло, заедно с Директива 2013/36/ЕС, оказва значително въздействие върху икономическия цикъл и с оглед на резултатите от тази проверка разглежда въпроса дали са необходими корективни мерки. До 31 декември 2013 г. ЕБО докладва на Комисията дали и как методологиите на институциите съгласно вътрешнорейтинговия подход следва да се сближат, за да бъдат постигнати по-сходни капиталови изисквания, като едновременно с това се намали процикличното въздействие.
Въз основа на този анализ и като отчита становището на ЕЦБ, Комисията изготвя доклад на всеки две години и го представя на Европейския парламент и Съвета заедно с евентуални подходящи предложения. Становищата на заемателите и заемодателите се отчитат по подходящ начин при изготвянето на доклада.
До 31 декември 2014 г. Комисията прави преглед и докладва за прилагането на член 33, параграф 1, буква в), като представя този доклад на Европейския парламент и Съвета заедно със законодателно предложение, ако такова е необходимо.
Що се отнася до евентуалното премахване на член 33, параграф 1, буква в) и евентуалното му прилагане на равнището на Съюза, прегледът по-специално гарантира, че са въведени достатъчно защити за осигуряване на финансова стабилност във всички държави членки.
Член 503
Капиталови изисквания за експозициите под формата на покрити облигации
1. До 31 декември 2014 г., след консултация с ЕБО, Комисията докладва на Европейския парламент и на Съвета, като представя евентуални подходящи предложения, дали рисковите тегла по член 129 и капиталовите изисквания за специфичен риск по член 336, параграф 3 са подходящи за всички инструменти, които отговарят на изискванията за тези начини на третиране, и дали са подходящи критериите по член 129.
2. Докладът и предложенията, посочени в параграф 1, се отнасят за:
а)
степента, в която действащите регулаторни капиталови изисквания, приложими спрямо покритите облигации, правилно диференцират промените в кредитното качество на покритите облигации и тяхното обезпечение, включително степента на различия между различните държави членки;
б)
прозрачността на пазара на покрити облигации и до каква степен това улеснява цялостния вътрешен анализ от страна на инвеститорите по отношение на кредитния риск, свързан с покрити облигации и обезпеченията по тях, и разделението на активи в случай на неплатежоспособност на емитента, включително редуциращият риска ефект на съответстващата стриктна национална правна рамка съгласно член 129 от настоящия елемент и член 52, параграф 4 от Директива 2009/65/ЕО върху кредитното качество като цяло на дадена покрита облигация и последиците за изискваната от инвеститорите степен на прозрачност; и
в)
степента, в която емитирането на покрити облигации от една кредитна институция влияе върху кредитния риск, на който са изложени други кредитори на институцията емитент.
3. До 31 декември 2014 г., след консултация с ЕБО, Комисията докладва на Европейския парламент и Съвета дали заемите, обезпечени с въздухоплавателни средства (залози върху въздухоплавателни средства) и жилищните заеми, обезпечени с гаранции, но необезпечени с вписана ипотека, следва при определени условия да се считат за приемлив актив по член 129.
4. До 31 декември 2016 г. Комисията прави преглед на целесъобразността на предвидената в член 496 дерогация и при необходимост преценява дали е целесъобразно подобно третиране да се предостави за която и да е друга форма на покрити облигации. В рамките на този преглед Комисията може да приема при необходимост делегирани актове съгласно член 462, за да направи тази дерогация постоянна, или да прави законодателни предложения за предоставянето ѝ за други форми на обезпечени облигации.
Член 504
Капиталови инструменти, записани от публичните органи в извънредни ситуации
До 31 декември 2016 г., след консултация с ЕБО, Комисията докладва на Европейския парламент и Съвета дали се налага изменение или премахване на третирането по член 31, като внася евентуални подходящи предложения.
Член 505
Преглед на дългосрочното финансиране
До 31 декември 2014 г. Комисията докладва на Европейския парламент и Съвета дали са подходящи изискванията на настоящия регламент с оглед осигуряването на подходящи равнища на финансиране за всички форми на дългосрочно финансиране на икономиката, включително на проектите за критична инфраструктура в Съюза в областта на транспорта, енергетиката и съобщенията, като внася евентуални подходящи предложения.
Член 506
Кредитен, определение за неизпълнение
В срок до 31 декември 2017 г. ЕБО докладва на Комисията как замяната на срока за просрочие от 90 дни със 180 дни съгласно член 178, параграф 1, буква б) въздейства върху размера на рисково претеглените експозиции и доколко е подходящо действието на тази разпоредба да бъде продължено след 31 декември 2019 г.
Въз основа на този доклад Комисията може да представя законодателно предложение за изменение на настоящия регламент.
Член 507
Големи експозиции
До 31 декември 2015 г. Комисията прави преглед и докладва за прилагането на член 400, параграф 1, буква й) и член 400, параграф 2, включително относно това дали да има право на преценка относно прилагането на изключенията по член 400, параграф 2, и представя този доклад на Европейския парламент и Съвета заедно със законодателно предложение, ако това е уместно.
Във връзка с евентуалното премахване на правото на преценка на национално равнище съгласно член 400, параграф 2, буква в) и евентуалното му прилагане на равнището на Съюза, при прегледа се взема под внимание по-специално ефективността на управлението на риска на ниво група, като същевременно се осигуряват достатъчно гаранции за финансовата стабилност във всички държави членки, в които е учредено дружество от групата.
Член 508
Ниво на прилагане
1. До 31 декември 2014 г. Комисията прави преглед и докладва за прилагането на първа част, дял II и член 113, параграфи 6 и 7 и представя този доклад на Европейския парламент и Съвета заедно със законодателно предложение, ако това е уместно.
2. До 31 декември 2015 г. Комисията докладва по въпроса дали и как изискването за ликвидно покритие по шеста част следва да се прилага за инвестиционните посредници, и след консултация с ЕБО представя този доклад на Европейския парламент и Съвета заедно със законодателно предложение, ако това е уместно.
3. До 31 декември 2015 г. след консултации с ЕБО и ЕОЦКП и в контекста на обсъжданията с компетентните органи Комисията докладва на Европейския парламент и Съвета за подходящия режим на пруденциалния надзор върху инвестиционните посредници и за дружествата, посочени в член 4, параграф 1, точка 2, букви б) и в). Когато е уместно, докладът се придружава от законодателно предложение.
Член 509
Ликвидни изисквания
1. ЕБО следи и оценява докладите, представени съгласно член 415, параграф 1, за всички валути и различни бизнес модели. След консултация с ЕССР, нефинансовите крайни потребители, банковия сектор, компетентните органи и централните банки от ЕСЦБ ЕБО докладва на Комисията, веднъж годишно и за първи път не по-късно от 31 декември 2013 г., дали уточняването на общото изискване за ликвидно покритие в шеста част въз основа на елементите, които подлежат на докладване съгласно шеста част, дял II и приложение III, на индивидуална или консолидирана основа, би имало значително отрицателно въздействие върху стопанския и рисковия профил на институциите, установени в Съюза, върху стабилността и правилното функциониране на финансовите пазари или върху икономиката и стабилността на предоставяните банкови кредити, с особено внимание към кредитите за МСП и към търговското финансиране, включително кредитирането в рамките на официални схеми за застраховане на експортни кредити.
В посочения в първа алинея доклад надлежно се вземат предвид пазарите и международното регулаторно развитие, както и взаимодействията на изискването за ликвидно покритие с други пруденциални изисквания съгласно настоящия регламент, като например съотношенията на рисков капитал, предвидено в член 92 и отношенията на ливъридж.
На Европейския парламент и Съвета се предоставя възможност да изложат мнението си по посочения в първа алинея доклад.
2. доклада по параграф 1 ЕБО прави оценка по-специално на следното:
а)
осигуряването на механизми за ограничаване на размера на входящите ликвидни потоци, по-специално с оглед на определянето на подходящ таван на входящите потоци и на условията за неговото прилагане, като се отчитат различните бизнес модели, включително финансиране, отпускано от посредник, факторинг, лизинг, покрити облигации, ипотеки, емитиране на покрити облигации, и степента, в която този таван следва да бъде изменен или премахнат, за да се отчетат особеностите на специализираното финансиране;
б)
калибрирането на входящите и изходящи потоци, посочени в шеста част, дял II, по-специално в член 422, параграф 7 и член 425, параграф 2.
в)
осигуряването на механизми за ограничаване на изпълнението на ликвидните изисквания от някои категории ликвидни активи; по-специално оценка на подходящия минимален процент на ликвидните активи по член 416, параграф 1, букви а), б и в) спрямо общия размер на ликвидните активи, като се прави тест с праг от 60 % и се взема предвид международното регулаторно развитие. Активите, по които има задължение с падеж в срок до 30 календарни дни или могат да станат изискуеми в този срок, не следва да се смятат за част от лимита, освен ако са получени срещу обезпечение, което също отговаря на условията по член 416, параграф 1, букви а), б) и в).
г)
предвиждането на конкретни проценти за понижаване на изходящите потоци и/или повишаване на входящите потоци за вътрегруповите потоци, като се посочва при какви условия подобни конкретни входящи или изходящи проценти са обосновани от пруденциална гледна точка и излага подробен обзор на методология, като използва обективни критерии и параметри с цел определянето на конкретни равнища за входящи и изходящи потоци между институцията и контрагента, когато те не са установени в една и съща държава членка;
д)
калибрирането на процентите на усвояване, които се прилагат към неусвоени поети като задължения кредитни и ликвидни улеснения, попадащи в обхвата на член 424, параграфи 3 и 5. По-специално ЕБО прави тест с процент на усвояване 100 %;
е)
определението за депозит на дребно в член 411, точка 2, и по-специално целесъобразно ли е въвеждане на праг за депозитите на физически лица;
ж)
необходимостта от въвеждане на нова категория депозити на дребно с по-малък изходящ поток, като се отчитат специфичните характеристики на тези влогове, което би могло да оправдае по-нисък процент на изходящите потоци, и като се вземат предвид тенденциите в международен план;
з)
дерогациите от изискванията за състава на ликвидните активи, които от институциите ще се изисква да държат, когато в дадена валута колективните основателни потребности на институциите от ликвидни активи надхвърлят наличността на тези ликвидни активи, както и условията, които следва да се прилагат към тези дерогации;
и)
определението за финансови продукти, които са съобразени с Шариата, като алтернатива на активите, които отговарят на изискванията за ликвидни активи за целите на член 416, което да бъде използвано от банките, съобразени с Шариата;
й)
определението за стресирани обстоятелства, включително принципите на евентуалното използване на запаси от ликвидни активи и необходимите ответни надзорни действия, при които институциите ще могат да използват своите ликвидни активи за покриване на изходящите ликвидни потоци и начините за справяне с нарушения;
к)
определението за установено оперативно взаимоотношение във връзка с нефинансов клиент, посочено в член 422, параграф 3, буква в);
л)
калибрирането на процента на изходящите потоци, който се прилага за кореспондентско банкиране и основни посреднически услуги по член 422, параграф 4,първа алинея;
м)
механизмите за унаследяване при гарантирани от правителството облигации, емитирани на кредитни институции като част от мерките за подкрепа от правителството, с одобрена от Съюза държавна помощ, като облигациите, емитирани от Националната агенция по управление на активите (NAMA) в Ирландия и дружеството за управление на активи в Испания, предназначени да отстранят проблемните активи от баланса на кредитните институции, като активи с най-висока ликвидност и кредитно качество, най-малкото до декември 2023 г.
3. След консултация с ЕОЦКП и ЕЦБ, до 31 декември 2013 г. ЕБО докладва на Комисията по въпроса за подходящите единни определения за понятията висока и изключително висока ликвидност и високо и изключително високо кредитно качество на прехвърлимите активи за целите на член 416, както и за подходящи процентни намаления за активите, които отговарят на изискванията за ликвидни активи за целите на член 416, с изключение на активите по член 416, параграф 1, букви а), б) и в).
На Европейския парламент и Съвета се предоставя възможност да изложат мнението си по този доклад.
В посочения в първа алинея доклад се разглеждат и:
а)
руги категории активи, по-специално обезпечени с ипотека върху жилищни имоти ценни книжа с висока ликвидност и високо кредитно качество,
б)
руги категории ценни книжа или заеми, приемливи за централната банка, например облигации на местни органи на власт и търговски книжа, и
в)
руги активи, които не са приемливи за централната банка, но които могат да се търгуват, например ценни книжа, котирани на призната борса, злато, инструменти по основни капиталови индекси, гарантирани облигации, покрити облигации, корпоративни облигации и фондове, основаващи се на тези активи.
4. В посочения в параграф 3 доклад се разглежда дали стендбай кредитните линии по член 416, параграф 1, буква д) следва да бъдат включени като ликвидни активи и ако да - в каква степен, предвид тенденциите в международен план и като се вземат предвид европейските особености, включително начина, по който се изпълнява паричната политика в Съюза.
По-специално ЕБО проверява адекватността на посочените по-долу критерии и подходящите нива за тези определения:
а)
минимален обем на търговия на активите;
б)
минимален остатъчен размер на активите;
в)
прозрачна информация за ценообразуването и етапите след сключването на сделката;
г)
степени на кредитно качество, посочени в трета част, дял II, глава 2;
д)
доказана ценова стабилност за минали периоди;
е)
среден обем на търговията и средна стойност на сделките;
ж)
максимална разлика между цените „продава“ и „купува“;
з)
остатъчен срок до падежа;
и)
минимален коефициент на обращение на активите.
5. Освен това до 31 януари 2014 г. ЕБО докладва относно:
а)
единни определения за висока и изключително висока ликвидност и кредитно качество;
б)
възможните неочаквани последствия от определението за ликвидни активи върху воденето на операция по паричната политика и степента, в която:
i)
списъкът с ликвидни активи, който е отделен от списъка на приемливи за централните банки активи, може да се окаже стимул за институциите да внасят приемливи активи, които не са включени в определението за ликвидни активи в операции по рефинансиране;
ii)
регламентът за ликвидност може да премахне стимулите за институциите да отпускат или да вземат заеми на необезпечения паричен пазар и възможността това да доведе до поставяне под въпрос на реферирането на EONIA в прилагането на паричната политика;
iii)
въвеждането на изискване за ликвидно покритие може да затрудни гарантирането от централните банки на ценовата стабилност чрез използването на съществуващата рамка и инструменти на паричните политики.
в)
оперативните изисквания за позиции в ликвидни активи съгласно член 417, букви б)-е) в съответствие с международното регулаторно развитие.
Член 510
Изисквания за нетно стабилно финансиране
1. До 31 декември 2015 г. ЕБО докладва на Комисията, въз основа на елементите, които подлежат на докладване съгласно шеста част, дял III, дали и как би било целесъобразно да се гарантира, че институциите използват стабилни източници на финансиране, като в доклада се включва и оценка на въздействието върху стопанския и рисковия профил на институциите, установени в Съюза, върху финансовите пазари или върху икономиката и банковото кредитиране, особено върху кредитирането на МСП и върху търговското финансиране, включително кредитирането в рамките на официални схеми за застраховане на експортни кредити и модели на финансиране, отпускано чрез посредник, включително ипотечно кредитиране чрез съфинансиране. По-специално ЕБО анализира въздействието на стабилните източници на финансиране върху структурите за рефинансиране на различните банкови модели в Съюза.
2. До 31 декември 2015 г. ЕБО докладва също на Комисията, въз основа на елементите, които подлежат на докладване съгласно шеста част, дял III, и в съответствие с единните форми на отчитане по член 415, параграф 3, буква а) и след консултация с ЕССР, относно методологиите за определяне на размера на стабилното финансиране, което е на разположение на институциите и се изисква от тях, както и относно подходящите единни определения за изчисляването на такова нетно изискване за стабилно финансиране, като разглежда по-специално следното:
а)
категориите и претеглянето, приложени спрямо източниците на стабилно финансиране в член 427, параграф 1;
б)
категориите и претеглянето, приложени за определяне на изискването за стабилно финансиране в член 427, параграф 1;
в)
методологиите предоставят насърчаващи и разубеждаващи мерки в зависимост от необходимостта, за да се насърчи по-стабилното и по-дългосрочно финансиране на активи, стопански дейности, инвестиции и финансиране на институции;
г)
необходимостта от разработване на различни методологии за различните видове институции.
3. До 31 декември 2016 г., ако е целесъобразно и като взема предвид докладите по параграфи 1 и 2, както и като взема изцяло предвид разнообразието на банков сектор в Съюза, Комисията представя законодателно предложение на Европейския парламент и Съвета относно начина да се гарантира, че институциите използват стабилни източници на финансиране.
Член 511
Ливъридж
1. Въз основа на резултатите от доклада по параграф 2 до 31 декември 2016 г. Комисията представя на Европейския парламент и Съвета доклад за въздействието и ефективността на отношението на ливъридж.
2. При необходимост заедно с доклада се представя и законодателно предложение за въвеждането на подходящ брой нива на отношението на ливъридж, които институциите, следващи различни бизнес модели, ще трябва да спазват, което предполага подходящо адаптиране на тези нива и евентуални подходящи корекции на мярката за капитала и на мярката за общата експозиция съгласно посоченото в член 429, заедно с евентуални свързани мерки за гъвкавост, ако са необходими, включително подходящи изменения на член 458, с цел въвеждане на отношението на ливъридж в обхвата на мерките, включени в този член.
3. За целите на параграф 1 до 31 октомври 2016 г. ЕБО докладва на Комисията най-малко по следните въпроси:
а)
дали рамката за отношението на ливъридж, предвидена в настоящия регламент и членове 87 и 98 от Директива 2013/36/ЕС, е подходящ инструмент за отстраняване на риска от прекомерен ливъридж от страна на институциите по задоволителен начин и в достатъчна степен;
б)
относно набелязването на бизнес моделите, които отразяват общия рисков профил на институциите, и относно въвеждането на диференцирани нива на отношението на ливъридж за тези бизнес модели;
в)
дали изискванията по членове 76 и 87 от Директива 2013/36/ЕС съгласно членове 73 и 97 от Директива 2013/36/ЕС за преодоляване на риска от прекомерен ливъридж са достатъчни, за да осигурят разумно управление на този риск от страна на институциите и съответно как трябва да бъдат подсилени тези изисквания, за да се осигури спазването на тези цели;
г)
дали и какви промени са необходими в методологията за изчислението, посочена в член 429, за да се гарантира, че отношението на ливъридж може да бъде използвано като подходящ показател за риска на институциите от прекомерен ливъридж;
д)
дали - в контекста на изчисляването на мярката за общата експозиция като елемент от отношението на ливъридж - стойността на експозицията по договорите, изброени в приложение II, определена по метода на първоначалната експозиция, се различава съществено от стойността на експозицията, определена по метода на оценяване по пазарни цени;
е)
дали използването на собствения капитал или на базовия собствен капитал от първи ред като мярка за капитала при изчисляването на отношението на ливъридж би могло да бъде по-подходящо за установяване на риска от прекомерен ливъридж и съответно какво би било подходящото калибриране на отношението на ливъридж;
ж)
дали конверсионният коефициент, посочен в член 429, параграф 10, буква а) за неусвоените кредитни улеснения, които могат да бъдат отменени безусловно по всяко време и без предизвестие, е достатъчно консервативен въз основа на събраните през периода на наблюдение данни;
з)
дали са подходящи честотата и формата на оповестяване на елементите по член 451;
и)
какво би било подходящото ниво на отношението на ливъридж за всеки от бизнес моделите, набелязани съгласно буква б);
й)
дали следва да се определи интервал за всяко ниво на отношението на ливъридж;
к)
дали въвеждането на отношението на ливъридж като изискване за институциите би наложило промени в рамката за този коефициент, предвидена в настоящия регламент, и съответно - какви;
л)
дали въвеждането на отношението на ливъридж като изискване за институциите би ограничило ефективно риска от прекомерен ливъридж от страна на институциите, и съответно дали нивото на коефициента следва да бъде еднакво за всички институции, или да продължи да се определя според рисковия профил и бизнес модела, както и според мащаба на институциите, както и в тази връзка какви допълнителни адаптации или преходен период биха били необходими във втория случай.
4. Докладът по параграф 3обхваща най-малко периода от 1 януари 2014 г. до 30 юни 2016 г. и отчита най-малко следното:
а)
въздействието от въвеждането на отношението на ливъридж, изчисляван съгласно член 429, като изискване, което институциите ще трябва да спазват, върху:
i)
финансовите пазари като цяло, и по-конкретно върху пазарите на репо сделки, деривати и покрити облигации;
ii)
устойчивостта на институциите;
iii)
бизнес моделите на институциите и балансовите им структури; по-специално по отношение на сфери на дейност с нисък риск като например насърчителни кредити от публични банки за развитие, общински заеми, финансиране на жилищни имоти и други сфери с нисък риск, които са уредени от съответното национално право;
iv)
миграцията на експозициите към субекти, върху които не се упражнява пруденциален надзор;
v)
финансовите нововъведения, по-конкретно разработването на инструменти, които включват ливъридж;
vi)
поемането на риск от страна на институциите;
vii)
дейностите по клиринг, сетълмент и попечителство и операциите на централен контрагент;
viii)
цикличността на мярката за капитала и мярката за общата експозиция като елементи от отношението на ливъридж;
ix)
банковото кредитиране, особено кредитирането на МСП, регионалните правителства или местните органи на власт субектите от публичния сектор, и търговското финансиране, включително кредитирането в рамките на официални схеми за застраховане на експортни кредити;
б)
взаимодействието на отношението на ливъридж с основаните на риска капиталови изисквания и ликвидните изисквания съгласно настоящия регламент;
в)
въздействието на разликите между счетоводните стандарти, приложими съгласно Регламент (ЕО) № 1606/2002, счетоводните стандарти, приложими съгласно Директива 86/635/ЕИО, и други приложими счетоводни рамки и други съответни счетоводни рамки върху съпоставимостта на изчисляваните коефициенти на ливъридж.
Член 512
Експозиция към прехвърлен кредитен риск
До 31 декември 2014 г. Комисията представя на Европейския парламент и Съвета доклад относно прилагането и ефективността на разпоредбите на пета част в контекста на развитието на международните пазари.
Член 513
Макропруденциални правила
1. До 30 юни 2014 г. след консултации с ЕССР и ЕБО Комисията прави преглед на това доколко макропруденциалните правила, съдържащи се в настоящия регламент и Директива 2013/36/ЕС, са достатъчни да редуцират системните рискове в секторите, регионите и държавите членки, включително като прави оценка на това:
а)
дали действащите понастоящем макропруденциални инструменти в настоящия регламент и Директива 2013/36/ЕС са ефективни, ефикасни и прозрачни;
б)
дали обхватът и евентуалните нива на припокриване между различните макропруденциални инструменти, насочени към сходни рискове, в настоящия регламент и Директива 2013/36/ЕС са подходящи и, ако е целесъобразно, дали да се предложат нови макропруденциални правила;
в)
по какъв начин международно приетите стандарти за институциите със системно значение си взаимодействат с разпоредбите на настоящия регламент и Директива 2013/36/ЕС и, ако е уместно, да се предложат нови правила, като се вземат предвид тези съгласувани на международно равнище стандарти.
2. До 31 декември 2014 г., въз основа на консултациите с ЕССР и ЕБО, Комисията докладва на Европейския парламент и на Съвета за посочената в параграф 1 оценка и, ако е уместно, им представя законодателно предложение.
Член 514
Кредитен риск от контрагента и метод на първоначалната експозиция
До 31 декември 2016 г. Комисията прави преглед и докладва за прилагането на член 270, като представя доклада си на Европейския парламент и Съвета заедно със законодателно предложение, ако това е уместно.
Член 515
Наблюдение и оценка
1. До 2 януари 2015 г. ЕБО, заедно с ЕОЦКП, изготвя доклад относно действието на настоящия регламент със свързаните задължения по Регламента (ЕС) № 648/2012, и по-специално по отношение на институциите, които изпълняват функциите на централен контрагент, с цел да се избегне дублирането на изисквания за операциите с деривативни инструменти и по този начин да се избегне увеличаването на регулаторния риск и увеличаването на разходите за наблюдение от страна на компетентните органи.
2. ЕБО следи и оценява действието на разпоредбите по отношение на капиталовите изисквания за експозициите към централен контрагент съгласно трета част, дял II, глава 6, раздел 9. До 1 януари 2015 г. ЕБО докладва на Комисията за въздействието и ефективността на подобни разпоредби.
3. До 31 декември 2016 г. Комисията прави преглед и изготвя доклад относно привеждането в съответствие на настоящия регламент със съответните задължения по Регламент (ЕС) № 648/2012, капиталовите изисквания съгласно трета част, дял II, глава 6, раздел 9, и представя този доклад на Европейския парламент и Съвета заедно със законодателно предложение, ако това е уместно.
Член 516
Дългосрочно финансиране
До 31 декември 2015 г. Комисията представя доклад относно въздействието на настоящия регламент върху стимулирането на дългосрочните инвестиции в насърчаваща растежа инфраструктура.
Член 517
Определение за приемлив капитал
До 31 декември 2014 г. Комисията прави преглед и докладва по въпроса дали е подходящо определението за приемлив капитал, което се прилага за целите на втора част, дял III и четвърта част, и представя този доклад на Европейския парламент и Съвета заедно със законодателно предложение, ако това е уместно.
Член 518
Преглед на капиталовите инструменти, които може да се отпишат или конвертират при загуба на жизнеспособност
До 31 декември 2015 г. Комисията прави преглед и представя доклад за това дали настоящият регламент следва да съдържа изискване инструментите на допълнителния капитал от първи ред и на капитала от втори ред да бъдат отписани напълно и окончателно, ако бъде преценено, че институцията вече не е жизнеспособна. Комисията представя този доклад на Европейския парламент и на Съвета заедно със законодателно предложение, ако е уместно.
Член 519
Приспадане на активите на пенсионни планове с дефинирани доходи от елементите на базовия собствен капитал от първи ред
В срок до 30 юни 2014 г. ЕБО изготвя доклад за това дали преработеният МСС 19 предизвиква - заедно с намалението на нетните активи, свързани с пенсионни планове, по член 36, буква д) и промените в нетните пасиви, свързани с пенсионни планове - ненужна променливост на собствения капитал на институциите.
Като взема предвид доклада на ЕБО, в срок до 31 декември 2014 г. Комисията изготвя доклад до Европейския парламент и Съвета по посочения в първа алинея въпрос заедно със законодателно предложение, ако е уместно, за въвеждане на третиране, с което се коригират нетните активи или пасиви на пенсионните фондове с предварително определен размер на пенсията за целите на изчисляването на собствения капитал.
ДЯЛ III
ИЗМЕНЕНИЯ
Член 520
Изменения на Регламент (ЕС) № 648/2012
Регламент (ЕС) № 648/2012 се изменя, както следва:
1)
Към дял IV се добавя следната глава:
„ГЛАВА 4
Изчисления и докладване за целите на Регламент (ЕС) № 575/2013
Член 50а
Изчисляване на KCCP
1. За целите на член 308от Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 г. относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници (38), когато ЦК е получил уведомление съгласно член 301 параграф 2, буква б) от посочения регламент, той изчислява KCCP както е посочено в параграф 2 от настоящия член, за всички договори и сделки, по отношение на които осъществява клиринг за всички свои клирингови членове, които са покрити от съответния гаранционен фонд.
2. ЦК изчислява хипотетичния капитал (KCCP), както следва:
където:
EBRMi
=
тойността на експозицията преди редуциране на риска, която е равна на стойността на експозицията на ЦК към клирингов член i, произтичаща от всички договори и сделки с този клирингов член, изчислена без отчитане на обезпеченията, предоставени от този клирингов член;
IMi
=
ървоначалният маржин, предоставен на ЦК от клирингов член i;
DFi
=
предварителната вноска на клирингов член i;
RW
=
рисково тегло от 20 %;
capital ratio
=
(съотношение на капиталова адекватност) = 8 %.
3. ЦК извършва изискваното по параграф 2 изчисление най-малко веднъж на тримесечие или по-често, когато това е поискано от компетентните органи на онези от клиринговите му членове, които са институции.
4. ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение за определяне на следното за целите на параграф 3:
а)
честотата и датите на изчисленията по параграф 2;
б)
случаите, при които компетентният орган на институция, която действа като клирингов член, може да поиска изчисленията и отчетите да се извършват по-често от посоченото в буква а).
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 1 януари 2014 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 50б
Общи правила за изчисляване на KCCP
За целите на изчислението по член 50а, параграф 2 се прилага следното:
а)
ЦК изчислява стойността на експозициите си към клиринговите си членове, както следва:
i)
за експозициите, които произтичат от договори и сделки, посочени в член 301, параграф 1, букви а) и г) от Регламент (ЕС) № 575/2013;
ii)
за експозициите, които произтичат от договори и сделки, посочени в член 301, параграф 1, букви в) и д) от Регламент (ЕС) № 575/2013, ЦК ги изчислява съгласно разширения метод за финансово обезпечение по член 223 от посочения регламент, като прилага надзорните корекции за променливост по членове 223 и 224 от посочения регламент. Изключението по член 285, параграф 3, буква а), не се прилага;
iii)
за експозициите, които произтичат от сделки, които не са изброени в член 301, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013, което води до само до сетълмент риск, ЦК ги изчислява съгласно трета част, дял V от посочения регламент;
б)
за институциите, които попадат в приложното поле на Регламент (ЕС) № 575/2013, нетиращите съвкупности са същите, както определените в трета част, дял II от посочения регламент;
в)
при изчисляването на стойностите по буква а) ЦК приспада от своите експозиции обезпеченията, предоставени от неговите клирингови членове, чийто размер е намален по подходящ начин с надзорните корекции за променливост в съответствие с разширения метод за финансово обезпечение, посочен в член 224 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
г)
ЦК изчислява своите експозиции към клиринговите си членове във връзка със сделки, финансирани чрез ценни книжа, в съответствие с разширения метод за финансово обезпечение, с надзорните корекции за променливост, посочени в членове 223 и 224 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
д)
когато ЦК има експозиции към един или повече ЦК, той третира тези експозиции като експозиции към клирингови членове и включва всеки маржин или предварителна вноска в гаранционен фонд, получена от тези ЦК, в изчислението на KCCP;
е)
когато ЦК е сключил обвързващо договорно споразумение със своите клирингови членове, което му позволява да използва като предварителни вноски в гаранционен фонд целия или част от първоначалния маржин, получен от неговите клирингови членове, ЦК разглежда този първоначален маржин като предварителни вноски за целите на изчисленията по параграф 1, а не като първоначален маржин.
ж)
когато прилага метода на пазарната оценка, ЦК замества формулата в член 298, параграф 1, буква в), подточка ii) от Регламент (ЕС) № 575/2013 със следната формула:
;
където числителят на NGR се изчислява съгласно член 274, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013 и точно преди реалната размяна на маржовете на отклонение в края на периода на сетълмент, а знаменателят е брутната разменна стойност;
з)
когато прилага метода на пазарната оценка по член 274 от Регламент (ЕС) № 575/2013, ЦК замества формулата в член 298, параграф 1, буква в), подточка ii) от посочения регламент със следната формула:
;
където числителят на NGR се изчислява съгласно член 274, параграф 1 от посочения и точно преди реалната размяна на маржовете на отклонение в края на периода на сетълмент, а знаменателят е брутната разменна стойност;
и)
когато ЦК не може да изчисли стойността на NGR, определена в член 298, параграф 1, буква в), подточка ii) от Регламент (ЕС) № 575/2013, той:
i)
уведомява тези свои клирингови членове, които са институции, както и техните компетентни органи за неспособността си да изчисли NGR и за причините, поради които не може да извърши изчислението;
ii)
може за срок от три месеца да придаде на NGR стойност 0,3 с цел изчисляване на PCEred, посочен в буква ж);
й)
когато в края на срока, посочен в буква и), подточка ii), ЦК все още не може да изчисли стойността на NGR, той:
i)
преустановява изчисляването на KCCP;
ii)
уведомява тези свои клирингови членове, които са институции, както и техните компетентни органи, че е преустановил изчисляването на KCCP;
к)
при изчисляване на потенциалната бъдеща експозиция за опции и суапции по метода на пазарната оценка, установен в член 274 от Регламент (ЕС) № 575/2013, ЦК умножава условната стойност по договора по абсолютната стойност на делта коефициента за опцията
съгласно установеното в член 280, параграф 1, буква а) от посочения регламент;
л)
когато ЦК разполага с повече от един гаранционен фонд, той извършва изчислението по член 50а, параграф 2 поотделно за всеки гаранционен фонд.
Член 50в
Докладване на информация
1. За целите на член 308 от Регламент (ЕС) № 575/2013 ЦК докладва следната информация на тези свои клирингови членове, които са институции, както и на техните компетентни органи:
а)
хипотетичния капитал (KCCP);
б)
сумата на предварителните вноски в гаранционен фонд(DFCM);
в)
сумата на предварително предоставените му финансови средства, които е задължен да използва - по закон или договорно споразумение със своите клирингови членове, за покриване на загубите си от неизпълнението на един или повече от клиринговите си членове, преди да използва направените от другите клирингови членове вноски в гаранционния фонд (DFCCP);
г)
общия брой на клиринговите си членове (N);
д)
коефициента на концентрация (β), установен в член 50г;
е)
сумата на всички договорно обвързани вноски
.Когато ЦК разполага с повече от един гаранционен фонд, той докладва информацията по първа алинея поотделно за всеки гаранционен фонд.
2. ЦК уведомява тези свои клирингови членове, които са институции, най-малко веднъж на тримесечие или по-често, когато това се изисква от компетентните органи на тези клирингови членове.
3. ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение за определяне на:
а)
единната форма за целите на докладването по параграф 1;
б)
честотата и датите на докладването по параграф 2;
в)
случаите, при които компетентният орган на институция, която действа като клирингов член, може да поиска докладването да се извършва по-често от посоченото в буква б).
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 1 януари 2014 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 50г
Изчисляване на специфични елементи, които ЦК трябва да докладват
За целите на член 50в се прилага следното:
а)
когато правилата на ЦК предвиждат, че ЦК използва част от финансовите си средства или съвкупността от финансовите си средства успоредно с предварителните вноски в гаранционен фонд на клиринговите си членове по начин, който прави тези средства еквивалентни на предварителните вноски на клирингов член от гледна точка на начина, по който покриват загубите на ЦК в случай на неизпълнение или неплатежоспособност на един или повече от клиринговите му членове, ЦК добавя сумата на тези финансови средства към DFCM;
б)
когато правилата на ЦК предвиждат, че ЦК използва част от финансовите си средства или съвкупността от финансовите си средства за покриване на своите загуби от неизпълнението на един или повече от своите клирингови членове, след изчерпване на своя гаранционен фонд, но преди да използва договорно обвързаните вноски на своите клирингови членове, ЦК добавя съответната сума на тези допълнителни финансови средства
към общия размер на предварителните вноски в гаранционен фонд (DF), както следва: .
в)
ЦК изчислява коефициента на концентрация (β) по следната формула:
където:
PCEred,I
=
намалената стойност на потенциалната бъдеща кредитна експозиция за всички договори и сделки на ЦК с клирингов член i;
PCEred,1
=
намалената стойност на потенциалната бъдеща кредитна експозиция за всички договори и сделки на ЦК с клиринговия член, който има най-голямата стойност на PCEred;
PCEred,2
=
намалената стойност на потенциалната бъдеща кредитна експозиция за всички договори и сделки на ЦК с клиринговия член, който има втората най-голяма стойност на PCEred;
(38) ОВ L 176, 27.6.2013 г., стр. 1“;" 						
2)
В член 11, параграф 15, буква б) се заличава.
3)
В член 89 се вмъква следният параграф:
„5a. В срок до 15 месеца след датата на влизане в сила на последния от единадесетте регулаторни технически стандарта, посочени в края първа алинея от, параграф 3, или до вземането на решение по силата на член 14 относно разрешаването на ЦК, като се прилага по-рано настъпилата дата, този ЦК прилага третирането, посочено в трета алинея от настоящия параграф.
ЦК прилага третирането, посочено в трета алинея от настоящия параграф, до 15 месеца след датата на влизане в сила на последния от единадесетте регулаторни технически стандарта, посочени в края втора алинея от, параграф 3 или до вземането на решение по член 25 относно признаването на ЦК, като се прилага по-рано настъпилата дата.
Когато ЦК няма гаранционен фонд и не е сключил обвързващо договорно споразумение с клиринговите си членове, което му позволява да използва като предварителни вноски целия или част от първоначалния маржин, получен от клиринговите членове, информацията, която той докладва съгласно член 50в, параграф 1, включва общия размер на първоначалния маржин, който той е получил от клиринговите членове (IM).
Сроковете в първа и втора алинея от настоящия параграф могат да бъдат удължени с още шест месеца когато Комисията е приела акта за изпълнение, посочен в член 497, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 575/2013.“
ЕДИНАДЕСЕТА ЧАСТ
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 521
Влизане в сила и начална дата на прилагане
1. Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
2. Настоящият регламент се прилага от 1 януари 2014 г., с изключение на:
а)
член 8, параграф 3, член 21 и член 451, параграф 1, които се прилагат от 1 януари 2015 г.;
б)
Член 413, параграф 1, който се прилага от 1 януари 2016 г.;
в)
разпоредбите на настоящия регламент, които изискват ЕНО да представи на Комисията проекти на технически стандарти, и разпоредбите на настоящия регламент, с които на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове или актове за изпълнение, които се прилагат от 31 декември 2014 г..
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 26 юни 2013 година.
ΚΑΝΟΝΙΣΜΟΣ (ΕΕ) αριθ. 575/2013 ΤΟΥ ΕΥΡΩΠΑΪΚΟΥ ΚΟΙΝΟΒΟΥΛΙΟΥ ΚΑΙ ΤΟΥ ΣΥΜΒΟΥΛΙΟΥ
της 26ης Ιουνίου 2013
σχετικά με τις απαιτήσεις προληπτικής εποπτείας για πιστωτικά ιδρύματα και επιχειρήσεις επενδύσεων και την τροποποίηση του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 648/2012
(Κείμενο που παρουσιάζει ενδιαφέρον για τον ΕΟΧ)
ΤΟ ΕΥΡΩΠΑΪΚΟ ΚΟΙΝΟΒΟΥΛΙΟ ΚΑΙ ΤΟ ΣΥΜΒΟΥΛΙΟ ΤΗΣ ΕΥΡΩΠΑΪΚΗΣ ΕΝΩΣΗΣ,
Έχοντας υπόψη τη Συνθήκη για τη λειτουργία της Ευρωπαϊκής Ένωσης και ιδίως το άρθρο 114,
Έχοντας υπόψη την πρόταση της Ευρωπαϊκής Επιτροπής,
Κατόπιν διαβίβασης του σχεδίου νομοθετικής πράξης στα εθνικά κοινοβούλια,
Έχοντας υπόψη τη γνώμη της Ευρωπαϊκής Κεντρικής Τράπεζας (1),
Έχοντας υπόψη τη γνώμη της Ευρωπαϊκής Οικονομικής και Κοινωνικής Επιτροπής (2),
Αποφασίζοντας σύμφωνα με τη συνήθη νομοθετική διαδικασία,
Εκτιμώντας τα ακόλουθα:
(1)
Η διακήρυξη της Ομάδας των 20 (G-20) της 2ας Απριλίου 2009 σχετικά με την ενίσχυση του χρηματοπιστωτικού συστήματος απηύθυνε έκκληση για διεθνώς αρμονικές προσπάθειες ενίσχυσης της διαφάνειας, της λογοδοσίας και των κανονιστικών ρυθμίσεων μέσω της βελτίωσης της ποσότητας και της ποιότητας των κεφαλαίων στο τραπεζικό σύστημα μετά τη διασφάλιση της οικονομικής ανάκαμψης. Η εν λόγω διακήρυξη απηύθυνε επίσης έκκληση για τη θέσπιση ενός συμπληρωματικού μέτρου που δεν θα βασίζεται στον κίνδυνο, προκειμένου να περιορίζεται η αύξηση της μόχλευσης στο τραπεζικό σύστημα, και για την ανάπτυξη ενός πλαισίου για ισχυρότερα αποθέματα ρευστότητας. Σε απάντηση στην εντολή που δόθηκε από την G-20 τον Σεπτέμβριο του 2009, η Ομάδα Διοικητών Κεντρικών Τραπεζών και Επικεφαλής Εποπτείας (Group of Central Bank Governors and Heads of Supervision - GHOS) συμφώνησε επί ορισμένων μέτρων για την ενίσχυση της ρύθμισης του τραπεζικού τομέα. Τα εν λόγω μέτρα εγκρίθηκαν από τους ηγέτες της G-20 στη διάσκεψη κορυφής του Πίτσμπουργκ στις 24-25 Σεπτεμβρίου 2009 και ορίστηκαν λεπτομερώς τον Δεκέμβριο του 2009. Τον Ιούλιο και τον Σεπτέμβριο του 2010 η GHOS εξέδωσε δύο περαιτέρω ανακοινώσεις σχετικά με τον σχεδιασμό και τη διαμόρφωση των εν λόγω νέων μέτρων και τον Δεκέμβριο του 2010 η Επιτροπή της Βασιλείας για την Τραπεζική Εποπτεία (BCBS) δημοσίευσε τα τελικά μέτρα, τα οποία αναφέρονται ως το πλαίσιο της Βασιλείας ΙΙΙ.
(2)
Η Ομάδα Υψηλού Επιπέδου για τη Χρηματοπιστωτική Εποπτεία στην ΕΕ υπό τον Jacques de Larosière («ομάδα de Larosière») κάλεσε την Ένωση να αναπτύξει ένα πιο εναρμονισμένο σύνολο χρηματοπιστωτικών ρυθμίσεων. Στο πλαίσιο της μελλοντικής ευρωπαϊκής εποπτικής αρχιτεκτονικής, το Ευρωπαϊκό Συμβούλιο της 18ης και 19ης Ιουνίου 2009 τόνισε επίσης την ανάγκη εκπόνησης ενός «ενιαίου ευρωπαϊκού εγχειριδίου κανόνων» που θα εφαρμόζεται σε όλα τα πιστωτικά ιδρύματα και στις επιχειρήσεις επενδύσεων στην εσωτερική αγορά.
(3)
Όπως ορίζει η έκθεση της ομάδας de Larosière της 25ης Φεβρουαρίου 2009 («έκθεση de Larosière»), «ένα κράτος μέλος πρέπει να μπορεί να εγκρίνει αυστηρότερα εθνικά κανονιστικά μέτρα που να θεωρείται ότι είναι σε εγχώρια κλίμακα κατάλληλα για τη διασφάλιση χρηματοπιστωτικής σταθερότητας εφόσον τηρούνται οι αρχές της εσωτερικής αγοράς και των συμπεφωνημένων ελαχίστων θεμελιωδών προτύπων».
(4)
Η οδηγία 2006/48/ΕΚ του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου, της 14ης Ιουνίου 2006, σχετικά με την ανάληψη και την άσκηση δραστηριότητας πιστωτικών ιδρυμάτων (3) και η οδηγία 2006/49/ΕΚ του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου, της 14ης Ιουνίου 2006, για την επάρκεια των ιδίων κεφαλαίων των επιχειρήσεων επενδύσεων και των πιστωτικών ιδρυμάτων (4) έχουν κατ’ επανάληψη υποστεί εκτεταμένες τροποποιήσεις. Πολλές από τις διατάξεις των οδηγιών 2006/48/ΕΚ και 2006/49/ΕΚ εφαρμόζονται τόσο επί των πιστωτικών ιδρυμάτων όσο και επί των επιχειρήσεων επενδύσεων. Για λόγους σαφήνειας και για να διασφαλιστεί η συνεπής εφαρμογή των εν λόγω διατάξεων, θα πρέπει να συγκεντρωθούν σε νέες νομοθετικές πράξεις που να εφαρμόζονται τόσο σε πιστωτικά ιδρύματα, όσο και σε επιχειρήσεις επενδύσεων, δηλαδή στον παρόντα κανονισμό και στην οδηγία 2013/36/ΕΕ του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου, της (5). Για μεγαλύτερη προσβασιμότητα, οι διατάξεις που περιλαμβάνονται στα παραρτήματα των οδηγιών 2006/48/ΕΚ και 2006/49/ΕΚ θα πρέπει να ενσωματωθούν στο διατακτικό της οδηγίας 2013/36/ΕΕ και του παρόντος κανονισμού.
(5)
Ο παρών κανονισμός και η οδηγία 2013/36/ΕΕ θα πρέπει μαζί να θέτουν το νομικό πλαίσιο που θα διέπει την πρόσβαση σε δραστηριότητες, το εποπτικό πλαίσιο και τους κανόνες προληπτικής εποπτείας των πιστωτικών ιδρυμάτων και των επιχειρήσεων επενδύσεων (εφεξής από κοινού «ιδρύματα»). Κατά συνέπεια, ο παρών κανονισμός θα πρέπει να συνδυάζεται με την εν λόγω οδηγία.
(6)
Η οδηγία 2013/36/ΕΕ, βάσει του άρθρου 53 παράγραφος 1 της Συνθήκης για τη λειτουργία της Ευρωπαϊκής Ένωσης (ΣΛΕΕ) θα πρέπει, μεταξύ άλλων, να περιλαμβάνει διατάξεις που αφορούν την πρόσβαση στη δραστηριότητα των ιδρυμάτων, τους λεπτομερείς όρους της διακυβέρνησής τους και το εποπτικό τους πλαίσιο, όπως για παράδειγμα τις διατάξεις που διέπουν την άδεια λειτουργίας της επιχείρησης, την απόκτηση ειδικών συμμετοχών, την άσκηση της ελευθερίας εγκατάστασης και της ελεύθερης παροχής υπηρεσιών, τις εξουσίες των αρμόδιων αρχών του κράτους μέλους προέλευσης και του κράτους μέλους υποδοχής και τις διατάξεις που διέπουν το αρχικό κεφάλαιο και τον εποπτικό έλεγχο των ιδρυμάτων.
(7)
Ο παρών κανονισμός θα πρέπει, μεταξύ άλλων, να περιέχει τις απαιτήσεις προληπτικής εποπτείας για τα ιδρύματα που αφορούν αποκλειστικά τη λειτουργία των αγορών τραπεζικών και χρηματοπιστωτικών υπηρεσιών και στοχεύουν στη διασφάλιση της χρηματοπιστωτικής σταθερότητας των φορέων που δραστηριοποιούνται στις εν λόγω αγορές, καθώς και σε ένα υψηλό επίπεδο προστασίας επενδυτών και καταθετών. Ο παρών κανονισμός στοχεύει να συνεισφέρει καθοριστικά στην ομαλή λειτουργία της εσωτερικής αγοράς και, κατά συνέπεια, θα πρέπει να βασίζεται στις διατάξεις του άρθρου 114 της ΣΛΕΕ, ερμηνευόμενες κατά τη σχετική νομολογία του Δικαστηρίου της Ευρωπαϊκής Ένωσης.
(8)
Οι οδηγίες 2006/48/ΕΚ και 2006/49/ΕΚ, μολονότι εναρμόνισαν τους κανόνες των κρατών μελών περί προληπτικής εποπτείας ως έναν βαθμό, περιλαμβάνουν σημαντικό αριθμό δικαιωμάτων και δυνατοτήτων ώστε τα κράτη μέλη να επιβάλλουν κανόνες αυστηρότερους από αυτούς των ως άνω οδηγιών. Αυτό οδηγεί σε αποκλίσεις μεταξύ των εθνικών κανόνων, οι οποίες ενδέχεται να παρακωλύσουν τη διασυνοριακή παροχή υπηρεσιών και την ελεύθερη εγκατάσταση και, συνεπώς, να θέσουν εμπόδια στην ομαλή λειτουργία της εσωτερικής αγοράς.
(9)
Για λόγους ασφάλειας δικαίου και εξαιτίας της ανάγκης για ίσους όρους ανταγωνισμού εντός της Ένωσης, ένα ενιαίο σύνολο ρυθμίσεων για όλους τους συμμετέχοντες στην αγορά αποτελεί καίριο στοιχείο για τη λειτουργία της εσωτερικής αγοράς. Προκειμένου να αποφευχθούν οι στρεβλώσεις της αγοράς και της καταχρηστικής επιλογής ευνοϊκότερου πλαισίου προληπτικής εποπτείας, οι ελάχιστες απαιτήσεις προληπτικής εποπτείας θα πρέπει να εξασφαλίζουν μέγιστη εναρμόνιση. Κατά συνέπεια, οι μεταβατικές περίοδοι που προβλέπονται στον παρόντα κανονισμό είναι απαραίτητες για την εύρυθμη εφαρμογή του και για την αποφυγή της αβεβαιότητας στις αγορές.
(10)
Έχοντας υπόψη το έργο που επιτελεί η Ομάδα Υλοποίησης Προτύπων της BCBS όσον αφορά την παρακολούθηση και επανεξέταση της υλοποίησης από τις χώρες μέλη του πλαισίου της Βασιλείας ΙΙΙ, η Επιτροπή θα πρέπει να παρέχει επικαιροποιημένες εκθέσεις σε διαρκή βάση - και τουλάχιστον μετά τη δημοσίευση κάθε έκθεσης προόδου από την BCBS - σχετικά με την υλοποίηση και την εγχώρια υιοθέτηση του πλαισίου της Βασιλείας III σε άλλες μείζονες περιοχές δικαιοδοσίας, συμπεριλαμβανομένης μιας εκτίμησης της συμβατότητας της νομοθεσίας ή των κανονισμών άλλων χωρών προς τα διεθνή ελάχιστα πρότυπα, ώστε να εντοπίζονται διαφορές που θα μπορούσαν να εγείρουν ανησυχίες ως προς τον ισότιμο ανταγωνισμό.
(11)
Κατά συνέπεια, προκειμένου να εξαλειφθούν τα εμπόδια για το εμπόριο και οι στρεβλώσεις του ανταγωνισμού που οφείλονται σε αποκλίσεις μεταξύ των εθνικών νομοθεσιών και να αποτραπούν περαιτέρω πιθανά εμπόδια για το εμπόριο και σημαντικές στρεβλώσεις του ανταγωνισμού, είναι απαραίτητη η θέσπιση ενός κανονισμού που θα εισάγει ομοιογενείς κανόνες, οι οποίοι θα ισχύουν σε όλα τα κράτη μέλη.
(12)
Η διαμόρφωση απαιτήσεων προληπτικής εποπτείας υπό μορφή κανονισμού θα διασφαλίσει την άμεση ισχύ των εν λόγω απαιτήσεων στα κράτη μέλη. Έτσι θα διασφαλιστούν ομοιογενείς συνθήκες, αποφεύγοντας αποκλίνουσες εθνικές απαιτήσεις που ενδεχομένως να προέκυπταν από την ενσωμάτωση οδηγίας στο εσωτερικό δίκαιο. Συνεπεία του παρόντος κανονισμού, όλα τα ιδρύματα θα ακολουθούν τους ίδιους κανόνες ανά την Ένωση, γεγονός που θα ενισχύσει επίσης την εμπιστοσύνη στη σταθερότητα των ιδρυμάτων, ιδίως σε ακραίες συνθήκες. Ένας κανονισμός θα μειώσει επίσης την κανονιστική πολυπλοκότητα και το κόστος συμμόρφωσης των εταιρειών, ιδιαίτερα για ιδρύματα και που λειτουργούν σε διασυνοριακή βάση, και θα συνεισφέρει στην εξάλειψη των στρεβλώσεων του ανταγωνισμού. Λόγω της ιδιαιτερότητας των αγορών ακίνητης περιουσίας που χαρακτηρίζονται από οικονομικές εξελίξεις και διαφορές ως προς τη δικαιοδοσία οι οποίες διαφέρουν ανά κράτος μέλος, περιφέρεια ή τοπική ζώνη, οι αρμόδιες αρχές θα πρέπει να δύνανται να ορίζουν υψηλότερους συντελεστές στάθμισης κινδύνου ή να εφαρμόζουν αυστηρότερα κριτήρια βάσει εμπειρίας σε θέματα αθέτησης και βάσει των αναμενόμενων εξελίξεων της αγοράς σε ανοίγματα που εξασφαλίζονται με υποθήκες επί ακίνητης περιουσίας σε συγκεκριμένες περιοχές.
(13)
Σε τομείς που δεν καλύπτονται από τον παρόντα κανονισμό, όπως στον δυναμικό σχηματισμό προβλέψεων, στις διατάξεις περί εθνικών συστημάτων καλυμμένων ομολόγων που δεν συνδέονται με τη διαχείριση των καλυμμένων ομολόγων δυνάμει των κανόνων του παρόντος κανονισμού, στην απόκτηση και τον έλεγχο συμμετοχών στον χρηματοπιστωτικό και τον μη χρηματοπιστωτικό τομέα για σκοπούς που δεν σχετίζονται με τις απαιτήσεις προληπτικής εποπτείας που εξειδικεύονται στον παρόντα κανονισμό, οι αρμόδιες αρχές ή τα κράτη μέλη θα πρέπει να είναι σε θέση να επιβάλλουν εθνικούς κανόνες, υπό την προϋπόθεση ότι δεν είναι ασύμβατοι με τον παρόντα κανονισμό
(14)
Οι σημαντικότερες συστάσεις της έκθεσης de Larosière, οι οποίες εφαρμόστηκαν εν συνεχεία στην Ένωση, ήταν η θέσπιση ενιαίου εγχειριδίου κανόνων και ευρωπαϊκού πλαισίου μακροπροληπτικής εποπτείας, με αμφότερα τα στοιχεία να συνδυάζονται για την επίτευξη της χρηματοπιστωτικής σταθερότητας. Το ενιαίο εγχειρίδιο κανόνων εξασφαλίζει ένα αξιόπιστο και ενιαίο ρυθμιστικό πλαίσιο που διευκολύνει τη λειτουργία της εσωτερικής αγοράς και προλαμβάνει τις ευκαιρίες για καταχρηστική επιλογή ευνοϊκότερου πλαισίου προληπτικής εποπτείας. Στην εσωτερική αγορά χρηματοπιστωτικών υπηρεσιών, οι μακροπροληπτικοί κίνδυνοι μπορεί να διαφέρουν ποικιλοτρόπως, με πλήθος εθνικών ιδιομορφιών που συνεπάγονται διαφορές που παρατηρούνται, για παράδειγμα, όσον αφορά τη δομή και το μέγεθος του τραπεζικού τομέα σε σύγκριση με την ευρύτερη οικονομία και τον πιστωτικό κύκλο.
(15)
Στον παρόντα κανονισμό και στην οδηγία 2013/36/ΕΕ έχει ενσωματωθεί σειρά εργαλείων για την πρόληψη και την άμβλυνση των μακροπροληπτικών και συστημικών κινδύνων, προκειμένου να υπάρχει ευελιξία και ταυτοχρόνως να εξασφαλίζεται αφενός ότι η χρήση των εν λόγω εργαλείων υπόκειται στον κατάλληλο έλεγχο, ώστε να μη θίγεται η λειτουργία της εσωτερικής αγοράς, και αφετέρου ότι η χρήση των εν λόγω εργαλείων είναι διαφανής και συνεπής.
(16)
Πέραν του εργαλείου της οδηγίας 2013/36/ΕΕ για προστασία από συστημικούς κινδύνους, όπου εγείρονται μακροπροληπτικοί ή συστημικοί κίνδυνοι σε ένα κράτος μέλος, οι αρμόδιες ή οι εντεταλμένες αρχές του σχετικού κράτους μέλους θα πρέπει να μπορούν να αντιμετωπίζουν τους εν λόγω κινδύνους με ορισμένα ειδικά εθνικά μακροπροληπτικά μέτρα, όταν αυτό ενδείκνυται περισσότερο προς τον σκοπό αυτό. Το Ευρωπαϊκό Συμβούλιο Συστημικού Κινδύνου («ΕΣΣΚ»), που συστάθηκε με τον κανονισμό (ΕΕ) αριθ. 1092/2010 του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου της 24ης Νοεμβρίου 2010 (6) και η Ευρωπαϊκή Αρχή τραπεζών (Ευρωπαϊκή Αρχή Τραπεζών) («ΕΑΤ»), που συστάθηκε με τον κανονισμό (ΕΕ) αριθ. 1093/2010 του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου της 24ης Νοεμβρίου 2010 (7) θα πρέπει να μπορούν να γνωμοδοτούν σχετικά με την ύπαρξη ή όχι των απαραίτητων προϋποθέσεων για τέτοιου είδους εθνικά μακροπροληπτικά μέτρα, ενώ θα πρέπει να υπάρχει και ενωσιακός μηχανισμός για την αποτροπή της περαιτέρω εφαρμογής εθνικών μέτρων όταν υπάρχουν ισχυρά στοιχεία που καταδεικνύουν ότι οι σχετικές προϋποθέσεις δεν πληρούνται. Ενώ ο παρών κανονισμός καθιερώνει ομοιογενείς μικροπροληπτικούς κανόνες για τα ιδρύματα, τα κράτη μέλη διατηρούν τον πρωταρχικό ρόλο στην μακροπροληπτική επιτήρηση, λόγω της τεχνογνωσίας τους και λόγω των υφιστάμενων αρμοδιοτήτων τους σε θέματα χρηματοπιστωτικής σταθερότητας. Στη συγκεκριμένη περίπτωση, καθώς η απόφαση λήψης εθνικών μακροπροληπτικών μέτρων περιλαμβάνει ορισμένες αξιολογήσεις περί κινδύνων οι οποίοι, εν τέλει, ενδέχεται να επηρεάζουν τη μακροοικονομική, φορολογική και δημοσιονομική κατάσταση του οικείου κράτους μέλους, είναι επιτακτική η ανάγκη εκχώρησης στο Συμβούλιο της εξουσίας να απορρίπτει τα προτεινόμενα εθνικά μακροπροληπτικά μέτρα, σύμφωνα με το άρθρο 291 της ΣΛΕΕ, ενεργώντας κατόπιν πρότασης της Επιτροπής.
(17)
Σε περίπτωση κατά την οποία η Επιτροπή υποβάλει στο Συμβούλιο πρόταση απόρριψης εθνικών μακροπροληπτικών μέτρων, το Συμβούλιο θα πρέπει να εξετάσει αμελλητί την εν λόγω πρόταση και να αποφασίσει εάν θα απορρίψει τα εθνικά μέτρα ή όχι. Η ψηφοφορία μπορεί να διεξάγεται σύμφωνα με τον εσωτερικό κανονισμό του Συμβουλίου (8), κατόπιν αιτήματος κράτους μέλους ή της Επιτροπής. Σύμφωνα με το άρθρο 296 ΣΛΕΕ, το Συμβούλιο θα πρέπει να αιτιολογήσει την απόφασή του όσον αφορά τις προϋποθέσεις που ορίζονται στον παρόντα κανονισμό για την παρέμβασή του. Λαμβάνοντας υπόψη τη σημασία των μακροπροληπτικών και συστημικών κινδύνων για τη χρηματοπιστωτική αγορά του οικείου κράτους μέλους και, ως εκ τούτου, την ανάγκη ταχείας αντίδρασης, είναι σημαντικό να οριστεί η προθεσμία για τη λήψη της εν λόγω απόφασης από το Συμβούλιο στον ένα μήνα. Εάν το Συμβούλιο, αφού εξετάσει διεξοδικά την πρόταση της Επιτροπής για απόρριψη των προτεινόμενων εθνικών μέτρων, συμπεράνει ότι οι προϋποθέσεις που ορίζονται στον παρόντα κανονισμό για την απόρριψη των εθνικών μέτρων δεν πληρούνται, θα πρέπει πάντα να αιτιολογεί με σαφή και μη διφορούμενο τρόπο.
(18)
Έως την εναρμόνιση των απαιτήσεων ρευστότητας το 2015 και την εναρμόνιση του δείκτη μόχλευσης το 2018, τα κράτη μέλη θα πρέπει να μπορούν να εφαρμόζουν τα εν λόγω μέτρα όπως κρίνουν σκόπιμο, περιλαμβανομένων των μέτρων για τη μείωση του μακροπροληπτικού ή συστημικού κινδύνου σε συγκεκριμένο κράτος μέλος.
(19)
Θα πρέπει να είναι δυνατόν να εφαρμόζονται αποθέματα ασφαλείας συστημικού κινδύνου ή μεμονωμένα μέτρα που λαμβάνονται από κράτη μέλη για την αντιμετώπιση των συστημικών κινδύνων που απειλούν τα εν λόγω κράτη μέλη στον τραπεζικό τομέα γενικά ή σε ένα ή περισσότερα υποσύνολά του, δηλαδή σε υποσύνολα ιδρυμάτων που παρουσιάζουν παρόμοια προφίλ κινδύνου στις επιχειρηματικές τους δραστηριότητες, ή στα ανοίγματα έναντι ενός ή περισσότερων εγχώριων οικονομικών ή γεωγραφικών τομέων σε ολόκληρο τον τραπεζικό τομέα.
(20)
Εάν οι εντεταλμένες αρχές δύο ή περισσότερων κρατών μελών διαπιστώσουν τις ίδιες μεταβολές στην ένταση των συστημικών ή μακροπροληπτικών κινδύνων που απειλούν τη χρηματοπιστωτική σταθερότητα σε εθνικό επίπεδο σε κάθε κράτος μέλος και κρίνουν ότι ενδείκνυται η αντιμετώπιση με εθνικά μέτρα, τα κράτη μέλη μπορούν να υποβάλλουν κοινή κοινοποίηση στο Συμβούλιο, την Επιτροπή, το ΕΣΣΚ και την ΕΑΤ. Κατά την κοινοποίηση προς το Συμβούλιο, την Επιτροπή, το ΕΣΣΚ και την ΕΑΤ, τα κράτη μέλη θα πρέπει να υποβάλλουν τα σχετικά στοιχεία, περιλαμβανομένου του λόγου της κοινής κοινοποίησης.
(21)
Η Επιτροπή θα πρέπει να μπορεί επιπλέον να εγκρίνει κατ’ εξουσιοδότηση πράξη για την προσωρινή αύξηση του επιπέδου των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων, των απαιτήσεων για τα μεγάλα χρηματοδοτικά ανοίγματα και των απαιτήσεων για τη δημοσιοποίηση πληροφοριών. Οι σχετικές διατάξεις θα πρέπει να ισχύουν για περίοδο ενός έτους, εκτός εάν το Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο ή το Συμβούλιο αντιταχθούν στην κατ’ εξουσιοδότηση πράξη εντός τριών μηνών. Η Επιτροπή θα πρέπει να αναφέρει τους λόγους για τους οποίους καταφεύγει σε αυτήν τη διαδικασία. Η Επιτροπή θα πρέπει να μπορεί να επιβάλλει αυστηρότερες απαιτήσεις προληπτικής εποπτείας μόνο για ανοίγματα που προκύπτουν από τις εξελίξεις στην αγορά εντός ή εκτός της Ένωσης και επηρεάζουν όλα τα κράτη μέλη.
(22)
Η επανεξέταση των μακροπροληπτικών κανόνων δικαιολογείται ώστε να μπορεί η Επιτροπή να εκτιμήσει, μεταξύ άλλων, εάν τα μακροπροληπτικά εργαλεία που περιλαμβάνονται στον παρόντα κανονισμό ή την οδηγία 2013/36/ΕΕ είναι αποδοτικά, αποτελεσματικά και διαφανή, εάν θα πρέπει να προταθούν νέα μέσα, εάν η κάλυψη και οι ενδεχόμενοι βαθμοί αλληλεπικάλυψης των μακροπροληπτικών εργαλείων κατά παρόμοιων κινδύνων στον παρόντα κανονισμό ή την οδηγία οδηγία 2013/36/ΕΕ είναι κατάλληλοι και πώς τα διεθνώς συμφωνηθέντα πρότυπα για συστημικώς σημαντικά ιδρύματα αλληλεπιδρούν με τον παρόντα κανονισμό ή την οδηγία οδηγία 2013/36/ΕΕ.
(23)
Σε περίπτωση που τα κράτη μέλη θεσπίσουν κατευθυντήριες γραμμές γενικής εμβέλειας, ιδιαίτερα σε τομείς όπου εκκρεμεί η έγκριση σχεδίων τεχνικών προτύπων από την Επιτροπή, οι εν λόγω κατευθυντήριες γραμμές δεν θα αντίκεινται στη νομοθεσία της Ένωσης ούτε θα υπονομεύουν την εφαρμογή της.
(24)
Ο παρών κανονισμός δεν εμποδίζει τα κράτη μέλη να επιβάλουν, όπου απαιτείται, ισοδύναμες απαιτήσεις σε επιχειρήσεις που δεν εμπίπτουν στο πεδίο εφαρμογής του.
(25)
Οι γενικές απαιτήσεις προληπτικής εποπτείας που θεσπίζονται με τον παρόντα κανονισμό συμπληρώνονται από ξεχωριστές ρυθμίσεις που θεσπίζονται από τις αρμόδιες αρχές ως αποτέλεσμα του συνεχούς εποπτικού τους ελέγχου σε κάθε ίδρυμα. Η εμβέλεια των εν λόγω εποπτικών ρυθμίσεων θα πρέπει, μεταξύ άλλων, να προβλέπεται στην οδηγία 2013/36/ΕΕ, καθώς οι αρμόδιες αρχές θα πρέπει να μπορούν να εφαρμόζουν τις αποφάσεις τους ως προς τις ρυθμίσεις που θα πρέπει να επιβληθούν.
(26)
Ο παρών κανονισμός δεν επηρεάζει την ικανότητα των αρμόδιων αρχών να επιβάλλουν ειδικές απαιτήσεις βάσει της διαδικασίας εποπτικού ελέγχου και αξιολόγησης που ορίζεται στην οδηγία 2013/36/ΕΕ, οι οποίες θα πρέπει να είναι προσαρμοσμένες στο ειδικό προφίλ κινδύνου των ιδρυμάτων.
(27)
Στόχος του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010 είναι η αναβάθμιση της ποιότητας και της συνέπειας της εθνικής εποπτείας και η ενίσχυση της επιτήρησης των διασυνοριακών ομίλων.
(28)
Δεδομένης της αύξησης του αριθμού των καθηκόντων που ανατέθηκαν στην ΕΑΤ από τον παρόντα κανονισμό και την οδηγία 2013/36/ΕΕ, το Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο, το Συμβούλιο και η Επιτροπή θα πρέπει να διασφαλίσουν ότι θα διατεθούν χωρίς καθυστέρηση επαρκείς ανθρώπινοι και χρηματοδοτικοί πόροι.
(29)
Ο κανονισμός (ΕΕ) αριθ. 1093/2010 επιβάλλει στην ΕΑΤ να ενεργεί στο πλαίσιο του πεδίου εφαρμογής των οδηγιών 2006/48/ΕΚ και 2006/49/ΕΚ. Η ΕΑΤ οφείλει επίσης να ενεργεί στο πεδίο των δραστηριοτήτων των ιδρυμάτων όσον αφορά ζητήματα τα οποία δεν καλύπτονται άμεσα στις εν λόγω οδηγίες, υπό τον όρο ότι οι ενέργειές της είναι αναγκαίες για τη διασφάλιση της αποτελεσματικής και συνεπούς εφαρμογής των εν λόγω διατάξεων. Ο παρών κανονισμός θα πρέπει να λαμβάνει υπόψη του τον ρόλο και τη λειτουργία της ΕΑΤ και να διευκολύνει την άσκηση των αρμοδιοτήτων της ΕΑΤ που προβλέπονται στον κανονισμό (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
(30)
Κατόπιν της περιόδου παρακολούθησης και της πλήρους εφαρμογής της απαίτησης για την κάλυψη κινδύνου ρευστότητας σύμφωνα με τον παρόντα κανονισμό, η Επιτροπή θα πρέπει να εκτιμήσει αν η εκχώρηση στην ΕΑΤ της δυνατότητας να παρεμβαίνει εξ ιδίας πρωτοβουλίας, στο πλαίσιο δεσμευτικής διαμεσολάβησης, όσον αφορά τη λήψη κοινών αποφάσεων από τις αρμόδιες αρχές κατά τα άρθρα 20 και 21 του παρόντος κανονισμού θα διευκόλυνε στην ουσία τη δημιουργία και τη λειτουργία αυτόνομων οντοτήτων διαχείρισης του κινδύνου ρευστότητας, καθώς και τη διαπίστωση αν πληρούνται ή όχι τα κριτήρια ειδικής μεταχείρισης εντός ομίλου για τα διασυνοριακά ιδρύματα. Ως εκ τούτου, εκείνη τη χρονική στιγμή, στο πλαίσιο μίας εκ των τακτικών εκθέσεων περί λειτουργίας της ΕΑΤ κατά το άρθρο 81 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010, η Επιτροπή θα πρέπει να εξετάσει συγκεκριμένα την ανάγκη εκχώρησης τέτοιων εξουσιών στην ΕΑΤ και να συμπεριλάβει τα αποτελέσματα της εν λόγω εξέτασης στην έκθεσή της, που θα πρέπει να συνοδεύεται από τις δέουσες νομοθετικές προτάσεις, κατά περίπτωση.
(31)
Η έκθεση de Larosière δήλωσε ότι η μικροπροληπτική εποπτεία δεν μπορεί να διαφυλάξει αποτελεσματικά τη χρηματοπιστωτική σταθερότητα χωρίς να λαμβάνει επαρκώς υπόψη τις εξελίξεις στο μακροοικονομικό επίπεδο, ενώ η μακροπροληπτική επίβλεψη έχει νόημα μόνον όταν μπορεί κατά κάποιον τρόπο να επηρεάσει την εποπτεία σε μικροοικονομικό επίπεδο. Για να είναι πλήρως αποτελεσματική η λειτουργία του ΕΣΣΚ και η εκ των υστέρων παρακολούθηση των προειδοποιήσεων και των συστάσεών του, είναι απαραίτητη η στενή συνεργασία μεταξύ της ΕΑΤ και του ΕΣΣΚ. Ειδικότερα, η ΕΑΤ θα πρέπει να μπορεί να διαβιβάζει στο ΕΣΣΚ όλες τις σχετικές πληροφορίες που συλλέγουν οι αρμόδιες αρχές σύμφωνα με τις υποχρεώσεις υποβολής στοιχείων που ορίζονται στον παρόντα κανονισμό.
(32)
Έχοντας κατά νου τις καταστροφικές συνέπειες της πρόσφατης χρηματοπιστωτικής κρίσης, γενικοί στόχοι του παρόντος κανονισμού είναι η ενθάρρυνση οικονομικά χρήσιμων τραπεζικών δραστηριοτήτων που υπηρετούν το γενικό συμφέρον και η αποθάρρυνση της μη βιώσιμης χρηματοπιστωτικής κερδοσκοπίας που δεν επιφέρει πραγματικά πρόσθετα οφέλη. Τούτο προϋποθέτει εκτεταμένη αναδιαμόρφωση των τρόπων διοχέτευσης των αποταμιεύσεων στις παραγωγικές επενδύσεις. Για να διασφαλίζεται ένα βιώσιμο και ποικιλόμορφο τραπεζικό περιβάλλον στην Ένωση, θα πρέπει να δοθεί στις αρμόδιες αρχές η εξουσία να επιβάλλουν υψηλότερες κεφαλαιακές απαιτήσεις στα συστημικώς σημαντικά ιδρύματα που, λόγω των τραπεζικών δραστηριοτήτων τους, μπορούν να εγείρουν απειλές για την παγκόσμια οικονομία.
(33)
Επιβάλλεται να είναι ισότιμες οι οικονομικές απαιτήσεις για τα ιδρύματα που διακρατούν χρηματικά διαθέσιμα ή τίτλους για λογαριασμό πελατών τους για την εξασφάλιση όμοιων εγγυήσεων στους αποταμιευτές και ίσων όρων ανταγωνισμού μεταξύ συγκρίσιμων ομίλων ιδρυμάτων.
(34)
Δεδομένου ότι τα ιδρύματα υπόκεινται, εντός της εσωτερικής αγοράς, σε άμεσο ανταγωνισμό, οι προϋποθέσεις παρακολούθησης θα πρέπει να είναι ισοδύναμες ανά την Ένωση, λαμβάνοντας υπόψη τα διαφορετικά προφίλ κινδύνου των ιδρυμάτων.
(35)
Οσάκις, στο πλαίσιο της εποπτείας, είναι αναγκαίο να προσδιοριστεί το ποσό των ενοποιημένων ιδίων κεφαλαίων ομίλου ιδρυμάτων ο υπολογισμός θα πρέπει να γίνεται σύμφωνα με τον παρόντα κανονισμό.
(36)
Σύμφωνα με τον παρόντα κανονισμό, οι απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων ισχύουν σε ατομική και ενοποιημένη βάση, εκτός εάν οι αρμόδιες αρχές δεν εποπτεύουν σε ατομική βάση, εφόσον κρίνουν σκόπιμο. Η εποπτεία σε ατομική βάση, η ενοποιημένη εποπτεία και η διασυνοριακή ενοποιημένη εποπτεία αποτελούν χρήσιμα μέσα επιτήρησης των ιδρυμάτων.
(37)
Προκειμένου να εξασφαλιστεί επαρκής φερεγγυότητα για ιδρύματα που ανήκουν σε ομίλους επιχειρήσεων, επιβάλλεται οι κεφαλαιακές απαιτήσεις να ισχύουν στη βάση της ενοποιημένης οικονομικής κατάστασης των εν λόγω ιδρυμάτων στον όμιλο. Προκειμένου να εξασφαλιστεί ότι τα κεφάλαια έχουν κατανεμηθεί δεόντως εντός του ομίλου και είναι διαθέσιμα για την προστασία των καταθέσεων εφόσον χρειαστεί, οι κεφαλαιακές απαιτήσεις θα πρέπει να ισχύουν για καθένα από τα ιδρύματα εντός ομίλου, εκτός εάν ο στόχος αυτός είναι δυνατόν να επιτευχθεί αποτελεσματικά με άλλον τρόπο.
(38)
Τα δικαιώματα μειοψηφίας που δημιουργούνται από ενδιάμεσες χρηματοδοτικές εταιρείες συμμετοχών που υπόκεινται στις απαιτήσεις του παρόντος κανονισμού σε υποενοποιημένη βάση μπορεί επίσης να είναι επιλέξιμα αποδεκτά, (εντός των σχετικών ορίων), στο ως κεφάλαιο κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 του ομίλου σε ενοποιημένη βάση, καθόσον το κεφάλαιο κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 ενδιάμεσης χρηματοδοτικής εταιρείας συμμετοχών που αποδίδεται στα δικαιώματα μειοψηφίας και το μέρος του ίδιου κεφαλαίου που αποδίδεται στη μητρική εταιρεία στηρίζουν αμφότερα με την αυτή προτεραιότητα τις απώλειες ζημιές των θυγατρικών τους, όταν επέρχονται.
(39)
Η ακριβής λογιστική μέθοδος για τον προσδιορισμό των ιδίων κεφαλαίων, την επάρκειά τους σε σχέση με τον κίνδυνο στον οποίο εκτίθεται ένα ίδρυμα και την αξιολόγηση της συγκέντρωσης των ανοιγμάτων θα πρέπει να συνεκτιμά τις διατάξεις της οδηγίας 86/635/ΕΟΚ του Συμβουλίου της 8ης Δεκεμβρίου 1986 για τους ετήσιους και τους ενοποιημένους λογαριασμούς των τραπεζών και λοιπών άλλων χρηματοπιστωτικών ιδρυμάτων (9), στην οποία έχουν ενσωματωθεί ορισμένες προσαρμογές των διατάξεων της έβδομης οδηγίας 83/349/ΕΟΚ του Συμβουλίου της 13ης Ιουνίου 1983 για τους ενοποιημένους λογαριασμούς (10), ή του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 1606/2002 του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου της 19ης Ιουλίου 2002 για την εφαρμογή διεθνών λογιστικών προτύπων (11), αναλόγως του ποιο διέπει τη λογιστική των ιδρυμάτων βάσει του εθνικού δικαίου.
(40)
Προκειμένου να εξασφαλιστεί επαρκής φερεγγυότητα, είναι σημαντικό να θεσπιστούν κεφαλαιακές απαιτήσεις που σταθμίζουν στοιχεία του ενεργητικού και στοιχεία εκτός ισολογισμού ανάλογα με τον βαθμό κινδύνου.
(41)
Στις 26 Ιουνίου 2004, η Επιτροπή Τραπεζικής Εποπτείας της Βασιλείας (BCBS) εξέδωσε συμφωνία-πλαίσιο για τη διεθνή σύγκλιση των διατάξεων περί επάρκειας κεφαλαίου και κεφαλαιακών απαιτήσεων («πλαίσιο Βασιλείας ΙΙ»). Οι διατάξεις των οδηγιών 2006/48/ΕΚ και 2006/49/ΕΚ που έχουν ενσωματωθεί στον παρόντα κανονισμό είναι ισοδύναμες με τις διατάξεις του πλαισίου της Βασιλείας ΙΙ. Κατά συνέπεια, ενσωματώνοντας τα συμπληρωματικά στοιχεία του πλαισίου της Βασιλείας III, ο παρών κανονισμός αποτελεί ισοδύναμο πλαίσιο με τις διατάξεις των πλαισίων της Βασιλείας ΙΙ και της Βασιλείας ΙΙΙ.
(42)
Είναι σημαντικό να ληφθεί υπόψη η ποικιλομορφία των ιδρυμάτων στην Ένωση, παρέχοντας εναλλακτικές προσεγγίσεις υπολογισμού των κεφαλαιακών απαιτήσεων για πιστωτικό κίνδυνο, οι οποίες ενσωματώνουν διαφορετικά επίπεδα ευαισθησίας κινδύνου και απαιτούν διαφορετικά επίπεδα πολυπλοκότητας. Η χρήση εξωτερικών πιστοληπτικών διαβαθμίσεων και εκτιμήσεων των ίδιων των ιδρυμάτων όσον αφορά μεμονωμένες παραμέτρους πιστωτικού κινδύνου αποτελεί σημαντική βελτίωση όσον αφορά την ευαισθησία κινδύνου και την ορθότητα, από άποψη προληπτικής εποπτείας, των κανόνων περί πιστωτικού κινδύνου. Τα ιδρύματα θα πρέπει να ενθαρρύνονται να υιοθετούν προσεγγίσεις μεγαλύτερης ευαισθησίας ως προς τον κίνδυνο. Κατά την παραγωγή των εκτιμήσεων που απαιτούνται για την εφαρμογή των προβλεπόμενων στον παρόντα κανονισμό προσεγγίσεων του πιστωτικού κινδύνου, τα ιδρύματα θα πρέπει να εμπλουτίσουν τις διαδικασίες μέτρησης και διαχείρισης του πιστωτικού κινδύνου τους, ώστε να υπάρχουν μέθοδοι προσδιορισμού των κανονιστικών απαιτήσεων περί ιδίων κεφαλαίων που αντανακλούν τη φύση, το μέγεθος και την πολυπλοκότητα των διαδικασιών των μεμονωμένων ιδρυμάτων. Εν προκειμένω, η επεξεργασία δεδομένων σε σχέση με τη δημιουργία και τη διαχείριση ανοιγμάτων έναντι πελατών θα πρέπει να θεωρείται ως συμπεριλαμβάνουσα την ανάπτυξη και επικύρωση των συστημάτων μέτρησης και διαχείρισης του πιστωτικού κινδύνου. Τούτο εξυπηρετεί τόσο την υλοποίηση των νόμιμων συμφερόντων των ιδρυμάτων, όσο και την επίτευξη του στόχου του παρόντος κανονισμού για την εφαρμογή βελτιωμένων μεθόδων μέτρησης και διαχείρισης του κινδύνου, οι οποίες θα αξιοποιούνται, μεταξύ άλλων, και για την κανονιστική ρύθμιση των κεφαλαιακών απαιτήσεων. Ανεξάρτητα από τα ανωτέρω, οι προσεγγίσεις μεγαλύτερης ευαισθησίας ως προς τον κίνδυνο απαιτούν σημαντική τεχνογνωσία και πόρους, καθώς και επαρκή όγκο δεδομένων υψηλής
(43)
Οι κεφαλαιακές απαιτήσεις θα πρέπει να είναι αναλογικές προς τους κινδύνους τους οποίους προορίζονται να αντιμετωπίσουν. Συγκεκριμένα, η μείωση των επιπέδων κινδύνου που απορρέει από την ανάληψη μεγάλου αριθμού σχετικά μικρών ανοιγμάτων θα πρέπει να αντικατοπτρίζεται στις απαιτήσεις.
(44)
Οι μικρές και μεσαίες επιχειρήσεις (ΜΜΕ) είναι ένας από τους πυλώνες της ευρωπαϊκής ενωσιακής οικονομίας, δεδομένου του θεμελιώδους ρόλου τους στη οικονομική ανάπτυξη και την παροχή απασχόλησης. Η ανάκαμψη και η μελλοντική ανάπτυξη της ευρωπαϊκής ενωσιακή οικονομίας εξαρτώνται σε μεγάλο βαθμό από τη διαθεσιμότητα κεφαλαίου και τη χρηματοδότηση προς τις μικρές και μεσαίες επιχειρήσεις ΜΜΕ που είναι εγκατεστημένες στηςν ΕΕ Ένωση προκειμένου να διεκπεραιωθούν οι δέουσες επενδύσεις σε νέες τεχνολογίες και εξοπλισμό, με σκοπό την αύξηση της ανταγωνιστικότητάς τους. Ο περιορισμένος αριθμός εναλλακτικών πηγών χρηματοδότησης έκανε τις ΜΜΕ που είναι εγκατεστημένες στην Ένωση της ΕΕ ακόμη πιο ευαίσθητες στον αντίκτυπο της τραπεζικής κρίσης. Ως εκ τούτου, είναι σημαντικό να καλυφθεί το υπάρχον χρηματοδοτικό κενό για τις ΜΜΕ και να διασφαλιστεί η δέουσα ροή τραπεζικών πιστώσεων προς τις ΜΜΕ υπό τις παρούσες συγκυρίες. Οι κεφαλαιακές επιβαρύνσεις για ανοίγματα προς ΜΜΕ θα πρέπει να μειωθούν μέσω της εφαρμογής συντελεστή υποστήριξης ίσου με 0,7619, προκειμένου τα πιστωτικά ιδρύματα να μπορούν να αυξήσουν τον δανεισμό προς τις ΜΜΕ. Προς επίτευξη αυτού του σκοπού, τα πιστωτικά ιδρύματα θα πρέπει να αξιοποιούν την κεφαλαιακή αρωγή που προκύπτει από την εφαρμογή του συντελεστή υποστήριξης με αποκλειστικό σκοπό την παροχή επαρκούς ροής πιστώσεων προς τις ΜΜΕ που είναι εγκατεστημένες στην Ένωση της ΕΕ. Οι εποπτικές αρμόδιες αρχές θα πρέπει να παρακολουθούν περιοδικά το συνολικό ποσό των ανοιγμάτων των πιστωτικών ιδρυμάτων προς τις ΜΜΕ και το συνολικό ποσό της κεφαλαιακή μείωσης.
(45)
Σύμφωνα με την απόφαση της BCBS, η οποία προσυπογράφηκε από την GHOS στις 10 Ιανουαρίου 2011, όλα τα πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 και τα μέσα της κατηγορίας 2 ενός ιδρύματος θα πρέπει να παρέχουν δυνατότητα πλήρους και μόνιμης μείωσης της ονομαστικής αξίας ή μετατροπής σε κεφάλαιο κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 κατά τη χρονική στιγμή της μη βιωσιμότητας του ιδρύματος. Οι απαραίτητες διατάξεις που διασφαλίζουν ότι τα μέσα ιδίων κεφαλαίων υπόκεινται στον μηχανισμό απορρόφησης πρόσθετων ζημιών, θα πρέπει να ενσωματωθούν στο ενωσιακό δίκαιο ως μέρος των απαιτήσεων που αφορούν την ανάκαμψη και την εξυγίανση των ιδρυμάτων. Εάν δεν έχει εκδοθεί έως την 31η Δεκεμβρίου 2015 το ενωσιακό δίκαιο που διέπει την απαίτηση της δυνατότητας πλήρους και μόνιμης μείωσης της ονομαστικής αξίας του κεφαλαίου σε μηδενικά επίπεδα ή μετατροπής των κεφαλαιακών μέσων σε μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 όταν ένα ίδρυμα δεν θεωρείται πλέον βιώσιμο, η Επιτροπή θα πρέπει να εξετάσει και να αναφέρει εάν θα έπρεπε να συμπεριληφθεί σχετική πρόβλεψη στον παρόντα κανονισμό και, εν όψει της εν λόγω εξέτασης, να υποβάλει τις δέουσες νομοθετικές προτάσεις.
(46)
Οι διατάξεις του παρόντος κανονισμού τηρούν την αρχή της αναλογικότητας, λαμβάνοντας ιδίως υπόψη την ποικιλομορφία των ιδρυμάτων και από άποψη μεγέθους, κλίμακας εργασιών και εύρους δραστηριοτήτων. Η τήρηση της αρχής της αναλογικότητας σημαίνει επίσης ότι για τα ανοίγματα λιανικής τραπεζικής αναγνωρίζονται, ακόμη και στην προσέγγιση των εσωτερικών διαβαθμίσεων («προσέγγιση IRB»), οι όσο το δυνατόν απλούστερες διαδικασίες διαβάθμισης. Τα κράτη μέλη διασφαλίζουν ότι οι απαιτήσεις που ορίζονται στον παρόντα κανονισμό ισχύουν κατά τρόπο αναλογικό προς τη φύση, το μέγεθος και την πολυπλοκότητα των κινδύνων που σχετίζονται με το επιχειρηματικό μοντέλο και τις δραστηριότητες ενός ιδρύματος. Η Επιτροπή μεριμνά ώστε οι κατ’ εξουσιοδότηση πράξεις, οι εκτελεστικές πράξεις, τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα και τα εκτελεστικά τεχνικά πρότυπα να διέπονται από την αρχή της αναλογικότητας, διασφαλίζοντας την αναλογική εφαρμογή του παρόντος κανονισμού. Συνεπώς, η ΕΑΤ διασφαλίζει ότι όλα τα ρυθμιστικά και εκτελεστικά τεχνικά πρότυπα σχεδιάζονται κατά τρόπο ώστε να συνάδουν με την αρχή της αναλογικότητας και να την τηρούν.
(47)
Οι αρμόδιες αρχές θα πρέπει να προσέξουν ιδιαίτερα τις περιπτώσεις κατά τις οποίες υποπτεύονται ότι οι πληροφορίες κρίνονται ως αποκλειστικές ή εμπιστευτικές προκειμένου να αποφευχθεί η δημοποίηση των εν λόγω πληροφοριών. Μολονότι ένα ίδρυμα μπορεί να επιλέξει να μην δημοσιοποιήσει πληροφορίες εάν κρίνονται ως αποκλειστικές ή εμπιστευτικές, το γεγονός της αξιολόγησης των πληροφοριών ως αποκλειστικών ή εμπιστευτικών δεν θα πρέπει να μειώνει την ευθύνη που προκύπτει από τη μη δημοσιοποίηση των εν λόγω πληροφοριών όταν αυτή η μη δημοσιοποίηση αποδεδειγμένα έχει ουσιώδη αντίκτυπο.
(48)
Η «εξελικτική» φύση του παρόντος κανονισμού παρέχει στα ιδρύματα τη δυνατότητα επιλογής μεταξύ τριών προσεγγίσεων του πιστωτικού κινδύνου κυμαίνουσας πολυπλοκότητας. Προκειμένου να δοθεί η δυνατότητα, ειδικά στα μικρά ιδρύματα και, να επιλέξουν την πιο ευαίσθητη σε θέματα κινδύνων προσέγγιση IRB, οι σχετικές διατάξεις θα πρέπει να ερμηνεύονται με την έννοια ότι οι κατηγορίες ανοιγμάτων περιλαμβάνουν όλα τα ανοίγματα που εξισώνονται άμεσα ή έμμεσα με αυτές στο σύνολο του παρόντος κανονισμού. Γενικά, οι αρμόδιες αρχές δεν θα πρέπει να μεροληπτούν υπέρ οποιασδήποτε εκ των τριών προσεγγίσεων όσον αφορά τη διαδικασία εποπτικής αξιολόγησης, δηλαδή τα ιδρύματα που λειτουργούν σύμφωνα με τις διατάξεις της τυποποιημένης προσέγγισης δεν θα πρέπει να υπόκεινται σε αυστηρότερη εποπτεία για αυτόν τον λόγο και μόνο.
(49)
Οι τεχνικές μείωσης του πιστωτικού κινδύνου θα πρέπει να τυγχάνουν μεγαλύτερης αναγνώρισης, σε πλαίσιο κανόνων σχεδιασμένο να διασφαλίζει ότι η φερεγγυότητα δεν υπονομεύεται από την ελλιπή αναγνώριση. Στο μέτρο του δυνατού, θα πρέπει να αναγνωρίζονται στην τυποποιημένη προσέγγιση, αλλά και στις άλλες προσεγγίσεις, οι ισχύουσες τυπικές τραπεζικές εξασφαλίσεις των κρατών μελών για τη μείωση των πιστωτικών κινδύνων.
(50)
Προκειμένου να εξασφαλιστεί ότι οι κίνδυνοι και οι μειώσεις των κινδύνων που απορρέουν από δραστηριότητες τιτλοποίησης και από επενδύσεις των ιδρυμάτων αντικατοπτρίζονται δεόντως στις κεφαλαιακές απαιτήσεις των πιστωτικών ιδρυμάτων και των επιχειρήσεων επενδύσεων, είναι ανάγκη να συμπεριληφθούν κανόνες που προβλέπουν την βάσει ευαισθησίας κινδύνου και προληπτικώς ορθή μεταχείριση των εν λόγω δραστηριοτήτων και επενδύσεων. Προς αυτόν τον σκοπό απαιτείται ένας σαφής και περιεκτικός ορισμός της τιτλοποίησης, ο οποίος θα περιλαμβάνει κάθε πράξη ή πρόγραμμα όπου ο πιστωτικός κίνδυνος που συνδέεται με ένα άνοιγμα ή ομάδα ανοιγμάτων τμηματοποιείται. Άνοιγμα από το οποίο προκύπτει υποχρέωση άμεσης πληρωμής για πράξη ή πρόγραμμα που εκτελείται για τη χρηματοδότηση ή αξιοποίηση ενσώματων περιουσιακών στοιχείων δεν θα πρέπει να θεωρείται ως άνοιγμα σε τιτλοποίηση, ακόμη και αν η πράξη ή το πρόγραμμα έχει υποχρεώσεις πληρωμής διαφορετικής εξοφλητικής προτεραιότητας.
(51)
Παράλληλα με την εποπτεία, η οποία αποσκοπεί στη διασφάλιση της χρηματοπιστωτικής σταθερότητας, υπάρχει ανάγκη μηχανισμών που σχεδιάστηκαν για την ενίσχυση και την ανάπτυξη αποτελεσματικής εποπτείας και πρόληψης πιθανών σοβαρών υπερτιμήσεων, προκειμένου να διασφαλίζεται η βέλτιστη κατανομή του κεφαλαίου στο πλαίσιο των μακροοικονομικών προκλήσεων και στόχων, ιδιαίτερα όσον αφορά τις μακροπρόθεσμες επενδύσεις στην πραγματική οικονομία.
(52)
Ο λειτουργικός κίνδυνος είναι σημαντικός κίνδυνος για τα ιδρύματα και απαιτεί κάλυψη με ίδια κεφάλαια. Είναι σημαντικό να ληφθεί υπόψη η ποικιλομορφία των ιδρυμάτων στην Ένωση, παρέχοντας εναλλακτικές προσεγγίσεις υπολογισμού των απαιτήσεων για λειτουργικούς κινδύνους, οι οποίες ενσωματώνουν διαφορετικά επίπεδα ευαισθησίας κινδύνου και απαιτούν διαφορετικά επίπεδα πολυπλοκότητας. Θα πρέπει να παρέχονται τα κατάλληλα κίνητρα στα ιδρύματα, ούτως ώστε να υιοθετούν προσεγγίσεις μεγαλύτερης ευαισθησίας ως προς τους κινδύνους. Λαμβανομένης υπόψη της πρώιμης φάσης των μεθόδων μέτρησης και διαχείρισης λειτουργικών κινδύνων, οι κανόνες θα πρέπει να επανεξετάζονται και να επικαιροποιούνται δεόντως, μεταξύ άλλων, όσον αφορά τις απαιτήσεις για διαφορετικές επιχειρηματικές δραστηριότητες και την αναγνώριση των τεχνικών μείωσης κινδύνων. Ως προς το θέμα αυτό, θα πρέπει να δοθεί ιδιαίτερη έμφαση στη συνεκτίμηση της ασφάλισης στις απλές προσεγγίσεις υπολογισμού των κεφαλαιακών απαιτήσεων για λειτουργικούς κινδύνους.
(53)
Η παρακολούθηση και ο έλεγχος των ανοιγμάτων ενός ιδρύματος θα πρέπει να αποτελούν αναπόσπαστο τμήμα της εποπτείας τους. Συνεπώς, η υπερβολική συγκέντρωση ανοιγμάτων σε έναν μόνο πελάτη ή σε μία μόνο ομάδα συνδεδεμένων πελατών μπορεί να οδηγήσει σε μη αποδεκτό κίνδυνο επέλευσης ζημιών. Μια τέτοια κατάσταση μπορεί να θεωρηθεί επιζήμια για τη φερεγγυότητα ενός ιδρύματος.
(54)
Προκειμένου να εντοπιστεί η ύπαρξη ομάδας συνδεδεμένων πελατών και συνεπώς ανοιγμάτων που συνιστούν ενιαίο κίνδυνο, είναι σημαντικό να λαμβάνονται επίσης υπόψη οι κίνδυνοι που προκύπτουν από κοινή πηγή εκτεταμένης χρηματοδότησης που παρέχεται από το ίδιο το ίδρυμα, τον χρηματοοικονομικό τους όμιλο ή τους συνδεδεμένους τους εταίρους.
(55)
Ενώ είναι επιθυμητό να βασίζεται ο υπολογισμός της αξίας του ανοίγματος σε εκείνη που προβλέπεται για τους σκοπούς των απαιτήσεων σε ίδια κεφάλαια, ενδείκνυται η θέσπιση κανόνων για την παρακολούθηση μεγάλων χρηματοδοτικών ανοιγμάτων χωρίς να εφαρμόζονται συντελεστές στάθμισης κινδύνου ή βαθμοί κινδύνου. Επιπλέον, οι τεχνικές μείωσης πιστωτικού κινδύνου που εφαρμόζονται στο καθεστώς φερεγγυότητας σχεδιάστηκαν με την υπόθεση ότι ο πιστωτικός κίνδυνος είναι αρκετά διαφοροποιημένος. Στην περίπτωση μεγάλων χρηματοδοτικών ανοιγμάτων, όπου αντιμετωπίζεται ο κίνδυνος συγκέντρωσης σε μία μόνο επιχείρηση, ο πιστωτικός κίνδυνος δεν είναι αρκετά διαφοροποιημένος. Ως εκ τούτου, οι συνέπειες αυτών των τεχνικών θα πρέπει να υπόκεινται σε προληπτικές δικλίδες προστασίας. Στο πλαίσιο αυτό, επιβάλλεται να υπάρχει πρόβλεψη για την αποτελεσματική επανείσπραξη της πιστωτικής προστασίας έναντι των μεγάλων χρηματοδοτικών ανοιγμάτων.
(56)
Δεδομένου ότι η ζημία που προκύπτει από χρηματοδοτικό άνοιγμα σε ίδρυμα μπορεί να είναι εξίσου σοβαρή με τη ζημία από οποιοδήποτε άλλο άνοιγμα, αυτά τα ανοίγματα θα πρέπει να αντιμετωπίζονται και να δηλώνονται όπως όλα τα άλλα ανοίγματα. Για να μετριαστούν οι δυσανάλογες επιπτώσεις της προσέγγισης αυτής στα μικρότερα ιδρύματα, καθιερώθηκε εναλλακτικό ποσοτικό όριο. Επιπλέον, εξαιρούνται τα πολύ βραχυπρόθεσμα ανοίγματα που σχετίζονται με μεταβίβαση χρηματικών ποσών, συμπεριλαμβανομένων των υπηρεσιών πληρωμής, εκκαθάρισης, διακανονισμού και φύλαξης προς πελάτες, ώστε να διευκολύνεται η ομαλή λειτουργία των χρηματοοικονομικών αγορών και των σχετικών υποδομών. Οι υπηρεσίες αυτές καλύπτουν, για παράδειγμα, την εκτέλεση πράξεων εκκαθάρισης και διακανονισμού σε μετρητά και παρόμοιων δραστηριοτήτων διευκόλυνσης διακανονισμών. Τα σχετικά ανοίγματα περιλαμβάνουν ανοίγματα που δεν ήταν δυνατόν να προβλεφθούν και συνεπώς δεν ελέγχονται πλήρως από το πιστωτικό ίδρυμα, όπως, μεταξύ άλλων, υπόλοιπα σε διατραπεζικούς λογαριασμούς που προκύπτουν από πληρωμές πελατών, περιλαμβανομένων των προμηθειών ή τόκων που πιστώνονται ή χρεώνονται, άλλες πληρωμές για υπηρεσίες προς πελάτες, καθώς και εξασφαλίσεις που δίδονται ή λαμβάνονται.
(57)
Είναι σημαντική η ευθυγράμμιση των συμφερόντων των επιχειρήσεων που «επανασυσκευάζουν» δάνεια σε διαπραγματεύσιμους τίτλους και άλλα χρηματοπιστωτικά μέσα (μεταβιβάζοντα ή ανάδοχα ιδρύματα) και των επιχειρήσεων που επενδύουν σε αυτούς τους τίτλους ή αυτά τα μέσα (επενδυτές). Για να επιτευχθεί αυτό, το μεταβιβάζον ή ανάδοχο ίδρυμα θα πρέπει να διατηρεί σημαντική συμμετοχή στα υποκείμενα στοιχεία ενεργητικού. Ως εκ τούτου, είναι σημαντικό να διατηρούν τα μεταβιβάζοντα ή ανάδοχα ιδρύματα άνοιγμα στον κίνδυνο των εν λόγω δανείων. Γενικότερα, οι πράξεις τιτλοποίησης δεν θα πρέπει να διαρθρώνονται κατά τρόπο ώστε να αποφεύγεται η εφαρμογή της απαίτησης διατήρησης, ιδίως μέσω οιασδήποτε διάρθρωσης μέσω προμήθειας ή τέλους ή και των δύο. Η διατήρηση αυτή θα πρέπει να εφαρμόζεται οπουδήποτε εφαρμόζεται η οικονομική ουσία της τιτλοποίησης, ανεξαρτήτως των νομικών δομών ή μέσων που χρησιμοποιούνται για την επίτευξη αυτής της οικονομικής ουσίας. Ειδικότερα, σε περιπτώσεις κατά τις οποίες ο πιστωτικός κίνδυνος μεταφέρεται μέσω τιτλοποίησης, οι επενδυτές θα πρέπει να λαμβάνουν τις αποφάσεις τους μόνον αφού έχουν επιδείξει δέουσα επιμέλεια κατά την πραγματοποίηση οικονομικών ελέγχων, για τους οποίους χρειάζονται επαρκείς πληροφορίες σχετικά με τις τιτλοποιήσεις.
(58)
Το ισχύον πλαίσιο προβλέπει επίσης ότι δεν πρέπει να υπάρχει πολλαπλή εφαρμογή των απαιτήσεων διατήρησης. Για οποιαδήποτε συγκεκριμένη τιτλοποίηση, αρκεί να υπόκειται στην απαίτηση μόνο το μεταβιβάζον ίδρυμα, το ανάδοχο ίδρυμα ή ο αρχικός δανειοδότης. Ομοίως, όταν οι πράξεις τιτλοποίησης εμπεριέχουν άλλες τιτλοποιήσεις ως υποκείμενες, η υποχρέωση διατήρησης θα πρέπει να εφαρμόζεται μόνο στην τιτλοποίηση που υπόκειται στην επένδυση. Οι αγορασθείσες απαιτήσεις δεν θα πρέπει να υπόκεινται στην υποχρέωση διατήρησης εάν προκύπτουν από επιχειρηματική δραστηριότητα στο πλαίσιο της οποίας μεταβιβάζονται ή πωλούνται με έκπτωση για να χρηματοδοτηθεί η δραστηριότητα αυτή. Οι αρμόδιες αρχές θα πρέπει να εφαρμόζουν τη στάθμιση κινδύνου έναντι μη συμμόρφωσης προς τις υποχρεώσεις επίδειξης δέουσας επιμέλειας ως προς τη διεξαγωγή οικονομικών ελέγχων και διαχείρισης κινδύνου σε περίπτωση τιτλοποίησης, για αξιοσημείωτες παραβάσεις πολιτικών και διαδικασιών οι οποίες αφορούν την ανάλυση των υποκείμενων κινδύνων. Η Επιτροπή θα πρέπει επίσης να εξετάσει εάν η αποφυγή πολλαπλών εφαρμογών της υποχρέωσης διατήρησης θα μπορούσε να οδηγήσει σε πρακτικές που παρακάμπτουν την υποχρέωση διατήρησης και εάν οι κανόνες για τις τιτλοποιήσεις εφαρμόζονται αποτελεσματικά από τις εποπτικές αρχές.
(59)
Δέουσα επιμέλεια θα πρέπει να επιδεικνύεται κατά την πραγματοποίηση οικονομικών ελέγχων για την ορθή εκτίμηση των κινδύνων από ανοίγματα σε τιτλοποιήσεις είτε εντός είτε εκτός του χαρτοφυλακίου συναλλαγών. Επιπροσθέτως, οι υποχρεώσεις περί οικονομικών ελέγχων είναι ανάγκη να είναι αναλογικές. Οι διαδικασίες των οικονομικών ελέγχων θα πρέπει να ενισχύουν την εμπιστοσύνη μεταξύ μεταβιβαζόντων ιδρυμάτων, ανάδοχων ιδρυμάτων και επενδυτών. Ενδείκνυται, συνεπώς, η ορθή κοινοποίηση των πληροφοριών που αφορούν τις διαδικασίες των οικονομικών ελέγχων.
(60)
Όταν ένα ίδρυμα αναλαμβάνει άνοιγμα έναντι της μητρικής του επιχείρησης ή έναντι άλλων θυγατρικών αυτής της μητρικής επιχείρησης, είναι ανάγκη να επιδεικνύεται ιδιαίτερη σύνεση. Η διαχείριση τέτοιων ανοιγμάτων που αναλαμβάνονται από ιδρύματα θα πρέπει να γίνεται εντελώς αυτόνομα, σύμφωνα με τις αρχές της υγιούς διαχείρισης, χωρίς να λαμβάνεται υπόψη κανένας άλλος παράγοντας. Αυτό έχει ιδιαίτερη σημασία στην περίπτωση των μεγάλων χρηματοδοτικών ανοιγμάτων και σε περιπτώσεις που δεν αφορούν απλώς τη διαχείριση εντός ομίλου ή τις συνήθεις συναλλαγές εντός ομίλου. Οι αρμόδιες αρχές θα πρέπει να δίνουν ιδιαίτερη προσοχή σε αυτά τα ανοίγματα εντός ομίλου. Τέτοιοι κανόνες δεν είναι ανάγκη, πάντως, να εφαρμόζονται όταν η μητρική επιχείρηση είναι χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών ή πιστωτικό ίδρυμα, ή όταν οι άλλες θυγατρικές είναι πιστωτικά ιδρύματα, χρηματοδοτικά ιδρύματα, ή επιχειρήσεις παροχής επικουρικών υπηρεσιών, εφόσον όλες αυτές οι επιχειρήσεις υπόκεινται στην εποπτεία του πιστωτικού ιδρύματος σε ενοποιημένη βάση.
(61)
Λόγω της ευαισθησίας ως προς τους κινδύνους των κανόνων περί κεφαλαιακών απαιτήσεων, είναι επιθυμητό να εξετάζονται τυχόν σημαντικές επιπτώσεις των εν λόγω κανόνων στον οικονομικό κύκλο. Η Επιτροπή, λαμβάνοντας υπόψη τη συνεισφορά της Ευρωπαϊκής Κεντρικής Τράπεζας (ΕΚΤ), θα πρέπει να υποβάλλει εκθέσεις σχετικά με τα θέματα αυτά στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο.
(62)
Οι κεφαλαιακές απαιτήσεις για τους διαπραγματευτές βασικών εμπορευμάτων, συμπεριλαμβανομένων όσων διαπραγματευτών εξαιρούνται επί του παρόντος από τις απαιτήσεις της οδηγίας 2004/39/ΕΚ του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου, της 21ης Απριλίου 2004, για τις αγορές χρηματοπιστωτικών μέσων (12), θα πρέπει να εξεταστούν εκ νέου.
(63)
Ο στόχος της απελευθέρωσης των αγορών φυσικού αερίου και ηλεκτρισμού είναι σημαντικός για την Ένωση, τόσο σε οικονομικό όσο και σε πολιτικό επίπεδο. Ως εκ τούτου, οι κεφαλαιακές απαιτήσεις και οι λοιποί κανόνες προληπτικής εποπτείας που θα εφαρμόζονται στις δραστηριοποιούμενες σε αυτόν τον τομέα εταιρείες θα πρέπει να έχουν αναλογικό χαρακτήρα και να μην παρακωλύουν την επίτευξη του στόχου αυτού. Ο στόχος αυτός θα πρέπει να λαμβάνεται ιδιαίτερα υπόψη σε κάθε επανεξέταση του παρόντος κανονισμού.
(64)
Τα ιδρύματα που επενδύουν σε επανατιτλοποιήσεις θα πρέπει επίσης να επιδεικνύουν δέουσα επιμέλεια κατά την πραγματοποίηση οικονομικών ελέγχων όσον αφορά τις υποκείμενες τιτλοποιήσεις και τα μη τιτλοποιημένα ανοίγματα στα οποία βασίζονται τελικά οι επανατιτλοποιήσεις. Τα ιδρύματα θα πρέπει επίσης να αξιολογούν εάν τα ανοίγματα στο πλαίσιο προγραμμάτων έκδοσης εμπορικών χρεογράφων εξασφαλισμένων με στοιχεία ενεργητικού συνιστούν ανοίγματα επανατιτλοποίησης, συμπεριλαμβανομένων των ανοιγμάτων στο πλαίσιο προγραμμάτων για την απόκτηση τμημάτων υψηλότερης εξασφάλισης χωριστών ομάδων ολόκληρων δανείων, όπου κανένα από τα δάνεια αυτά δεν συνιστά άνοιγμα τιτλοποίησης ή επανατιτλοποίησης και η προστασία κατά των πρώτων ζημιών για κάθε επένδυση παρέχεται από τον πωλητή των δανείων. Στην τελευταία περίπτωση, η ειδική για κάθε ομάδα ταμειακή διευκόλυνση δεν θα πρέπει γενικά να θεωρείται ως άνοιγμα επανατιτλοποίησης, διότι αντιπροσωπεύει τμήμα τιτλοποίησης μίας μόνο ομάδας περιουσιακών στοιχείων (ήτοι της ισχύουσας ομάδας ολόκληρων δανείων) η οποία δεν περιέχει ανοίγματα τιτλοποίησης. Αντιθέτως, μία πιστωτική ενίσχυση στο επίπεδο του συνολικού προγράμματος που καλύπτει ορισμένες μόνο από τις ζημίες, πέραν της προστασίας που παρέχεται από τον πωλητή για τις διάφορες ομάδες, θα συνιστούσε γενικά κατάτμηση του κινδύνου μιας ομάδας πολλαπλών περιουσιακών στοιχείων που περιλαμβάνει τουλάχιστον ένα άνοιγμα τιτλοποίησης, και επομένως θα συνιστούσε άνοιγμα επανατιτλοποίησης. Ωστόσο, εάν ένα τέτοιο πρόγραμμα χρηματοδοτείται αποκλειστικά από μία και μόνη κατηγορία εμπορικών χρεογράφων και όταν ούτε η πιστωτική ενίσχυση σε επίπεδο συνολικού προγράμματος συνιστά επανατιτλοποίηση ούτε τα εμπορικά χρεόγραφα καλύπτονται πλήρως από το ανάδοχο ίδρυμα, αφήνοντας τον επενδυτή των εμπορικών χρεογράφων στην ουσία εκτεθειμένο στον κίνδυνο αθέτησης του αναδόχου και όχι των υποκείμενων ομάδων ή περιουσιακών στοιχείων, τότε τα εν λόγω εμπορικά χρεόγραφα δεν θα πρέπει να θεωρούνται ως ανοίγματα επανατιτλοποίησης.
(65)
Οι διατάξεις περί συνετής αποτίμησης του χαρτοφυλακίου συναλλαγών θα πρέπει να εφαρμόζονται σε όλα τα μέσα που αποτιμώνται στην εύλογη αξία τους, είτε στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών είτε σε άλλο χαρτοφυλάκιο πέραν του χαρτοφυλακίου συναλλαγών των ιδρυμάτων. Θα πρέπει να αποσαφηνιστεί ότι, εάν η εφαρμογή της συνετής αποτίμησης συνεπάγεται κατώτερη λογιστική αξία από αυτήν που αναγνωρίζεται πραγματικά κατά τη λογιστική καταχώριση, η απόλυτη τιμή της διαφοράς θα πρέπει να αφαιρείται από τα ίδια κεφάλαια.
(66)
Τα ιδρύματα θα πρέπει να μπορούν να επιλέγουν εάν θα εφαρμόσουν κεφαλαιακή απαίτηση ή εάν θα αφαιρέσουν από τα κεφάλαια κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 τις θέσεις τιτλοποίησης που σταθμίζονται με συντελεστή στάθμισης κινδύνου 1 250 % βάσει του παρόντος κανονισμού, ανεξάρτητα από την παρουσία των θέσεων εντός ή εκτός του χαρτοφυλακίου συναλλαγών.
(67)
Το μεταβιβάζον ή το ανάδοχο ίδρυμα δεν θα πρέπει να μπορεί να παρακάμπτει την απαγόρευση της έμμεσης υποστήριξης χρησιμοποιώντας τα χαρτοφυλάκια συναλλαγών του προκειμένου να παράσχει την εν λόγω υποστήριξη.
(68)
Με την επιφύλαξη των δημοσιοποιήσεων που απαιτούνται ρητά από τον παρόντα κανονισμό, στόχος των απαιτήσεων δημοσιοποίησης θα πρέπει να είναι η παροχή στους συμμετέχοντες στην αγορά επακριβών και λεπτομερών πληροφοριών όσον αφορά το προφίλ κινδύνου κάθε μεμονωμένου ιδρύματος. Επομένως, τα ιδρύματα θα πρέπει να υποχρεούνται να δημοσιοποιούν πρόσθετες πληροφορίες οι οποίες δεν αναφέρονται ρητά στον παρόντα κανονισμό, όταν η συγκεκριμένη δημοσιοποίηση είναι αναγκαία για την επίτευξη του εν λόγω στόχου. Παράλληλα, οι αρμόδιες αρχές θα πρέπει να προσέχουν ιδιαίτερα τις περιπτώσεις κατά τις οποίες υποπτεύονται ότι ίδρυμα κρίνει πληροφορίες ως αποκλειστικές ή εμπιστευτικές προκειμένου να αποτρέψει τη δημοσιοποίηση των εν λόγω πληροφοριών.
(69)
Σε περίπτωση που εξωτερική πιστοληπτική αξιολόγηση θέσης τιτλοποίησης ενσωματώνει τις επιπτώσεις από την πιστωτική προστασία που παρέχεται από το ίδιο το ίδρυμα που επενδύει, το εν λόγω ίδρυμα δεν θα πρέπει να μπορεί να επωφελείται από τον χαμηλότερο συντελεστή στάθμισης κινδύνου που προκύπτει από τη συγκεκριμένη προστασία. Η θέση τιτλοποίησης δεν θα πρέπει να αφαιρείται από το κεφάλαιο εάν υπάρχουν άλλοι τρόποι καθορισμού ενός συντελεστή στάθμισης κινδύνου σύμφωνα με τον πραγματικό κίνδυνο της θέσης, χωρίς να λαμβάνεται υπόψη η εν λόγω πιστωτική προστασία.
(70)
Δεδομένων των πρόσφατων ασθενών επιδόσεών τους, θα πρέπει να ενισχυθούν τα πρότυπα που εφαρμόζονται στα εσωτερικά υποδείγματα υπολογισμού των κεφαλαιακών απαιτήσεων για κινδύνους αγοράς. Ειδικότερα, η αποτύπωση των κινδύνων θα πρέπει να ολοκληρωθεί όσον αφορά τον πιστωτικό κίνδυνο στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών. Επιπλέον, οι κεφαλαιακές επιβαρύνσεις θα πρέπει να περιλαμβάνουν μια συνιστώσα κατάλληλη για ακραίες συνθήκες, προκειμένου να ενισχύονται οι κεφαλαιακές απαιτήσεις σε περίπτωση επιδείνωσης των συνθηκών της αγοράς και να αμβλύνεται το φαινόμενο της φιλοκυκλικότητας. Τα ιδρύματα θα πρέπει επίσης να διενεργούν «αντίστροφες» ασκήσεις προσομοίωσης ακραίων καταστάσεων, ώστε να εξετάζουν ποια σενάρια θα μπορούσαν να απειλήσουν τη βιωσιμότητά τους, εκτός εάν μπορούν να αποδείξουν ότι μια τέτοια δοκιμή είναι περιττή. Λαμβανομένων υπόψη των πρόσφατων ιδιαίτερων δυσκολιών χειρισμού των θέσεων τιτλοποίησης με μεθόδους βασισμένες σε εσωτερικά υποδείγματα, η αναγνώριση της διαμόρφωσης υποδειγμάτων από ιδρύματα όσον τους κινδύνους τιτλοποίησης για τον υπολογισμό κεφαλαιακών απαιτήσεων στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών θα πρέπει να περιοριστεί και θα πρέπει να απαιτείται, εκ προεπιλογής, τυποποιημένη κεφαλαιακή επιβάρυνση για θέσεις τιτλοποίησης στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών.
(71)
Ο παρών κανονισμός θεσπίζει περιορισμένες εξαιρέσεις για ορισμένες δραστηριότητες διαπραγμάτευσης συσχετίσεων, σύμφωνα με τις οποίες η εποπτική αρχή δύναται να επιτρέψει στα ιδρύματα να υπολογίζουν μια συνολική κεφαλαιακή επιβάρυνση κινδύνου, που υπόκειται σε αυστηρές απαιτήσεις. Στις περιπτώσεις αυτές, θα πρέπει να απαιτείται από τα ιδρύματα να επιβάλλουν κεφαλαιακή επιβάρυνση επί αυτών των συναλλαγών ίση προς το υψηλότερο ποσό μεταξύ της κεφαλαιακής επιβάρυνσης σύμφωνα με την εσωτερικά αναπτυχθείσα μέθοδο και του 8 % της κεφαλαιακής επιβάρυνσης για ειδικό κίνδυνο σύμφωνα με την τυποποιημένη μέθοδο μέτρησης. Δεν θα πρέπει να απαιτείται η υποβολή των ανοιγμάτων αυτών σε επιβάρυνση για επιπρόσθετο κίνδυνο, αλλά θα πρέπει να ενσωματώνονται στα μέτρα υπολογισμού της δυνητικής ζημιάς (VaR) όσο και στα μέτρα υπολογισμού της δυνητικής ζημιάς υπό ακραίες συνθήκες.
(72)
Λόγω της φύσης και του μεγέθους των μη αναμενόμενων ζημιών που έπληξαν τα ιδρύματα κατά τη διάρκεια της χρηματοπιστωτικής και οικονομικής κρίσης, επιβάλλεται να βελτιωθεί περαιτέρω η ποιότητα και η εναρμόνιση των ίδιων κεφαλαίων που υποχρεούνται να διατηρούν τα ιδρύματα. Στο πλαίσιο αυτό θα πρέπει να περιλαμβάνεται η εισαγωγή νέου ορισμού των βασικών στοιχείων κεφαλαίου που διατίθεται για την απορρόφηση μη αναμενόμενων ζημιών όταν αυτές προκύπτουν, βελτιώσεις στον ορισμό των υβριδικών κεφαλαίων και ομοιογενείς εποπτικές προσαρμογές στα ίδια κεφάλαια. Επίσης, είναι απαραίτητο να αυξηθεί σημαντικά το επίπεδο των ίδιων κεφαλαίων, συμπεριλαμβανομένων νέων δεικτών κεφαλαίου που θα εστιάζουν στα βασικά στοιχεία των ίδιων κεφαλαίων που διατίθενται για την απορρόφηση ζημιών όταν επέρχονται. Αναμένεται ότι τα ιδρύματα με μετοχές εισηγμένες σε ρυθμιζόμενη αγορά θα πληρούν τις κεφαλαιακές απαιτήσεις όσον αφορά τα βασικά στοιχεία του κεφαλαίου με τέτοιες μετοχές που πληρούν ένα αυστηρό σύνολο κριτηρίων για τα βασικά κεφαλαιακά μέσα και με τα δημοσιευμένα αποθεματικά του ιδρύματος αποκλειστικά. Προκειμένου να ληφθεί επαρκώς υπόψη η νομική μορφή υπό την οποία λειτουργούν τα ιδρύματα στην Ένωση, το αυστηρό σύνολο κριτηρίων για τα βασικά κεφαλαιακά μέσα θα πρέπει να διασφαλίζει ότι τα βασικά κεφαλαιακά μέσα των ιδρυμάτων που δεν είναι εισηγμένα σε ρυθμιζόμενη αγορά έχουν την υψηλότερη δυνατή ποιότητα. Αυτό δεν θα πρέπει να εμποδίζει τα ιδρύματα να προβαίνουν, για μετοχές με διαφοροποιημένα δικαιώματα ψήφου ή χωρίς δικαιώματα ψήφου, σε διανομές πολλαπλάσιες από εκείνες που πραγματοποιούνται για μετοχές με σχετικά μεγαλύτερα δικαιώματα ψήφου, με την προϋπόθεση ότι, ανεξάρτητα από το επίπεδο των δικαιωμάτων ψήφου, πληρούνται τα αυστηρά κριτήρια για τα μέσα κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, περιλαμβανομένων εκείνων που αφορούν την ευελιξία των πληρωμών, και με την προϋπόθεση ότι σε περίπτωση που πραγματοποιείται διανομή, θα πρέπει να πραγματοποιείτα για όλες τις μετοχές που έχει εκδώσει το ενδιαφερόμενο ίδρυμα.
(73)
Τα ανοίγματα στον τομέα της χρηματοδότησης του εμπορίου είναι ποικίλης φύσης, εντούτοις διαθέτουν κοινά χαρακτηριστικά, όπως η μικρή αξία, η βραχεία διάρκεια και η ταυτοποιήσιμη πηγή αποπληρωμής. Τα ανοίγματα αυτά βασίζονται στην κυκλοφορία αγαθών και υπηρεσιών που στηρίζουν την πραγματική οικονομία και, στις περισσότερες περιπτώσεις, βοηθούν τις μικρές εταιρείες στις καθημερινές ανάγκες τους, συμβάλλοντας, έτσι, στην οικονομική ανάπτυξη και τη δημιουργία ευκαιριών απασχόλησης. Οι εισροές και οι εκροές είναι συνήθως αντιστοιχισμένες και ο κίνδυνος ρευστότητας είναι συνεπώς περιορισμένος.
(74)
Ενδείκνυται η ΕΑΤ να τηρεί επικαιροποιημένο κατάλογο όλων των μορφών των κεφαλαιακών μέσων κάθε κράτους μέλους τα οποία μπορούν να ταξινομούνται ως μέσα κοινών μετοχών της κατηγορίας 1. Η ΕΑΤ θα πρέπει να αφαιρεί από τον εν λόγω κατάλογο τα μέσα που δεν αποτελούν κρατική ενίσχυση που εκδίδονται ύστερα από την ημερομηνία έναρξης ισχύος του παρόντος κανονισμού και δεν πληρούν τα κριτήρια που εξειδικεύονται στον παρόντα κανονισμό, ενώ η σχετική αφαίρεση θα πρέπει να ανακοινώνεται δημοσίως. Σε περίπτωση που τα μέσα που η ΕΑΤ αφαιρεί από τον κατάλογο εξακολουθούν να αναγνωρίζονται κατόπιν της ανακοίνωσης της ΕΑΤ, η ΕΑΤ θα πρέπει να προβαίνει σε απόλυτη άσκηση των εξουσιών της, ιδιαίτερα αυτών που της εκχωρούνται με το άρθρο 17 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010 όσον αφορά τις παραβιάσεις του ενωσιακού δικαίου. Υπενθυμίζεται ότι εφαρμόζεται μηχανισμός τριών σταδίων προκειμένου να υπάρξει αναλογική αντίδραση σε περιπτώσεις εσφαλμένης ή ανεπαρκούς εφαρμογής του ενωσιακού δικαίου, βάσει του οποίου, κατά πρώτον, η ΕΑΤ δύναται να διερευνά κατ’ ισχυρισμό εσφαλμένη ή ανεπαρκή εφαρμογή υποχρεώσεων εκ του ενωσιακού δικαίου από τις εθνικές αρχές κατά την άσκηση της εποπτείας τους και να ολοκληρώνει την έρευνα με σύσταση. Δεύτερον, εάν η αρμόδια εθνική αρχή δεν συμμορφώνεται με τη σύσταση, η Επιτροπή έχει τη δυνατότητα να εκδίδει επίσημη γνώμη στην οποία θα λαμβάνεται υπόψη η σύσταση της ΕΑΤ, και θα απαιτεί από την αρμόδια αρχή να λάβει τα απαραίτητα μέτρα για τη συμμόρφωση με το ενωσιακό δίκαιο. Τρίτον, για την αντιμετώπιση εξαιρετικών καταστάσεων με έμμονη αδράνεια της οικείας αρμόδιας αρχής, η ΕΑΤ δύναται, ως έσχατη λύση, να εκδίδει αποφάσεις απευθυνόμενες σε μεμονωμένα χρηματοπιστωτικά ιδρύματα. Επιπλέον, υπενθυμίζεται ότι σύμφωνα με το άρθρο 258 της ΣΛΕΕ, όταν η Επιτροπή θεωρεί ότι ένα κράτος μέλος δεν έχει εκπληρώσει υποχρέωση απορρέουσα από τις Συνθήκες, έχει την εξουσία να θέσει το θέμα ενώπιον του Δικαστηρίου της Ευρωπαϊκής Ένωσης.
(75)
Ο παρών κανονισμός δεν θα πρέπει να επηρεάζει τη δυνατότητα των αρμόδιων αρχών να διαθέτουν διεργασίες προέγκρισης των συμβάσεων που διέπουν τα πρόσθετα κεφαλαιακά μέσα της κατηγορίας 1 και τα μέσα της κατηγορίας 2. Σε αυτές τις περιπτώσεις, αυτά τα κεφαλαιακά μέσα θα πρέπει να υπολογίζονται στο πρόσθετο κεφάλαιο της κατηγορίας 1 ή στο κεφάλαιο της κατηγορίας 2 του ιδρύματος μόνον εφόσον έχουν ολοκληρωθεί επιτυχώς αυτές οι διαδικασίες έγκρισης.
(76)
Προκειμένου να ενισχυθεί η πειθαρχία στην αγορά και η χρηματοπιστωτική σταθερότητα, είναι επιτακτική η εισαγωγή λεπτομερέστερων απαιτήσεων για την δημοσιοποίηση του είδους και της φύσης των προσαρμογών του εποπτικού κεφαλαίου και των προληπτικών προσαρμογών, ώστε να διασφαλίζεται ότι οι επενδυτές και οι καταθέτες είναι επαρκώς ενημερωμένοι όσον αφορά τη φερεγγυότητα των πιστωτικών ιδρυμάτων και των επιχειρήσεων επενδύσεων.
(77)
Είναι επίσης απαραίτητο να γνωρίζουν οι αρμόδιες αρχές το επίπεδο, τουλάχιστον συγκεντρωτικά, των συμφωνιών επαναγοράς, της δανειοδοσίας τίτλων και όλων των μορφών δέσμευσης των στοιχείων ενεργητικού τους. Οι σχετικές πληροφορίες θα πρέπει να αναφέρονται στις αρμόδιες αρχές. Προκειμένου να ενισχυθεί η πειθαρχία στην αγορά, θα πρέπει να υπάρχουν λεπτομερέστερες απαιτήσεις δημοσιοποίησης των συμφωνιών επαναγοράς και της εξασφαλισμένης χρηματοδότησης.
(78)
Ο νέος ορισμός του κεφαλαίου και των εποπτικών κεφαλαιακών απαιτήσεων θα πρέπει να εισαχθεί κατά τρόπο που να συνεκτιμάται το γεγονός ότι κάθε κράτος ξεκινά από διαφορετικό σημείο και υπό διαφορετικές συνθήκες, καθώς και ότι οι αρχικές διαφορές των νέων προτύπων θα αμβλυνθούν κατά τη διάρκεια της μεταβατικής περιόδου. Προκειμένου να διασφαλιστεί η δέουσα συνέχεια των ίδιων κεφαλαίων, τα μέσα που εκδίδονται στο πλαίσιο μέτρου ανακεφαλαιοποίησης σύμφωνα με τους κανόνες περί κρατικής ενίσχυσης και πριν από την ημερομηνία εφαρμογής του παρόντος κανονισμού, θα υπόκεινται σε προϋφιστάμενο καθεστώς καθ’ όλη τη διάρκεια της μεταβατικής περιόδου. Η εξάρτηση από τις κρατικές ενισχύσεις θα πρέπει να μειωθεί όσο το δυνατόν περισσότερο στο μέλλον. Εντούτοις, εφόσον οι κρατικές ενισχύσεις αποδεικνύονται απαραίτητες σε ορισμένες καταστάσεις, ο παρών κανονισμός θα πρέπει να προβλέπει ένα πλαίσιο αντιμετώπισης τέτοιων καταστάσεων. Συγκεκριμένα, ο παρών κανονισμός θα πρέπει να διευκρινίζει ποιος θα πρέπει να είναι ο χειρισμός των μέσων ίδιων κεφαλαίων που εκδίδονται στο πλαίσιο μέτρου ανακεφαλαιοποίησης δυνάμει κανονισμών περί κρατικής ενίσχυσης. Η δυνατότητα των ιδρυμάτων να επωφελούνται από αυτόν τον χειρισμό θα πρέπει να υπόκειται σε αυστηρούς όρους. Επιπλέον, εφόσον ο εν λόγω χειρισμός επιτρέπει παρεκκλίσεις από τα νέα κριτήρια περί ποιότητας των μέσων ίδιων κεφαλαίων, οι εν λόγω παρεκκλίσεις θα πρέπει να περιορίζονται στο έπακρο. Ο χειρισμός των υφιστάμενων κεφαλαιακών μέσων που εκδίδονται στο πλαίσιο μέτρου ανακεφαλαιοποίησης δυνάμει κανόνων περί κρατικής ενίσχυσης θα πρέπει να διαχωρίζονται ρητώς τα κεφαλαιακά μέσα που συμμορφώνονται με τις απαιτήσεις του παρόντος κανονισμού από αυτά που δεν συμμορφώνονται με τις εν λόγω απαιτήσεις. Ως εκ τούτου, στον παρόντα κανονισμό θα πρέπει να υπάρχουν οι δέουσες μεταβατικές διατάξεις για τη δεύτερη περίπτωση.
(79)
Η οδηγία 2006/48/ΕΚ απαιτούσε από τα πιστωτικά ιδρύματα να παρέχουν ίδια κεφάλαια τουλάχιστον ίσα με τα καθορισμένα κατώτατα ποσά έως την 31η Δεκεμβρίου 2011. Λαμβανομένων υπόψη των συνεχιζόμενων επιπτώσεων της χρηματοπιστωτικής κρίσης στον τραπεζικό τομέα και της επέκτασης των μεταβατικών ρυθμίσεων περί κεφαλαιακών απαιτήσεων, οι οποίες θεσπίστηκαν από την Επιτροπή της Βασιλείας για την Τραπεζική Εποπτεία, ενδείκνυται η εισαγωγή κατώτερου ορίου για περιορισμένο χρονικό διάστημα μέχρι να δημιουργηθούν επαρκή ποσά ιδίων κεφαλαίων σύμφωνα με τις μεταβατικές ρυθμίσεις περί ιδίων κεφαλαίων που προβλέπονται στον παρόντα κανονισμό, οι οποίες θα επιβληθούν σταδιακά από την ημερομηνία εφαρμογής του παρόντος κανονισμού έως το 2019.
(80)
Για τους ομίλους που αναλαμβάνουν σημαντικές τραπεζικές ή επενδυτικές επιχειρηματικές δραστηριότητες και ασφαλιστικές επιχειρηματικές δραστηριότητες, η οδηγία 2002/87/ΕΚ του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου, της 16ης Δεκεμβρίου 2002, σχετικά με τη συμπληρωματική εποπτεία πιστωτικών ιδρυμάτων, ασφαλιστικών επιχειρήσεων και επιχειρήσεων επενδύσεων χρηματοπιστωτικού ομίλου ετερογενών δραστηριοτήτων (13) προβλέπει συγκεκριμένους κανόνες για την αντιμετώπιση του «διπλού υπολογισμού» του κεφαλαίου. Η οδηγία 2002/87/ΕΚ βασίζεται σε διεθνώς συμφωνηθείσες αρχές για την αντιμετώπιση των κινδύνων σε όλους τους τομείς. Ο παρών κανονισμός ενισχύει τον τρόπο με τον οποίο οι εν λόγω κανόνες για τους χρηματοπιστωτικούς ομίλους ετερογενών δραστηριοτήτων εφαρμόζονται σε ομίλους τραπεζών και επιχειρήσεων επενδύσεων, εξασφαλίζοντας την άρτια και συνεκτική εφαρμογή τους. Τυχόν περαιτέρω επιτακτικές αλλαγές θα εξεταστούν κατά την επανεξέταση της οδηγίας 2002/87/ΕΚ, η οποία αναμένεται να πραγματοποιηθεί το 2015.
(81)
Η χρηματοπιστωτική κρίση αποκάλυψε ότι τα ιδρύματα υποεκτιμούσαν σε μεγάλο βαθμό το επίπεδο του πιστωτικού κινδύνου του αντισυμβαλλομένου που ενέχουν τα εξωχρηματιστηριακά παράγωγα. Το γεγονός αυτό οδήγησε την G-20, τον Σεπτέμβριο του 2009, να ζητήσουν την εκκαθάριση περισσότερων εξωχρηματιστηριακών παραγώγων μέσω ενός κεντρικού αντισυμβαλλομένου. Επιπλέον, ζήτησε την υπαγωγή των εν λόγω παραγώγων που δεν ήταν δυνατό να εκκαθαριστούν σε κεντρικό επίπεδο σε υψηλότερες απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων, προκειμένου να αντικατοπτρίζονται καλύτερα οι υψηλότεροι κίνδυνοι που σχετίζονται με αυτά.
(82)
Μετά την έκκληση της G-20, η BCBS άλλαξε ουσιωδώς το καθεστώς πιστωτικού κινδύνου του αντισυμβαλλομένου, ως μέρος του πλαισίου της Βασιλείας ΙΙΙ. Το πλαίσιο της Βασιλείας ΙΙΙ αναμένεται να αυξήσει σημαντικά τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων που σχετίζονται με τα εξωχρηματιστηριακά παράγωγα και τις συναλλαγές χρηματοδότησης τίτλων των ιδρυμάτων και να δημιουργήσει σημαντικά κίνητρα ώστε τα ιδρύματα να χρησιμοποιούν κεντρικούς αντισυμβαλλομένους. Το πλαίσιο της Βασιλείας ΙΙΙ αναμένεται επίσης να προσφέρει περαιτέρω κίνητρα για την ενίσχυση της διαχείρισης κινδύνου των πιστωτικών ανοιγμάτων του αντισυμβαλλομένου και να αναθεωρήσει το τρέχον καθεστώς αντιμετώπισης των ανοιγμάτων πιστωτικού κινδύνου του αντισυμβαλλομένου σε κεντρικούς αντισυμβαλλομένους.
(83)
Τα ιδρύματα θα πρέπει να διατηρούν πρόσθετα ίδια κεφάλαια λόγω του κινδύνου προσαρμογής πιστωτικής αποτίμησης αντισυμβαλλομένου που σχετίζεται με εξωχρηματιστηριακά παράγωγα. Τα ιδρύματα θα πρέπει επίσης να προβαίνουν σε υψηλότερη συσχέτιση αξίας στοιχείων ενεργητικού κατά τον υπολογισμό των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων για τα ανοίγματα που υπόκεινται σε πιστωτικό κίνδυνο αντισυμβαλλομένου που προκύπτουν από εξωχρηματιστηριακά παράγωγα και συναλλαγές χρηματοδότησης τίτλων σε ορισμένα χρηματοδοτικά ιδρύματα. Τα ιδρύματα θα πρέπει επίσης να υποχρεωθούν να βελτιώσουν σημαντικά τη μέτρηση και τη διαχείριση του πιστωτικού κινδύνου αντισυμβαλλομένου μέσω της καλύτερης αντιμετώπισης του κινδύνου δυσμενούς συσχέτισης, των υψηλά μοχλευμένων αντισυμβαλλομένων και εξασφαλίσεων, βελτιώνοντας αντίστοιχα τους εκ των υστέρων ελέγχους και τις ασκήσεις προσομοίωσης ακραίων καταστάσεων.
(84)
Τα συναλλακτικά ανοίγματα έναντι κεντρικών αντισυμβαλλομένων συνήθως επωφελούνται από πολυμερείς συμψηφισμούς και από τον μηχανισμό επιμερισμού των ζημιών που παρέχουν οι κεντρικοί αντισυμβαλλόμενοι. Κατά συνέπεια, ενέχουν πολύ χαμηλό πιστωτικό κίνδυνο αντισυμβαλλομένου και θα πρέπει να υπόκεινται σε πολύ χαμηλή απαίτηση ιδίων κεφαλαίων. Ταυτόχρονα, η εν λόγω απαίτηση θα πρέπει να είναι θετική ώστε να διασφαλίζει ότι τα ιδρύματα εντοπίζουν και παρακολουθούν τα ανοίγματά τους έναντι κεντρικών αντισυμβαλλομένων στο πλαίσιο της ορθής διαχείρισης κινδύνου και να αντικατοπτρίζει το γεγονός ότι ακόμα και τα συναλλακτικά ανοίγματα έναντι κεντρικών αντισυμβαλλομένων δεν είναι μηδενικού κινδύνου.
(85)
Το κεφάλαιο εκκαθάρισης ενός κεντρικού αντισυμβαλλομένου είναι μηχανισμός που επιτρέπει τον επιμερισμό (αμοιβαιοποίηση) των ζημιών μεταξύ των εκκαθαριστικών μελών του κεντρικού αντισυμβαλλομένου. Χρησιμοποιείται όταν οι ζημίες που υφίσταται ο κεντρικός αντισυμβαλλόμενος λόγω υπερημερίας εκκαθαριστικού μέλους υπερβαίνουν τα περιθώρια και τις εισφορές του κεφαλαίου εκκαθάρισης που παρέχει το εν λόγω μέλος, καθώς και οποιαδήποτε άλλη άμυνα δύναται να χρησιμοποιήσει ο κεντρικός αντισυμβαλλόμενος πριν προσφύγει στις εισφορές του κεφαλαίου εκκαθάρισης των υπόλοιπων εκκαθαριστικών μελών. Υπό το πρίσμα των ανωτέρω, ο κίνδυνος ζημίας που σχετίζεται με ανοίγματα από εισφορές κεφαλαίου εκκαθάρισης είναι υψηλότερος από τον κίνδυνο που σχετίζεται με συναλλακτικά ανοίγματα. Κατά συνέπεια, αυτό το είδος ανοίγματος θα πρέπει να υπόκειται σε υψηλότερη απαίτηση ιδίων κεφαλαίων.
(86)
Το «υποθετικό κεφάλαιο» ενός κεντρικού αντισυμβαλλομένου θα πρέπει να είναι μεταβλητή απαραίτητη για τον καθορισμό της απαίτησης ιδίων κεφαλαίων για τα ανοίγματα εκκαθαριστικού μέλους από τις εισφορές του στο κεφάλαιο εκκαθάρισης ενός κεντρικού αντισυμβαλλομένου. Δεν θα πρέπει να νοείται διαφορετικά. Συγκεκριμένα, δεν θα πρέπει να νοείται ως το ύψος του κεφαλαίου που η αρμόδια αρχή υποχρεώνει τον κεντρικό αντισυμβαλλόμενο να διατηρεί.
(87)
Η αναθεώρηση της αντιμετώπισης του πιστωτικού κινδύνου αντισυμβαλλομένου και ιδιαίτερα η θέσπιση υψηλότερων απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων για διμερείς συμβάσεις παραγώγων, ώστε να αντικατοπτρίζεται ο υψηλότερος κίνδυνος που συνεπάγονται οι εν λόγω συμβάσεις για το χρηματοπιστωτικό σύστημα, αποτελεί αναπόσπαστο μέρος των προσπαθειών της Επιτροπής για τη διασφάλιση αποτελεσματικών, ασφαλών και υγιών αγορών παραγώγων. Συνεπώς, ο παρών κανονισμός συμπληρώνει τον κανονισμό (ΕΕ) αριθ. 648/2012 του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου, της 4ης Ιουλίου 2012, για τα εξωχρηματιστηριακά παράγωγα, τους κεντρικούς αντισυμβαλλομένους και τα αρχεία καταγραφής συναλλαγώ (14).
(88)
Η Επιτροπή θα πρέπει να επανεξετάσει τις σχετικές εξαιρέσεις για τα μεγάλα χρηματοδοτικά ανοίγματα έως την 31η Δεκεμβρίου 2015. Έως ότου γίνουν γνωστά τα αποτελέσματα της εν λόγω επανεξέτασης, τα κράτη μέλη θα πρέπει να συνεχίσουν να μπορούν αποφασίζουν σχετικά με την εξαίρεση ορισμένων μεγάλων χρηματοδοτικών ανοιγμάτων από τους κανόνες αυτούς για επαρκώς μεγάλη μεταβατική περίοδο. Βάσει των εργασιών που διεξήχθησαν στο πλαίσιο της προετοιμασίας και της διαπραγμάτευσης της οδηγίας 2009/111/ΕΚ του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου, της 16ης Σεπτεμβρίου 2009, για την τροποποίηση των οδηγιών 2006/48/ΕΚ, 2006/49/ΕΚ και 2007/64/ΕΚ όσον αφορά τράπεζες συνδεδεμένες με κεντρικούς οργανισμούς, ορισμένα στοιχεία των ιδίων κεφαλαίων, τα μεγάλα χρηματοδοτικά ανοίγματα, τις εποπτικές ρυθμίσεις και τη διαχείριση κρίσεων (15) και λαμβανομένων υπόψη των διεθνών και ενωσιακών εξελίξεων ως προς τα εν λόγω θέματα, η Επιτροπή θα πρέπει να επανεξετάζει κατά πόσον θα πρέπει να συνεχίσουν να εφαρμόζονται οι εν λόγω εξαιρέσεις κατά προαιρετικό ή άλλο γενικότερο τρόπο και το κατά πόσον οι κίνδυνοι που συνδέονται με τα ανοίγματα αυτά αντιμετωπίζονται με άλλα αποτελεσματικά μέσα που ορίζονται στον παρόντα κανονισμό.
(89)
Προκειμένου να εξασφαλιστεί ότι οι εξαιρέσεις ανοιγμάτων από τις αρμόδιες αρχές δεν διακυβεύουν τη συνοχή των ενιαίων κανόνων που θεσπίζονται με τον παρόντα κανονισμό σε μόνιμη βάση, έπειτα από τη μεταβατική περίοδο και ελλείψει αποτελεσμάτων από την εν λόγω επανεξέταση, οι αρμόδιες αρχές θα πρέπει να συμβουλεύονται την ΕΑΤ ως προς τη σκοπιμότητα της συνεχιζόμενης χρήσης της δυνατότητας εξαίρεσης ορισμένων ανοιγμάτων.
(90)
Τα χρόνια πριν από τη χρηματοπιστωτική κρίση χαρακτηρίζονταν από υπερβολική συσσώρευση ανοιγμάτων των ιδρυμάτων σε σχέση με τα ίδια κεφάλαιά τους (μόχλευση). Κατά τη διάρκεια της χρηματοπιστωτικής κρίσης, οι ζημίες και η έλλειψη χρηματοδότησης υποχρέωσαν τα ιδρύματα και να περιορίσουν σημαντικά τη μόχλευσή τους εντός σύντομου χρονικού διαστήματος. Το γεγονός αυτό αύξησε τις καθοδικές πιέσεις στις τιμές των στοιχείων ενεργητικού, προκαλώντας περαιτέρω ζημίες για τα ιδρύματα, που με τη σειρά τους οδήγησαν σε περαιτέρω μειώσεις των ιδίων κεφαλαίων τους. Το τελικό αποτέλεσμα αυτής της αρνητικής αλληλουχίας ήταν η μείωση της διαθεσιμότητας πιστώσεων στην πραγματική οικονομία και μια βαθύτερη και διαρκέστερη κρίση.
(91)
Οι απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για την κάλυψη των κινδύνων είναι απαραίτητες για τη διασφάλιση επαρκών ιδίων κεφαλαίων για την κάλυψη μη αναμενόμενων ζημιών. Ωστόσο, η κρίση έδειξε ότι οι εν λόγω απαιτήσεις από μόνες τους δεν επαρκούν για να αποτρέψουν την ανάληψη υπερβολικού και μη βιώσιμου κινδύνου μόχλευσης από τα ιδρύματα.
(92)
Τον Σεπτέμβριο του 2009, οι ηγέτες της G-20 δεσμεύτηκαν να διαμορφώσουν διεθνώς συμφωνηθέντες κανόνες που θα αποθαρρύνουν την υπερβολική μόχλευση. Για τον σκοπό αυτόν, υποστήριξαν τη δημιουργία ενός δείκτη μόχλευσης ως συμπληρωματικού μέτρου στο πλαίσιο της Βασιλείας ΙΙ.
(93)
Τον Δεκέμβριο του 2010, η BCBS δημοσίευσε κατευθυντήριες γραμμές που προσδιορίζουν τη μεθοδολογία υπολογισμού του δείκτη μόχλευσης. Οι εν λόγω κανόνες προβλέπουν μια περίοδο παρατήρησης που θα διαρκέσει από την 1η Ιανουαρίου 2013 έως την 1η Ιανουαρίου 2017, κατά τη διάρκεια της οποίας θα παρακολουθείται ο δείκτης μόχλευσης, οι συνιστώσες του και η συμπεριφορά του σε σχέση με την απαίτηση για την κάλυψη του κινδύνου. Βάσει των αποτελεσμάτων της περιόδου παρατήρησης, η BCBS σκοπεύει να κάνει τυχόν τελικές προσαρμογές στον ορισμό και τη βαθμονόμηση του δείκτη μόχλευσης κατά το πρώτο εξάμηνο του 2017, με στόχο τη μετάβαση σε μια δεσμευτική απαίτηση την 1η Ιανουαρίου 2018, βάσει κατάλληλης εξέτασης και βαθμονόμησης. Επιπλέον, οι κατευθυντήριες γραμμές της BCBS προβλέπουν τη δημοσιοποίηση του δείκτη μόχλευσης και των συνιστωσών του από την 1η Ιανουαρίου 2015.
(94)
Ο δείκτης μόχλευσης είναι ένα νέο ρυθμιστικό και εποπτικό εργαλείο για την Ένωση. Σύμφωνα με τις διεθνείς συμφωνίες, θα πρέπει να θεσπιστεί στην αρχή ως επιπρόσθετο στοιχείο που μπορεί να εφαρμοστεί σε μεμονωμένα ιδρύματα κατά τη διακριτική ευχέρεια των εποπτικών αρχών. Οι υποχρεώσεις υποβολής αναφορών των ιδρυμάτων θα επιτρέψουν τον κατάλληλο έλεγχο και την ανάλογη βαθμονόμηση, με στόχο τη μετάβαση σε ένα δεσμευτικό μέτρο το 2018.
(95)
Κατά την εξέταση των επιπτώσεων του δείκτη μόχλευσης σε διάφορα επιχειρηματικά μοντέλα, θα πρέπει να δοθεί ιδιαίτερη προσοχή σε επιχειρηματικά μοντέλα που θεωρείται ότι ενέχουν χαμηλό κίνδυνο, όπως είναι ο ενυπόθηκος δανεισμός και ο ειδικός δανεισμός με περιφερειακές κυβερνήσεις, τοπικές αρχές ή οντότητες του δημοσίου τομέα. Βάσει των δεδομένων που λαμβάνει και των ευρημάτων από τους εποπτικούς ελέγχους κατά τη διάρκεια μιας περιόδου παρατήρησης, η ΕΑΤ θα πρέπει, σε συνεργασία με τις αρμόδιες αρχές, να διαμορφώσει σύστημα ταξινόμησης επιχειρηματικών μοντέλων και κινδύνων. Βάσει κατάλληλης ανάλυσης και λαμβάνοντας υπόψη ιστορικά δεδομένα ή σενάρια ακραίων καταστάσεων, θα πρέπει να εξετάζεται ποια επίπεδα του δείκτη μόχλευσης διαφυλάσσουν την ανθεκτικότητα των αντίστοιχων επιχειρηματικών μοντέλων και εάν θα πρέπει να θεσπιστούν ως κατώτατα όρια ή εύρη τιμών. Κατόπιν της περιόδου παρατήρησης και της βαθμονόμησης των αντίστοιχων επιπέδων του δείκτη μόχλευσης, και βάσει της ανωτέρω αξιολόγησης, η ΕΑΤ μπορεί να δημοσιεύσει την κατάλληλη στατιστική επισκόπηση του δείκτη μόχλευσης, περιλαμβανομένων μέσων όρων και τυπικών αποκλίσεων. Ύστερα από την έκδοση των απαιτήσεων του δείκτη μόχλευσης, η ΕΑΤ θα πρέπει να δημοσιεύσει την κατάλληλη στατιστική επισκόπηση του δείκτη μόχλευσης, περιλαμβανομένων μέσων όρων και τυπικών αποκλίσεων, ως προς τις αναγνωρισμένες κατηγορίες ιδρυμάτων.
(96)
Τα ιδρύματα θα πρέπει να παρακολουθούν το επίπεδο και τις μεταβολές του δείκτη μόχλευσης, καθώς και τον κίνδυνο μόχλευσης, στο πλαίσιο της εσωτερικής διαδικασίας αξιολόγησης της κεφαλαιακής επάρκειας (ICAAP). Η εν λόγω παρακολούθηση θα πρέπει να περιληφθεί στη διαδικασία εποπτικής αξιολόγησης. Συγκεκριμένα, κατόπιν της θέσης σε ισχύ των απαιτήσεων για τον δείκτη μόχλευσης, οι αρμόδιες αρχές θα πρέπει να παρακολουθούν τις εξελίξεις στο επιχειρηματικό μοντέλο και στο αντίστοιχο προφίλ κινδύνου, προκειμένου να διασφαλίζεται η επικαιροποιημένη και ορθή ταξινόμηση των ιδρυμάτων.
(97)
Οι δομές ορθής διακυβέρνησης, η διαφάνεια και η δημοσιοποίηση είναι αναγκαίες προκειμένου να υπάρχουν υγιείς πολιτικές αποδοχών. Προκειμένου να διασφαλισθεί η προσήκουσα διαφάνεια στην αγορά όσον αφορά τις δομές των αποδοχών τους και τους συναφείς κινδύνους, τα ιδρύματα θα πρέπει να δημοσιοποιούν αναλυτικές πληροφορίες σχετικά με τις πολιτικές και πρακτικές αποδοχών που εφαρμόζουν καθώς και, για λόγους εμπιστευτικότητας, συνολικά ποσά για τους υπαλλήλους οι επαγγελματικές δραστηριότητες των οποίων έχουν ουσιώδη αντίκτυπο στο προφίλ κινδύνων του ιδρύματος. Αυτές οι πληροφορίες θα πρέπει να διατίθενται σε όλα τα ενδιαφερόμενα μέρη. Αυτές οι συγκεκριμένες απαιτήσεις θα πρέπει να ισχύουν με την επιφύλαξη γενικότερων απαιτήσεων δημοσιοποίησης όσον αφορά τις πολιτικές αποδοχών που ισχύουν οριζοντίως ανά τομείς. Επιπλέον, στα κράτη μέλη θα πρέπει να παρέχεται η δυνατότητα απαιτούν από τα ιδρύματα να διαθέτουν λεπτομερέστερες πληροφορίες όσον αφορά τις αποδοχές.
(98)
Η αναγνώριση ενός Οργανισμού Αξιολόγησης Πιστοληπτικής Ικανότητας ως Εξωτερικού Οργανισμού Πιστοληπτικών Αξιολογήσεων (ΕΟΠΑ) δεν θα πρέπει να δυσχεραίνει την είσοδο σε μια αγορά που κυριαρχείται ήδη από τρεις κύριες επιχειρήσεις. Η ΕΑΤ και οι κεντρικές τράπεζες του ΕΣΚΤ, χωρίς να κάνουν τη διαδικασία ευκολότερη ή λιγότερο απαιτητική, θα πρέπει να μεριμνήσουν για την αναγνώριση περισσότερων Οργανισμών Αξιολόγησης Πιστοληπτικής Ικανότητας ως ΕΟΠΑ, ώστε να ανοίξει η αγορά και για άλλες επιχειρήσεις.
(99)
Η οδηγία 95/46 του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου της 24ης Οκτωβρίου 1995 για την προστασία των φυσικών προσώπων έναντι της επεξεργασίας δεδομένων προσωπικού χαρακτήρα και για την ελεύθερη κυκλοφορία των δεδομένων αυτών (16) και ο κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 45/2001 του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου της 18ης Δεκεμβρίου 2000 σχετικά με την προστασία των φυσικών προσώπων έναντι της επεξεργασίας δεδομένων προσωπικού χαρακτήρα από τα όργανα και τους οργανισμούς της Κοινότητας και σχετικά με την ελεύθερη κυκλοφορία των δεδομένων αυτών (17) θα πρέπει να ισχύουν πλήρως για την επεξεργασία δεδομένων προσωπικού χαρακτήρα για τους σκοπούς του παρόντος κανονισμού.
(100)
Τα ιδρύματα θα πρέπει να διατηρούν διαφοροποιημένο απόθεμα ασφαλείας ρευστών διαθεσίμων για την κάλυψη αναγκών ρευστότητας σε μια βραχυπρόθεσμη κρίση ρευστότητας. Καθώς δεν είναι δυνατόν να γνωρίζουν εκ των προτέρων με βεβαιότητα ποια συγκεκριμένα στοιχεία ενεργητικού σε κάθε κατηγορία στοιχείων ενεργητικού ενδέχεται να πληγούν εκ των υστέρων, ενδείκνυται η προώθηση ενός διαφοροποιημένου και υψηλής ποιότητας αποθέματος ασφαλείας ρευστότητας, το οποίο θα αποτελείται από διαφορετικές κατηγορίες στοιχείων ενεργητικού. Η συγκέντρωση στοιχείων ενεργητικού και η υπέρμετρη εμπιστοσύνη στη ρευστότητα της αγοράς δημιουργεί συστημικό κίνδυνο για τον χρηματοπιστωτικό τομέα και θα πρέπει να αποφεύγεται. Ως εκ τούτου, θα πρέπει να ληφθεί υπόψη ένα ευρύ σύνολο ποιοτικών στοιχείων ενεργητικού κατά τη διάρκεια της αρχικής περιόδου παρατήρησης, το οποίο θα χρησιμοποιηθεί για τη διαμόρφωση του ορισμού της απαίτησης για την κάλυψη κινδύνου ρευστότητας. Κατά τη διατύπωση ενός ομοιογενούς ορισμού για τα ρευστά διαθέσιμα, τουλάχιστον τα κρατικά ομόλογα και τα καλυμμένα ομόλογα που υπόκεινται σε διαπραγμάτευση σε διαφανείς αγορές με διαρκή κίνηση θα αναμενόταν να θεωρηθούν στοιχεία ενεργητικού εξαιρετικά υψηλής ρευστότητας και πιστωτικής ποιότητας. Θα ενδείκνυτο, επίσης, η συμπερίληψη των στοιχείων ενεργητικού του άρθρου 416 παράγραφος 1 στοιχεία α) έως γ), στο απόθεμα ασφαλείας χωρίς περιορισμούς. Όταν τα ιδρύματα χρησιμοποιούν το απόθεμα ρευστότητας, θα πρέπει να εφαρμόζουν σχέδιο αποκατάστασης των ρευστών διαθεσίμων τους και οι αρμόδιες αρχές θα πρέπει να διασφαλίζουν την επάρκεια του σχεδίου και την υλοποίησή του.
(101)
Το απόθεμα ρευστών διαθεσίμων θα πρέπει να είναι διαθέσιμο ανά πάσα στιγμή προς εκπλήρωση των εκροών ρευστότητας. Το επίπεδο των αναγκών ρευστότητας σε μια βραχυπρόθεσμη κρίση ρευστότητας θα πρέπει να προσδιορίζεται με τυποποιημένο τρόπο ούτως ώστε να διασφαλίζεται ένα ενιαίο πρότυπο αξιοπιστίας και ισότιμοι όροι ανταγωνισμού. Θα πρέπει να διασφαλιστεί ότι ο ανωτέρω τυποποιημένος προσδιορισμός δεν έχει αθέλητες επιπτώσεις στις χρηματαγορές, τη χορήγηση πιστώσεων και την οικονομική ανάπτυξη και ότι λαμβάνονται υπόψη διαφορετικά επιχειρηματικά και επενδυτικά μοντέλα και συνθήκες χρηματοδότησης των ιδρυμάτων σε ολόκληρη την Ένωση. Για αυτόν τον σκοπό, η απαίτηση κάλυψης της ρευστότητας θα πρέπει να υπόκειται σε περίοδο παρατήρησης. Βάσει των παρατηρήσεων της ΕΑΤ και των σχετικών εκθέσεών της, θα πρέπει να εξουσιοδοτηθεί η Επιτροπή να εκδώσει κατ’ εξουσιοδότηση πράξη για την έγκαιρη καθιέρωση λεπτομερούς και εναρμονισμένης απαίτησης κάλυψης της ρευστότητας για την Ένωση. Προκειμένου να διασφαλιστεί παγκόσμια εναρμόνιση στον τομέα της ρύθμισης της ρευστότητας, κάθε κατ’ εξουσιοδότηση πράξη για την εισαγωγή της απαίτησης κάλυψης της ρευστότητας θα πρέπει να είναι συγκρίσιμη με το δείκτη κάλυψης του κινδύνου ρευστότητας όπως ορίζεται στο τελικό διεθνές πλαίσιο για τη μέτρηση, τα πρότυπα και την παρακολούθηση του κινδύνου ρευστότητας της BCBS, λαμβανομένων υπόψη των ενωσιακών και εθνικών ιδιομορφιών.
(102)
Προς αυτόν τον σκοπό, κατά τη διάρκεια της περιόδου παρατήρησης, η ΕΑΤ θα πρέπει να επανεξετάζει και να αξιολογεί, μεταξύ άλλων, την καταλληλότητα του κατώτατου ορίου του 60 % στα ρευστά διαθέσιμα επιπέδου 1, του ανώτατου ορίου 75 % εισροών προς εκροές και την προοδευτική εισαγωγή της απαίτησης για την κάλυψη κινδύνου ρευστότητας από 60 %, από την 1η Ιανουαρίου 2015, αυξανόμενης σταδιακά έως το 100 %. Κατά την αξιολόγηση και την υποβολή έκθεσης σχετικά με τους ενιαίους ορισμούς του αποθέματος ρευστών διαθέσιμων, η ΕΑΤ θα πρέπει να λαμβάνει υπόψη τον ορισμό των υψηλής ποιότητας ρευστών διαθέσιμων (HQLA) από την BCBS ως βάση της ανάλυσής της, συνεκτιμώντας τις ενωσιακές και εθνικές ιδιομορφίες. Ενώ ή ΕΑΤ θα πρέπει να εντοπίζει τα νομίσματα για τα οποία οι ανάγκες των θεσμικών οργάνων της ΕΕ σε ρευστά στοιχεία ενεργητικού υπερβαίνουν τη διαθεσιμότητα των εν λόγω στοιχείων σε αυτά τα νομίσματα, θα πρέπει επίσης να εξετάζει ετησίως εάν θα πρέπει να ισχύουν παρεκκλίσεις, περιλαμβανομένων αυτών που περιέχονται στον παρόντα κανονισμό. Επιπλέον, η ΕΑΤ θα πρέπει να εξετάζει ετησίως εάν η εφαρμογή από ιδρύματα εγκατεστημένα στην Ένωση κάθε τέτοιας παρέκκλισης και εάν ήδη υπάρχουσα στον παρόντα κανονισμό παρέκκλιση θα πρέπει να συνοδεύεται από τυχόν πρόσθετους όρους ή εάν θα πρέπει να επανεξεταστούν οι υφιστάμενοι όροι. Η ΕΑΤ θα πρέπει να υποβάλει τα αποτελέσματα της ανάλυσής της σε ετήσια έκθεση προς την Επιτροπή.
(103)
Για την αύξηση της αποδοτικότητας και τη μείωση του διοικητικού φόρτου, η ΕΑΤ θα πρέπει να θεσπίσει ένα συνεκτικό πλαίσιο υποβολής αναφορών βάσει εναρμονισμένου συνόλου προτύπων περί απαιτήσεων ρευστότητας, το οποίο θα εφαρμόζεται σε ολόκληρη την Ένωση. Προς αυτόν τον σκοπό, η ΕΑΤ θα πρέπει να διαμορφώσει ενιαίους μορφότυπους υποβολής αναφορών και ενιαίες λύσεις πληροφορικής, που θα λαμβάνουν υπόψη τις διατάξεις του παρόντος κανονισμού και της οδηγίας 2013/36/ΕΕ. Έως την ημερομηνία της πλήρους εφαρμογής των απαιτήσεων ρευστότητας, τα ιδρύματα θα πρέπει να εξακολουθούν να πληρούν τις εθνικές απαιτήσεις περί υποβολής αναφορών.
(104)
Η ΕΑΤ, σε συνεργασία με το ΕΣΣΚ, θα πρέπει να εκδώσει κατευθυντήριες γραμμές σχετικά με τις αρχές χρησιμοποίησης του αποθέματος ρευστών στοιχείων ενεργητικού σε ακραίες καταστάσεις.
(105)
Δεν θα πρέπει να θεωρείται δεδομένο ότι τα ιδρύματα θα λάβουν υποστήριξη ρευστότητας από άλλα ιδρύματα που ανήκουν στον ίδιο όμιλο όταν αντιμετωπίζουν δυσκολίες στην εκπλήρωση των υποχρεώσεων πληρωμής τους. Ωστόσο, υπό αυστηρές προϋποθέσεις και εάν συμφωνούν όλες οι αρμόδιες αρχές που εμπλέκονται, οι αρμόδιες αρχές θα πρέπει να μπορούν να άρουν την εφαρμογή της απαίτησης ρευστότητας για μεμονωμένα ιδρύματα και να επιβάλουν στα εν λόγω ιδρύματα απαίτηση σε ενοποιημένη βάση, για να τους δώσουν τη δυνατότητα να διαχειρισθούν τη ρευστότητά τους κεντρικά, σε επίπεδο ομίλου ή υποομίλου.
(106)
Υπ’ αυτό το πνεύμα, οσάκις δεν χορηγείται απαλλαγή, οι ροές ρευστότητας μεταξύ δύο ιδρυμάτων που ανήκουν στον ίδιο όμιλο και υπόκεινται σε ενοποιημένη εποπτεία θα πρέπει, όταν η απαίτηση ρευστότητας καταστεί δεσμευτικό μέτρο, να λαμβάνουν προνομιακά ποσοστά εισροών και εκροών μόνον στις περιπτώσεις όπου εφαρμόζονται όλες οι απαραίτητες δικλείδες ασφαλείας. Αυτές οι προνομιακές μεταχειρίσεις θα πρέπει να ορίζονται επακριβώς και να συνδέονται με την ικανοποίηση αυστηρών και αντικειμενικών προϋποθέσεων. Η ειδική μεταχείριση που εφαρμόζεται σε συγκεκριμένη ροή εντός ομίλου θα πρέπει να βασίζεται σε μεθοδολογία που χρησιμοποιεί αντικειμενικά κριτήρια και παραμέτρους, προκειμένου να καθορίζονται συγκεκριμένα επίπεδα εισροών και εκροών μεταξύ του ιδρύματος και του αντισυμβαλλομένου. Βάσει των παρατηρήσεων της ΕΑΤ και της σχετικής έκθεσής της, θα πρέπει να εξουσιοδοτηθεί η Επιτροπή, κατά περίπτωση και ως μέρος της κατ’ εξουσιοδότησης πράξης που εκδίδει σύμφωνα με τον παρόντα κανονισμό για την εξειδίκευση της απαίτησης για την κάλυψη κινδύνου ρευστότητας, να εκδώσει κατ’ εξουσιοδότηση πράξεις για τον καθορισμό των εν λόγω ειδικών μεταχειρίσεων εντός ομίλου, της μεθοδολογίας και των αντικειμενικών κριτηρίων με τα οποία συνδέονται, καθώς και των λεπτομερειών των κοινών αποφάσεων για την αξιολόγηση αυτών των κριτηρίων.
(107)
Τα ομόλογα που εκδίδονται από τον Εθνικό Φορέα Διαχείρισης Περιουσιακών Στοιχείων (National Asset Management Agency (NAMA)) στην Ιρλανδία έχουν ιδιαίτερη σημασία για την τραπεζική ανάκαμψη της χώρας και η έκδοσή τους έχει λάβει προηγούμενη έγκριση από τα κράτη μέλη, έχει δε εγκριθεί ως κρατική ενίσχυση από την Επιτροπή, ως μέτρο στήριξης για την απομάκρυνση των απομειωμένων περιουσιακών στοιχείων από τους ισολογισμούς ορισμένων πιστωτικών ιδρυμάτων. Η έκδοση τέτοιων ομολόγων, ένα μεταβατικό μέτρο με στήριξη της Επιτροπής και της ΕΚΤ, αποτελεί αναπόσπαστο τμήμα της αναδιάρθρωσης του ιρλανδικού τραπεζικού συστήματος. Τα εν λόγω ομόλογα έχουν λάβει εγγυήσεις από την ιρλανδική κυβέρνηση και αποτελούν αποδεκτή εξασφάλιση για τις νομισματικές αρχές.Η Επιτροπή θα πρέπει να εξετάσει ειδικούς μηχανισμούς αποδοχής του προϋφιστάμενου καθεστώτος για τα μεταβιβάσιμα στοιχεία που εκδίδουν ή εγγυώνται φορείς με κρατική ενίσχυση εγκεκριμένη από την Ένωση, ως μέρος της κατ’ εξουσιοδότησης πράξης που εκδίδει σύμφωνα με τον παρόντα κανονισμό για την εξειδίκευση της απαίτησης για την κάλυψη κινδύνου ρευστότητας. Εν προκειμένω, η Επιτροπή θα πρέπει να λαμβάνει υπόψη το γεγονός ότι τα ιδρύματα που υπολογίζουν τις απαιτήσεις για την κάλυψη κινδύνου ρευστότητας σύμφωνα με τον παρόντα κανονισμό θα πρέπει να μπορούν να περιλαμβάνουν τα ομόλογα με εξοφλητική προτεραιότητα ΝΑΜΑ ως περιουσιακά στοιχεία εξαιρετικά υψηλής ρευστότητας και πιστωτικής ποιότητας έως τον Δεκέμβριο του 2019.
(108)
Ομοίως, τα ομόλογα που εκδίδονται από την Ισπανική Εταιρεία Διαχείρισης Περιουσιακών Στοιχείων είναι πολύ σημαντικά για την διάσωση των ισπανικών τραπεζών και αποτελούν μεταβατικό μέτρο στηριζόμενο από την Επιτροπή και την ΕΚΤ, ως αναπόσπαστο μέρος της αναδιάρθρωσης του ισπανικού τραπεζικού συστήματος. Καθώς η έκδοσή τους προβλέπεται στο Μνημόνιο Συνεργασίας για τις Προϋποθέσεις Άσκησης Πολιτικής στον Χρηματοπιστωτικό Τομέα, το οποίο υπεγράφη από την Επιτροπή και τις ισπανικές αρχές την 23η Ιουλίου 2012, και καθώς η μεταβίβαση στοιχείων προϋποθέτει την έγκριση της Επιτροπής ως μέτρο κρατικής ενίσχυσης που θεσπίζεται με σκοπό την απομάκρυνση των απομειωμένων περιουσιακών στοιχείων από τους ισολογισμούς ορισμένων πιστωτικών ιδρυμάτων και εφόσον εγγυάται για αυτά η ισπανική κυβέρνηση και αποτελούν αποδεκτή εξασφάλιση για τις νομισματικές αρχές. Η Επιτροπή θα πρέπει να εξετάσει ειδικούς μηχανισμούς αποδοχής του προϋφιστάμενου καθεστώτος για τα κινητά στοιχεία που εκδίδουν ή εγγυώνται φορείς με κρατική ενίσχυση εγκεκριμένη από την Ένωση ως μέρος της κατ’ εξουσιοδότησης πράξης που εκδίδει σύμφωνα με τον παρόντα κανονισμό για την εξειδίκευση της απαίτησης για την κάλυψη κινδύνου ρευστότητας. Εν προκειμένω, η Επιτροπή θα πρέπει να λαμβάνει υπόψη το γεγονός ότι τα ιδρύματα που υπολογίζουν τις απαιτήσεις για την κάλυψη κινδύνου ρευστότητας σύμφωνα με τον παρόντα κανονισμό θα πρέπει να μπορούν να περιλαμβάνουν τα ομόλογα με εξοφλητική προτεραιότητα της Ισπανικής Εταιρείας Διαχείρισης Περιουσιακών Στοιχείων ως περιουσιακά στοιχεία εξαιρετικά υψηλής ρευστότητας και πιστωτικής ποιότητας τουλάχιστον έως τον Δεκέμβριο του 2023.
(109)
Βάσει των εκθέσεων που οφείλει να υποβάλλει η ΕΑΤ και κατά την κατάρτιση της πρότασης κατ’ εξουσιοδότηση πράξης περί απαιτήσεων ρευστότητας, η Επιτροπή θα πρέπει επίσης να εξετάσει εάν τα ομόλογα εξοφλητικής προτεραιότητας που εκδίδονται από νομικές οντότητες παρόμοιες με τη ΝΑΜΑ στην Ιρλανδία ή την Ισπανική Εταιρεία Διαχείρισης Περιουσιακών Στοιχείων, συσταθείσες για τον ίδιο σκοπό και πολύ σημαντικές για την τραπεζική διάσωση σε κάθε άλλο κράτος μέλος, θα πρέπει να χαίρουν τέτοιας μεταχείρισης, εφόσον εγγυάται για αυτά η κεντρική κυβέρνηση του οικείου κράτους μέλους και εφόσον αποτελούν αποδεκτή εξασφάλιση για τις νομισματικές αρχές.
(110)
Κατά τη διαμόρφωση σχεδίου ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων για τον καθορισμό μεθόδων για τη μέτρηση πρόσθετων εκροών, η ΕΑΤ θα πρέπει να εξετάζει και την παρελθοντική τυποποιημένη προσέγγιση ως μέθοδο τέτοιας μέτρησης.
(111)
Εκκρεμούσας της εισαγωγής του συντελεστή καθαρής σταθερής χρηματοδότησης (NSFR) ως δεσμευτικού ελάχιστου προτύπου, τα ιδρύματα θα πρέπει να τηρούν γενική υποχρέωση χρηματοδότησης. Η γενική υποχρέωση χρηματοδότησης δεν θα πρέπει να συνιστά απαίτηση τήρησης δείκτη. Εάν, εκκρεμούσας της εισαγωγής του NSFR, εισαχθεί δείκτης σταθερής χρηματοδότησης ως ελάχιστο πρότυπο μέσω εθνικής διάταξης, τα ιδρύματα θα πρέπει να συμμορφώνονται αναλόγως προς το εν λόγω ελάχιστο πρότυπο.
(112)
Εκτός από τις βραχυπρόθεσμες ανάγκες ρευστότητας, τα ιδρύματα θα πρέπει επίσης να θεσπίσουν δομές χρηματοδότησης σταθερές σε μεγαλύτερο χρονικό ορίζοντα. Τον Δεκέμβριο του 2010, η BCBS συμφώνησε ότι ο δείκτης καθαρής σταθερής χρηματοδότησης (NSFR) θα μεταβεί σε ένα ελάχιστο πρότυπο έως την 1η Ιανουαρίου του 2018 και ότι η BCBS θα θεσπίσει αυστηρότερες διαδικασίες υποβολής στοιχείων για την παρακολούθηση του συντελεστή κατά τη μεταβατική περίοδο και θα εξακολουθήσει να εξετάζει τις επιπτώσεις των εν λόγω προτύπων στις χρηματαγορές, τη χορήγηση πιστώσεων και την οικονομική ανάπτυξη, αντιμετωπίζοντας τις ακούσιες συνέπειες κατά το δέον. Ούτως, η BCBS συμφώνησε ότι ο δείκτης καθαρής σταθερής χρηματοδότησης θα υπόκειται σε περίοδο παρατήρησης και θα περιλαμβάνει ρήτρα επανεξέτασης. Σε αυτό το πλαίσιο, η ΕΑΤ θα πρέπει να εξετάσει τον τρόπο σχεδιασμού μιας απαίτησης σταθερής χρηματοδότησης βάσει της υποβολής στοιχείων που απαιτεί ο παρών κανονισμός. Βάσει της ανωτέρω αξιολόγησης, η Επιτροπή θα πρέπει να υποβάλει έκθεση στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και στο Συμβούλιο συνοδευόμενη από τυχόν κατάλληλες προτάσεις για τη θέσπιση της εν λόγω απαίτησης έως το 2018.
(113)
Αδυναμίες σε επίπεδο εταιρικής διακυβέρνησης σε σειρά ιδρυμάτων έχουν συμβάλει στην υπερβολική και αλόγιστη ανάληψη κινδύνων στον τραπεζικό τομέα, γεγονός που οδήγησε στη χρεοκοπία μεμονωμένων ιδρυμάτων και σε συστημικά προβλήματα.
(114)
Προκειμένου να διευκολυνθεί η παρακολούθηση των πρακτικών εταιρικής διακυβέρνησης των ιδρυμάτων και να βελτιωθεί η πειθαρχία στην αγορά, τα ιδρύματα θα πρέπει να κοινοποιούν τις ρυθμίσεις εταιρικής διακυβέρνησής τους. Τα διοικητικά τους όργανα θα πρέπει να εγκρίνουν και να κοινοποιούν δήλωση που να καθησυχάζει το κοινό σχετικά με την επάρκεια και την αποτελεσματικότητα των ανωτέρω ρυθμίσεων.
(115)
Προκειμένου να ληφθεί υπόψη η πολυμορφία των επιχειρηματικών μοντέλων των ιδρυμάτων στην εσωτερική αγορά, ορισμένες μακροπρόθεσμες διαρθρωτικές απαιτήσεις, όπως ο NSFR και ο δείκτης μόχλευσης, θα πρέπει να εξετασθούν διεξοδικά με στόχο την προώθηση μιας ποικιλίας υγιών τραπεζικών δομών που υπηρέτησαν και θα πρέπει να εξακολουθήσουν να υπηρετούν την οικονομία της Ένωσης.
(116)
Για τη συνεχή παροχή χρηματοπιστωτικών υπηρεσιών στα νοικοκυριά και τις επιχειρήσεις είναι απαραίτητη μια δομή σταθερής χρηματοδότησης. Οι ροές μακροπρόθεσμης χρηματοδότησης στα τραπεζογενή χρηματοπιστωτικά συστήματα πολλών κρατών μελών ενδέχεται κατά κανόνα να έχουν διαφορετικά χαρακτηριστικά από εκείνες που απαντώνται σε άλλες διεθνείς αγορές. Επιπλέον, ενδέχεται να έχουν αναπτυχθεί στα κράτη μέλη ειδικές δομές χρηματοδότησης με στόχο την παροχή σταθερής χρηματοδότησης για μακροπρόθεσμες επενδύσεις, συμπεριλαμβανομένων αποκεντρωμένων τραπεζικών δομών για τη διοχέτευση ρευστότητας ή ειδικευμένων ενυπόθηκων τίτλων που αποτελούν αντικείμενο συναλλαγών σε αγορές με υψηλή ρευστότητα ή αντιπροσωπεύουν ευπρόσδεκτη επένδυση για τους μακροπρόθεσμους επενδυτές. Οι εν λόγω διαρθρωτικοί παράγοντες θα πρέπει να εξεταστούν προσεκτικά. Για τον σκοπό αυτό, όταν οριστικοποιηθούν τα διεθνή πρότυπα, είναι απαραίτητο η ΕΑΤ και το ΕΣΣΚ, βάσει της υποβολής εκθέσεων που απαιτεί ο παρών κανονισμός, να εξετάσουν τον τρόπο σχεδιασμού μιας απαίτησης σταθερής χρηματοδότησης που θα λαμβάνει πλήρως υπόψη την πολυμορφία των δομών χρηματοδότησης στην τραπεζική αγορά της Ένωσης.
(117)
Προκειμένου να διασφαλιστεί η προοδευτική σύγκλιση μεταξύ του επιπέδου των ιδίων κεφαλαίων και των προληπτικών προσαρμογών που εφαρμόζονται για τον καθορισμό των ιδίων κεφαλαίων ανά την Ένωση και τον καθορισμό των ιδίων κεφαλαίων που προβλέπεται στον παρόντα κανονισμό κατά τη διάρκεια της μεταβατικής περιόδου, η εισαγωγή των απαιτήσεων περί ιδίων κεφαλαίων θα πρέπει να γίνεται σταδιακά. Είναι κρίσιμο να διασφαλιστεί ότι η εν λόγω σταδιακή εισαγωγή συνάδει με τις πρόσφατες βελτιώσεις που έγιναν στα κράτη μέλη όσον αφορά τα απαιτούμενα επίπεδα ιδίων κεφαλαίων και τον ορισμό των ιδίων κεφαλαίων που ισχύει στα κράτη μέλη. Για τον σκοπό αυτόν, κατά τη μεταβατική περίοδο οι αρμόδιες αρχές θα πρέπει να καθορίσουν εντός συγκεκριμένων κατώτατων και ανώτατων ορίων πόσο γρήγορα θα θεσπιστεί το απαιτούμενο επίπεδο ιδίων κεφαλαίων και προληπτικών προσαρμογών που ορίζονται στον παρόντα κανονισμό.
(118)
Προκειμένου να διευκολυνθεί η ομαλή μετάβαση από τις αποκλίνουσες προληπτικές προσαρμογές που εφαρμόζονται επί του παρόντος στα κράτη μέλη στο σύνολο των προληπτικών προσαρμογών που ορίζονται στον παρόντα κανονισμό, οι αρμόδιες αρχές θα πρέπει να μπορούν κατά τη διάρκεια της μεταβατικής περιόδου να απαιτούν διαρκώς από τα ιδρύματα, σε περιορισμένο βαθμό, να προβούν σε προληπτικές προσαρμογές των ιδίων κεφαλαίων κατά παρέκκλιση από τον παρόντα κανονισμό.
(119)
Προκειμένου να διασφαλιστεί ότι τα ιδρύματα θα έχουν αρκετό χρόνο για να ικανοποιήσουν τα νέα απαιτούμενα επίπεδα και τον ορισμό των ιδίων κεφαλαίων, ορισμένα κεφαλαιακά μέσα που δεν συμμορφώνονται με τον ορισμό των ιδίων κεφαλαίων που περιλαμβάνεται στον παρόντα κανονισμό θα πρέπει να εξαλειφθούν σταδιακά μεταξύ της 1ης Ιανουαρίου 2013 και της 31ης Δεκεμβρίου 2021. Επιπλέον, ορισμένα μέσα εισφοράς κεφαλαίου από το κράτος θα πρέπει να αναγνωρίζονται πλήρως στα ίδια κεφάλαια για περιορισμένη περίοδο. Επιπλέον, υπό ορισμένες συνθήκες, η διαφορά από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο που αφορά στοιχεία αποδεκτά ως ίδια κεφάλαια δυνάμει των μέτρων μεταφοράς της οδηγίας 2006/48/ΕΚ στην εθνική νομοθεσία θα πρέπει να θεωρείται αποδεκτή για συμπερίληψη στα στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1.
(120)
Προκειμένου να διασφαλιστεί η προοδευτική σύγκλιση προς ομοιογενείς κανόνες δημοσιοποίησης από τα ιδρύματα ώστε να παρέχονται στους συμμετέχοντες στην αγορά ακριβείς και λεπτομερείς πληροφορίες όσον αφορά το προφίλ κινδύνου κάθε ιδρύματος, οι απαιτήσεις δημοσιοποίησης θα πρέπει να επιβληθούν σταδιακά.
(121)
Προκειμένου να ληφθούν υπόψη οι εξελίξεις και οι εμπειρίες από την αγορά στην εφαρμογή του παρόντος κανονισμού, η Επιτροπή θα πρέπει να κληθεί να υποβάλει στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο εκθέσεις, σε συνδυασμό με νομοθετικές προτάσεις, κατά περίπτωση, σχετικά με την πιθανή επίδραση των κεφαλαιακών απαιτήσεων στον οικονομικό κύκλο των ελάχιστων απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων για τα ανοίγματα υπό μορφή καλυμμένων ομολόγων, τα μεγάλα χρηματοδοτικά ανοίγματα, τις απαιτήσεις ρευστότητας, τη μόχλευση, τα ανοίγματα σε μεταφερόμενο πιστωτικό κίνδυνο, τον πιστωτικό κίνδυνο αντισυμβαλλομένου και τη μέθοδο αρχικού ανοίγματος, τα ανοίγματα λιανικής τραπεζικής, τον ορισμό του επιλέξιμου κεφαλαίου και το επίπεδο εφαρμογής του παρόντος κανονισμού.
(122)
Πρωταρχικός στόχος του νομικού πλαισίου για τα πιστωτικά ιδρύματα θα πρέπει να είναι η διασφάλιση της λειτουργίας ζωτικών υπηρεσιών προς την πραγματική οικονομία, περιορίζοντας παράλληλα την πιθανότητα επέλευσης ηθικού κινδύνου. Ο διαρθρωτικός διαχωρισμός τραπεζικών δραστηριοτήτων λιανικής και επενδύσεων εντός ενός τραπεζικού ομίλου θα μπορούσε να είναι ένα από τα βασικά εργαλεία προς αυτόν τον στόχο. Συνεπώς, καμία διάταξη του παρόντος ρυθμιστικού πλαισίου δεν θα πρέπει να εμποδίζει τη θέσπιση μέτρων για την υλοποίηση αυτού του διαχωρισμού. Θα πρέπει να ζητηθεί από την Επιτροπή να αναλύσει το ζήτημα του διαρθρωτικού διαχωρισμού στην Ένωση και να υποβάλει έκθεση συνοδευόμενη, όπου απαιτείται, από νομοθετικές προτάσεις, στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο.
(123)
Ομοίως, προκειμένου να προστατευτούν οι καταθέτες και να διατηρηθεί η χρηματοπιστωτική σταθερότητα, τα κράτη μέλη θα πρέπει επίσης να έχουν τη δυνατότητα να λαμβάνουν διαρθρωτικά μέτρα δυνάμει των οποίων τα πιστωτικά ιδρύματα που διαθέτουν άδεια λειτουργίας στο οικείο κράτος μέλος υποχρεούνται να μειώσουν τα ανοίγματά τους προς διαφορετικές νομικές οντότητες ανάλογα με τις δραστηριότητές τους και ανεξαρτήτως του τόπου διεκπεραίωσης των δραστηριοτήτων αυτών. Εντούτοις, επειδή τέτοια μέτρα θα μπορούσαν να έχουν αρνητικές επιπτώσεις κατατμίζοντας την εσωτερική αγορά, θα πρέπει να εγκρίνονται μόνο όταν υπόκεινται σε αυστηρούς όρους, εκκρεμούσας της θέσης σε ισχύ μελλοντικής νομικής πράξης με την οποία τα εν λόγω μέτρα εναρμονίζονται ρητώς.
(124)
Για να προσδιοριστούν οι απαιτήσεις που προβλέπονται στον παρόντα κανονισμό, η Επιτροπή θα πρέπει να εξουσιοδοτηθεί να εκδίδει πράξεις σύμφωνα με το άρθρο 290 ΣΛΕΕ όσον αφορά τις τεχνικές προσαρμογές του παρόντος Κανονισμού, ώστε να αποσαφηνιστούν ορισμοί που θα διασφαλίζουν την ενιαία εφαρμογή του παρόντος κανονισμού ή να ληφθούν υπόψη οι εξελίξεις στις χρηματοπιστωτικές αγορές, να ευθυγραμμιστούν η ορολογία και οι ορισμοί των πλαισίων σύμφωνα με μεταγενέστερες σχετικές πράξεις, να προσαρμοσθούν οι περί ιδίων κεφαλαίων διατάξεις του παρόντος κανονισμού ώστε να αντικατοπτρίζονται οι εξελίξεις στα λογιστικά πρότυπα ή στο ενωσιακό δίκαιο, ή όσον αφορά τη σύγκλιση των μεθόδων εποπτείας, να διευρυνθούν οι κατάλογοι των κατηγοριών ανοίγματος για τους σκοπούς της τυποποιημένης προσέγγισης ή της προσέγγισης ΠΕΔ προκειμένου να ληφθούν υπόψη οι εξελίξεις στις χρηματοπιστωτικές αγορές, να αναπροσαρμοσθούν ορισμένα ποσά σχετικά με αυτές τις κατηγορίες ανοίγματος ώστε να συνυπολογίζονται οι επιπτώσεις του πληθωρισμού, να αναπροσαρμοσθούν ο κατάλογος και η κατάταξη των εκτός ισολογισμού στοιχείων και να αναπροσαρμοσθούν συγκεκριμένες διατάξεις και τεχνικά κριτήρια σχετικά με την αντιμετώπιση του πιστωτικού κινδύνου αντισυμβαλλομένου, την τυποποιημένη προσέγγιση και την προσέγγιση ΠΕΔ, τον μετριασμό του πιστωτικού κινδύνου, την τιτλοποίηση, τον λειτουργικό κίνδυνο, τον κίνδυνο αγοράς, τη ρευστότητα, τη μόχλευση και τη δημοσιοποίηση, ώστε να λαμβάνονται υπόψη οι εξελίξεις στις χρηματοπιστωτικές αγορές ή στα λογιστικά πρότυπα ή στο ενωσιακό δίκαιο ή σχετικά με τη σύγκλιση των μεθόδων εποπτείας και της μέτρησης κινδύνου, και για να συνεκτιμηθεί το αποτέλεσμα της επανεξέτασης διαφόρων θεμάτων σχετικών με το πεδίο εφαρμογής της οδηγίας 2004/39/ΕΚ.
(125)
Η Επιτροπή θα πρέπει επίσης να εξουσιοδοτηθεί να εκδίδει πράξεις σύμφωνα με το άρθρο 290 ΣΛΕΕ, προκειμένου να ορίσει προσωρινή μείωση του επιπέδου ιδίων κεφαλαίων ή των συντελεστών στάθμισης κινδύνου που προβλέπει ο παρών κανονισμός με απώτερο σκοπό να συνεκτιμήσει τις ειδικές συνθήκες, να διευκρινίσει την εξαίρεση ορισμένων ανοιγμάτων από την εφαρμογή των περί μεγάλων χρηματοδοτικών ανοιγμάτων διατάξεων του παρόντος κανονισμού, να προσδιορίσει τα ποσά που σχετίζονται με τον υπολογισμό των κεφαλαιακών απαιτήσεων για το χαρτοφυλάκιο συναλλαγών ώστε να συνεκτιμώνται οι εξελίξεις στον οικονομικό και νομισματικό τομέα, να προσαρμόσει τις κατηγορίες επιχειρήσεων επενδύσεων που είναι επιλέξιμες για ορισμένες παρεκκλίσεις από τα απαιτούμενα επίπεδα ιδίων κεφαλαίων, ώστε να συνεκτιμώνται οι εξελίξεις στις χρηματοπιστωτικές αγορές, να διευκρινίσει την απαίτηση να έχουν οι επιχειρήσεις επενδύσεων ίδια κεφάλαια ίσα προς το ένα τέταρτο των παγίων εξόδων τους κατά το προηγούμενο έτος προκειμένου να διασφαλιστεί η ενιαία εφαρμογή του παρόντος κανονισμού, να προσδιορίζει τα στοιχεία ιδίων κεφαλαίων από τα οποία θα πρέπει να αφαιρούνται οι συμμετοχές ενός ιδρύματος στα μέσα σχετικών οντοτήτων και να θεσπίσει πρόσθετες μεταβατικές διατάξεις σχετικά με την αντιμετώπιση των αναλογιστικών κερδών και ζημιών κατά τη μέτρηση των υποχρεώσεων για προκαθορισμένες συνταξιοδοτικές παροχές των ιδρυμάτων. Είναι ιδιαίτερα σημαντικό να διεξάγει η Επιτροπή κατάλληλες διαβουλεύσεις, και σε επίπεδο εμπειρογνωμόνων, κατά τις προπαρασκευαστικές εργασίες της. Η Επιτροπή, όταν ετοιμάζει και συντάσσει κατ’ εξουσιοδότηση πράξεις, θα πρέπει να διασφαλίζει την ταυτόχρονη, έγκαιρη και κατάλληλη διαβίβαση των σχετικών εγγράφων στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο.
(126)
Σύμφωνα με τη δήλωση αριθ. 39 που αφορά το άρθρο 290 ΣΛΕΕ, η Επιτροπή θα πρέπει να διαβουλεύεται διαρκώς με εμπειρογνώμονες που ορίζονται από τα κράτη μέλη κατά την προετοιμασία των σχεδίων πράξεων κατ’ εξουσιοδότηση στον τομέα των χρηματοοικονομικών υπηρεσιών, σύμφωνα με τη συνήθη πρακτική της.
(127)
Τεχνικά πρότυπα για τις χρηματοοικονομικές υπηρεσίες θα πρέπει να διασφαλίζουν εναρμόνιση, ομοιογενείς συνθήκες και επαρκή προστασία των καταθετών, των επενδυτών και των καταναλωτών σε ολόκληρη την Ένωση. Καθώς πρόκειται για φορέα με πολύ εξειδικευμένη τεχνογνωσία, ενδείκνυται η ανάθεση στην ΕΑΤ της επεξεργασίας σχεδίων ρυθμιστικών και εκτελεστικών τεχνικών προτύπων άνευ επιλογών πολιτικής, προς υποβολή στην Επιτροπή. Η ΕΑΤ θα πρέπει να εξασφαλίζει αποτελεσματικές διοικητικές διαδικασίες και διαδικασίες υποβολής εκθέσεων κατά την εκπόνηση τεχνικών προτύπων. Οι μορφότυποι υποβολής εκθέσεων είναι ανάλογοι με τη φύση, το μέγεθος και την πολυπλοκότητα των δραστηριοτήτων των ιδρυμάτων.
(128)
Η Επιτροπή θα πρέπει να εγκρίνει σχέδια των ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων που καταρτίζει η ΕΑΤ στους τομείς των αλληλασφαλιστικών ενώσεων, των συνεταιριστικών εταιρειών, των ταμιευτηρίων ή παρόμοιων ιδρυμάτων, ορισμένων μέσων ιδίων κεφαλαίων, προληπτικών προσαρμογών, ποσών που αφαιρούνται από τα ίδια κεφάλαια, πρόσθετων μέσων ιδίων κεφαλαίων, συμφερόντων μειοψηφίας, επικουρικών τραπεζικών υπηρεσιών, της αντιμετώπισης της προσαρμογής πιστωτικού κινδύνου, της πιθανότητας αθέτησης, της ζημίας σε περίπτωση αθέτησης, των προσεγγίσεων στάθμισης κινδύνου των στοιχείων ενεργητικού, της σύγκλισης των εποπτικών πρακτικών, της ρευστότητας και των μεταβατικών ρυθμίσεων για ίδια κεφάλαια, μέσω κατ’ εξουσιοδότηση πράξεων κατά το άρθρο 290 της ΣΛΕΕ και σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010. Είναι ιδιαίτερα σημαντικό να διεξάγει η Επιτροπή κατάλληλες διαβουλεύσεις, και σε επίπεδο εμπειρογνωμόνων, κατά τις προπαρασκευαστικές εργασίες της. Η Επιτροπή και η ΕΑΤ θα πρέπει να διασφαλίζουν ότι τα εν λόγω πρότυπα και απαιτήσεις μπορούν να εφαρμόζονται από το σύνολο των σχετικών ιδρυμάτων κατά τρόπο ανάλογο προς τη φύση, το μέγεθος και την πολυπλοκότητα των ιδρυμάτων αυτών και των δραστηριοτήτων τους.
(129)
Η εφαρμογή ορισμένων κατ’ εξουσιοδότηση πράξεων που προβλέπονται στον παρόντα κανονισμό, όπως σχετικά με την κατ’ εξουσιοδότηση πράξη που αφορά την απαίτηση για την κάλυψη κινδύνου ρευστότητας, ενδέχεται να έχουν σημαντικό αντίκτυπο στα εποπτευόμενα ιδρύματα και την πραγματική οικονομία. Η Επιτροπή θα πρέπει να διασφαλίσει ότι το Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο είναι πάντα πλήρως ενημερωμένα όσον αφορά τις σχετικές εξελίξεις σε διεθνές επίπεδο και τις τρέχουσες απόψεις της Επιτροπής αρκετά πριν από τη δημοσίευση των κατ’ εξουσιοδότηση πράξεων.
(130)
Η Επιτροπή θα πρέπει επίσης να εξουσιοδοτηθεί να θεσπίζει εκτελεστικά τεχνικά πρότυπα που καταρτίζονται από την ΕΑΤ σχετικά με την ενοποίηση, τις κοινές αποφάσεις, την υποβολή εκθέσεων, τη δημοσιοποίηση, τα ανοίγματα που εξασφαλίζονται με υποθήκες επί ακινήτων, την αξιολόγηση κινδύνων, τις προσεγγίσεις στάθμισης κινδύνου των στοιχείων ενεργητικού, τους συντελεστές στάθμισης κινδύνου και τον προσδιορισμό ορισμένων ανοιγμάτων, την αντιμετώπιση των δικαιωμάτων προαίρεσης και των πιστοποιητικών επιλογής, των θέσεων σε μέσα μετοχικού κεφαλαίου και σε συνάλλαγμα, τη χρήση των εσωτερικών υποδειγμάτων, τη μόχλευση και τα εκτός ισολογισμού στοιχεία μέσω εκτελεστικών πράξεων δυνάμει του άρθρου 291 ΣΛΕΕ και σύμφωνα με το άρθρο 15 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
(131)
Δεδομένων των λεπτομερειακών χαρακτηριστικών και του αριθμού των ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων που πρόκειται να θεσπιστούν δυνάμει του παρόντος κανονισμού, όταν η Επιτροπή εγκρίνει ένα ρυθμιστικό τεχνικό πρότυπο παρόμοιο με σχέδιο ρυθμιστικού τεχνικού προτύπου που έχει υποβάλει η ΕΑΤ, η προθεσμία μέσα στην οποία το Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο ή το Συμβούλιο δύνανται να εναντιωθούν σε ένα ρυθμιστικό τεχνικό πρότυπο θα πρέπει, κατά περίπτωση, να παραταθεί κατά έναν ακόμα μήνα. Επιπλέον, η Επιτροπή θα πρέπει να αποβλέπει στην εν ευθέτω χρόνω έγκριση των ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να μπορούν το Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο να διενεργήσουν πλήρη έλεγχο, λαμβάνοντας υπόψη τον όγκο και την πολυπλοκότητα των ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων και τα λεπτομερειακά χαρακτηριστικά του εσωτερικού κανονισμού, το χρονοδιάγραμμα των εργασιών και τη σύνθεση του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου.
(132)
Προκειμένου να διασφαλίζεται υψηλό επίπεδο διαφάνειας, η ΕΑΤ θα πρέπει να ξεκινήσει διαβουλεύσεις με θέμα το σχέδιο τεχνικών προτύπων που αναφέρεται στον παρόντα κανονισμό. Η ΕΑΤ και η Επιτροπή θα πρέπει να ξεκινήσουν το ταχύτερο δυνατόν την προετοιμασία των εκθέσεών τους σχετικά με τις απαιτήσεις ρευστότητας και τη μόχλευση, όπως προβλέπει ο παρών κανονισμός.
(133)
Προκειμένου να εξασφαλιστούν ενιαίοι όροι εφαρμογής του παρόντος κανονισμού, ενδείκνυται να ανατεθούν εκτελεστικές αρμοδιότητες στην Επιτροπή. Οι αρμοδιότητες αυτές θα πρέπει να ασκούνται σύμφωνα με τον κανονισμό (ΕΕ) αριθ. 182/2011 του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου, της 16ης Φεβρουαρίου 2011, για τη θέσπιση κανόνων και γενικών αρχών σχετικά με τους τρόπους ελέγχου από τα κράτη μέλη της άσκησης των εκτελεστικών αρμοδιοτήτων από την Επιτροπή (18).
(134)
Σύμφωνα με το άρθρο 345 ΣΛΕΕ, που ορίζει ότι οι Συνθήκες δεν προδικάζουν με κανένα τρόπο τους κανόνες που διέπουν το καθεστώς ιδιοκτησίας στα κράτη μέλη, ο παρών κανονισμού δεν ευνοεί ούτε εισάγει διακρίσεις κατά τύπων ιδιοκτησίας που περιλαμβάνονται στο πεδίο εφαρμογής του.
(135)
Ζητήθηκε η γνώμη του Ευρωπαίου Επόπτη Προστασίας Δεδομένων σύμφωνα με το άρθρο 28 παράγραφος 2 του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 45/2001, ο οποίος διατύπωσε γνώμη (19).
(136)
Ο κανονισμός (ΕΕ) αριθ. 648/2012 θα πρέπει να τροποποιηθεί αναλόγως,
ΕΞΕΔΩΣΑΝ ΤΟΝ ΠΑΡΟΝΤΑ ΚΑΝΟΝΙΣΜΟ:
ΜΕΡΟΣ ΠΡΩΤΟ
ΓΕΝΙΚΕΣ ΔΙΑΤΑΞΕΙΣ
ΤΙΤΛΟΣ I
ΑΝΤΙΚΕΙΜΕΝΟ, ΠΕΔΙΟ ΕΦΑΡΜΟΓΗΣ ΚΑΙ ΟΡΙΣΜΟΙ
Άρθρο 1
Πεδίο εφαρμογής
Ο παρών κανονισμός θεσπίζει ενιαίους κανόνες που αφορούν τις γενικές προληπτικές απαιτήσεις προς τους οποίους οφείλουν να συμμορφώνονται τα ιδρύματα που εποπτεύονται δυνάμει της οδηγίας 2013/36/ΕΕ σε σχέση με τα κατωτέρω στοιχεία:
α)
απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων που αφορούν πλήρως ποσοτικοποιήσιμα, ενιαία και τυποποιημένα στοιχεία πιστωτικού κινδύνου, κινδύνου αγοράς, λειτουργικού κινδύνου και κινδύνου διακανονισμού,
β)
απαιτήσεις περιορισμού των μεγάλων ανοιγμάτων,
γ)
μετά τη θέση σε ισχύ της κατ’ εξουσιοδότηση πράξης που αναφέρεται στο άρθρο 460, απαιτήσεις ρευστότητας που αφορούν πλήρως ποσοτικοποιήσιμα, ενιαία και τυποποιημένα στοιχεία κινδύνου ρευστότητας,
δ)
απαιτήσεις υποβολής εκθέσεων σχετικά με τα στοιχεία α), β) και γ) και με τη μόχλευση,
ε)
απαιτήσεις δημοσιοποίησης.
Ο παρών κανονισμός δεν διέπει τις απαιτήσεις δημοσίευσης για τις αρμόδιες αρχές στον τομέα των προληπτικών κανονιστικών διατάξεων και εποπτείας των ιδρυμάτων όπως ορίζεται στην οδηγία 2013/36/ΕΕ.
Άρθρο 2
Εποπτικές εξουσίες
Για τη διασφάλιση της συμμόρφωσης με τον παρόντα κανονισμό, οι αρμόδιες αρχές έχουν τις εξουσίες και ακολουθούν τις διαδικασίες που ορίζονται στην οδηγία 2013/36/ΕΕ.
Άρθρο 3
Εφαρμογή αυστηρότερων απαιτήσεων από τα ιδρύματα
Ο παρών κανονισμός δεν εμποδίζει τα ιδρύματα να διατηρούν ίδια κεφάλαια και συνιστώσες τους που υπερβαίνουν αυτά που απαιτούνται από τον παρόντα κανονισμό ή να εφαρμόζουν μέτρα αυστηρότερα από τα προβλεπόμενα στον παρόντα κανονισμό.
Άρθρο 4
Ορισμοί
1. Για τους σκοπούς του παρόντος κανονισμού ισχύουν οι ακόλουθοι ορισμοί:
1)
ως «πιστωτικό ίδρυμα» νοείται η επιχείρηση της οποίας η δραστηριότητα συνίσταται στην αποδοχή από το κοινό καταθέσεων ή άλλων επιστρεπτέων κεφαλαίων και στη χορήγηση πιστώσεων για ίδιο λογαριασμό,
2)
ως «επιχείρηση επενδύσεων» νοείται το πρόσωπο όπως ορίζεται στο άρθρο 4 παράγραφος 1 σημείο 1) της οδηγίας 2004/39/ΕΚ, το οποίο υπόκειται στις απαιτήσεις που επιβάλλει η εν λόγω οδηγία, εκτός από:
α)
τα πιστωτικά ιδρύματα,
β)
τις τοπικές επιχειρήσεις,
γ)
τις εταιρείες που δεν είναι αδειοδοτημένες να παρέχουν την παρεπόμενη υπηρεσία που αναφέρεται στο παράρτημα Ι τμήμα B σημείο (1) της οδηγίας 2004/39/ΕΚ, οι οποίες παρέχουν μόνο μία ή περισσότερες από τις επενδυτικές υπηρεσίες και δραστηριότητες που περιλαμβάνονται στο παράρτημα Ι τμήμα Α σημεία (1), (2), (4) και (5) της εν λόγω οδηγίας και οι οποίες δεν επιτρέπεται να κρατούν χρήματα ή τίτλους που ανήκουν στους πελάτες τους και οι οποίες, για αυτόν τον λόγο, δεν μπορούν σε καμία χρονική στιγμή να εμφανίζουν οφειλές έναντι αυτών των πελατών,
3)
ως «ίδρυμα» νοείται πιστωτικό ίδρυμα ή επιχείρηση επενδύσεων,
4)
ως «τοπική επιχείρηση» νοείται η επιχείρηση η οποία πραγματοποιεί συναλλαγές για ίδιο λογαριασμό σε αγορές χρηματοπιστωτικών συμβολαίων μελλοντικής εκπλήρωσης ή δικαιωμάτων προαίρεσης ή άλλων παράγωγων μέσων και σε αγορές μετρητών με αποκλειστικό σκοπό την αντιστάθμιση θέσεων σε αγορές παράγωγων μέσων ή η οποία πραγματοποιεί συναλλαγές για λογαριασμό άλλων μελών των εν λόγω αγορών και καλύπτεται από την εγγύηση εκκαθαριστικών μελών των ίδιων αγορών, όπου η ευθύνη για την εξασφάλιση της εκτέλεσης των συμβάσεων τέτοιων επιχειρήσεων αναλαμβάνεται από εκκαθαριστικά μέλη των ίδιων αγορών,
5)
ως «ασφαλιστική επιχείρηση» νοείται η ασφαλιστική επιχείρηση όπως ορίζεται στο άρθρο 13 σημείο 1) της οδηγίας 2009/138/ΕΚ του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου, της 25ης Νοεμβρίου 2009, σχετικά με την ανάληψη και την άσκηση δραστηριοτήτων ασφάλισης και αντασφάλισης (Φερεγγυότητα II) (20),
6)
ως «αντασφαλιστική επιχείρηση» νοείται η αντασφαλιστική επιχείρηση όπως ορίζεται στο άρθρο 13 σημείο 4) της οδηγίας 2009/138/ΕΚ,
7)
ως «οργανισμός συλλογικών επενδύσεων» ή «ΟΣΕ» νοείται ένας ΟΣΕΚΑ όπως ορίζεται στο άρθρο 1 παράγραφος 2 της οδηγίας 2009/65/ΕΚ του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου, της 13ης Ιουλίου 2009, για τον συντονισμό των νομοθετικών, κανονιστικών και διοικητικών διατάξεων σχετικά με ορισμένους οργανισμούς συλλογικών επενδύσεων σε κινητές αξίες (ΟΣΕΚΑ) (21), περιλαμβανομένων, εκτός εάν άλλως προβλέπεται, οντοτήτων τρίτων χωρών οι οποίες εκτελούν παρόμοιες δραστηριότητες, που υπόκεινται σε εποπτεία σύμφωνα με το ενωσιακό δίκαιο ή το δίκαιο τρίτης χώρας που εφαρμόζει εποπτικές και ρυθμιστικές απαιτήσεις τουλάχιστον ισοδύναμες με εκείνες που εφαρμόζονται στην Ένωση, ένας ΟΕΕ όπως ορίζεται στο άρθρο 4 παράγραφος 1 στοιχείο α) της οδηγίας 2011/61/ΕΕ του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου, της 8ης Ιουνίου 2011, σχετικά με τους διαχειριστές οργανισμών εναλλακτικών επενδύσεων (22) ή ένας εκτός ΕΕ ΟΕΕ, όπως ορίζεται στο άρθρο 4 παράγραφος 1 στοιχείο αα) της εν λόγω οδηγίας,
8)
ως «οντότητα του δημόσιου τομέα» νοείται διοικητικός μη εμπορικός οργανισμός υπεύθυνος έναντι κεντρικών κυβερνήσεων, περιφερειακών κυβερνήσεων ή τοπικών αρχών ή έναντι αρχών που ασκούν τα ίδια καθήκοντα με τις περιφερειακές κυβερνήσεις και τις τοπικές αρχές, ή μη εμπορική επιχείρηση που ανήκει ή έχει ιδρυθεί και τελεί υπό την αιγίδα κεντρικών κυβερνήσεων, περιφερειακών κυβερνήσεων ή τοπικών αρχών και που έχει ειδικές εγγυητικές ρυθμίσεις, και μπορεί να περιλαμβάνει αυτοδιοικούμενους φορείς, η λειτουργία των οποίων διέπεται από νόμο και οι οποίοι βρίσκονται υπό δημόσια εποπτεία,
9)
ως «διοικητικό όργανο» νοείται το διοικητικό όργανο όπως ορίζεται στο άρθρο 3 παράγραφος 1 σημείο 7) της οδηγίας 2013/36/ΕΕ,
10)
ως «ανώτερα διοικητικά στελέχη» νοούνται τα ανώτερα διοικητικά στελέχη όπως ορίζονται στο άρθρο 3 παράγραφος 1 σημείο 9) της οδηγίας 2013/36/ΕΕ,
11)
ως «συστημικός κίνδυνος» νοείται ο συστημικός κίνδυνος όπως ορίζεται στο άρθρο 3 παράγραφος 1 σημείο 10) της οδηγίας 2013/36/ΕΕ,
12)
ως «κίνδυνος του υποδείγματος» νοείται ο κίνδυνος του υποδείγματος όπως ορίζεται στο άρθρο 3 παράγραφος 1 σημείο 11) της οδηγίας 2013/36/ΕΕ,
13)
ως «μεταβιβάζουσα οντότητα» νοείται οντότητα η οποία:
α)
η ίδια ή μέσω συγγενικών οντοτήτων, άμεσα ή έμμεσα, συμμετείχε στην αρχική συμφωνία με την οποία δημιουργήθηκαν οι υποχρεώσεις ή οι δυνητικές υποχρεώσεις του χρεώστη ή του δυνητικού χρεώστη, οι οποίες οδηγούν στο υπό τιτλοποίηση άνοιγμα, ή
β)
αγοράζει τα ανοίγματα τρίτου για λογαριασμό της ίδιας και, κατόπιν, τα τιτλοποιεί,
14)
ως «ανάδοχο» νοείται ένα ίδρυμα διαφορετικό από το μεταβιβάζον ίδρυμα, το οποίο καταρτίζει και διαχειρίζεται ένα πρόγραμμα έκδοσης εμπορικών χρεογράφων εξασφαλισμένων με στοιχεία ενεργητικού ή άλλο πρόγραμμα τιτλοποίησης που αγοράζει ανοίγματα από τρίτες οντότητες,
15)
ως «μητρική επιχείρηση» νοείται:
α)
η μητρική επιχείρηση κατά την έννοια των άρθρων 1 και 2 της οδηγίας 83/349/ΕΟΚ,
β)
για τους σκοπούς του τμήματος ΙΙ των κεφαλαίων 3 και 4 των τίτλων VΙΙ και VIII της οδηγίας 2013/36/ΕΕ, καθώς και του μέρους V του παρόντος κανονισμού, η μητρική επιχείρηση κατά την έννοια του άρθρου 1 παράγραφος 1 της οδηγίας 83/349/ΕΟΚ και κάθε επιχείρηση η οποία ασκεί πράγματι δεσπόζουσα επιρροή επί άλλης επιχείρησης,
16)
ως «θυγατρική» νοείται:
α)
η θυγατρική επιχείρηση κατά την έννοια των άρθρων 1 και 2 της οδηγίας 83/349/ΕΟΚ,
β)
η θυγατρική επιχείρηση κατά την έννοια του άρθρου 1 παράγραφος 1 της οδηγίας 83/349/ΕΟΚ και κάθε επιχείρηση επί της οποίας η μητρική επιχείρηση ασκεί πράγματι δεσπόζουσα επιρροή.
Οι θυγατρικές θυγατρικών θεωρούνται επίσης θυγατρικές της επιχείρησης που είναι η αρχική τους μητρική επιχείρηση,
17)
ως «υποκατάστημα» νοείται ο τόπος επιχείρησης νομικώς εξαρτώμενης από ίδρυμα, η οποία διενεργεί άμεσα, όλες ή ορισμένες από τις συναλλαγές που εντάσσονται στις δραστηριότητες των ιδρυμάτων,
18)
ως «επιχείρηση παροχής επικουρικών υπηρεσιών» νοείται η επιχείρηση της οποίας η κύρια δραστηριότητα συνίσταται στην κατοχή ή διαχείριση περιουσίας, στη διαχείριση υπηρεσιών επεξεργασίας δεδομένων ή σε παρεμφερή δραστηριότητα επικουρικής φύσης ως προς την κύρια δραστηριότητα ενός ή περισσότερων ιδρυμάτων,
19)
ως «εταιρεία διαχείρισης» νοείται η εταιρεία διαχείρισης όπως ορίζεται στο άρθρο 2 σημείο 5) της οδηγίας 2002/87/ΕΚ και ο ΔΟΕΕ όπως ορίζεται στο άρθρο 4 παράγραφος 1 στοιχείο β) της οδηγίας 2011/61/ΕΕ, περιλαμβανομένων, εάν δεν προβλέπεται άλλως, οντοτήτων τρίτων χωρών που διεξάγουν παρόμοιες δραστηριότητες και υπόκεινται στο δίκαιο τρίτης χώρας που εφαρμόζει προληπτικές εποπτικές και ρυθμιστικές απαιτήσεις τουλάχιστον ισοδύναμες με αυτές που εφαρμόζονται στην Ένωση,
20)
ως «χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών» νοείται ένα χρηματοδοτικό ίδρυμα οι θυγατρικές του οποίου είναι, αποκλειστικώς ή κυρίως, ιδρύματα ή χρηματοδοτικά ιδρύματα, ενώ μία τουλάχιστον από τις θυγατρικές αυτές επιχειρήσεις είναι ίδρυμα, και δεν είναι μικτή χρηματοοικονομική εταιρεία συμμετοχών,
21)
ως «μικτή χρηματοοικονομική εταιρεία συμμετοχών» νοείται η μικτή χρηματοοικονομική εταιρεία συμμετοχών όπως ορίζεται στο άρθρο 2 σημείο 15) της οδηγίας 2002/87/ΕΚ,
22)
ως «μικτή εταιρεία συμμετοχών» νοείται η μητρική εταιρεία η οποία δεν είναι χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών ή ίδρυμα ή μικτή χρηματοοικονομική εταιρεία συμμετοχών και μεταξύ των θυγατρικών της οποίας περιλαμβάνεται ένα τουλάχιστον ίδρυμα,
23)
ως «ασφαλιστική επιχείρηση τρίτης χώρας» νοείται η ασφαλιστική επιχείρηση τρίτης χώρας όπως ορίζεται στο άρθρο 13 σημείο 3) της οδηγίας 2009/138/ΕΚ,
24)
ως «αντασφαλιστική επιχείρηση τρίτης χώρας» νοείται η αντασφαλιστική επιχείρηση τρίτης χώρας όπως ορίζεται στο άρθρο 13 σημείο 6) της οδηγίας 2009/138/ΕΚ,
25)
ως «αναγνωρισμένη επιχείρηση επενδύσεων τρίτων χωρών» νοείται η επιχείρηση η οποία πληροί όλες τις ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
εάν ήταν εγκατεστημένη εντός της Ένωσης, θα καλυπτόταν από τον ορισμό της επιχείρησης επενδύσεων,
β)
έχει άδεια λειτουργίας σε τρίτη χώρα,
γ)
υπόκειται σε και οφείλει να τηρεί κανόνες προληπτικής εποπτείας που θεωρούνται από τις αρμόδιες αρχές ως τουλάχιστον εξίσου αυστηροί με τους κανόνες που θεσπίζει ο παρών κανονισμός ή η οδηγία 2013/36/ΕΕ,
26)
ως «χρηματοδοτικό ίδρυμα» νοείται μια επιχείρηση πλην ιδρύματος, η κύρια δραστηριότητα της οποίας συνίσταται στην απόκτηση συμμετοχών ή στην άσκηση μίας ή περισσότερων από τις δραστηριότητες που παρατίθενται στα σημεία 2 έως 12 και στο σημείο 15 του παραρτήματος I της οδηγίας 2013/36/ΕΕ, περιλαμβανομένων των χρηματοδοτικών εταιρειών συμμετοχών, των μικτών χρηματοοικονομικών εταιρειών συμμετοχών, των ιδρυμάτων πληρωμών κατά την έννοια της οδηγίας 2007/64/ΕΚ του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου, της 13ης Νοεμβρίου 2007, για τις υπηρεσίες πληρωμών στην εσωτερική αγορά (23) και των εταιρειών διαχείρισης, αλλά αποκλειομένων των ασφαλιστικών εταιρειών χαρτοφυλακίου και των ασφαλιστικών εταιρειών χαρτοφυλακίου μεικτής δραστηριότητας όπως ορίζονται στο άρθρο 212 παράγραφος 1 στοιχείο ζ) της οδηγίας 2009/138/ΕΚ,
27)
ως «οντότητα του χρηματοπιστωτικού τομέα» νοείται οποιοσδήποτε από τους κατωτέρω φορείς:
α)
ίδρυμα,
β)
χρηματοδοτικό ίδρυμα,
γ)
επιχείρηση παροχής επικουρικών υπηρεσιών που περιλαμβάνεται στην ενοποιημένη χρηματοοικονομική κατάσταση ενός ιδρύματος,
δ)
ασφαλιστική επιχείρηση,
ε)
ασφαλιστική επιχείρηση τρίτης χώρας,
στ)
αντασφαλιστική επιχείρηση,
ζ)
αντασφαλιστική επιχείρηση τρίτης χώρας,
η)
ασφαλιστική εταιρεία χαρτοφυλακίου,
θ)
μικτή εταιρεία συμμετοχών,
ι)
ασφαλιστική εταιρεία χαρτοφυλακίου μικτής δραστηριότητας όπως ορίζεται στο άρθρο 212 παράγραφος 1 στοιχείο ζ) της οδηγίας 2009/138/ΕΚ,
ια)
επιχείρηση που εξαιρείται από το πεδίο εφαρμογής της οδηγίας 2009/138/ΕΚ σύμφωνα με το άρθρο 4 της εν λόγω οδηγίας,
ιβ)
επιχείρηση τρίτης χώρας με κύρια δραστηριότητα συγκρίσιμη με οποιαδήποτε από τις οντότητες των στοιχείων α) έως ια),
28)
ως «μητρικό ίδρυμα εγκατεστημένο σε κράτος μέλος» νοείται το ίδρυμα εντός κράτους μέλους το οποίο διαθέτει θυγατρικό ίδρυμα ή χρηματοδοτικό ίδρυμα ή το οποίο κατέχει συμμετοχή σε τέτοιο ίδρυμα ή χρηματοδοτικό ίδρυμα και το οποίο δεν αποτελεί το ίδιο θυγατρική άλλου ιδρύματος με άδεια λειτουργίας στο ίδιο κράτος μέλος ή χρηματοδοτικής εταιρείας συμμετοχών ή μικτής χρηματοοικονομικής εταιρείας συμμετοχών που έχει ιδρυθεί στο ίδιο κράτος μέλος,
29)
ως «μητρικό ίδρυμα εγκατεστημένο στην ΕΕ» νοείται το μητρικό ίδρυμα εντός κράτους μέλους, το οποίο δεν αποτελεί θυγατρική άλλου ιδρύματος με άδεια λειτουργίας σε οποιοδήποτε κράτος μέλος ή χρηματοδοτικής εταιρείας συμμετοχών ή μικτής χρηματοοικονομικής εταιρείας συμμετοχών που έχει ιδρυθεί σε οποιοδήποτε κράτος μέλος,
30)
ως «μητρική χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών εγκατεστημένη σε κράτος μέλος» νοείται μια χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών η οποία δεν αποτελεί η ίδια θυγατρική ιδρύματος με άδεια λειτουργίας στο ίδιο κράτος μέλος ή άλλης χρηματοδοτικής εταιρείας συμμετοχών ή μικτής χρηματοοικονομικής εταιρείας συμμετοχών που έχει ιδρυθεί στο ίδιο κράτος μέλος,
31)
ως «μητρική χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών εγκατεστημένη στην ΕΕ» νοείται η μητρική χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών εντός κράτους μέλους η οποία δεν αποτελεί θυγατρική ιδρύματος με άδεια λειτουργίας σε οποιοδήποτε κράτος μέλος ή άλλης χρηματοδοτικής εταιρείας συμμετοχών ή μικτής χρηματοοικονομικής εταιρείας συμμετοχών που έχει ιδρυθεί σε οποιοδήποτε κράτος μέλος,
32)
ως «μητρική μικτή χρηματοοικονομική εταιρεία συμμετοχών εγκατεστημένη σε κράτος μέλος» νοείται μια μικτή χρηματοοικονομική εταιρεία συμμετοχών η οποία δεν αποτελεί η ίδια θυγατρική ιδρύματος με άδεια λειτουργίας στο ίδιο κράτος μέλος, ή χρηματοδοτικής εταιρείας συμμετοχών ή μικτής χρηματοοικονομικής εταιρείας συμμετοχών που έχει ιδρυθεί στο ίδιο κράτος μέλος,
33)
ως «μητρική μικτή χρηματοοικονομική εταιρεία συμμετοχών εγκατεστημένη στην ΕΕ» νοείται η μητρική μικτή χρηματοοικονομική εταιρεία συμμετοχών εντός κράτους μέλους η οποία δεν αποτελεί θυγατρική ιδρύματος με άδεια λειτουργίας σε οποιοδήποτε κράτος μέλος ή άλλης χρηματοδοτικής εταιρείας συμμετοχών ή μικτής χρηματοοικονομικής εταιρείας συμμετοχών που έχει ιδρυθεί σε οποιοδήποτε κράτος μέλος,
34)
ως «κεντρικός αντισυμβαλλόμενος» ή «CCP» νοείται ο CCP όπως ορίζεται στο άρθρο 2 σημείο 1) του κανονισμού (ΕΕ) 648/2012,
35)
ως «συμμετοχή» νοείται η συμμετοχή κατά την έννοια της πρώτης πρότασης του άρθρου 17 της τέταρτης οδηγίας 78/660/ΕΟΚ του Συμβουλίου, της 25ης Ιουλίου 1978, περί των ετησίων λογαριασμών εταιρειών ορισμένων μορφών (24), ή η άμεση ή έμμεση κατοχή τουλάχιστον του 20 % ή περισσότερο των δικαιωμάτων ψήφου ή του κεφαλαίου μιας επιχείρησης·
36)
ως «ειδική συμμετοχή» νοείται η άμεση ή έμμεση κατοχή κεφαλαίου που αντιπροσωπεύει τουλάχιστον το 10 % του κεφαλαίου ή των δικαιωμάτων ψήφου μιας επιχείρησης ή που καθιστά δυνατή την άσκηση ουσιώδους επιρροής στη διαχείριση της επιχείρησης αυτής,
37)
ως «έλεγχος» νοείται η σχέση μεταξύ μητρικής και θυγατρικής επιχείρησης, ως ορίζεται στο άρθρο 1 της οδηγίας 83/349/ΕΟΚ ή τα λογιστικά πρότυπα στα οποία υπόκειται ίδρυμα δυνάμει του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1606/2002 ή παρεμφερής σχέση μεταξύ κάθε φυσικού ή νομικού προσώπου και επιχείρησης,
38)
ως «στενοί δεσμοί» νοείται η κατάσταση κατά την οποία δύο ή περισσότερα φυσικά ή νομικά πρόσωπα συνδέονται μεταξύ τους με έναν από τους κάτωθι τρόπους:
α)
συμμετοχή υπό μορφή ιδιοκτησίας, άμεσης ή μέσω ελέγχου, του 20 % ή ανώτερου ποσοστού των δικαιωμάτων ψήφου ή του κεφαλαίου μιας επιχείρησης,
β)
έλεγχος,
γ)
η κατάσταση κατά την οποία αμφότερα ή όλα τα πρόσωπα αυτά συνδέονται σταθερά με το αυτό τρίτο πρόσωπο μέσω ελέγχου,
39)
ως «ομάδα συνδεδεμένων πελατών» νοείται ένα εκ των εξής:
α)
δύο ή περισσότερα πρόσωπα, φυσικά ή νομικά, τα οποία, πλην αντιθέτου αποδείξεως, συνιστούν ενιαίο κίνδυνο, διότι το ένα ελέγχει, άμεσα ή έμμεσα, το άλλο ή τα άλλα,
β)
δύο ή περισσότερα πρόσωπα, φυσικά ή νομικά, μεταξύ των οποίων δεν υπάρχει σχέση ελέγχου κατά την έννοια του στοιχείου α), αλλά τα οποία θεωρούνται ως αποτελούντα έναν ενιαίο κίνδυνο διότι συνδέονται μεταξύ τους κατά τρόπο που, εάν ένα από αυτά αντιμετωπίζει χρηματοοικονομικά προβλήματα, και ιδίως δυσκολίες χρηματοδότησης ή αποπληρωμής, το άλλο ή όλα τα άλλα πιθανόν να αντιμετωπίσουν επίσης δυσκολίες χρηματοδότησης ή αποπληρωμής.
Κατά παρέκκλιση των στοιχείων α) και β), σε περίπτωση που μια κεντρική κυβέρνηση ελέγχει άμεσα ή διασυνδέεται άμεσα με περισσότερα από ένα φυσικά ή νομικά πρόσωπα, το σύνολο που αποτελείται από την κεντρική κυβέρνηση και όλα τα φυσικά ή νομικά πρόσωπα που ελέγχονται άμεσα ή έμμεσα από αυτή σύμφωνα με το στοιχείο α) ή διασυνδέονται με αυτή σύμφωνα με το στοιχείο β) μπορεί να θεωρείται ότι δε συνιστά ομάδα συνδεδεμένων πελατών. Αντιθέτως, η ύπαρξη ομάδας συνδεδεμένων πελατών που σχηματίζεται από την κεντρική κυβέρνηση και λοιπά φυσικά ή νομικά πρόσωπα μπορεί να αξιολογηθεί χωριστά για κάθε ένα από τα πρόσωπα που ελέγχονται άμεσα από αυτή σύμφωνα με το στοιχείο α) ή διασυνδέονται άμεσα με αυτή σύμφωνα με το στοιχείο β) και για το σύνολο των φυσικών και νομικών προσώπων που ελέγχονται από το εν λόγω πρόσωπο σύμφωνα με το στοιχείο α) ή διασυνδέονται με το εν λόγω πρόσωπο σύμφωνα με το στοιχείο β), συμπεριλαμβανομένης της κεντρικής κυβέρνησης. Το ίδιο ισχύει και σε περιπτώσεις περιφερειακών κυβερνήσεων ή τοπικών αρχών στις οποίες εφαρμόζεται το άρθρο 115 παράγραφος 2,
40)
ως «αρμόδια αρχή» νοείται η δημόσια αρχή ή το όργανο που έχουν επίσημα αναγνωριστεί από το εθνικό δίκαιο και έχουν εξουσιοδοτηθεί βάσει του εθνικού δικαίου να εποπτεύουν ιδρύματα ως υπαγόμενα στο σύστημα εποπτείας που εφαρμόζεται στο οικείο κράτος μέλος,
41)
ως «αρχή ενοποιημένης εποπτείας» νοείται η αρχή που είναι αρμόδια για την άσκηση εποπτείας σε ενοποιημένη βάση των μητρικών ιδρυμάτων που είναι εγκατεστημένα στην ΕΕ και των ιδρυμάτων που ελέγχονται από μητρικές χρηματοδοτικές εταιρείες συμμετοχών εγκατεστημένες στην ΕΕ ή μητρικές μικτές χρηματοοικονομικές εταιρείες συμμετοχών εγκατεστημένες στην ΕΕ,
42)
ως «άδεια λειτουργίας» νοείται μια πράξη, οποιασδήποτε μορφής, των αρχών, από την οποία απορρέει το δικαίωμα άσκησης της επιχειρηματικής δραστηριότητας,
43)
ως «κράτος μέλος προέλευσης» νοείται το κράτος μέλος όπου έχει χορηγηθεί άδεια λειτουργίας σε ίδρυμα,
44)
ως «κράτος μέλος υποδοχής» νοείται το κράτος μέλος όπου ίδρυμα έχει υποκατάστημα ή παρέχει υπηρεσίες,
45)
ως «κεντρικές τράπεζες του ΕΣΚΤ» νοούνται οι εθνικές κεντρικές τράπεζες που είναι μέλη του Ευρωπαϊκού Συστήματος Κεντρικών Τραπεζών (ΕΣΚΤ) και η Ευρωπαϊκή Κεντρική Τράπεζα (ΕΚΤ),
46)
ως «κεντρικές τράπεζες» νοούνται οι κεντρικές τράπεζες του ΕΣΚΤ και οι κεντρικές τράπεζες τρίτων χωρών,
47)
ως «ενοποιημένη κατάσταση» νοείται η κατάσταση που προκύπτει από την εφαρμογή των απαιτήσεων του παρόντος κανονισμού σύμφωνα με το πρώτο μέρος τίτλο ΙΙ κεφάλαιο 2 σε ένα ίδρυμα, ως εάν το εν λόγω ίδρυμα αποτελούσε ένα ενιαίο ίδρυμα από κοινού με μία ή περισσότερες άλλες οντότητες,
48)
ως «ενοποιημένη βάση» νοείται η βάση της ενοποιημένης κατάστασης,
49)
«υποενοποιημένη βάση» σημαίνει βάσει της ενοποιημένης κατάστασης μητρικού ιδρύματος, μητρικής χρηματοδοτικής εταιρείας συμμετοχών ή της μητρικής μικτής χρηματοοικονομικής εταιρείας συμμετοχών που δεν περιλαμβάνει υποομάδα οντοτήτων ή βάσει της ενοποιημένης κατάστασης μητρικού ιδρύματος, μητρικής χρηματοδοτικής εταιρείας συμμετοχών ή μητρικής μικτης χρηματοοικονομικής εταιρείας συμμετοχών που δεν είναι το τελικό μητρικό ίδρυμα, η τελική μητρική χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών ή η τελική μητρική μικτή χρηματοοικονομική εταιρεία συμμετοχών,
50)
ως «χρηματοοικονομικό μέσο» νοείται οποιοδήποτε από τα κατωτέρω στοιχεία:
α)
η σύμβαση από την οποία προκύπτει ένα χρηματοοικονομικό στοιχείο ενεργητικού για το ένα συμβαλλόμενο μέρος και ένα χρηματοπιστωτικό στοιχείο παθητικού ή ιδίου κεφαλαίου για το έτερο συμβαλλόμενο μέρος,
β)
μέσο που ορίζεται στο παράρτημα Ι τμήμα Γ της οδηγίας 2004/39/ΕΚ,
γ)
ένα παράγωγο χρηματοοικονομικό μέσο,
δ)
ένα πρωτογενές χρηματοοικονομικό μέσο,
ε)
ένα μέσο σε μετρητά.
Τα μέσα που αναφέρονται στα στοιχεία α), β) και γ) είναι χρηματοοικονομικά μέσα μόνο εάν η αξία τους προκύπτει από την τιμή υποκείμενου χρηματοοικονομικά μέσου ή από την τιμή άλλου υποκείμενου στοιχείου, ποσοστού ή δείκτη,
51)
ως «αρχικό κεφάλαιο» νοούνται το ποσό και τα είδη των ιδίων κεφαλαίων που ορίζονται στο άρθρο 12 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ για τα πιστωτικά ιδρύματα και στον τίτλο IV της εν λόγω οδηγίας για τις επιχειρήσεις επενδύσεων,
52)
ως «λειτουργικός κίνδυνος» νοείται ο κίνδυνος ζημιών οφειλόμενων στην ανεπάρκεια ή την αποτυχία εσωτερικών διαδικασιών, ατόμων και συστημάτων ή σε εξωτερικά γεγονότα και περιλαμβάνει τον νομικό κίνδυνο,
53)
ως «κίνδυνος απομείωσης της αξίας εισπρακτέων» νοείται ο κίνδυνος ότι ένα εισπρακτέο ποσό θα μειωθεί με πίστωση μετρητών ή άλλου είδους προς τον οφειλέτη,
54)
ως «πιθανότητα αθέτησης υποχρέωσης» ή «PD» νοείται η πιθανότητα αθέτησης ενός αντισυμβαλλομένου σε περίοδο ενός έτους,
55)
ως «ζημία λόγω αθέτησης» ή «LGD» νοείται ο λόγος της ζημίας από άνοιγμα εξαιτίας της αθέτησης υποχρεώσεων εκ μέρους ενός αντισυμβαλλομένου προς το ποσό που είναι ανεξόφλητο κατά τον χρόνο της αθέτησης,
56)
ως «συντελεστής μετατροπής» νοείται ο λόγος του μη αναληφθέντος μέρους μιας πιστοδότησης, το οποίο θα μπορούσε να αναληφθεί και το οποίο, ως εκ τούτου, θα ήταν ανεξόφλητο σε περίπτωση αθέτησης, προς το επί του παρόντος μη αναληφθέν μέρος της πιστοδότησης αυτής, όπου η έκταση της πιστοδότησης καθορίζεται από το εγκεκριμένο όριο, εκτός αν το μη εγκεκριμένο όριο είναι μεγαλύτερο,
57)
ως «τεχνική μείωσης πιστωτικού κινδύνου» νοείται η μέθοδος που εφαρμόζει ένα ίδρυμα προκειμένου να μειωθεί ο πιστωτικός κίνδυνος που συνδέεται με ένα ή περισσότερα ανοίγματα που εξακολουθεί να διατηρεί το εν λόγω ίδρυμα,
58)
ως «χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία» νοείται η τεχνική μείωσης του πιστωτικού κινδύνου όταν η μείωση του πιστωτικού κινδύνου ενός χρηματοδοτικού ανοίγματος ενός ιδρύματος απορρέει από το δικαίωμα του εν λόγω ιδρύματος - σε περίπτωση αθέτησης υποχρέωσης του αντισυμβαλλομένου ή επέλευσης άλλων συγκεκριμένων πιστωτικών συμβάντων που έχουν σχέση με τον αντισυμβαλλόμενο - να προβεί στη ρευστοποίηση ή να επιτύχει τη μεταβίβαση ή την κατάσχεση ή την παρακράτηση ορισμένων περιουσιακών στοιχείων ή ποσών, ή να μειώσει το ποσό του ανοίγματος ή να το αντικαταστήσει με το ποσό της διαφοράς μεταξύ του ύψους του ανοίγματος και του ύψους μιας υποχρέωσης του ιδρύματος,
59)
ως «μη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία» νοείται η τεχνική μείωσης του πιστωτικού κινδύνου όπου η μείωση του πιστωτικού κινδύνου ενός χρηματοδοτικού ανοίγματος ενός ιδρύματος απορρέει από την υποχρέωση τρίτου να καταβάλει ένα ποσό σε περίπτωση αθέτησης των υποχρεώσεων του δανειολήπτη ή από την επέλευση άλλων συγκεκριμένων πιστωτικών συμβάντων,
60)
ως «μέσο εξομοιούμενο με μετρητά» νοείται ένα πιστοποιητικό καταθέσεων, ομόλογο, συμπεριλαμβανομένων των καλυμμένων ομολόγων, ή άλλο μέσο μη μειωμένης εξασφάλισης, το οποίο έχει εκδοθεί από ίδρυμα, έχει ήδη καταβληθεί στο σύνολό του στο ίδρυμα και επιστρέφεται άνευ όρων από το ίδρυμα στην ονομαστική του αξία,
61)
ως «τιτλοποίηση» νοείται η πράξη ή το πρόγραμμα μερισμού κατά τμήματα διαβάθμισης του πιστωτικού κινδύνου που συνδέεται με άνοιγμα ή με ομάδα ανοιγμάτων με αμφότερα τα εξής χαρακτηριστικά:
α)
οι πληρωμές στο πλαίσιο της πράξης ή του προγράμματος εξαρτώνται από την απόδοση του ανοίγματος ή της ομάδας ανοιγμάτων,
β)
η διαβάθμιση των τμημάτων τιτλοποίησης καθορίζει την κατανομή των ζημιών κατά τη διάρκεια της πράξης ή του προγράμματος,
62)
ως «θέση τιτλοποίησης» νοείται ένα άνοιγμα σε τιτλοποίηση,
63)
ως «επανατιτλοποίηση» νοείται η τιτλοποίηση στην οποία ο συνδεδεμένος με υποκείμενη ομάδα ανοιγμάτων κίνδυνος κατατέμνεται και τουλάχιστον ένα από τα υποκείμενα ανοίγματα είναι θέση τιτλοποίησης,
64)
ως «θέση επανατιτλοποίησης» νοείται ένα άνοιγμα σε επανατιτλοποίηση,
65)
ως «πιστωτική ενίσχυση» νοείται η συμβατική ρύθμιση με την οποία η πιστωτική ποιότητα της θέσης σε μια τιτλοποίηση βελτιώνεται σε σχέση με ό,τι θα ήταν χωρίς την ενίσχυση, περιλαμβανομένης της ενίσχυσης που παρέχουν περισσότερα ελάσσονος εξοφλητικής προτεραιότητας τμήματα τιτλοποίησης (junior tranches) και άλλα είδη πιστωτικής προστασίας,
66)
ως «οντότητα ειδικού σκοπού για τιτλοποίηση» ή «ΟΕΣΤ» νοείται ένα εμπορικό εμπίστευμα ή άλλη οντότητα, πλην ιδρύματος, που έχει συσταθεί προκειμένου να αναλάβει μια ή περισσότερες τιτλοποιήσεις, οι δραστηριότητες της οποίας περιορίζονται στις δέουσες για την επίτευξη του σκοπού αυτού, η δομή της οποίας αποσκοπεί στον διαχωρισμό των υποχρεώσεων της ΟΕΣΤ από εκείνες του μεταβιβάζοντος ιδρύματος και οι κάτοχοι συμφερόντων της οποίας δικαιούνται να ενεχυριάζουν ή να ανταλλάσσουν τα συμφέροντα αυτά χωρίς περιορισμούς,
67)
ως «τμήμα τιτλοποίησης» νοείται ένα συμβατικά προσδιοριζόμενο μέρος του πιστωτικού κινδύνου που συνδέεται με ένα ή περισσότερα χρηματοδοτικά ανοίγματα, η κατοχή θέσης στο οποίο συνεπάγεται κίνδυνο πιστωτικής ζημίας μεγαλύτερο ή μικρότερο από ισόποση θέση σε κάθε άλλο ανάλογο μέρος πιστωτικού κινδύνου, χωρίς να λαμβάνεται υπόψη η πιστωτική προστασία που παρέχεται άμεσα από τρίτους σε όσους κατέχουν θέσεις στο εν λόγω ή σε άλλα μέρη πιστωτικού κινδύνου,
68)
ως «αποτίμηση με τιμές αγοράς» νοείται η αποτίμηση θέσεων σε τιμές ρευστοποίησης άμεσα διαθέσιμες και προερχόμενες από ανεξάρτητη πηγή, όπως τιμές χρηματιστηρίου, τιμές διαθέσιμες από ηλεκτρονικές πηγές και τιμές πρόθεσης συναλλαγής προερχόμενες από περισσότερες ανεξάρτητες και αξιόπιστες χρηματιστηριακούς διαμεσολαβητές,
69)
ως «αποτίμηση βάσει υποδείγματος» νοείται κάθε αποτίμηση η οποία πρέπει να γίνει με τη μέθοδο της συγκριτικής αξιολόγησης ή της προβολής ή να υπολογισθεί άλλως με βάση ένα ή περισσότερα δεδομένα της αγοράς,
70)
ως «ανεξάρτητη επαλήθευση τιμών» νοείται η διαδικασία με την οποία οι τιμές αγοράς ή τα δεδομένα που χρησιμοποιούνται για την αποτίμηση βάσει υποδείγματος υποβάλλονται σε τακτικό έλεγχο της ακρίβειας και ανεξαρτησίας τους,
71)
ως «αποδεκτό κεφάλαιο» νοείται το σύνολο των κατωτέρω:
α)
κεφάλαιο της κατηγορίας 1, όπως αναφέρεται στο άρθρο 25,
β)
κεφάλαιο της κατηγορίας 2, όπως αναφέρεται στο άρθρο 71, που είναι ίσο ή λιγότερο από το ένα τρίτο του κεφαλαίου της κατηγορίας 1,
72)
ως «αναγνωρισμένα χρηματιστήρια» νοούνται τα χρηματιστήρια που πληρούν σωρευτικά τα κάτωθι κριτήρια:
α)
είναι ρυθμιζόμενες αγορές,
β)
έχουν μηχανισμό εκκαθάρισης βάσει του οποίου οι συμβάσεις που απαριθμούνται στο παράρτημα II υπόκεινται σε καθημερινές απαιτήσεις περιθωρίου ασφάλισης οι οποίες, σύμφωνα με τις αρμόδιες αρχές, παρέχουν επαρκή προστασία,
73)
ως «προαιρετικές συνταξιοδοτικές παροχές» νοούνται προσαυξημένες συνταξιοδοτικές παροχές που χορηγούνται σε προαιρετική βάση από το ίδρυμα σε εργαζόμενο, ως μέρος του συνόλου των μεταβλητών αποδοχών του, οι οποίες δεν περιλαμβάνουν τις δεδουλευμένες παροχές που αποδίδονται σε εργαζόμενο δυνάμει των όρων του εταιρικού συνταξιοδοτικού προγράμματος,
74)
ως «αξία του ενυπόθηκου ακινήτου» νοείται η αξία ακινήτου ως αποτιμάται κατόπιν προσεκτικής εκτίμησης της μελλοντικής εμπορευσιμότητάς του, λαμβάνοντας υπόψη τα μακροχρόνια διατηρήσιμα χαρακτηριστικά του, τις κανονικές και τις τοπικές συνθήκες της αγοράς, την τρέχουσα χρήση του ακινήτου και τις ενδεχόμενες εναλλακτικές χρήσεις του,
75)
ως «ακίνητο κατοικίας» νοείται η κατοικία που καταλαμβάνει ο ιδιοκτήτης ή ο μισθωτής αυτής, περιλαμβανομένου του δικαιώματος διαμονής σε διαμέρισμα σε οικιστικούς συνεταιρισμούς που βρίσκονται στη Σουηδία,
76)
ως «αγοραία αξία», για τους σκοπούς της ακίνητης περιουσίας, νοείται το εκτιμώμενο ποσό έναντι του οποίου θα ανταλλασσόταν το ακίνητο κατά την ημέρα της αποτίμησης μεταξύ ενός ενδιαφερόμενου αγοραστή και ενός ενδιαφερόμενου πωλητή, οι οποίοι συναλλάσσονται υπό κανονικές συνθήκες ανταγωνισμού μετά από κατάλληλη εμπορική διαπραγμάτευση και ενεργούν έκαστος εν πλήρη γνώσει, με σύνεση και χωρίς καταναγκασμό,
77)
ως «εφαρμοστέο λογιστικό πλαίσιο» νοούνται τα λογιστικά πρότυπα στα οποία υπόκειται το ίδρυμα δυνάμει του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 1606/2002 ή της οδηγίας αριθ. 86/635/ΕΟΚ,
78)
ως «ποσοστό αθέτησης ενός έτους» νοείται η αναλογία μεταξύ του αριθμού των αθετήσεων υποχρέωσης που επήλθαν κατά τη διάρκεια μιας περιόδου που αρχίζει ένα έτος πριν από μια ημερομηνία Τ και του αριθμού των οφειλετών που εμπίπτουν στην εν λόγω βαθμίδα ή ομάδα ένα έτος πριν από την ως άνω ημερομηνία,
79)
ως «κερδοσκοπική χρηματοδότηση ακίνητης περιουσίας» νοούνται τα δάνεια για την αγορά ή την ανάπτυξη ή κατασκευή επί οικοπέδου, τα οποία αφορούν ακίνητη περιουσία ή παρόμοια περιουσία, με στόχο την επαναπώληση με σκοπό το κέρδος,
80)
ως «χρηματοδότηση του εμπορίου» νοείται η χρημαδότηση, περιλαμβανομένων των εγγυήσεων, που συνδέεται με την ανταλλαγή αγαθών και υπηρεσιών μέσω χρηματοπιστωτικών προϊόντων ορισμένης βραχυπρόθεσμης ληκτότητας, κατά κανόνα μικρότερης του ενός έτους, χωρίς αυτόματη αναχρηματοδότηση,
81)
ως «επισήμως στηριζόμενες εξαγωγικές πιστώσεις» νοούνται τα δάνεια ή οι πιστώσεις για τη χρηματοδότηση της εξαγωγής αγαθών και υπηρεσιών για τα οποία παρέχονται εγγυήσεις, ασφάλιση ή άμεση χρηματοδότηση από επίσημο οργανισμό εξαγωγικών πιστώσεων,
82)
ως «συμφωνία πώλησης και επαναγοράς» και «συμφωνία αγοράς και επαναπώλησης» νοείται κάθε συμφωνία βάσει της οποίας ένα ίδρυμα ή ο αντισυμβαλλόμενός του μεταβιβάζει τίτλους ή βασικά εμπορεύματα ή εγγυημένα δικαιώματα που αφορούν οποιοδήποτε από τα κατωτέρω στοιχεία:
α)
τίτλο κυριότητας τίτλων ή βασικών εμπορευμάτων, όπου η εγγύηση αυτή έχει εκδοθεί από αναγνωρισμένο χρηματιστήριο που κατέχει τα δικαιώματα επί των τίτλων ή των βασικών εμπορευμάτων και η συμφωνία δεν επιτρέπει σε ένα ίδρυμα να μεταβιβάσει ή να ενεχυριάσει συγκεκριμένο τίτλο ή βασικό εμπόρευμα σε πλείονες του ενός αντισυμβαλλομένους ταυτόχρονα, με την παράλληλη υποχρέωση για τον μεταβιβάζοντα να τους επαναγοράσει,
β)
υποκατάστατοι τίτλοι ή βασικά εμπορεύματα με τα αυτά χαρακτηριστικά σε καθορισμένη τιμή και συγκεκριμένη μελλοντική ημερομηνία, που ορίζεται ή πρόκειται να ορισθεί από τον μεταβιβάζοντα, ούσα συμφωνία επαναγοράς για το ίδρυμα που πωλεί τους τίτλους ή τα βασικά εμπορεύματα και συμφωνία αγοράς και επαναπώλησης για το ίδρυμα που τους αγοράζει,
83)
ως «πράξη επαναγοράς» νοείται κάθε πράξη που διέπεται από «συμφωνία πώλησης και επαναγοράς» ή «συμφωνία αγοράς και επαναπώλησης»,
84)
ως «απλή συμφωνία πώλησης και επαναγοράς» νοείται η πράξη πώλησης και επαναγοράς για ένα μόνο στοιχείο περιουσίας ή για παρόμοια μη περίπλοκα στοιχεία περιουσίας, κατ’ αντιδιαστολή προς μια ομάδα στοιχείων ενεργητικού,
85)
ως «θέσεις που κατέχονται με σκοπό τη διαπραγμάτευση» νοούνται οι εξής:
α)
οι για ίδιο λογαριασμό κατεχόμενες θέσεις και οι θέσεις που προκύπτουν από εξυπηρέτηση πελατών και δραστηριότητες ειδικής διαπραγμάτευσης,
β)
οι θέσεις που πρόκειται να επαναπωληθούν βραχυπρόθεσμα,
γ)
οι θέσεις που έχουν στόχο την αποκόμιση κέρδους από πραγματικές ή αναμενόμενες βραχυπρόθεσμες αποκλίσεις μεταξύ των τιμών αγοράς και των τιμών πώλησης ή από άλλου είδους διακυμάνσεις των τιμών ή των επιτοκίων,
86)
ως «χαρτοφυλάκιο συναλλαγών» νοείται το σύνολο των θέσεων ενός ιδρύματος σε χρηματοπιστωτικά μέσα και βασικά εμπορεύματα, οι οποίες κατέχονται είτε με σκοπό τη συναλλαγή, είτε με σκοπό την αντιστάθμιση θέσεων που κατέχονται με σκοπό τη συναλλαγή,
87)
ως «πολυμερής μηχανισμός διαπραγμάτευσης» νοείται ο πολυμερής μηχανισμός διαπραγμάτευσης όπως ορίζεται στο άρθρο 4 σημείο 15) της οδηγίας 2004/39/ΕΚ,
88)
ως «αναγνωρισμένος κεντρικός αντισυμβαλλόμενος» νοείται ο κεντρικός αντισυμβαλλόμενος που είτε έχει εξουσιοδοτηθεί σύμφωνα με το άρθρο 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 648/2012 είτε έχει αναγνωρισθεί σύμφωνα με το άρθρο 25 του εν λόγω κανονισμού,
89)
ως «κεφάλαιο εκκαθάρισης» νοείται το κεφάλαιο που καθορίζεται από κεντρικό αντισυμβαλλόμενο σύμφωνα με το άρθρο 42 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 648/2012 και αξιοποιείται σύμφωνα με το άρθρο 45 του εν λόγω κανονισμού,
90)
ως «προκαταβεβλημένη συνεισφορά στο κεφάλαιο εκκαθάρισης κεντρικού αντισυμβαλλομένου» νοείται η συνεισφορά στο κεφάλαιο εκκαθάρισης κεντρικού αντισυμβαλλομένου η οποία καταβάλλεται από ίδρυμα,
91)
ως «συναλλακτικό άνοιγμα» νοείται το τρέχον άνοιγμα, συμπεριλαμβανομένου του περιθωρίου μεταβλητότητας που οφείλεται στο εκκαθαριστικό μέλος αλλά δεν έχει ακόμα ληφθεί, και οποιοδήποτε δυνητικό μελλοντικό άνοιγμα εκκαθαριστικού μέλους ή πελάτη προς κεντρικό αντισυμβαλλόμενο, το οποίο προκύπτει από συμβάσεις και συναλλαγές που παρατίθενται στο άρθρο 301 παράγραφος 1 στοιχεία α) έως ε), καθώς και το αρχικό περιθώριο ασφάλειας,
92)
ως «ρυθμιζόμενες αγορές» νοούνται οι ρυθμιζόμενες αγορές όπως ορίζονται στο άρθρο 4 σημείο 14) της οδηγίας 2004/39/ΕΚ,
93)
ως «μόχλευση» νοείται το σχετικό μέγεθος των στοιχείων ενεργητικού ενός ιδρύματος, των υποχρεώσεων εκτός ισολογισμού και των ενδεχόμενων υποχρεώσεων προς πληρωμή, προς παράδοση ή προς παροχή εγγύησης, περιλαμβανομένων των υποχρεώσεων από ληφθείσα χρηματοδότηση, αναληφθείσες δεσμεύσεις, παράγωγα μέσα και συμφωνίες πώλησης και επαναγοράς, αλλά εξαιρουμένων των υποχρεώσεων που μπορούν να εκτελεστούν μόνο στο πλαίσιο της εκκαθάρισης ενός ιδρύματος, συγκρινόμενα με τα ίδια κεφάλαια του εν λόγω ιδρύματος,
94)
ως «κίνδυνος υπερβολικής μόχλευσης» νοείται ο κίνδυνος που απορρέει από τον ευάλωτο χαρακτήρα ιδρύματος λόγω μόχλευσης ή ενδεχόμενης μόχλευσης που ενδέχεται να απαιτεί ακούσια διορθωτικά μέτρα στο επιχειρηματικό σχέδιό του, περιλαμβανομένης της υπό πίεση πώλησης στοιχείων ενεργητικού που μπορεί να οδηγήσει σε ζημίες ή σε αναπροσαρμογές της αξίας των λοιπών στοιχείων του ενεργητικού του,
95)
ως «προσαρμογή πιστωτικού κινδύνου» νοείται το ποσό ειδικών και γενικών προβλέψεων ζημιών από δάνεια για πιστωτικούς κινδύνους, που αναγνωρίζεται στις οικονομικές καταστάσεις του ιδρύματος σύμφωνα με το εφαρμοστέο λογιστικό πλαίσιο,
96)
ως «εσωτερική αντιστάθμιση κινδύνου» νοείται η θέση η οποία αντισταθμίζει σημαντικά συνιστώσες στοιχείων κινδύνου μεταξύ θέσης του χαρτοφυλακίου συναλλαγών και κάποιας εκτός χαρτοφυλακίου συναλλαγών ή μεταξύ συνόλων θέσεων,
97)
ως «υποχρέωση αναφοράς» νοείται η υποχρέωση που χρησιμοποιείται για τον προσδιορισμό της αξίας διακανονισμού με χρηματικά διαθέσιμα ενός πιστωτικού παράγωγου,
98)
ως «εξωτερικός οργανισμός πιστοληπτικών αξιολογήσεων» ή «ΕΟΠΑ» νοείται ο οργανισμός αξιολόγησης πιστοληπτικής ικανότητας ο οποίος είναι εγγεγραμμένος ή πιστοποιημένος σύμφωνα με τον κανονισμό (ΕΚ) αριθ. 1060/2009 του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου, της 16ης Σεπτεμβρίου 2009, για τους οργανισμούς αξιολόγησης πιστοληπτικής ικανότητας (25) ή η κεντρική τράπεζα η οποία εκδίδει πιστωτικές διαβαθμίσεις που εξαιρούνται από την εφαρμογή του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 1060/2009,
99)
ως «καθορισμένος ΕΟΠΑ» νοείται ο ΕΟΠΑ που έχει καθορισθεί από ίδρυμα,
100)
ο όρος «συσσωρευμένα λοιπά συνολικά έσοδα» έχει την ίδια έννοια με αυτή του Διεθνούς Λογιστικού Προτύπου (ΔΛΠ) 1, ως ισχύει δυνάμει του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 1606/2002,
101)
ως «βασικά ίδια κεφάλαια» νοούνται τα ίδια κεφάλαια κατά την έννοια του άρθρου 88 της οδηγίας 2009/138/ΕΚ,
102)
ως «ασφαλιστικά στοιχεία ιδίων κεφαλαίων της Κατηγορίας 1» νοούνται τα στοιχεία βασικών ιδίων κεφαλαίων επιχειρήσεων που υπόκεινται στις απαιτήσεις της οδηγίας 2009/138/ΕΚ εφόσον τα εν λόγω στοιχεία ταξινομούνται στην Κατηγορία 1 κατά την έννοια της οδηγίας 2009/138/ΕΚ σύμφωνα με το άρθρο 94 παράγραφος 1 της εν λόγω οδηγίας,
103)
ως «πρόσθετα ασφαλιστικά στοιχεία ιδίων κεφαλαίων της Κατηγορίας 1» νοούνται τα στοιχεία βασικών ιδίων κεφαλαίων επιχειρήσεων που υπόκεινται στις απαιτήσεις της οδηγίας 2009/138/ΕΚ εφόσον τα εν λόγω στοιχεία ταξινομούνται στην Κατηγορία 1 κατά την έννοια της οδηγίας 2009/138/ΕΚ σύμφωνα με το άρθρο 94 παράγραφος 1 της εν λόγω οδηγίας και εφόσον η συμπερίληψη των ως άνω στοιχείων περιορίζεται από τις κατ’ εξουσιοδότηση πράξεις που ψηφίζονται σύμφωνα με το άρθρο 99 της ανωτέρω οδηγίας,
104)
ως «ασφαλιστικά στοιχεία ιδίων κεφαλαίων της Κατηγορίας 2» νοούνται τα στοιχεία βασικών ιδίων κεφαλαίων επιχειρήσεων που υπόκεινται στις απαιτήσεις της οδηγίας 2009/138/ΕΚ εφόσον τα εν λόγω στοιχεία ταξινομούνται στην Κατηγορία 2 κατά την έννοια της οδηγίας 2009/138/ΕΚ σύμφωνα με το άρθρο 94 παράγραφος 2 της εν λόγω οδηγίας,
105)
ως «ασφαλιστικά στοιχεία ιδίων κεφαλαίων της Κατηγορίας 3» νοούνται τα στοιχεία βασικών ιδίων κεφαλαίων επιχειρήσεων που υπόκεινται στις απαιτήσεις της οδηγίας 2009/138/ΕΚ εφόσον τα εν λόγω στοιχεία ταξινομούνται στην Κατηγορία 3 κατά την έννοια της οδηγίας 2009/138/ΕΚ σύμφωνα με το άρθρο 94 παράγραφος 3 της εν λόγω οδηγίας,
106)
ο όρος «αναβαλλόμενες φορολογικές απαιτήσεις» έχει την ίδια έννοια με αυτή του ισχύοντος λογιστικού πλαισίου,
107)
ως «αναβαλλόμενες φορολογικές απαιτήσεις που βασίζονται σε μελλοντική κερδοφορία» νοούνται οι αναβαλλόμενες φορολογικές απαιτήσεις η μελλοντική αξία των οποίων μπορεί να πραγματοποιηθεί μόνο σε περίπτωση που το ίδρυμα παραγάγει φορολογήσιμο κέρδος στο μέλλον,
108)
ο όρος «αναβαλλόμενες φορολογικές υποχρεώσεις» έχει την ίδια έννοια με αυτή του ισχύοντος λογιστικού πλαισίου,
109)
ως «περιουσιακά στοιχεία συνταξιοδοτικού ταμείου προκαθορισμένων παροχών» νοούνται τα περιουσιακά στοιχεία ενός συνταξιοδοτικού ταμείου ή συνταξιοδοτικού προγράμματος προκαθορισμένων παροχών, ανάλογα με την περίπτωση, υπολογισμένα μετά την αφαίρεση των υποχρεώσεων του ίδιου ταμείου ή προγράμματος,
110)
ως «διανομές» νοείται η πληρωμή μερισμάτων ή τόκου οποιασδήποτε μορφής,
111)
ο όρος «χρηματοπιστωτική επιχείρηση» έχει την ίδια έννοια με αυτή του άρθρου 13 σημείο 25) στοιχεία β) και δ) της οδηγίας 2009/138/ΕΚ,
112)
ο όρος «κεφάλαια για γενικούς τραπεζικούς κινδύνους» έχει την ίδια έννοια με αυτή του άρθρου 38 της οδηγίας 86/635/ΕΟΚ,
113)
ο όρος «υπεραξία» έχει την ίδια έννοια με αυτήν του ισχύοντος λογιστικού πλαισίου,
114)
ως «έμμεση συμμετοχή» νοείται κάθε άνοιγμα σε ενδιάμεση οντότητα η οποία έχει άνοιγμα σε κεφαλαιακά μέσα εκδοθέντα από οντότητα του χρηματοπιστωτικού τομέα όπου, σε περίπτωση μόνιμης διαγραφής των κεφαλαιακών μέσων που έχει εκδώσει η οντότητα του χρηματοπιστωτικού τομέα, η επακόλουθη ζημία του ιδρύματος δεν θα διέφερε ουσιαστικά από τη ζημία που θα συνεπαγόταν για το ίδρυμα άμεση συμμετοχή σε αυτά τα κεφαλαιακά μέσα που έχει εκδώσει η οντότητα του χρηματοπιστωτικού τομέα,
115)
ο όρος «άυλα στοιχεία ενεργητικού» έχει την ίδια έννοια με αυτήν του ισχύοντος λογιστικού πλαισίου και περιλαμβάνει την υπεραξία,
116)
ως «άλλα κεφαλαιακά μέσα» νοούνται τα κεφαλαιακά μέσα που εκδίδονται από οντότητες του χρηματοπιστωτικού τομέα που δεν είναι αποδεκτά ως μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, ως πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 ή της κατηγορίας 2 ή ως ασφαλιστικά στοιχεία ιδίων κεφαλαίων της κατηγορίας 1, πρόσθετα ασφαλιστικά στοιχεία ιδίων κεφαλαίων της κατηγορίας 1, ασφαλιστικά στοιχεία ιδίων κεφαλαίων της κατηγορίας 2 ή ασφαλιστικά στοιχεία ιδίων κεφαλαίων της κατηγορίας 3,
117)
ως «λοιπά αποθεματικά» νοούνται τα αποθεματικά κατά την έννοια του ισχύοντος λογιστικού πλαισίου, τα οποία πρέπει να κοινοποιούνται δυνάμει του ισχύοντος λογιστικού προτύπου, εξαιρουμένων τυχόν ποσών που περιλαμβάνονται ήδη στο λοιπό συνολικό συσσωρευμένο εισόδημα ή στα αδιανέμητα κέρδη,
118)
ως «ίδια κεφάλαια» νοείται το άθροισμα του κεφαλαίου της Κατηγορίας 1 και του κεφαλαίου της Κατηγορίας 2,
119)
ως «μέσα ιδίων κεφαλαίων» νοούνται τα κεφαλαιακά μέσα που εκδίδονται από το ίδρυμα και χαρακτηρίζονται ως μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 ή μέσα της κατηγορίας 2,
120)
ως «δικαίωμα μειοψηφίας» νοείται το ποσό του κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 θυγατρικής ή ιδρύματος που αποδίδεται σε φυσικά ή νομικά πρόσωπα πέραν αυτών που εντάσσονται στο πεδίο εφαρμογής της εποπτικής ενοποίησης του ιδρύματος,
121)
ο όρος «κέρδος» έχει την ίδια έννοια με αυτήν του ισχύοντος λογιστικού πλαισίου,
122)
ως «αμοιβαία συμμετοχή» νοείται η συμμετοχή ιδρύματος στα μέσα ιδίων κεφαλαίων ή σε άλλα κεφαλαιακά μέσα που εκδίδονται από οντότητες του χρηματοπιστωτικού τομέα εφόσον οι εν λόγω οντότητες κατέχουν επίσης μέσα ιδίων κεφαλαίων εκδοθέντα από το ίδρυμα,
123)
ως «κέρδη εις νέον» νοούνται τα αποτελέσματα που μεταφέρονται στην επόμενη περίοδο κατόπιν της τελικής εφαρμογής των αποτελεσμάτων δυνάμει των ισχύοντος λογιστικού πλαισίου,
124)
ο όρος «διαφορά από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο» έχει την ίδια έννοια με αυτήν του ισχύοντος λογιστικού πλαισίου,
125)
ο όρος «προσωρινές διαφορές» έχει την ίδια έννοια με αυτήν του ισχύοντος λογιστικού πλαισίου,
126)
ως «σύνθετη συμμετοχή» νοείται επένδυση ιδρύματος σε χρηματοοιιονομικό μέσο η αξία του οποίου συνδέεται άμεσα με την αξία των κεφαλαιακών μέσων που έχει εκδώσει οντότητα του χρηματοπιστωτικού τομέα,
127)
ως «συνεγγυητικό σύστημα» νοείται το σύστημα που πληροί όλες τις ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
τα ιδρύματα εμπίπτουν στο ίδιο θεσμικό σύστημα προστασίας που αναφέρεται στο άρθρο 113 παράγραφος 7,
β)
τα ιδρύματα είναι πλήρως ενοποιημένα σύμφωνα με το άρθρο 1 παράγραφος 1 στοιχεία β), γ) ή δ) ή το άρθρο 1 παράγραφος 2 της οδηγίας 83/349/ΕΟΚ υπάγονται στην εποπτεία σε ενοποιημένη βάση ιδρύματος που αποτελεί μητρικό ίδρυμα σε κράτος μέλος σύμφωνα με το πρώτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2 του παρόντος κανονισμού και υπόκεινται σε απαίτηση ιδίων κεφαλαίων,
γ)
το μητρικό ίδρυμα που είναι εγκατεστημένο σε κράτος μέλος και οι θυγατρικές του είναι εγκατεστημένα στο ίδιο κράτος μέλος και υπόκεινται σε άδεια λειτουργίας και εποπτεία από την ίδια αρμόδια αρχή,
δ)
το μητρικό ίδρυμα που είναι εγκατεστημένο σε κράτος μέλος και οι θυγατρικές του έχουν συμφωνήσει σε μια συμβατική ή θεσμική ρύθμιση ευθύνης που προστατεύει τα εν λόγω ιδρύματα και εξασφαλίζει ιδιαίτερα τη ρευστότητα και τη φερεγγυότητά τους, προκειμένου να αποφεύγεται η χρεοκοπία στις περιπτώσεις όπου τούτο καθίσταται αναγκαίο,
ε)
υφίστανται διευθετήσεις για την εξασφάλιση ταχείας παροχής χρηματοδοτικών μέσων από άποψη κεφαλαίου και ρευστότητας, εφόσον καταστεί αναγκαίο, βάσει της συμβατικής ή θεσμικής ρύθμισης του στοιχείου δ),
στ)
η επάρκεια των ρυθμίσεων που αναφέρονται στα στοιχεία δ) και ε) παρακολουθείται ανά τακτά χρονικά διαστήματα από την αρμόδια αρχή,
ζ)
η ελάχιστη περίοδος προειδοποίησης για εθελοντική έξοδο μιας θυγατρικής από τη ρύθμιση ευθύνης είναι 10 χρόνια,
η)
η αρμόδια αρχή διαθέτει την εξουσία να απαγορεύει την εθελοντική έξοδο μιας θυγατρικής από την ρύθμιση ευθύνης,
128)
ως «διανεμητέα στοιχεία» νοούνται το ποσό των κερδών του τελευταίου οικονομικού έτους, προσαυξημένο κατά τα κέρδη που έχουν μεταφερθεί από την τελευταία χρήση και τα αποθεματικά που είναι διαθέσιμα για τον σκοπό αυτό προ των διανομών στους κατόχους των μέσων ιδίων κεφαλαίων, μειωμένα κατά το ποσό των ζημιών που έχουν μεταφερθεί από προηγούμενες χρήσεις, κέρδη τα οποία δεν διανέμονται δυνάμει διατάξεων της νομοθεσίας ή κανονισμών του ιδρύματος και ποσά που έχουν τοποθετηθεί σε αποθεματικά που δεν διανέμονται σύμφωνα με την εφαρμοστέα νομοθεσία ή το καταστατικό του ιδρύματος, εφόσον οι ζημίες και τα αποθεματικά αυτά προσδιορίζονται βάσει των ατομικών λογαριασμών του ιδρύματος και όχι βάσει των ενοποιημένων λογαριασμών.
2. Όταν στον παρόντα κανονισμό γίνεται αναφορά σε ακίνητα ή ακίνητα κατοικίας ή εμπορικά ακίνητα ή υποθήκη επί της περιουσίας αυτής, περιλαμβάνει τις μετοχές σε φινλανδικές στεγαστικές εταιρείες που λειτουργούν σύμφωνα με τον φινλανδικό νόμο περί στεγαστικών εταιρειών του 1991 ή βάσει μεταγενέστερης ισοδύναμης νομοθεσίας. Τα κράτη μέλη ή οι αρμόδιες αρχές τους μπορούν να επιτρέπουν τη μεταχείριση των μετοχών που συνιστούν ισοδύναμη έμμεση κατοχή ακινήτου ως άμεσης κατοχής ακινήτου, εάν αυτή η έμμεση κατοχή ρυθμίζεται ρητά στην εθνική νομοθεσία του κράτους μέλους και, όταν έχει δοθεί ως εξασφάλιση, προσφέρει ισοδύναμη προστασία στους πιστωτές.
3. Η χρηματοδότηση του εμπορίου όπως αναφέρεται στην παράγραφο σημείο 80) είναι κατά κανόνα αδέσμευτη και απαιτεί τα δέοντα δικαιολογητικά συναλλαγής για κάθε αίτημα ανάληψης πίστωσης, με δυνατότητα άρνησης της χρηματοδότησης σε περίπτωση αμφιβολίας σχετικά με την πιστοληπτική ικανότητα ή τα δικαιολογητικά της συναλλαγής. Η αποπληρωμή ανοιγμάτων χρηματοδότησης του εμπορίου συνήθως δεν εξαρτάται από τον δανειολήπτη, αντιθέτως, τα κεφάλαια προέρχονται συνήθως από το ρευστό που λαμβάνεται από εισαγωγείς ή προκύπτουν από την πώληση των υποκείμενων προϊόντων.
Άρθρο 5
Ορισμοί που ισχύουν για κεφαλαιακές απαιτήσεις για πιστωτικό κίνδυνο
Για τους σκοπούς του τρίτου μέρους τίτλος ΙΙ, ισχύουν οι ακόλουθοι ορισμοί:
1)
ως «άνοιγμα» ή «χρηματοδοτικό άνοιγμα» νοείται ένα στοιχείο ενεργητικού ή ένα στοιχείο εκτός ισολογισμού,
2)
ως «ζημία» νοείται η οικονομική ζημία, περιλαμβανομένων σημαντικών μειωτικών επιδράσεων και σημαντικών άμεσων και έμμεσων δαπανών συνδεόμενων με την είσπραξη ποσών στο πλαίσιο ενός μέσου,
3)
ως «αναμενόμενη ζημία» ή «EL» νοείται ο λόγος της αναμενόμενης ζημίας από άνοιγμα λόγω δυνητικής αθέτησης υποχρεώσεων από μέρους ενός αντισυμβαλλομένου ή λόγω απομείωσης της αξίας εισπρακτέων σε περίοδο ενός έτους προς το ποσό που είναι ανεξόφλητο κατά τον χρόνο της αθέτησης.
ΤΙΤΛΟΣ II
ΕΠΙΠΕΔΟ ΕΦΑΡΜΟΓΗΣ ΤΩΝ ΑΠΑΙΤΗΣΕΩΝ
ΚΕΦΑΛΑΙΟ 1
Εφαρμογή των απαιτήσεων σε ατομική βάση
Άρθρο 6
Γενικές αρχές
1. Τα ιδρύματα συμμορφώνονται με τις υποχρεώσεις που ορίζονται στο δεύτερο έως πέμπτο μέρος και στο όγδοο μέρος σε ατομική βάση.
2. Τα ιδρύματα τα οποία αποτελούν είτε θυγατρικές στο κράτος μέλος στο οποίο έχουν λάβει άδεια λειτουργίας και στο οποίο υπόκεινται σε εποπτεία είτε μητρικές επιχειρήσεις καθώς και τα ιδρύματα που περιλαμβάνονται στην ενοποίηση δυνάμει του άρθρου 19 δεν απαιτείται να συμμορφώνονται με τις υποχρεώσεις που ορίζονται στα άρθρα 89, 90 και 86, σε ατομική βάση.
3. Τα ιδρύματα που αποτελούν είτε μητρικές είτε θυγατρικές επιχειρήσεις, καθώς και τα ιδρύματα που περιλαμβάνονται στην ενοποίηση σύμφωνα με το άρθρο 19 δεν απαιτείται να συμμορφώνονται με τις υποχρεώσεις που ορίζονται στο όγδοο μέρος, σε ατομική βάση.
4. Πιστωτικά ιδρύματα και επιχειρήσεις επενδύσεων που διαθέτουν άδεια παροχής των επενδυτικών υπηρεσιών και των δραστηριοτήτων που παρατίθενται στο παράρτημα I τμήμα A σημεία (3) και (6) της οδηγίας 2004/39/ΕΚ συμμορφώνονται με τις υποχρεώσεις που ορίζονται στο έκτο μέρος, σε ατομική βάση. Εν αναμονή της έκθεσης της Επιτροπής σύμφωνα με το άρθρο 508 παράγραφος 3, οι αρμόδιες αρχές δύνανται να απαλλάσσουν τις επιχειρήσεις επενδύσεων από τη συμμόρφωση με τις υποχρεώσεις που προβλέπονται στο έκτο μέρος λαμβάνοντας υπόψη τη φύση, το μέγεθος και την πολυπλοκότητα των δραστηριοτήτων των επιχειρήσεων επενδύσεων.
5. Τα ιδρύματα, εκτός από τις επιχειρήσεις επενδύσεων που αναφέρονται στο άρθρο 95 παράγραφος 1 και στο άρθρο 96 παράγραφος 1 και τα ιδρύματα ως προς τα οποία οι αρμόδιες αρχές έχουν ασκήσει το δικαίωμα παρέκκλισης του άρθρου 7 παράγραφος 1 ή 3, συμμορφώνονται με τις υποχρεώσεις που ορίζονται στο έβδομο μέρος, σε ατομική βάση.
Άρθρο 7
Παρέκκλιση από την εφαρμογή των απαιτήσεων προληπτικής εποπτείας σε ατομική βάση
1. Οι αρμόδιες αρχές έχουν τη δυνατότητα να μην εφαρμόσουν το άρθρο 6 παράγραφος 1 σε θυγατρική ιδρύματος εφόσον τόσο η θυγατρική όσο και το ίδρυμα έχουν άδεια λειτουργίας και εποπτεύονται από το οικείο κράτος μέλος και η θυγατρική περιλαμβάνεται στην πραγματοποιούμενη σε ενοποιημένη βάση εποπτεία του ιδρύματος που αποτελεί τη μητρική επιχείρηση, και εφόσον συντρέχουν όλες οι προϋποθέσεις που ακολουθούν, ώστε να διασφαλίζεται ότι τα ίδια κεφάλαια κατανέμονται επαρκώς μεταξύ μητρικής επιχείρησης και θυγατρικής:
α)
δεν υπάρχει κανένα τρέχον ή προβλεπόμενο ουσιώδες πρακτικό ή νομικό κώλυμα για την άμεση μεταφορά ιδίων κεφαλαίων ή την εξόφληση υποχρεώσεων από τη μητρική επιχείρηση,
β)
είτε η μητρική επιχείρηση παρέχει ικανοποιητικές αποδείξεις στην αρμόδια αρχή όσον αφορά τη συνετή διαχείριση της θυγατρικής και έχει δηλώσει, με τη συγκατάθεση της αρμόδιας αρχής, ότι εγγυάται τις υποχρεώσεις τις οποίες έχει αναλάβει η θυγατρική είτε οι κίνδυνοι της θυγατρικής είναι αμελητέοι,
γ)
οι διαδικασίες της μητρικής επιχείρησης όσον αφορά την αξιολόγηση, τη μέτρηση και τον έλεγχο των κινδύνων καλύπτουν τη θυγατρική,
δ)
η μητρική επιχείρηση κατέχει περισσότερο από το 50 % των δικαιωμάτων ψήφου που συνδέονται με μετοχές στο κεφάλαιο της θυγατρικής ή έχει δικαίωμα να διορίζει ή να απολύει την πλειονότητα των μελών του διοικητικού οργάνου της θυγατρικής.
2. Οι αρμόδιες αρχές μπορούν να ασκήσουν το δικαίωμα που προβλέπεται στην παράγραφο 1 εφόσον η μητρική επιχείρηση αποτελεί χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών ή μικτή χρηματοοικονομική εταιρεία συμμετοχών συσταθείσα στο ίδιο κράτος μέλος με το ίδρυμα, υπό την προϋπόθεση ότι υπόκειται στην ίδια εποπτεία με τα ιδρύματα και ιδίως στα πρότυπα που ορίζονται στο άρθρο 11 παράγραφος 1.
3. Οι αρμόδιες αρχές έχουν τη δυνατότητα να μην εφαρμόσουν το άρθρο 6 παράγραφος 1, σε μητρικό ίδρυμα σε κράτος μέλος, εφόσον το εν λόγω ίδρυμα έχει άδεια λειτουργίας και εποπτεύεται από το οικείο κράτος μέλος και περιλαμβάνεται στην πραγματοποιούμενη σε ενοποιημένη βάση εποπτεία και εφόσον συντρέχουν όλες οι προϋποθέσεις που ακολουθούν, ώστε να διασφαλίζεται ότι τα ίδια κεφάλαια κατανέμονται επαρκώς μεταξύ μητρικής επιχείρησης και θυγατρικών:
α)
δεν υπάρχει κανένα τρέχον ή προβλεπόμενο ουσιώδες πρακτικό ή νομικό κώλυμα για την άμεση μεταφορά ιδίων κεφαλαίων ή την εξόφληση υποχρεώσεων προς το μητρικό ίδρυμα σε κράτος μέλος,
β)
οι διαδικασίες αξιολόγησης, μέτρησης και ελέγχου των κινδύνων που αφορούν την ενοποιημένη εποπτεία καλύπτουν το μητρικό ίδρυμα σε κράτος μέλος.
Η αρμόδια αρχή που προσφεύγει στην παρούσα παράγραφο ενημερώνει τις αρμόδιες αρχές όλων των κρατών μελών.
Άρθρο 8
Παρέκκλιση από την εφαρμογή των απαιτήσεων για την κάλυψη κινδύνων ρευστότητας σε ατομική βάση
1. Οι αρμόδιες αρχές μπορούν να απαλλάσσουν πλήρως ή εν μέρει ένα ίδρυμα και όλες ή κάποιες εκ των θυγατρικών του στην Ένωση από την εφαρμογή του έκτου μέρους και τις εποπτεύουν ως αυτόνομη οντότητα διαχείρισης του κινδύνου ρευστότητας εφόσον πληρούν όλες τις κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
το μητρικό ίδρυμα σε ενοποιημένη βάση ή το θυγατρικό ίδρυμα σε υποενοποιημένη βάση συνάδει με τις υποχρεώσεις που ορίζονται στο έκτο μέρος,
β)
το μητρικό ίδρυμα σε ενοποιημένη βάση ή το θυγατρικό ίδρυμα σε υποενοποιημένη βάση παρακολουθεί και εποπτεύει ανά πάσα στιγμή τις θέσεις ρευστότητας όλων των ιδρυμάτων του ομίλου ή της οντότητας τα οποία υπόκεινται στην απαλλαγή και εξασφαλίζει επαρκή ρευστότητα για όλα αυτά τα ιδρύματα,
γ)
τα ιδρύματα έχουν συνάψει συμβάσεις προς ικανοποίηση των αρμόδιων αρχών, που προβλέπουν την ελεύθερη διακίνηση κεφαλαίων μεταξύ τους και τους επιτρέπουν να πληρούν τις μεμονωμένες και κοινές υποχρεώσεις τους όταν καθίστανται ληξιπρόθεσμες,
δ)
δεν υπάρχει κανένα τρέχον ή προβλεπόμενο ουσιώδες πρακτικό ή νομικό κώλυμα για την εκπλήρωση των συμβάσεων που αναφέρονται στο στοιχείο γ).
Έως την 1η Ιανουαρίου 2014, η Επιτροπή θα υποβάλει έκθεση στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο σχετικά με τυχόν νομικά εμπόδια ικανά να καταστήσουν αδύνατη την εφαρμογή του στοιχείου γ) της πρώτης παραγράφου και καλείται να υποβάλει νομοθετική πρόταση, κατά το δέον, έως την 31η Δεκεμβρίου 2015, για την άρση των εμποδίων αυτών.
2. Οι αρμόδιες αρχές μπορούν να απαλλάσσουν πλήρως ή εν μέρει ένα ίδρυμα και όλες ή κάποιες εκ των θυγατρικών του από την εφαρμογή του έκτου μέρους, εφόσον όλα τα ιδρύματα της αυτόνομης οντότητας διαχείρισης του κινδύνου ρευστότητας έχουν άδεια λειτουργίας στο ίδιο κράτος μέλος και με την προϋπόθεση ότι πληρούνται οι όροι στην παράγραφο 1.
3. Σε περίπτωση που τα ιδρύματα της αυτόνομης οντότητας διαχείρισης του κινδύνου ρευστότητας έχουν άδεια λειτουργίας σε περισσότερα κράτη μέλη, η παράγραφος 1 εφαρμόζεται μόνο μετά την τήρηση της διαδικασίας που ορίζεται στο άρθρο 21 και μόνο σε ιδρύματα των οποίων οι αρμόδιες αρχές συμφωνούν σχετικά με τα κατωτέρω στοιχεία:
α)
την αξιολόγησή τους όσον αφορά τη συμμόρφωση του οργανισμού και την αντιμετώπιση του κινδύνου ρευστότητας κατά τους όρους του άρθρου 86 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ για ολόκληρη την αυτόνομη οντότητα διαχείρισης του κινδύνου ρευστότητας,
β)
την κατανομή των ποσών, την τοποθεσία και την ιδιοκτησία των απαιτούμενων ρευστών διαθεσίμων που πρέπει να κατέχει η αυτόνομη οντότητα διαχείρισης του κινδύνου ρευστότητας,
γ)
τον καθορισμό των ελάχιστων ποσών των ρευστών διαθεσίμων που πρέπει να κατέχουν τα ιδρύματα τα οποία θα απαλλαγούν από την εφαρμογή του έκτου μέρους,
δ)
την ανάγκη αυστηρότερων παραμέτρων από αυτές που προβλέπονται στο έκτο μέρος,
ε)
την απεριόριστη ανταλλαγή ολοκληρωμένων πληροφοριών μεταξύ των αρμόδιων αρχών,
στ)
την απόλυτη κατανόηση των επιπτώσεων αυτής της απαλλαγής.
4. Οι αρμόδιες αρχές μπορούν επίσης να εφαρμόσουν τις παραγράφους 1, 2 και 3 σε ιδρύματα που είναι μέλη του ίδιου θεσμικού συστήματος προστασίας που αναφέρεται στο άρθρο 113 παράγραφος 7 στοιχείο β), εφόσον ικανοποιούν όλες τις προϋποθέσεις που ορίζονται στο άρθρο 113 παράγραφος 7, καθώς και σε άλλα ιδρύματα που συνδέονται κατά το άρθρο 113 παράγραφος 6, εφόσον ικανοποιούν όλες τις προϋποθέσεις που ορίζονται στο εν λόγω άρθρο. Σε αυτή την περίπτωση, οι αρμόδιες αρχές προσδιορίζουν ένα από τα ιδρύματα που υπόκεινται στην απαλλαγή, το οποίο πρέπει να πληροί το έκτο μέρος, βάσει της ενοποιημένης κατάστασης όλων των ιδρυμάτων της αυτόνομης οντότητας διαχείρισης του κινδύνου ρευστότητας.
5. Σε περίπτωση που μια απαλλαγή έχει χορηγηθεί δυνάμει της παραγράφου 1 ή της παραγράφου 2, οι αρμόδιες αρχές μπορούν επίσης να εφαρμόσουν το άρθρο 86 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ, ή μέρη αυτού, στο επίπεδο αυτόνομης οντότητας διαχείρισης του κινδύνου ρευστότητας, και να ανακαλέσουν την εφαρμογή του άρθρου 86 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ, ή μερών αυτού, σε ατομική βάση.
Άρθρο 9
Μέθοδος μερικής ενοποίησης
1. Με την επιφύλαξη των παραγράφων 2 και 3 του παρόντος άρθρου και του άρθρου 144 παράγραφος 3 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ, οι αρμόδιες αρχές μπορούν να επιτρέψουν, κατά περίπτωση, σε μητρικά ιδρύματα να συμπεριλάβουν στον υπολογισμό των απαιτήσεών τους δυνάμει του άρθρου 6 παράγραφος 1, τις θυγατρικές τους εκείνες που ανταποκρίνονται στα κριτήρια του άρθρου 7 παράγραφος 1 στοιχεία γ) και δ) και των οποίων τα ουσιώδη ανοίγματα ή οι ουσιώδεις υποχρεώσεις είναι έναντι των εν λόγω μητρικών ιδρυμάτων.
2. Η δυνατότητα που καθορίζεται στην παράγραφο 1 επιτρέπεται μόνο στις περιπτώσεις κατά τις οποίες το μητρικό ίδρυμα τεκμηριώνει στις αρμόδιες αρχές τις συνθήκες και τις ρυθμίσεις, συμπεριλαμβανομένων των νομικών ρυθμίσεων, χάρις στις οποίες δεν υφίσταται και δεν προβλέπεται ουσιώδες πρακτικό ή νομικό κώλυμα στην άμεσημεταφορά ιδίων κεφαλαίων ή την εξόφληση υποχρεώσεων που οφείλονται από τη θυγατρική προς τη μητρική επιχείρηση.
3. Εάν μια αρμόδια αρχή κάνει χρήση της διακριτικής ευχέρειας που προβλέπεται στην παράγραφο 1, πρέπει να ενημερώνει τακτικά και τουλάχιστον σε ετήσια βάση, τις αρμόδιες αρχές όλων των άλλων κρατών μελών σχετικά με την εφαρμογή της παραγράφου 1 και τις συνθήκες και τις ρυθμίσεις της παραγράφου 2. Εάν η θυγατρική βρίσκεται σε τρίτη χώρα, οι αρμόδιες αρχές παρέχουν τις ίδιες πληροφορίες και στις αρμόδιες αρχές της χώρας αυτής.
Άρθρο 10
Απαλλαγή για πιστωτικά ιδρύματα μόνιμα συνδεδεμένα με κεντρικό οργανισμό
1. Οι αρμόδιες αρχές μπορούν, σύμφωνα με το εθνικό δίκαιο, εν μέρει ή πλήρως, να απαλλάσσουν από την εφαρμογή των απαιτήσεων που ορίζονται στο δεύτερο έως όγδοο μέρος ένα ή περισσότερα πιστωτικά ιδρύματα εγκατεστημένα στο ίδιο κράτος μέλος, που είναι μόνιμα συνδεδεμένα με κεντρικό οργανισμό ο οποίος τα εποπτεύει και είναι εγκατεστημένος στο αυτό κράτος μέλος, εφόσον πληρούνται οι ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
οι υποχρεώσεις του κεντρικού οργανισμού και των ιδρυμάτων που συνδέονται με αυτόν αποτελούν αλληλέγγυες υποχρεώσεις ή οι υποχρεώσεις των ιδρυμάτων που συνδέονται με αυτόν τον κεντρικό οργανισμό καλύπτονται πλήρως από εγγυήσεις του κεντρικού οργανισμού,
β)
η φερεγγυότητα και η ρευστότητα του κεντρικού οργανισμού και όλων των ιδρυμάτων που συνδέονται με αυτόν παρακολουθούνται στο σύνολό τους βάσει ενοποιημένων λογαριασμών των εν λόγω ιδρυμάτων,
γ)
η διοίκηση του κεντρικού οργανισμού έχει τη δυνατότητα να εκδίδει οδηγίες προς τη διοίκηση των ιδρυμάτων που συνδέονται με αυτόν.
Τα κράτη μέλη μπορούν να διατηρούν και να αξιοποιούν την ισχύουσα εθνική νομοθεσία όσον αφορά την εφαρμογή της απαλλαγής που αναφέρεται στο πρώτο εδάφιο, εφόσον δεν συγκρούεται με τον παρόντα κανονισμό και την οδηγία 2013/36/ΕΕ.
2. Εφόσον οι αρμόδιες αρχές κρίνουν ότι πληρούνται οι προϋποθέσεις της παραγράφου 1 και εφόσον τα ιδρύματα που συνδέονται με τον κεντρικό οργανισμό εγγυώνται πλήρως τα στοιχεία του παθητικού ή τις υποχρεώσεις του κεντρικού οργανισμού, οι αρμόδιες αρχές μπορούν να απαλλάσσουν τον κεντρικό οργανισμό από την εφαρμογή του δεύτερου έως όγδοου μέρους σε ατομική βάση.
ΚΕΦΑΛΑΙΟ 2
Εποπτική ενοποίηση
Τμήμα Ι
Εφαρμογή των απαιτήσεων σε ενοποιημένη βάση
Άρθρο 11
Γενική αντιμετώπιση
1. Τα εγκατεστημένα σε κράτος μέλος μητρικά ιδρύματα συμμορφώνονται, στον βαθμό και με τον τρόπο που ορίζει το άρθρο 18, με τις υποχρεώσεις που θεσπίζονται στο δεύτερο έως τέταρτο μέρος και στο έβδομο μέρος, βάσει της ενοποιημένης τους κατάστασης. Οι μητρικές επιχειρήσεις και οι θυγατρικές τους, υπαγόμενες στον παρόντα κανονισμό, διαμορφώνουν την κατάλληλη οργανωτική διάρθρωση και τους κατάλληλους μηχανισμούς εσωτερικού ελέγχου προκειμένου να διασφαλιστεί ότι τα απαιτούμενα στοιχεία ενοποίησης υποβάλλονται σε δέουσα επεξεργασία και διαβιβάζονται. Ιδιαίτερα, διασφαλίζουν ότι οι θυγατρικές για τις οποίες δεν ισχύει ο παρών κανονισμός εφαρμόζουν ρυθμίσεις, διαδικασίες και μηχανισμούς που διασφαλίζουν την κατάλληλη ενοποίηση.
2. Τα ιδρύματα που ελέγχονται από μητρική χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών ή από μητρική μικτή χρηματοοικονομική εταιρεία συμμετοχών εγκατεστημένη σε κράτος μέλος συμμορφώνονται, στον βαθμό και με τον τρόπο που ορίζει το άρθρο 18, με τις υποχρεώσεις που θεσπίζονται στο δεύτερο έως τέταρτο μέρος και στο έβδομο μέρος, βάσει της ενοποιημένης κατάστασης της χρηματοδοτικής εταιρείας συμμετοχών ή της μικτής χρηματοοικονομικής εταιρείας συμμετοχών.
Όταν μια μητρική χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών ή μια μητρική μικτή χρηματοοικονομική εταιρεία συμμετοχών εγκατεστημένη σε κράτος μέλος ελέγχει πάνω από ένα ίδρυμα, η πρώτη παράγραφος ισχύει μόνο για το ίδρυμα στο οποίο ασκείται εποπτεία σε ενοποιημένη βάση δυνάμει του άρθρου 111 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ.
3. Τα μητρικά ιδρύματα που είναι εγκατεστημένα στην ΕΕ και τα ιδρύματα που ελέγχονται από μητρική χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών ή από μητρική μικτή χρηματοοικονομική εταιρεία συμμετοχών εγκατεστημένη στην ΕΕ συμμορφώνονται με τις υποχρεώσεις που ορίζονται στο έκτο μέρος, βάσει της ενοποιημένης κατάστασης του ανωτέρω μητρικού ιδρύματος, της χρηματοδοτικής εταιρείας συμμετοχών ή της μικτής χρηματοοικονομικής εταιρείας συμμετοχών, εφόσον ο όμιλος περιλαμβάνει ένα ή περισσότερα πιστωτικά ιδρύματα ή επιχειρήσεις επενδύσεων που έχουν άδεια παροχής των επενδυτικών υπηρεσιών και δραστηριοτήτων που παρατίθενται στο παράρτημα I τμήμα A σημεία 3 και 6 της οδηγίας 2004/39/ΕΚ. Εν αναμονή της έκθεσης της Επιτροπής σύμφωνα με το άρθρο 508 παράγραφος 2 και εάν ο όμιλος αποτελείται μόνο από επιχειρήσεις επενδύσεων, οι αρμόδιες αρχές δύνανται να απαλλάσσουν τις επιχειρήσεις επενδύσεων από τη συμμόρφωση με τις υποχρεώσεις που προβλέπονται στο έκτο μέρος σε ενοποιημένη βάση, λαμβάνοντας υπόψη τη φύση, το μέγεθος και την πολυπλοκότητα των δραστηριοτήτων της επιχείρησης επενδύσεων.
4. Όπου ισχύει το άρθρο 10, ο κεντρικός οργανισμός που αναφέρεται στο εν λόγω άρθρο συμμορφώνεται με τις απαιτήσεις του δεύτερου έως όγδοου μέρους, βάσει της ενοποιημένης κατάστασης του συνόλου που απαρτίζεται από τον κεντρικό οργανισμό και τα συνδεδεμένα με αυτόν ιδρύματα.
5. Παράλληλα με τις απαιτήσεις των παραγράφων 1 έως 4 και με την επιφύλαξη των λοιπών διατάξεων του παρόντος κανονισμού και της οδηγίας 2013/36/ΕΕ, όταν ευλόγως απαιτείται, για εποπτικούς σκοπούς, λόγω των ιδιαιτεροτήτων του κινδύνου ή της διάρθρωσης του κεφαλαίου ενός ιδρύματος ή όπου τα κράτη μέλη υιοθετούν εθνική νομοθεσία η οποία απαιτεί τον δομικό διαχωρισμό των δραστηριοτήτων ενός τραπεζικού ομίλου, οι αρμόδιες αρχές μπορούν να απαιτούν από τα δομικά διαχωρισμένα ιδρύματα να συμμορφώνονται με τις υποχρεώσεις που ορίζονται στο δεύτερο έως τέταρτο μέρος και στο έκτο έως όγδοο μέρος του παρόντος κανονισμού και στον τίτλο VII της οδηγίας 2013/36/ΕΕ σε υποενοποιημένη βάση.
Η προσέγγιση που καθορίζεται στο πρώτο εδάφιο εφαρμόζεται με την επιφύλαξη της αποτελεσματικής εποπτείας σε ενοποιημένη βάση και δεν δύναται να επιφέρει δυσανάλογα δυσμενείς επιπτώσεις στο σύνολο ή σε τμήματα του χρηματοπιστωτικού συστήματος σε άλλα κράτη μέλη ή της Ένωσης συνολικά, ούτε να αποτελεί ή να δημιουργεί εμπόδιο στη λειτουργία της εσωτερικής αγοράς.
Άρθρο 12
Χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών ή μικτή χρηματοοικονομική εταιρεία συμμετοχών με θυγατρικό πιστωτικό ίδρυμα και θυγατρική επιχείρηση επενδύσεων
Όταν χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών ή μικτή χρηματοοικονομική εταιρεία συμμετοχών είναι μητρική επιχείρηση τουλάχιστον ενός πιστωτικού ιδρύματος και μίας επιχείρησης επενδύσεων, το πιστωτικό ίδρυμα υπόκειται στις απαιτήσεις που ισχύουν με βάση την ενοποιημένη κατάσταση της χρηματοδοτικής εταιρείας συμμετοχών ή της μικτής χρηματοοικονομικής εταιρείας συμμετοχών.
Άρθρο 13
Εφαρμογή των απαιτήσεων δημοσιοποίησης σε ενοποιημένη βάση
1. Τα εγκατεστημένα στην ΕΕ μητρικά ιδρύματα συμμορφώνονται με τις υποχρεώσεις που ορίζει το όγδοο μέρος, βάσει της ενοποιημένης κατάστασής τους.
Οι σημαντικές θυγατρικές μητρικών ιδρυμάτων εγκατεστημένων στην ΕΕ και οι θυγατρικές που έχουν ουσιαστική σημασία για τις τοπικές αγορές τους δημοσιοποιούν τις πληροφορίες που προσδιορίζονται στα άρθρα 437, 438, 440, 442, 450, 451 και 453, σε ατομική ή υποενοποιημένη βάση.
2. Τα ιδρύματα που ελέγχονται από μητρική χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών ή από μητρική μικτή χρηματοοικονομική εταιρεία συμμετοχών εγκατεστημένες στην ΕΕ συμμορφώνονται με τις υποχρεώσεις που ορίζονται στο όγδοο μέρος, βάσει της ενοποιημένης κατάστασης της συγκεκριμένης χρηματοδοτικής εταιρείας συμμετοχών ή της μικτής χρηματοοικονομικής εταιρείας συμμετοχών.
Οι σημαντικές θυγατρικές μητρικών χρηματοδοτικών εταιρειών συμμετοχών εγκατεστημένων στην ΕΕ ή μικτών χρηματοοικονομικών εταιρειών συμμετοχών εγκατεστημένων στην ΕΕ και οι θυγατρικές που έχουν ουσιαστική σημασία για τις τοπικές αγορές τους δημοσιοποιούν τις πληροφορίες που προσδιορίζονται στα άρθρα 437, 438, 440, 442, 450, 451 και 453, σε ατομική ή υποενοποιημένη βάση.
3. Οι παράγραφοι 1 και 2 δεν ισχύουν πλήρως ή εν μέρει για μητρικά ιδρύματα εγκατεστημένα στην ΕΕ, για ιδρύματα που ελέγχονται από μητρική χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών εγκατεστημένη στην ΕΕ ή από μητρική μικτή χρηματοοικονομική εταιρεία συμμετοχών εγκατεστημένη στην ΕΕ, εφόσον περιλαμβάνονται σε ισοδύναμες δημοσιοποιήσεις παρεχόμενες σε ενοποιημένη βάση από μητρική επιχείρηση εγκατεστημένη σε τρίτη χώρα.
4. Σε περίπτωση που εφαρμόζεται το άρθρο 10, ο κεντρικός οργανισμός που αναφέρεται στο εν λόγω άρθρο συμμορφώνεται με τις απαιτήσεις του όγδοου μέρους, βάσει της ενοποιημένης κατάστασης του κεντρικού οργανισμού. Το άρθρο 18 παράγραφος 1 εφαρμόζεται στον κεντρικό οργανισμό και τα συνδεδεμένα ιδρύματα αντιμετωπίζονται ως θυγατρικές του κεντρικού οργανισμού.
Άρθρο 14
Εφαρμογή των απαιτήσεων του πέμπτου μέρους σε ενοποιημένη βάση
1. Οι μητρικές επιχειρήσεις και οι θυγατρικές τους που υπάγονται στις διατάξεις του παρόντος κανονισμού τηρούν τις υποχρεώσεις που ορίζει το πέμπτο μέρος σε ενοποιημένη ή υποενοποιημένη βάση, ώστε να διασφαλίζεται ότι οι ρυθμίσεις, οι διαδικασίες και οι μηχανισμοί που απαιτούνται δυνάμει των εν λόγω διατάξεων διέπονται από συνέπεια και συνοχή και ότι μπορούν να παραχθούν όλα τα σχετικά με την εποπτεία δεδομένα και στοιχεία. Ιδιαίτερα, διασφαλίζουν ότι οι θυγατρικές για τις οποίες δεν ισχύει ο παρών κανονισμός εφαρμόζουν ρυθμίσεις, διαδικασίες και μηχανισμούς που συμμορφώνονται με αυτές τις διατάξεις.
2. Τα ιδρύματα εφαρμόζουν πρόσθετο συντελεστή στάθμισης κινδύνου σύμφωνα με το άρθρο 407 κατά την εφαρμογή του άρθρου 92 σε ενοποιημένη ή υποενοποιημένη βάση εάν οι απαιτήσεις των άρθρων 405 ή 406 παραβιαστούν σε επίπεδο οντότητας εγκατεστημένης σε τρίτη χώρα η οποία συμπεριλαμβάνεται στην ενοποίηση σύμφωνα με το άρθρο 18, εάν η παραβίαση είναι ουσιώδης σε σχέση με το γενικότερο προφίλ κινδύνου του ομίλου.
3. Οι υποχρεώσεις που προκύπτουν από το πέμπτο μέρος σχετικά με θυγατρικές επιχειρήσεις οι οποίες δεν υπόκεινται οι ίδιες στον παρόντα κανονισμό δεν ισχύουν εάν το μητρικό ίδρυμα της ΕΕ ή τα ιδρύματα υπό τον έλεγχο μητρικής χρηματοδοτικής εταιρείας συμμετοχών εγκατεστημένης στην ΕΕ ή μητρικής μικτής χρηματοοικονομικής εταιρείας συμμετοχών εγκατεστημένης στην ΕΕ μπορούν να αποδείξουν στις αρμόδιες αρχές ότι η εφαρμογή του πέμπτου μέρους είναι παράνομη σύμφωνα με τη νομοθεσία της τρίτης χώρας στην οποία είναι εγκατεστημένη η θυγατρική.
Άρθρο 15
Παρέκκλιση από την εφαρμογή των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων σε ενοποιημένη βάση για ομίλους επιχειρήσεων επενδύσεων
1. Η αρχή ενοποιημένης εποπτείας δύναται, ανάλογα με την περίπτωση, να χορηγεί απαλλαγή από την εφαρμογή του τρίτου μέρους του παρόντος κανονισμού και του τίτλου VII κεφάλαιο 4 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ, σε ενοποιημένη βάση, υπό τις κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
έκαστη επιχείρηση επενδύσεων του ομίλου που είναι εγκατεστημένη στην ΕΕ εφαρμόζει τον εναλλακτικό υπολογισμό του συνολικού ποσού ανοίγματος σε κίνδυνο που αναφέρεται στο άρθρο 95 παράγραφος 2,
β)
όλες οι επιχειρήσεις επενδύσεων του ομίλου εμπίπτουν στις κατηγορίες του άρθρου 95 παράγραφος 1 και του άρθρου 96 παράγραφος 1,
γ)
έκαστη επιχείρηση επενδύσεων του ομίλου που είναι εγκατεστημένη στην ΕΕ πληροί τις απαιτήσεις που προβλέπονται στο άρθρο 95 σε ατομική βάση και συγχρόνως αφαιρεί από τα στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 που κατέχει τυχόν ενδεχόμενες υποχρεώσεις προς όφελος επιχειρήσεων επενδύσεων, χρηματοδοτικών ιδρυμάτων, εταιρειών διαχείρισης και επιχειρήσεων παροχής επικουρικών υπηρεσιών που διαφορετικά θα αποτελούσαν αντικείμενο ενοποίησης,
δ)
κάθε χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών, η οποία είναι η μητρική χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών, σε κράτος μέλος, επιχείρησης επενδύσεων που είναι μέλος του ομίλου, διαθέτει τουλάχιστον τόσα κεφάλαια, οριζόμενα εδώ ως το άθροισμα των στοιχείων που αναφέρονται στο άρθρο 26 παράγραφος 1, το άρθρο 51 παράγραφος 1 και το άρθρο 62 παράγραφος 1, ώστε να καλύπτεται το άθροισμα των ακολούθων:
i)
του αθροίσματος της πλήρους λογιστικής αξίας των τυχόν συμμετοχών, των απαιτήσεων μειωμένης εξασφάλισης και των μέσων που μνημονεύονται στο άρθρο 36 παράγραφος 1 στοιχεία η) και θ), το άρθρο 56 παράγραφος 1 στοιχεία γ) και δ) και το άρθρο 66 παράγραφος 1 στοιχεία γ) και δ) σε επιχειρήσεις επενδύσεων, χρηματοδοτικά ιδρύματα, εταιρείες διαχείρισης και επιχειρήσεις παροχής επικουρικών υπηρεσιών που διαφορετικά θα αποτελούσαν αντικείμενο ενοποίησης και
ii)
του συνολικού ποσού ενδεχόμενων υποχρεώσεων προς όφελος επιχειρήσεων επενδύσεων, χρηματοδοτικών ιδρυμάτων, εταιρειών διαχείρισης και επιχειρήσεων παροχής επικουρικών υπηρεσιών που διαφορετικά θα αποτελούσαν αντικείμενο ενοποίησης,
ε)
ο όμιλος δεν περιλαμβάνει πιστωτικά ιδρύματα.
Όταν πληρούνται οι προϋποθέσεις της πρώτης παραγράφου, κάθε επιχείρηση επενδύσεων εγκατεστημένη στην ΕΕ διαθέτει και εφαρμόζει συστήματα για την παρακολούθηση και τον έλεγχο των πηγών κεφαλαίων και χρηματοδότησης όλων των χρηματοδοτικών εταιρειών συμμετοχών, επιχειρήσεων επενδύσεων, χρηματοδοτικών ιδρυμάτων, εταιρειών διαχείρισης και επιχειρήσεων παροχής επικουρικών υπηρεσιών που ανήκουν στον εκάστοτε όμιλο.
2. Οι αρμόδιες αρχές μπορούν επίσης να χορηγήσουν την απαλλαγή εάν οι χρηματοδοτικές εταιρείες συμμετοχών κατέχουν χαμηλότερο ποσό ιδίων κεφαλαίων από το ποσό που υπολογίστηκε δυνάμει της παραγράφου 1 στοιχείο δ), το οποίο δεν είναι χαμηλότερο από το άθροισμα των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων που επιβάλλονται σε ατομική βάση σε επιχειρήσεις επενδύσεων, χρηματοδοτικά ιδρύματα, εταιρείες διαχείρισης και επιχειρήσεις παροχής επικουρικών υπηρεσιών που διαφορετικά θα αποτελούσαν αντικείμενο ενοποίησης και του συνολικού ποσού ενδεχόμενων υποχρεώσεων προς όφελος επιχειρήσεων επενδύσεων, χρηματοδοτικών ιδρυμάτων, εταιρειών διαχείρισης και επιχειρήσεων παροχής επικουρικών υπηρεσιών που διαφορετικά θα αποτελούσαν αντικείμενο ενοποίησης. Για τους σκοπούς της παρούσας παραγράφου, η απαίτηση ιδίων κεφαλαίων που ισχύει για τις επιχειρήσεις επενδύσεων τρίτων χωρών, τα χρηματοδοτικά ιδρύματα, τις εταιρείες διαχείρισης και τις επιχειρήσεις παροχής επικουρικών υπηρεσιών είναι ονομαστική απαίτηση ιδίων κεφαλαίων.
Άρθρο 16
Παρέκκλιση από την εφαρμογή των απαιτήσεων για τον δείκτη μόχλευσης σε ενοποιημένη βάση για ομίλους επιχειρήσεων επενδύσεων
Εάν όλες οι οντότητες ενός ομίλου επιχειρήσεων επενδύσεων, περιλαμβανομένης της μητρικής, είναι επιχειρήσεις επενδύσεων απαλλαγμένες από την εφαρμογή των απαιτήσεων που ορίζονται στο έβδομο μέρος σε ατομική βάση σύμφωνα με το άρθρο 6 παράγραφος 5, η μητρική επιχείρηση επενδύσεων μπορεί να επιλέξει να μην εφαρμόσει τις απαιτήσεις που ορίζονται στο έβδομο μέρος σε ενοποιημένη βάση.
Άρθρο 17
Εποπτεία επιχειρήσεων επενδύσεων που έχουν απαλλαχθεί από την εφαρμογή των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων σε ενοποιημένη βάση
1. Οι επιχειρήσεις επενδύσεων που ανήκουν σε όμιλο εμπίπτοντα στην απαλλαγή που περιγράφεται στο άρθρο 15 ενημερώνουν τις αρμόδιες αρχές για τους κινδύνους που θα μπορούσαν να βλάψουν την οικονομική τους κατάσταση, συμπεριλαμβανομένων των κινδύνων που συνδέονται με τη σύνθεση και τις πηγές των ιδίων κεφαλαίων, του εσωτερικού κεφαλαίου και της χρηματοδότησής τους.
2. Σε περίπτωση που οι αρμόδιες αρχές οι οποίες είναι υπεύθυνες για την προληπτική εποπτεία επιχείρησης επενδύσεων δεν επιβάλουν την υποχρέωση εποπτείας σε ενοποιημένη βάση δυνάμει του άρθρου 15, λαμβάνουν άλλα ανάλογα μέτρα για την παρακολούθηση των κινδύνων, ιδίως των μεγάλων χρηματοδοτικών ανοιγμάτων, για ολόκληρο τον όμιλο, συμπεριλαμβανομένων των επιχειρήσεων οι οποίες δεν είναι εγκατεστημένες σε κράτος μέλος.
3. Εάν οι αρμόδιες αρχές οι οποίες είναι υπεύθυνες για την προληπτική εποπτεία επιχείρησης επενδύσεων δεν εφαρμόσουν τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων σε ενοποιημένη βάση δυνάμει του άρθρου 15, οι απαιτήσεις του όγδοου μέρους ισχύουν σε ατομική βάση.
Τμήμα 2
Μέθοδοι εποπτικής ενοποίησης
Άρθρο 18
Μέθοδοι εποπτικής ενοποίησης
1. Τα ιδρύματα που υποχρεούνται να συμμορφώνονται με τις απαιτήσεις που αναφέρονται στο Τμήμα 1 βάσει της ενοποιημένης κατάστασής τους διεξάγουν πλήρη ενοποίηση όλων των ιδρυμάτων και χρηματοδοτικών ιδρυμάτων που είναι θυγατρικές τους ή, εφόσον συντρέχει περίπτωση, των θυγατρικών της ίδιας μητρικής χρηματοδοτικής εταιρείας συμμετοχών ή μητρικής μικτής χρηματοοικονομικής εταιρείας συμμετοχών. Οι παράγραφοι 2 έως 8 του παρόντος άρθρου δεν εφαρμόζονται εάν το έκτο μέρος εφαρμόζεται βάσει της ενοποιημένης κατάστασης ενός ιδρύματος.
2. Ωστόσο, οι αρμόδιες αρχές μπορούν να επιτρέψουν, κατά περίπτωση, αναλογική ενοποίηση, ανάλογα με το μερίδιο του κεφαλαίου που κατέχει η μητρική επιχείρηση στη θυγατρική. Η αναλογική ενοποίηση επιτρέπεται μόνο εάν πληρούνται όλες οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
η ευθύνη της μητρικής επιχείρησης περιορίζεται στο τμήμα του κεφαλαίου που κατέχει στη θυγατρική, λαμβανομένης υπόψη της ευθύνης των άλλων μετόχων ή εταίρων,
β)
η φερεγγυότητα των εν λόγω άλλων μετόχων ή εταίρων είναι ικανοποιητική,
γ)
η ευθύνη των άλλων μετόχων και εταίρων ορίζεται με σαφήνεια και νομικά δεσμευτικό τρόπο.
3. Σε περίπτωση που επιχειρήσεις συνδέονται κατά την έννοια του άρθρου 12, παράγραφος 1 της οδηγίας 83/349/ΕΟΚ, οι αρμόδιες αρχές καθορίζουν πώς πρέπει να γίνει η ενοποίηση·
4. Η αρχή ενοποιημένης εποπτείας απαιτεί την αναλογική ενοποίηση ανάλογα με το τμήμα του κεφαλαίου σε συμμετοχές σε ιδρύματα και χρηματοδοτικά ιδρύματα, τα οποία διευθύνονται από επιχείρηση συμπεριλαμβανόμενη στην ενοποίηση από κοινού με μία ή περισσότερες επιχειρήσεις μη συμπεριλαμβανόμενες στην ενοποίηση, όταν η ευθύνη των εν λόγω επιχειρήσεων περιορίζεται στο τμήμα του κεφαλαίου που κατέχουν.
5. Εκτός των περιπτώσεων που μνημονεύονται στις παραγράφους 1 και 2, στις υπόλοιπες περιπτώσεις συμμετοχών ή κεφαλαιακού δεσμού, οι αρμόδιες αρχές ορίζουν αν και με ποια μορφή πρέπει να πραγματοποιείται η ενοποίηση. Μπορούν ιδιαίτερα να επιτρέψουν ή να επιβάλουν τη χρησιμοποίηση της μεθόδου της καθαρής θέσεως. Η μέθοδος αυτή δεν σημαίνει ωστόσο υπαγωγή των επιχειρήσεων αυτών στην εποπτεία επί ενοποιημένης βάσεως.
6. Οι αρμόδιες αρχές αποφασίζουν αν και με ποια μορφή θα γίνει η ενοποίηση, στις ακόλουθες περιπτώσεις:
α)
όταν ένα πιστωτικό ίδρυμα ασκεί, κατά τις αρμόδιες αρχές, σημαντική επιρροή επί ενός ή πλειόνων ιδρυμάτων ή χρηματοδοτικών ιδρυμάτων, χωρίς όμως να διαθέτει συμμετοχή ή άλλο κεφαλαιακό δεσμό με αυτά, και
β)
όταν δύο ή πλείονα ιδρύματα ή χρηματοδοτικά ιδρύματα τίθενται υπό ενιαία διοίκηση, χωρίς προς τούτο να απαιτείται σχετική σύμβαση ή ρήτρα του καταστατικού.
Οι αρμόδιες αρχές μπορούν ιδίως να επιτρέψουν ή να επιβάλουν τη χρήση της μεθόδου του άρθρου 12 της οδηγίας 83/349/ΕΟΚ. Η μέθοδος αυτή δεν σημαίνει ωστόσο υπαγωγή των επιχειρήσεων αυτών στην εποπτεία επί ενοποιημένης βάσης.
7. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων για να ορίσει τις συνθήκες υπό τις οποίες διεξάγεται η ενοποίηση στις περιπτώσεις που αναφέρονται στις παραγράφους 2 έως 6 του παρόντος άρθρου.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα στην Επιτροπή το αργότερο έως τις 31.12.16.
Εξουσιοδοτείται η Επιτροπή να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που αναφέρονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
8. Όταν η ενοποιημένη εποπτεία επιβάλλεται κατ’ εφαρμογή του άρθρου 111 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ, οι επιχειρήσεις παροχής επικουρικών υπηρεσιών και οι εταιρείες διαχείρισης όπως ορίζονται στο άρθρο 2 σημείο 5) της οδηγίας 2002/87/ΕΚ περιλαμβάνονται στην ενοποίηση στις ίδιες περιπτώσεις και με τις ίδιες μεθόδους όπως οι προβλεπόμενες στο παρόν άρθρο.
Τμήμα 3
Πεδίο εφαρμογης της εποπτικης ενοποιησης
Άρθρο 19
Οντότητες που εξαιρούνται από το πεδίο εφαρμογής της εποπτικής ενοποίησης
1. Ένα ίδρυμα, ένα χρηματοδοτικό ίδρυμα ή μια επιχείρηση παροχής επικουρικών υπηρεσιών που αποτελούν θυγατρικές ή μια επιχείρηση στην οποία κατέχεται συμμετοχή δεν χρειάζεται να συμπεριληφθεί στην ενοποίηση σε περίπτωση όταν το συνολικό ποσό των στοιχείων του ενεργητικού και των λογαριασμών εκτός ισολογισμού της σχετικής επιχείρησης υπολείπεται του μικρότερου των δύο παρακάτω ποσών:
α)
10 εκατομμύρια EUR,
β)
1 % των στοιχείων του ενεργητικού και των λογαριασμών εκτός ισολογισμού της μητρικής επιχείρησης ή της επιχείρησης που κατέχει τη συμμετοχή.
2. Οι αρμόδιες αρχές που έχουν αναλάβει την ενοποιημένη εποπτεία βάσει του άρθρου 111 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ μπορούν να αποφασίσουν κατά περίπτωση να μην υπαγάγουν στην ενοποίηση ένα ίδρυμα, ένα χρηματοδοτικό ίδρυμα ή μια επιχείρηση παροχής επικουρικών υπηρεσιών που αποτελούν θυγατρικές ή στα οποία κατέχεται συμμετοχή:
α)
όταν η υπόψη επιχείρηση βρίσκεται σε τρίτη χώρα όπου υπάρχουν νομικά εμπόδια στην διαβίβαση των αναγκαίων πληροφοριών,
β)
όταν η υπόψη επιχείρηση είναι αμελητέα μόνον σε σχέση με τους στόχους της εποπτείας των πιστωτικών ιδρυμάτων,
γ)
όταν, κατά τη γνώμη των αρμοδίων αρχών που έχουν αναλάβει την ενοποιημένη εποπτεία, η ενοποίηση της χρηματοοικονομικής κατάστασης της υπόψη επιχείρησης θα ήταν απρόσφορη ή παραπλανητική όσον αφορά τους στόχους της εποπτείας των πιστωτικών ιδρυμάτων.
3. Αν, στις περιπτώσεις που αναφέρονται στην παράγραφο 1 και στην παράγραφο 2 στοιχείο β), πλείονες επιχειρήσεις πληρούν τα κριτήρια που ορίζονται σε αυτές, υπάγονται παρά ταύτα στην ενοποίηση όταν ως σύνολο παρουσιάζουν σημαντικό ενδιαφέρον σε σχέση με τους καθορισθέντες στόχους.
Άρθρο 20
Κοινές αποφάσεις σχετικά με τις απαιτήσεις προληπτικής εποπτείας
1. Οι αρμόδιες αρχές συνεργάζονται μεταξύ τους, σε πλήρη συνεννόηση:
α)
όσον αφορά τις αιτήσεις χορήγησης των αδειών που μνημονεύονται στο άρθρο 143 παράγραφος 1, το άρθρο 151 παράγραφοι 4 και 9, το άρθρο 283, το άρθρο 312 παράγραφος 2 και το άρθρο 363 αντίστοιχα που υποβάλλονται από μητρικό ίδρυμα εγκατεστημένο στην ΕΕ και τις θυγατρικές του ή από κοινού από τις θυγατρικές επιχειρήσεις μιας μητρικής χρηματοδοτικής εταιρείας συμμετοχών εγκατεστημένης στην ΕΕ ή μιας μητρικής μικτής χρηματοοικονομικής εταιρείας συμμετοχών εγκατεστημένης στην ΕΕ, προκειμένου να αποφασισθεί αν πρέπει να χορηγηθεί ή όχι η αιτούμενη άδεια και να προσδιοριστούν τυχόν όροι και προϋποθέσεις που πρέπει να πληρούνται για τη χορήγησή της,
β)
προκειμένου να προσδιορίσουν κατά πόσον πληρούνται τα κριτήρια για ειδική αντιμετώπιση εντός του αυτού ομίλου, ως ορίζονται στο άρθρο 422 παράγραφος 9 και στο άρθρο 425 παράγραφος 5, όπως συμπληρώνονται με τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα της ΕΑΤ που αναφέρονται στο άρθρο 422 παράγραφος 10 και το άρθρο 425 παράγραφος 6.
Οι αιτήσεις υποβάλλονται μόνο στην αρχή ενοποιημένης εποπτείας.
Η αίτηση που αναφέρεται στο άρθρο 312 παράγραφος 2 του κανονισμού περιλαμβάνει περιγραφή των μεθόδων που εφαρμόζονται για την κατανομή των κεφαλαιακών απαιτήσεων έναντι λειτουργικού κινδύνου μεταξύ των διαφόρων οντοτήτων του ομίλου. Η αίτηση αναφέρει εάν και με ποιο τρόπο σχεδιάζεται να ενσωματωθούν οι επιπτώσεις της διαφοροποίησης στο σύστημα μέτρησης κινδύνων.
2. Οι αρμόδιες αρχές καταβάλλουν κάθε δυνατή προσπάθεια για να λάβουν από κοινού απόφαση εντός έξι μηνών σχετικά με:
α)
την αίτηση που αναφέρει η παράγραφος 1 στοιχείο α),
β)
την εκτίμηση των κριτηρίων και τον προσδιορισμό της ειδικής αντιμετώπισης που αναφέρονται στην παράγραφο 1 στοιχείο β).
Η κοινή αυτή απόφαση παρουσιάζεται σε έγγραφο που περιέχει την πλήρως αιτιολογημένη απόφαση η οποία διαβιβάζεται στον αιτούντα από την αρμόδια αρχή που αναφέρεται στην παράγραφο 1.
3. Η περίοδος που αναφέρεται στην παράγραφο 2 αρχίζει:
α)
κατά την ημερομηνία παραλαβής από την αρχή ενοποιημένης εποπτείας της ολοκληρωμένης αίτησης που αναφέρεται στην παράγραφο 1 στοιχείο α). Η αρχή ενοποιημένης εποπτείας προωθεί την ολοκληρωμένη αίτηση στις άλλες αρμόδιες αρχές χωρίς καθυστέρηση,
β)
κατά την ημερομηνία παραλαβής από τις αρμόδιες αρχές αναφοράς που συντάχθηκε από την αρχή ενοποιημένης εποπτείας και αναλύει υποχρεώσεις εντός του ομίλου.
4. Εάν δεν ληφθεί κοινή απόφαση από τις αρμόδιες αρχές εντός έξι μηνών, η αρχή ενοποιημένης εποπτείας αποφασίζει εξ ιδίας πρωτοβουλίας για την παράγραφο 1 στοιχείο α). Η απόφαση της αρχής ενοποιημένης εποπτείας δεν περιορίζει τις εξουσίες των αρμόδιων αρχών βάσει του άρθρου 105 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ.
Η εν λόγω απόφαση παρουσιάζεται σε έγγραφο που περιέχει την πλήρως αιτιολογημένη απόφαση και λαμβάνει υπόψη τις θέσεις και τις επιφυλάξεις που έχουν εκφράσει οι άλλες αρμόδιες αρχές εντός του χρονικού διαστήματος των έξι μηνών.
Η απόφαση ανακοινώνεται στο μητρικό ίδρυμα εγκατεστημένο στην ΕΕ ή στη μητρική χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών εγκατεστημένη στην ΕΕ ή στη μητρική μικτή χρηματοοικονομική εταιρεία συμμετοχών εγκατεστημένη στην ΕΕ και στις άλλες αρμόδιες αρχές από την αρχή ενοποιημένης εποπτείας.
Αν στο τέλος του εξαμήνου οποιαδήποτε από τις σχετικές αρμόδιες αρχές έχει παραπέμψει το θέμα στην ΕΑΤ σύμφωνα με το άρθρο 19 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010, η αρχή ενοποιημένης εποπτείας αναβάλλει την απόφασή της σχετικά με την παράγραφο 1 στοιχείο α) του παρόντος άρθρου και περιμένει την απόφαση της ΕΑΤ σύμφωνα με το άρθρο 19 παράγραφος 3 του ανωτέρω κανονισμού ως προς την απόφασή της, στη συνέχεια δε αποφασίζει σύμφωνα με την απόφαση της ΕΑΤ. Η προθεσμία έξι μηνών θεωρείται περίοδος συμβιβασμού κατά την έννοια του εν λόγω κανονισμού. Η ΕΑΤ αποφασίζει εντός ενός μηνός. Το ζήτημα δεν παραπέμπεται στην ΕΑΤ μετά το πέρας του εξαμήνου ή αφού ληφθεί απόφαση από κοινού.
5. Εάν δεν ληφθεί κοινή απόφαση από τις αρμόδιες αρχές εντός έξι μηνών, η αρμόδια αρχή που είναι υπεύθυνη για την εποπτεία της θυγατρικής σε ατομική βάση λαμβάνουν μόνες τους απόφαση σχετικά με την παράγραφο 1 στοιχείο β).
Η εν λόγω απόφαση παρουσιάζεται σε έγγραφο που περιέχει την πλήρως αιτιολογημένη απόφαση και λαμβάνει υπόψη τις θέσεις και τις επιφυλάξεις που έχουν εκφράσει οι άλλες αρμόδιες αρχές εντός του χρονικού διαστήματος των έξι μηνών.
Η απόφαση ανακοινώνεται στην αρχή ενοποιημένης εποπτείας η οποία ενημερώνει το μητρικό ίδρυμα που είναι εγκατεστημένο στην ΕΕ, τη μητρική χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών που είναι εγκατεστημένη στην ΕΕ ή τη μητρική μικτή χρηματοοικονομική εταιρεία συμμετοχών που είναι εγκατεστημένη στην ΕΕ.
Αν στο τέλος του εξαμήνου η αρχή ενοποιημένης εποπτείας έχει παραπέμψει το θέμα στην ΕΑΤ σύμφωνα με το άρθρο 19 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010, η αρμόδια αρχή που είναι υπεύθυνη για την εποπτεία της θυγατρικής σε ατομική βάση αναβάλλει την απόφασή της σχετικά με την παράγραφο 1 στοιχείο β) του παρόντος άρθρου και αναμένει την απόφαση της ΕΑΤ σύμφωνα με το άρθρο 19 παράγραφος 3 του ανωτέρω κανονισμού ως προς την απόφασή της, στη συνέχεια δε αποφασίζει σύμφωνα με την απόφαση της ΕΑΤ. Η προθεσμία έξι μηνών θεωρείται η φάση συμβιβασμού κατά την έννοια του εν λόγω κανονισμού. Η ΕΑΤ αποφασίζει εντός ενός μηνός. Το ζήτημα δεν παραπέμπεται στην ΕΑΤ μετά το πέρας του εξαμήνου ή αφού ληφθεί απόφαση από κοινού.
6. Στις περιπτώσεις όπου μητρικό ίδρυμα εγκατεστημένο στην ΕΕ και οι θυγατρικές του, οι θυγατρικές μητρικής χρηματοδοτικής εταιρείας συμμετοχών εγκατεστημένης στην ΕΕ ή μητρικής μικτής χρηματοοικονομικής εταιρείας συμμετοχών εγκατεστημένης στην ΕΕ χρησιμοποιούν μία εξελιγμένη προσέγγιση μέτρησης που αναφέρεται στο άρθρο 312 παράγραφος 2 ή την προσέγγιση των εσωτερικών διαβαθμίσεων (ΠΕΔ-IRB) που αναφέρεται στο άρθρο 143 σε ενοποιημένη βάση, οι αρμόδιες αρχές επιτρέπουν στη μητρική και στις θυγατρικές να ικανοποιήσουν από κοινού τα κριτήρια επιλεξιμότητας που καθορίζονται στα άρθρα 321 και 322 ή στο τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 3 τμήμα 6 αντίστοιχα, με τρόπο σύμφωνο με τη δομή του ομίλου και τα συστήματα διαχείρισης κινδύνου, τις διαδικασίες και τις μεθόδους του ομίλου.
7. Οι αποφάσεις που μνημονεύονται στις παραγράφους 2, 4 και 5 αναγνωρίζονται ως καθοριστικές και εφαρμόζονται από τις αρμόδιες αρχές των ενδιαφερόμενων κρατών μελών.
8. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων για τον καθορισμό της διαδικασίας κοινής απόφασης στην οποία αναφέρεται η παράγραφος 1 στοιχείο α), όσον αφορά την υποβολή αιτήσεων αδειοδότησης κατά το άρθρο 143 παράγραφος 1, το άρθρο 151 παράγραφοι 4 και 9, το άρθρο 283 παράγραφος 2 και το άρθρο 363, για τη διευκόλυνση της λήψης κοινών αποφάσεων.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή το αργότερο έως την 31η Δεκεμβρίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα εκτελεστικά τεχνικά πρότυπα που αναφέρονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με το άρθρο 15 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρα 21
Κοινές αποφάσεις για το επίπεδο εφαρμογής των απαιτήσεων ρευστότητας
1. Μόλις ένα μητρικό ίδρυμα της ΕΕ ή μια μητρική χρηματοδοτική εταιρία συμμετοχών της ΕΕ ή μια μητρική μικτή χρηματοοικονομική εταιρεία συμμετοχών της ΕΕ ή μια υποενοποιημένη θυγατρική μητρικού ιδρύματος της ΕΕ ή μιας μητρικής χρηματοδοτικής εταιρείας συμμετοχών της ΕΕ ή μιας μητρικής μικτής χρηματοοικονομικής εταιρείας συμμετοχών εγκατεστημένης στην ΕΕ υποβάλει αίτηση, η αρχή ενοποιημένης εποπτείας και οι αρχές που είναι αρμόδιες για την εποπτεία θυγατρικών ενός μητρικού ιδρύματος της ΕΕ ή μιας μητρικής χρηματοδοτικής εταιρείας συμμετοχών της ΕΕ ή μιας μητρικής μικτής χρηματοοικονομικής εταιρείας συμμετοχών της ΕΕ σε κράτος μέλος, κάνουν ό,τι είναι δυνατό προκειμένου να καταλήξουν σε κοινή απόφαση, προκειμένου να διαπιστωθεί εάν πληρούνται οι προϋποθέσεις του άρθρου 8 παράγραφος 1 στοιχεία α) έως δ), και καθορίζουν μια αυτόνομη οντότητα διαχείρισης του κινδύνου ρευστότητας για την εφαρμογή του άρθρου 8.
Η κοινή απόφαση λαμβάνεται εντός έξι μηνών από την υποβολή έκθεσης εκ μέρους της αρχής ενοποιημένης εποπτείας η οποία καθορίζει αυτόνομες οντότητες διαχείρισης του κινδύνου ρευστότητας σύμφωνα με τα κριτήρια του άρθρου 8. Σε περίπτωση διαφωνίας κατά τη διάρκεια της εξάμηνης περιόδου, η αρχή ενοποιημένης εποπτείας συμβουλεύεται την ΕΑΤ αν αυτό ζητηθεί από οποιαδήποτε άλλη αρμόδια αρχή. Η αρχή ενοποιημένης εποπτείας μπορεί εξ ιδίας πρωτοβουλίας να συμβουλεύεται την ΕΑΤ.
Η κοινή απόφαση μπορεί επίσης να επιβάλλει περιορισμούς στον τόπο διακράτησης και την ιδιοκτησία των ρευστών διαθεσίμων και ελάχιστα ποσά ρευστών διαθεσίμων τα οποία πρέπει να κατέχουν τα ιδρύματα που εξαιρούνται από την εφαρμογή του έκτου μέρους.
Η κοινή απόφαση παρουσιάζεται σε έγγραφο που περιέχει την πλήρως αιτιολογημένη απόφαση και υποβάλλεται στο μητρικό ίδρυμα της αυτόνομης οντότητας διαχείρισης του κινδύνου ρευστότητας από την αρχή ενοποιημένης εποπτείας.
2. Εάν δεν ληφθεί κοινή απόφαση εντός έξι μηνών, κάθε αρμόδια αρχή που είναι υπεύθυνη για την εποπτεία σε ατομική βάση λαμβάνει τη δική της απόφαση.
Ωστόσο, οποιαδήποτε αρμόδια αρχή μπορεί κατά τη διάρκεια του εξαμήνου να ερωτά την ΕΑΤ εάν πληρούνται οι προϋποθέσεις του άρθρου 8 παράγραφος 1 στοιχεία α) έως δ). Στην περίπτωση αυτή, η ΕΑΤ μπορεί να μεσολαβεί κατά τρόπο μη δεσμευτικό, σύμφωνα με το άρθρο 31 στοιχείο γ) του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010, και όλες οι εμπλεκόμενες αρμόδιες αρχές αναβάλλουν την απόφασή τους εν αναμονή της έκβασης της μη δεσμευτικής διαμεσολάβησης. Εάν, κατά τη διάρκεια της διαμεσολάβησης, δεν επιτευχθεί συμφωνία από τις αρμόδιες αρχές εντός τριών μηνών, κάθε αρμόδια αρχή που είναι υπεύθυνη για την εποπτεία σε ατομική βάση λαμβάνει τη δική της απόφαση, συνεκτιμώντας την αναλογικότητα των οφελών και των κινδύνων στο επίπεδο του κράτους μέλους του μητρικού ιδρύματος και την αναλογικότητα των οφελών και των κινδύνων στο επίπεδο του κράτους μέλους της θυγατρικής. Το ζήτημα δεν παραπέμπεται στην ΕΑΤ μετά το πέρας του εξαμήνου ή αφού ληφθεί απόφαση από κοινού.
Η κοινή απόφαση που αναφέρεται στην παράγραφο 1 και οι αποφάσεις που αναφέρονται στο δεύτερο εδάφιο της παρούσας παραγράφου είναι δεσμευτικές.
3. Οποιαδήποτε αρμόδια αρχή μπορεί επίσης κατά τη διάρκεια του εξαμήνου να συμβουλεύεται την ΕΑΤ σε περίπτωση διαφωνίας σχετικά με τις προϋποθέσεις του άρθρου 8 παράγραφος 3 στοιχεία α) έως δ). Στην περίπτωση αυτή, η ΕΑΤ μπορεί να αναλάβει τη μη δεσμευτική διαμεσολάβησή της σύμφωνα με το άρθρο 31 στοιχείο γ) του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010 και όλες οι ενεχόμενες αρμόδιες αρχές θα αναβάλλουν την απόφασή τους εν αναμονή της έκβασης της μη δεσμευτικής διαμεσολάβησης. Εάν, κατά τη διάρκεια της διαμεσολάβησης, δεν επιτευχθεί συμφωνία από τις αρμόδιες αρχές εντός τριών μηνών, κάθε αρμόδια αρχή που είναι υπεύθυνη για την εποπτεία σε ατομική βάση λαμβάνει τη δική της απόφαση.
Άρθρο 22
Υποενοποίηση σε περιπτώσεις οντοτήτων σε τρίτες χώρες
Τα θυγατρικά ιδρύματα τηρούν τις υποχρεώσεις που θεσπίζονται στα άρθρα 89 έως 91 και στο τρίτο και πέμπτο μέρος σε υποενοποιημένη βάση όταν τα εν λόγω ιδρύματα ή η μητρική επιχείρηση, εφόσον πρόκειται για χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών ή για μικτή χρηματοοικονομική εταιρεία συμμετοχών, διαθέτουν ίδρυμα ή χρηματοδοτικό ίδρυμα ως θυγατρική σε τρίτη χώρα ή διαθέτουν συμμετοχή σε τέτοια επιχείρηση.
Άρθρο 23
Επιχειρήσεις σε τρίτες χώρες
Για τους σκοπούς της εφαρμογής εποπτείας σε ενοποιημένη βάση σύμφωνα με το παρόν κεφάλαιο, οι όροι «επιχείρηση επενδύσεων», «πιστωτικό ίδρυμα», «χρηματοδοτικό ίδρυμα» και «ίδρυμα» ισχύουν επίσης για επιχειρήσεις που είναι εγκατεστημένες σε τρίτες χώρες, οι οποίες αν ήταν εγκατεστημένες στην Ένωση θα πληρούσαν τους ορισμούς των ως άνω όρων στο άρθρο 4.
Άρθρο 24
Αποτίμηση στοιχείων ενεργητικού και στοιχείων εκτός ισολογισμού
1. Η αποτίμηση των στοιχείων ενεργητικού και των στοιχείων εκτός ισολογισμού πραγματοποιείται βάσει του εφαρμοστέου λογιστικού πλαισίου.
2. Κατά παρέκκλιση της παραγράφου 1, οι αρμόδιες αρχές δύνανται να απαιτήσουν από τα ιδρύματα να αποτιμήσουν τα στοιχεία ενεργητικού και τα στοιχεία εκτός ισολογισμού και να προσδιορίσουν τα ίδια κεφάλαια σύμφωνα με τα διεθνή λογιστικά πρότυπα, ως ισχύει δυνάμει του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 1606/2002.
Μεροσ Δευτερο
ΙΔΙΑ ΚΕΦΑΛΑΙΑ
ΤΙΤΛΟΣ Ι
ΣΤΟΙΧΕΙΑ ΙΔΙΩΝ ΚΕΦΑΛΑΙΩΝ
ΚΕΦΑΛΑΙΟ 1
Κεφάλαιο της κατηγορίας 1
Άρθρο 25
Κεφάλαιο της κατηγορίας 1
Το κεφάλαιο της κατηγορίας 1 ενός ιδρύματος αποτελείται από το άθροισμα του κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 και του πρόσθετου κεφαλαίου της κατηγορίας 1 του ιδρύματος.
ΚΕΦΑΛΑΙΟ 2
Κεφάλαιο κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1
Τμήμα 1
Στοιχεία και μεσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1
Άρθρο 26
Στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1
1. Τα στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 των ιδρυμάτων αποτελούνται από τα εξής:
α)
κεφαλαιακά μέσα, εφόσον πληρούνται οι προϋποθέσεις που ορίζονται στο άρθρο 28 ή, κατά περίπτωση, στο άρθρο 29,
β)
η διαφορά από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο που αφορά τα μέσα που αναφέρονται στο στοιχείο α),
γ)
κέρδη εις νέον,
δ)
συσσωρευμένα λοιπά συνολικά έσοδα λοιπό συνολικό συσσωρευμένο εισόδημα,
ε)
λοιπά αποθεματικά,
στ)
κεφάλαια για γενικούς τραπεζικούς κινδύνους.
Τα στοιχεία που αναφέρονται στα στοιχεία γ) έως στ) αναγνωρίζονται ως στοιχεία κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 μόνο εφόσον διατίθενται στο ίδρυμα για την απεριόριστη και άμεση κάλυψη κινδύνων ή ζημιών κατά τη στιγμή της επέλευσής τους.
2. Για τους σκοπούς της παραγράφου 1 στοιχείο γ), τα ιδρύματα μπορούν να συμπεριλάβουν ενδιάμεσα κέρδη περιόδου ή κέρδη τέλους χρήσεως στο κεφάλαιο κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 πριν από τη λήψη επίσημης απόφασης από το ίδρυμα που επιβεβαιώνει το τελικό αποτέλεσμα του ιδρύματος, μόνο με την προηγούμενη έγκριση της αρμόδιας αρχής. Η αρμόδια αρχή χορηγεί την άδειά της εφόσον πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
τα εν λόγω κέρδη έχουν ελεγχθεί από πρόσωπα ανεξάρτητα από το ίδρυμα, τα οποία είναι αρμόδια για τον έλεγχο των οικονομικών καταστάσεων του εν λόγω ιδρύματος,
β)
οι αρμόδιες αρχές έχουν λάβει ικανοποιητικές αποδείξεις ότι κάθε προβλέψιμη επιβάρυνση και πρόβλεψη για μερίσματα έχει αφαιρεθεί από το ύψος των εν λόγω κερδών.
Ο έλεγχος των ενδιάμεσων κερδών περιόδου ή των κερδών τέλους χρήσης του ιδρύματος θα διασφαλίζει επαρκώς ότι τα ανωτέρω κέρδη έχουν εκτιμηθεί σύμφωνα με τις αρχές που ορίζονται στο ισχύον λογιστικό πλαίσιο.
3. Οι αρμόδιες αρχές αξιολογούν κατά πόσον οι εκδόσεις των μέσων κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 πληρούν τα κριτήρια του άρθρου 28 ή, κατά περίπτωση, του άρθρου 29. Αναφορικά με τις εκδόσεις μετά 31η Δεκεμβρίου 2014, τα ιδρύματα ταξινομούν τα κεφαλαιακά μέσα ως μέσα Κεφαλαίου κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1 μόνο κατόπιν έγκρισης των αρμοδίων αρχών, οι οποίες δύνανται να ζητήσουν τη γνώμη της ΕΑΤ.
Για κεφαλαιακά μέσα, εξαιρουμένης της κρατικής ενίσχυσης, τα οποία εγκρίνονται από την αρμόδια αρχή ως αποδεκτά για ταξινόμηση ως μέσα Κεφαλαίου κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1 αλλά, κατά τη γνώμη της ΕΑΤ διαπίστωση της συμμόρφωσης προς τα κριτήρια του άρθρου 28 ή, κατά περίπτωση, του άρθρου 29, παρουσιάζει ουσιαστικές δυσχέρειες, οι αρμόδιες αρχές εξηγούν τη συλλογιστική τους στην ΕΑΤ.
Βάσει πληροφοριών από κάθε αρμόδια αρχή, η ΕΑΤ καταρτίζει, τηρεί και δημοσιεύει κατάλογο όλων των ειδών κεφαλαιακών μέσων σε έκαστο κράτος μέλος τα οποία κρίνονται ως μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1. Η ΕΑΤ καταρτίζει και δημοσιεύει τον εν λόγω κατάλογο έως 1η Φεβρουαρίου 2015 για πρώτη φορά.
Η ΕΑΤ δύναται, σύμφωνα με τη διαδικασία επανεξέτασης του άρθρου 80 και εφόσον υφίστανται σημαντικές ενδείξεις ότι τα εν λόγω μέσα δεν πληρούν τα κριτήρια του άρθρου 28 ή, κατά περίπτωση, του άρθρου 29, να αποφασίσει να αποσύρει από τον κατάλογο τα κεφαλαιακά μέσα που δεν συνιστούν κρατική ενίσχυση και τα οποία εκδόθηκαν μετά 31η Δεκεμβρίου 2014 και να προβεί σε σχετική ανακοίνωση.
4. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων για να διευκρινίσει την έννοια του προβλέψιμου κατά τον προσδιορισμό της αφαίρεσης τυχόν προβλέψιμων επιβαρύνσεων και μερισμάτων.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως 1η Φεβρουαρίου 2015.
Εξουσιοδοτείται η Επιτροπή να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 27
Κεφαλαιακά μέσα αλληλασφαλιστικών ενώσεων, συνεταιριστικών εταιρειών, ταμιευτηρίων ή παρόμοιων ιδρυμάτων σε στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1
1. Τα στοιχεία Κεφαλαίου κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1 περιλαμβάνουν οποιοδήποτε κεφαλαιακό μέσο που εκδίδεται από ένα ίδρυμα δυνάμει του καταστατικού του εφόσον πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
το ίδρυμα ανήκει σε τύπο ιδρύματος που ορίζεται δυνάμει της ισχύουσας εθνικής νομοθεσίας και αναγνωρίζεται από τις αρμόδιες αρχές ως:
i)
αλληλασφαλιστική ένωση,
ii)
συνεταιριστική εταιρεία,
iii)
ταμιευτήριο,
iv)
παρόμοιο ίδρυμα,
v)
πιστωτικό ίδρυμα το οποίο ανήκει εξ ολοκλήρου στην ιδιοκτησία ιδρύματος που αναφέρεται στα σημεία i) έως iv) και έχει λάβει έγκριση από την αρμόδια αρχή να κάνει χρήση των διατάξεων του παρόντος άρθρου, εφόσον και για όσον καιρό το 100 % των κοινών μετοχών που εκδίδει το πιστωτικό ίδρυμα ανήκει άμεσα ή έμμεσα σε ίδρυμα που αναφέρεται στα εν λόγω σημεία,
β)
πληρούνται οι προϋποθέσεις του άρθρου 28 ή, κατά περίπτωση, του άρθρου 29.
Οι εν λόγω αλληλασφαλιστικές ενώσεις, συνεταιριστικές εταιρείες ή ταμιευτήρια που αναγνωρίζονται ως τέτοια από την ισχύουσα εθνική νομοθεσία πριν από την 31η Δεκεμβρίου 2012, θα εξακολουθήσουν να ταξινομούνται στην κατηγορία αυτή για τους σκοπούς του παρόντος μέρους, υπό την προϋπόθεση ότι εξακολουθούν να πληρούν τα κριτήρια που καθόρισαν την αναγνώριση αυτή.
2. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδιο ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει τις προϋποθέσεις σύμφωνα με τις οποίες οι αρμόδιες αρχές δύνανται να αποφασίσουν ότι ένα είδος επιχείρησης αναγνωρισμένο δυνάμει της ισχύουσας εθνικής νομοθεσίας αναγνωρίζεται ως αλληλασφαλιστική ένωση, συνεταιριστική εταιρεία, ταμιευτήριο ή παρόμοιος ίδρυμα για τους σκοπούς του παρόντος μέρους.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως 1η Φεβρουαρίου 2015.
Εξουσιοδοτείται η Επιτροπή να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 28
Μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1
1. Τα κεφαλαιακά μέσα χαρακτηρίζονται ως μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 μόνο εφόσον πληρούνται σωρευτικά οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
τα μέσα εκδίδονται άμεσα από το ίδρυμα κατόπιν έγκρισης των ιδιοκτητών του ιδρύματος ή, εφόσον επιτρέπεται δυνάμει της ισχύουσας εθνικής νομοθεσίας, από το διοικητικό σώμα του ιδρύματος,
β)
τα μέσα είναι καταβεβλημένα και η αγορά τους δεν χρηματοδοτείται άμεσα ή έμμεσα από το ίδρυμα,
γ)
τα μέσα πληρούν όλες τις κατωτέρω προϋποθέσεις όσον αφορά την κατάταξή τους:
i)
χαρακτηρίζονται ως κεφάλαιο κατά την έννοια του άρθρου 22 της οδηγίας 86/635/ΕΟΚ,
ii)
κατατάσσονται στην καθαρή θέση κατά την έννοια του ισχύοντος λογιστικού πλαισίου,
iii)
κατατάσσονται ως μετοχικό κεφάλαιο για τους σκοπούς του προσδιορισμού της αφερεγγυότητας βάσει του ισολογισμού, ανάλογα με την περίπτωση δυνάμει της εθνικής νομοθεσίας περί αφερεγγυότητας,
δ)
τα μέσα εμφανίζονται χωριστά και με σαφήνεια στον ισολογισμό των οικονομικών καταστάσεων του ιδρύματος,
ε)
τα μέσα είναι αόριστης διάρκειας,
στ)
το κεφάλαιο των μέσων δεν δύναται να μειωθεί ή να εξοφληθεί, εξαιρουμένων των κατωτέρω περιπτώσεων:
i)
εκκαθάριση του ιδρύματος,
ii)
προαιρετική επαναγορά των μέσων ή άλλο προαιρετικό μέσο μείωσης του κεφαλαίου, εφόσον το ίδρυμα έχει εξασφαλίσει την προηγούμενη άδεια της αρμόδιας αρχής σύμφωνα με το άρθρο 77,
ζ)
οι διατάξεις που διέπουν τα μέσα δεν αναφέρουν ρητά ή σιωπηρά ότι το κεφάλαιο των μέσων θα μπορούσε ή ενδέχεται να μειωθεί ή να εξοφληθεί εκτός από την περίπτωση εκκαθάρισης του ιδρύματος, και το ίδρυμα δεν αναφέρει κάτι ανάλογο πριν από ή κατά την έκδοση των μέσων, με εξαίρεση την περίπτωση των μέσων που αναφέρονται στο άρθρο 27 όπου η το ίδρυμα απαγορεύεται να αρνηθεί την εξόφληση των εν λόγω μέσων δυνάμει της εθνικής νομοθεσίας,
η)
τα μέσα πληρούν όλες τις κατωτέρω προϋποθέσεις όσον αφορά τις διανομές:
i)
δεν υφίσταται προνομιακή μεταχείριση στη διανομή σε σχέση με τη σειρά καταβολής των διανομών, ακόμα και σε σχέση με άλλα μέσα κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1, και οι όροι που διέπουν τα μέσα δεν προβλέπουν προνομιακά δικαιώματα για την καταβολή των διανομών,
ii)
οι διανομές στους κατόχους των μέσων δύνανται να καταβάλλονται μόνο από διανεμητέα στοιχεία,
iii)
οι όροι που διέπουν τα μέσα δεν περιλαμβάνουν ανώτατο όριο ή άλλο περιορισμό ως προς το μέγιστο επίπεδο διανομών, με εξαίρεση την περίπτωση των μέσων που αναφέρονται στο άρθρο 27,
iv)
το επίπεδο των διανομών δεν προσδιορίζεται βάσει του ποσού έναντι του οποίου αγοράσθηκαν τα μέσα κατά την έκδοσή τους, με εξαίρεση την περίπτωση των μέσων που αναφέρονται στο άρθρο 27,
v)
οι όροι που διέπουν τα μέσα δεν περιλαμβάνουν καμία υποχρέωση του ιδρύματος να προβαίνει σε διανομές στους κατόχους των μέσων και το ίδρυμα δεν υπόκειται σε καμία περίπτωση στην εν λόγω υποχρέωση,
vi)
η μη καταβολή των διανομών δεν συνιστά αθέτηση υποχρέωσης του ιδρύματος,
vii)
η ακύρωση των διανομών δεν επιβάλλει κανένα περιορισμό στο ίδρυμα,
θ)
σε σύγκριση με όλα τα κεφαλαιακά μέσα που εκδίδει το ίδρυμα, τα μέσα απορροφούν το πρώτο και μεγαλύτερο αναλογικά μερίδιο των ζημιών καθώς συμβαίνουν, και κάθε μέσο απορροφά τις ζημίες στον ίδιο βαθμό με όλα τα άλλα μέσα Κεφαλαίου κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1,
ι)
τα μέσα ιεραρχούνται χαμηλότερα από όλες τις άλλες αξιώσεις σε περίπτωση αφερεγγυότητας ή εκκαθάρισης του ιδρύματος,
ια)
τα μέσα δίνουν το δικαίωμα στους ιδιοκτήτες τους να έχουν απαίτηση επί των εναπομενόντων στοιχείων ενεργητικού του ιδρύματος, η οποία, σε περίπτωση εκκαθάρισης και μετά την εξόφληση όλων των απαιτήσεων με εξοφλητική προτεραιότητα, είναι ανάλογη με το ύψος των εκδοθέντων μέσων και δεν είναι σταθερή ούτε υπόκειται σε ανώτατο όριο, εκτός από την περίπτωση των κεφαλαιακών μέσων που αναφέρονται στο άρθρο 27,
ιβ)
τα μέσα δεν είναι εξασφαλισμένα ούτε υπόκεινται σε εγγύηση που ενισχύει την εξοφλητική προτεραιότητα της απαίτησης από οποιονδήποτε από τους κατωτέρω:
i)
το ίδρυμα ή τις θυγατρικές του,
ii)
τη μητρική επιχείρηση του ιδρύματος ή τις θυγατρικές της,
iii)
τη μητρική χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών ή τις θυγατρικές της,
iv)
τη μικτή εταιρεία συμμετοχών ή τις θυγατρικές της,
v)
τη μικτή χρηματοοικονομική εταιρεία συμμετοχών και τις θυγατρικές της,
vi)
οποιαδήποτε επιχείρηση που έχει στενούς δεσμούς με τις οντότητες που αναφέρονται στα σημεία i) έως v,·
ιγ)
τα μέσα δεν υπόκεινται σε οποιαδήποτε ρύθμιση, συμβατική ή άλλη, η οποία ενισχύει την εξοφλητική προτεραιότητα των απαιτήσεων δυνάμει των μέσων σε περίπτωση αφερεγγυότητας ή εκκαθάρισης.
Η προϋπόθεση του στοιχείου ι) του πρώτου εδαφίου λογίζεται ότι πληρούται έστω και αν τα μέσα περιλαμβάνονται στα πρόσθετα στοιχεία της κατηγορίας 1 ή της κατηγορίας 2 δυνάμει του άρθρου 484 παράγραφος 3, υπό την προϋπόθεση ότι έχουν την ίδια προτεραιότητα.
2. Οι προϋποθέσεις που ορίζονται στην παράγραφο 1 σημείο i) θεωρείται ότι πληρούνται ανεξάρτητα από μείωση σε μόνιμη βάση της αξίας του κεφαλαίου των πρόσθετων μέσων της κατηγορίας 1 ή της κατηγορίας 2.
Οι προϋποθέσεις που ορίζονται στην παράγραφο 1 σημείο στ) θεωρείται ότι πληρούνται ανεξαρτήτως της μείωσης του ποσού του κεφαλαιακού μέσου στο πλαίσιο διαδικασίας εξυγίανσης ή ως συνέπεια της μείωσης της αξίας των κεφαλαιακών μέσων που απαιτούνται από την αρχή εξυγίανσης που είναι υπεύθυνη για το ίδρυμα.
Οι προϋποθέσεις που ορίζονται στην παράγραφο 1 σημείο ζ) θεωρείται ότι πληρούνται ανεξαρτήτως των διατάξεων που διέπουν το κεφαλαιακό μέσο υποδεικνύοντας ρητά ή σιωπηρά ότι το ποσό του κεφαλαίου του μέσου θα μειωθεί ή ενδέχεται να μειωθεί στο πλαίσιο διαδικασίας εξυγίανσης ή ως συνέπεια της μείωσης της ονομαστικής αξίας των κεφαλαιακών μέσων που απαιτούνται από την αρχή εξυγίανσης που είναι υπεύθυνη για το ίδρυμα.
3. Οι προϋποθέσεις της παραγράφου 1 στοιχείο η) σημείο iii) θεωρείται ότι πληρούνται ανεξάρτητα από το εάν το μέσο καταβάλλει πολλαπλάσιο μέρισμα, υπό την προϋπόθεση ότι το εν λόγω πολλαπλάσιο μέρισμα δεν έχει ως αποτέλεσμα διανομή που προκαλεί δυσανάλογη επίπτωση στα ίδια κεφάλαια.
4. Για τους σκοπούς της παραγράφου 1 στοιχείο η) σημείο i), οι διαφοροποιημένες διανομές αντικατοπτρίζουν μόνο τα διαφοροποιημένα δικαιώματα ψήφου. Σε αυτό το πλαίσιο, οι υψηλότερες διανομές εφαρμόζονται μόνο στα μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 με λιγότερα δικαιώματα ψήφου ή χωρίς δικαιώματα ψήφου.
5. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει τα εξής:
α)
τις ισχύουσες μορφές και τη φύση της έμμεσης χρηματοδότησης των μέσων ιδίων κεφαλαίων,
β)
εάν και πότε οι πολλαπλάσιες διανομές προκαλούν δυσανάλογη επίπτωση στα ίδια κεφάλαια,
γ)
την έννοια των προνομιακών διανομών.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως 1η Φεβρουαρίου 2015.
Εξουσιοδοτείται η Επιτροπή να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 29
Κεφαλαιακά μέσα που εκδίδονται από αλληλασφαλιστικές ενώσεις, συνεταιριστικές εταιρείες, ταμιευτήρια και παρόμοια ιδρύματα
1. Τα κεφαλαιακά μέσα που εκδίδονται από αλληλασφαλιστικές ενώσεις, συνεταιριστικές εταιρείες, ταμιευτήρια και παρόμοια ιδρύματα είναι αποδεκτά ως μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 μόνο εφόσον πληρούνται οι προϋποθέσεις που ορίζονται στο άρθρο 28 με τις τροποποιήσεις που απορρέουν από την εφαρμογή του παρόντος άρθρου.
2. Οι κατωτέρω προϋποθέσεις πληρούνται όσον αφορά την εξόφληση των κεφαλαιακών μέσων:
α)
εκτός εάν απαγορεύεται δυνάμει της ισχύουσας εθνικής νομοθεσίας, το ίδρυμα δύναται να αρνηθεί την εξόφληση των μέσων,
β)
σε περίπτωση που το ίδρυμα απαγορεύεται να αρνηθεί την εξόφληση των μέσων δυνάμει της ισχύουσας εθνικής νομοθεσίας, οι διατάξεις που διέπουν τα μέσα δίνουν στο ίδρυμα τη δυνατότητα να περιορίσει την εξόφλησή τους,
γ)
η άρνηση εξόφλησης των μέσων ή ο περιορισμός της εξόφλησής τους, ανάλογα με την περίπτωση, δεν συνιστά αθέτηση υποχρέωσης του ιδρύματος.
3. Τα κεφαλαιακά μέσα είναι δυνατόν να περιλαμβάνουν ανώτατο όριο ή περιορισμό ως προς το μέγιστο επίπεδο των διανομών μόνο εφόσον το εν λόγω όριο ή ο περιορισμός προβλέπεται δυνάμει της ισχύουσας εθνικής νομοθεσίας ή του καταστατικό του ιδρύματος.
4. Σε περίπτωση που τα κεφαλαιακά μέσα παρέχουν στον ιδιοκτήτη τους δικαιώματα στα αποθεματικά του ιδρύματος σε περίπτωση αφερεγγυότητας ή εκκαθάρισης, τα οποία περιορίζονται στην ονομαστική αξία των μέσων, ο εν λόγω περιορισμός ισχύει στον ίδιο βαθμό για τους κατόχους όλων των υπόλοιπων μέσων Κεφαλαίου κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1 που εκδίδει το ίδρυμα.
Οι προϋποθέσεις που αναφέρονται στο πρώτο εδάφιο ισχύουν με την επιφύλαξη της δυνατότητας αλληλασφαλιστικής ένωσης, συνεταιριστικής εταιρείας, ταμιευτηρίου ή παρόμοιων φορέων να αναγνωρίσουν εντός μέσων Κεφαλαίου κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1 που δεν παρέχουν δικαιώματα ψήφου στον κάτοχο και πληρούν όλες τις ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
η απαίτηση των κατόχων των μέσων χωρίς δικαίωμα ψήφου σε περίπτωση αφερεγγυότητας ή εκκαθάρισης του ιδρύματος είναι ανάλογη προς το μερίδιο του συνόλου των μέσων κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 που αντιπροσωπεύουν τα εν λόγω μέσα χωρίς δικαίωμα ψήφου,
β)
τα μέσα είναι άλλως αποδεκτά ως μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1.
5. Σε περίπτωση που τα κεφαλαιακά μέσα παρέχουν στον ιδιοκτήτη τους δικαίωμα απαίτησης επί των στοιχείων ενεργητικού του ιδρύματος σε περίπτωση αφερεγγυότητας ή εκκαθάρισής του, η οποία είναι σταθερή ή υπόκειται σε ένα ανώτατο όριο, ο εν λόγω περιορισμός ισχύει στον ίδιο βαθμό για όλους τους κατόχους όλων των μέσων Κεφαλαίου κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1 που εκδίδει το ίδρυμα
6. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει τη φύση των περιορισμών της εξόφλησης που είναι απαραίτητοι σε περίπτωση που το ίδρυμα απαγορεύεται να αρνηθεί την εξόφληση των μέσων δυνάμει της ισχύουσας εθνικής νομοθεσίας.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως 1η Φεβρουαρίου 2015.
Εξουσιοδοτείται η Επιτροπή να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 30
Συνέπειες της παύσης ικανοποίησης των προϋποθέσεων αναγνώρισης για τα μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1
Σε περίπτωση που δεν πληρούνται πλέον οι προϋποθέσεις που ορίζονται στο άρθρο 28 ή, κατά περίπτωση, στο άρθρο 29, για ένα μέσο Κεφαλαίου κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1, ισχύουν τα εξής:
α)
το μέσο παύει αμέσως να είναι αποδεκτό ως μέσο κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1,
β)
η διαφορά από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο που αφορά το εν λόγω μέσο παύει αμέσως να αναγνωρίζεται ως στοιχείο κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1.
Άρθρο 31
Κεφαλαιακά μέσα που αναλαμβάνονται από δημόσιες αρχές σε καταστάσεις έκτακτης ανάγκης
1. Σε καταστάσεις έκτακτης ανάγκης, οι αρμόδιες αρχές μπορούν να επιτρέψουν στα ιδρύματα να συμπεριλάβουν στο κεφάλαιο κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 κεφαλαιακά μέσα που συμμορφώνονται, κατ’ ελάχιστον, με τις προϋποθέσεις του άρθρου 28 παράγραφος 1 στοιχεία β) έως ε), όταν πληρούνται όλες οι κάτωθι προϋποθέσεις:
α)
τα κεφαλαιακά μέσα εκδίδονται μετά 1η Ιανουαρίου 2014,
β)
τα κεφαλαιακά μέσα θεωρούνται από την Επιτροπή ως κρατική ενίσχυση,
γ)
τα κεφαλαιακά μέσα εκδίδονται στο πλαίσιο μέτρων ανακεφαλαιοποίησης σύμφωνα με τους εκάστοτε ισχύοντες κανόνες περί κρατικών ενισχύσεων,
δ)
τα κεφαλαιακά μέσα έχουν αναληφθεί πλήρως και κατέχονται από το κράτος ή από σχετική δημόσια αρχή ή από δημόσια οντότητα,
ε)
τα κεφαλαιακά μέσα έχουν τη δυνατότητα να απορροφήσουν ζημίες,
στ)
εκτός για τα κεφαλαιακά μέσα που αναφέρονται στο άρθρο 27, στην περίπτωση εκκαθάρισης, τα κεφαλαιακά μέσα δίνουν το δικαίωμα στους ιδιοκτήτες τους να υποβάλουν αξίωση επί των εναπομείναντων περιουσιακών στοιχείων του ιδρύματος μετά την εξόφληση όλων των απαιτήσεων με εξοφλητική προτεραιότητα,
ζ)
υφίστανται κατάλληλοι μηχανισμοί εξόδου για το κράτος, ή κατά περίπτωση, για την αρμόδια δημόσια αρχή ή δημόσια οντότητα,
η)
η αρμόδια αρχή έχει προτέρως εγκρίνει και έχει δημοσιεύσει την απόφασή της παράλληλα με την αιτιολόγηση της εν λόγω απόφασης.
2. Κατόπιν αιτιολογημένου αιτήματος της σχετικής αρμόδιας αρχής και σε συνεργασία με αυτήν, η ΕΑΤ θεωρεί τα κεφαλαιακά μέσα που αναφέρονται στην παράγραφο 1 ως ισοδύναμα με τα μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 για τους σκοπούς του παρόντος κανονισμού.
Τμήμα 2
Εποπτίκεσ προσαρμογές
Άρθρο 32
Τιτλοποιημένα στοιχεία ενεργητικού
1. Κάθε ίδρυμα εξαιρεί από οποιοδήποτε στοιχείο ιδίων κεφαλαίων του κάθε αύξηση του μετοχικού του κεφαλαίου δυνάμει του ισχύοντος λογιστικού πλαισίου, η οποία προκύπτει από τιτλοποιημένα στοιχεία ενεργητικού, συμπεριλαμβανομένων των κατωτέρω:
α)
μια τέτοια αύξηση που σχετίζεται με μελλοντικό περιθώριο εσόδων που έχει ως αποτέλεσμα κέρδος από πωλήσεις για το ίδρυμα,
β)
σε περίπτωση που το ίδρυμα αποτελεί την μεταβιβάζουσα οντότητα μιας τιτλοποίησης, τα καθαρά κέρδη από την κεφαλαιοποίηση μελλοντικών εσόδων από τα τιτλοποιημένα στοιχεία ενεργητικού, τα οποία παρέχουν πιστωτική ενίσχυση στις θέσεις σε τιτλοποίηση.
2. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει περαιτέρω την έννοια του κέρδους από πωλήσεις που αναφέρεται στο στοιχείο α) της παραγράφου 1.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως 1η Φεβρουαρίου 2015.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 33
Αντισταθμίσεις ταμειακών ροών και αλλαγές στην αξία των ιδίων υποχρεώσεων
1. Τα ιδρύματα δεν συμπεριλαμβάνουν τα ακόλουθα στοιχεία σε οποιοδήποτε στοιχείο των ιδίων κεφαλαίων τους:
α)
τα αποθεματικά εύλογης αξίας που σχετίζονται με κέρδη ή ζημίες από αντισταθμίσεις ταμειακών ροών από χρηματοοικονομικά μέσα που δεν αποτιμώνται στην εύλογη αξία τους, συμπεριλαμβανομένων των προβλεπόμενων ταμειακών ροών,
β)
κέρδη ή ζημίες από τις υποχρεώσεις του ιδρύματος που αποτιμώνται στην εύλογη αξία τους και προκύπτουν από αλλαγές στην πιστωτική διαβάθμιση του ίδιου του ιδρύματος,
γ)
όλα τα κέρδη και οι ζημίες εύλογης αξίας που προκύπτουν από τον ίδιο πιστωτικό κίνδυνο του ιδρύματος και αφορούν υποχρεώσεις από παράγωγα.
2. Για τους σκοπούς της παραγράφου 1 στοιχείο γ), τα ιδρύματα δεν αντισταθμίζουν τα κέρδη και τις ζημίες εύλογης αξίας που προκύπτουν από τον ίδιο πιστωτικό κίνδυνο του ιδρύματος με τα κέρδη και τις ζημίες που προκύπτουν από τον πιστωτικό κίνδυνο του αντισυμβαλλομένου.
3. Με την επιφύλαξη της παραγράφου 1 στοιχείο β), τα ιδρύματα μπορούν να περιλαμβάνουν το ποσό των κερδών και των ζημιών από υποχρεώσεις τους στα ίδια κεφάλαια, εφόσον πληρούνται σωρευτικά οι ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
οι υποχρεώσεις έχουν τη μορφή ομολόγων όπως αναφέρονται στο άρθρο 52 παράγραφος 4 της οδηγίας 2009/65/ΕΚ,
β)
οι αλλαγές της αξίας των περιουσιακών στοιχείων και των υποχρεώσεων του ιδρύματος οφείλονται στις ίδιες αλλαγές στην πιστωτική διαβάθμιση του ίδιου του ιδρύματος,
γ)
υφίσταται στενή αντιστοιχία μεταξύ της αξίας των ομολόγων του στοιχείου α) και της αξίας των περιουσιακών στοιχείων του ιδρύματος,
δ)
είναι δυνατή η εξόφληση των ενυπόθηκων δανείων με την επαναγορά των ομολόγων που χρηματοδοτούν τα ενυπόθηκα δάνεια στην αγοραία ή την ονομαστική τους αξία.
4. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να εξειδικεύσει σε τι συνίσταται η στενή αντιστοιχία μεταξύ της αξίας των ομολόγων και της αξίας των περιουσιακών στοιχείων, όπως αναφέρεται στην παράγραφο 3 στοιχείο γ).
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως τις 30 Σεπτεμβρίου 2013.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 34
Πρόσθετες προσαρμογές αξίας
Τα ιδρύματα εφαρμόζουν τις διατάξεις του άρθρου 105 σε όλα τα περιουσιακά στοιχεία τους που αποτιμώνται σε εύλογη αξία κατά τον υπολογισμό του ύψους των ιδίων κεφαλαίων και αφαιρούν από το Κεφάλαιο κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1 το ποσό τυχόν άλλων πρόσθετων προσαρμογών αξίας που θεωρούνται αναγκαίες.
Άρθρο 35
Μη πραγματοποιηθέντα κέρδη και ζημίες από αποτίμηση στην εύλογη αξία
Εκτός από την περίπτωση των στοιχείων που αναφέρονται στο άρθρο 33, τα ιδρύματα δεν δύνανται να κάνουν προσαρμογές για να αφαιρούν από τα ίδια κεφάλαιά τους τα μη πραγματοποιηθέντα κέρδη και τις ζημίες επί των περιουσιακών στοιχείων ή των υποχρεώσεών τους που αποτιμώνται στην εύλογη αξία τους.
Τμήμα 3
Αφαιρέσεις από τα στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, έξαιρεσεις και εναλλακτικές δυνατοτητές
Ενότητα 1
Αφαιρέσεις απο τα στοιχεία κεφαλαιου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1
Άρθρο 36
Αφαιρέσεις από τα στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1
1. Τα ιδρύματα αφαιρούν τα κατωτέρω στοιχεία από τα στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1:
α)
ζημίες της τρέχουσας χρήσης,
β)
άυλα στοιχεία του ενεργητικού,
γ)
αναβαλλόμενες φορολογικές απαιτήσεις που βασίζονται στη μελλοντική κερδοφορία,
δ)
για τα ιδρύματα που υπολογίζουν τα ποσά των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ανοιγμάτων με την προσέγγιση των εσωτερικών διαβαθμίσεων (προσέγγιση IRB), τα αρνητικά ποσά που προκύπτουν από τον υπολογισμό των ποσών αναμενόμενης ζημίας που διευκρινίζεται στα άρθρα 158 και 159,
ε)
περιουσιακά στοιχεία του συνταξιοδοτικού ταμείου προκαθορισμένων παροχών στον ισολογισμό του ιδρύματος,
στ)
τις άμεσες, έμμεσες και σύνθετες τοποθετήσεις του ιδρύματος σε ίδια μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, συμπεριλαμβανομένων των ίδιων μέσων κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 που υποχρεούται να αγοράσει επί του παρόντος ή μελλοντικά ένα ίδρυμα βάσει υφιστάμενης συμβατικής υποχρέωσης,
ζ)
τις άμεσες, έμμεσες και σύνθετες τοποθετήσεις σε μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα σε περίπτωση που οι εν λόγω οντότητες έχουν αμοιβαία συμμετοχή με το ίδρυμα, η οποία, κατά τις αρμόδιες αρχές, σχεδιάστηκε με στόχο την τεχνητή διόγκωση των ιδίων κεφαλαίων του ιδρύματος,
η)
το ισχύον ποσό των άμεσων, έμμεσων και σύνθετων τοποθετήσεων του ιδρύματος σε μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα στις περιπτώσεις που το ίδρυμα δεν διαθέτει σημαντική επένδυση στις εν λόγω οντότητες,
θ)
το ισχύον ποσό των άμεσων, έμμεσων και σύνθετων τοποθετήσεων του ιδρύματος σε μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα στις περιπτώσεις που το ίδρυμα διαθέτει σημαντική επένδυση στις εν λόγω οντότητες,
ι)
το ποσό των στοιχείων που πρέπει να αφαιρεθούν από Πρόσθετα στοιχεία της Κατηγορίας 1 σύμφωνα με το άρθρο 56 και το οποίο υπερβαίνει το Πρόσθετο κεφάλαιο της Κατηγορίας 1 του ιδρύματος,
ια)
το ποσό του ανοίγματος των ακόλουθων στοιχείων που είναι αποδεκτά για συντελεστή στάθμισης κινδύνου 1 250 %, σε περίπτωση που το ίδρυμα αφαιρεί το εν λόγω ποσό από το ποσό των στοιχείων κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 ως εναλλακτική δυνατότητα αντί της εφαρμογής συντελεστή στάθμισης κινδύνου 1 250 %:
i)
ειδικές συμμετοχές εκτός του χρηματοπιστωτικού τομέα,
ii)
τιτλοποιημένες θέσεις, σύμφωνα με το άρθρο 243 παράγραφος 1 στοιχείο β), το άρθρο 244 παράγραφος 1 στοιχείο β) και το άρθρο 258,
iii)
ατελείς συναλλαγές, σύμφωνα με το άρθρο 379 παράγραφος 3,
iv)
θέσεις ενός καλαθιού για τις οποίες το ίδρυμα δεν μπορεί να προσδιορίσει το συντελεστή στάθμισης κινδύνου δυνάμει της προσέγγισης IRB σύμφωνα με το άρθρο 153 παράγραφος 8,
v)
ανοίγματα σε μετοχές στο πλαίσιο μιας μεθόδου εσωτερικών υποδειγμάτων, σύμφωνα με το άρθρο 155 παράγραφος 4,
ιβ)
οποιαδήποτε φορολογική επιβάρυνση σχετίζεται με τα στοιχεία Κεφαλαίου κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1, η οποία προβλέπεται κατά τη στιγμή του υπολογισμού της, εκτός εάν το ίδρυμα προσαρμόσει κατάλληλα το ποσό των στοιχείων Κεφαλαίου κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1 στο μέτρο που η επιβάρυνση αυτή μειώνει το ποσό μέχρι το οποίο τα στοιχεία αυτά ενδέχεται να χρησιμοποιηθούν για την κάλυψη κινδύνων ή ζημιών.
2. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να εξειδικεύσει την εφαρμογή των αφαιρέσεων που αναφέρονται στην παράγραφο 1 στοιχεία α), γ), ε), στ), η), θ) και ιβ) του παρόντος άρθρου και των σχετικών αφαιρέσεων που αναφέρονται στο άρθρο 56 στοιχεία α), γ), δ) και στ) και στο άρθρο 66 στοιχεία α), γ) και δ).
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως 1η Φεβρουαρίου 2015.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
3. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να προσδιορίσει τα είδη των κεφαλαιακών μέσων των χρηματοπιστωτικών ιδρυμάτων και, σε διαβούλευση με την Ευρωπαϊκή Εποπτική Αρχή (Ευρωπαϊκή Αρχή Ασφαλίσεων και Επαγγελματικών Συντάξεων) (ΕΑΑΕΣ) που συστάθηκε με τον κανονισμό (ΕΕ) αριθ. 1094/2010 του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου, της 24ης Νοεμβρίου 2010 (26), των ασφαλιστικών και αντασφαλιστικών επιχειρήσεων τρίτων χωρών και των επιχειρήσεων που δεν εμπίπτουν στο πεδίο εφαρμογής της οδηγίας 2009/138/ΕΚ σύμφωνα με το άρθρο 4 της εν λόγω οδηγίας, τα οποία αφαιρούνται από τα κατωτέρω στοιχεία ιδίων κεφαλαίων:
α)
στοιχεία Κεφαλαίου κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1,
β)
πρόσθετα στοιχεία της Κατηγορίας 1,
γ)
στοιχεία της Κατηγορίας 2.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως 1η Φεβρουαρίου 2015.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 37
Αφαίρεση άυλων στοιχείων ενεργητικού
Τα ιδρύματα καθορίζουν το ποσό των άυλων στοιχείων ενεργητικού που αφαιρούνται σύμφωνα με τα εξής:
α)
το ποσό που πρόκειται να αφαιρεθεί, είναι μειωμένο κατά το ποσό των σχετικών αναβαλλόμενων φορολογικών υποχρεώσεων που θα εξαλείφονταν εάν τα άυλα στοιχεία ενεργητικού απομειώνονταν ή αποαναγνωρίζονταν δυνάμει του ισχύοντος λογιστικού πλαισίου,
β)
το ποσό που πρόκειται να αφαιρεθεί περιλαμβάνει την υπεραξία που περιλαμβάνεται στην αποτίμηση σημαντικών επενδύσεων του ιδρύματος.
Άρθρο 38
Αφαίρεση των αναβαλλόμενων φορολογικών απαιτήσεων που βασίζονται σε μελλοντική κερδοφορία
1. Τα ιδρύματα προσδιορίζουν το ποσό των αναβαλλόμενων φορολογικών απαιτήσεων που βασίζεται σε μελλοντική κερδοφορία και του οποίου απαιτείται η αφαίρεση σύμφωνα με το παρόν άρθρο.
2. Με εξαίρεση τις περιπτώσεις στις οποίες πληρούνται οι προϋποθέσεις που ορίζονται στην παράγραφο 3, το ποσό των αναβαλλόμενων φορολογικών απαιτήσεων που βασίζονται σε μελλοντική κερδοφορία υπολογίζεται χωρίς την αφαίρεση του ποσού των σχετικών αναβαλλόμενων φορολογικών υποχρεώσεων του ιδρύματος.
3. Το ποσό των αναβαλλόμενων φορολογικών απαιτήσεων που βασίζονται σε μελλοντική κερδοφορία είναι δυνατόν να μειωθεί κατά το ποσό των σχετικών αναβαλλόμενων φορολογικών υποχρεώσεων του ιδρύματος, εφόσον πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
η οικονομική οντότητα έχει νομικά εκτελεστό δικαίωμα δυνάμει του ισχύοντος εθνικού δικαίου να συμψηφίσει τις τρέχουσες φορολογικές απαιτήσεις αυτές με τις τρέχουσες φορολογικές υποχρεώσεις,
β)
οι αναβαλλόμενες φορολογικές απαιτήσεις και οι αναβαλλόμενες φορολογικές υποχρεώσεις σχετίζονται με φόρους που επιβάλλονται από την ίδια φορολογική αρχή και στην ίδια φορολογητέα οντότητα.
4. Οι σχετικές αναβαλλόμενες φορολογικές υποχρεώσεις του ιδρύματος που χρησιμοποιούνται για τους σκοπούς της παραγράφου 3 δεν είναι δυνατόν να περιλαμβάνουν αναβαλλόμενες φορολογικές υποχρεώσεις που περιορίζουν το ποσό των άυλων στοιχείων ενεργητικού ή περιουσιακών στοιχείων του συνταξιοδοτικού ταμείου προκαθορισμένων παροχών των οποίων απαιτείται η αφαίρεση.
5. Το ποσό των σχετικών αναβαλλόμενων φορολογικών υποχρεώσεων που αναφέρονται στην παράγραφο 4 κατανέμεται μεταξύ των κατωτέρω στοιχείων:
α)
αναβαλλόμενες φορολογικές απαιτήσεις που βασίζονται σε μελλοντική κερδοφορία και προκύπτουν από προσωρινές διαφορές που δεν αφαιρούνται σύμφωνα με το άρθρο 48 παράγραφος 1,
β)
όλες οι υπόλοιπες αναβαλλόμενες φορολογικές απαιτήσεις που βασίζονται σε μελλοντική κερδοφορία.
Τα ιδρύματα κατανέμουν τις σχετικές αναβαλλόμενες φορολογικές υποχρεώσεις σύμφωνα με την αναλογία των αναβαλλόμενων φορολογικών απαιτήσεων που βασίζονται σε μελλοντική κερδοφορία, την οποία αντιπροσωπεύουν τα στοιχεία που αναφέρονται στα στοιχεία α) και β).
Άρθρο 39
Επιπλέον καταβληθείς φόρος, μεταφορές φορολογικών ζημιών και αναβαλλόμενες φορολογικές απαιτήσεις που δεν βασίζονται σε μελλοντική κερδοφορία
1. Τα ακόλουθα στοιχεία δεν αφαιρούνται από τα ίδια κεφάλαια και υπόκεινται σε στάθμιση κινδύνου σύμφωνα με το τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2 ή 3, κατά περίπτωση:
α)
επιπλέον καταβληθείς φόρος από το ίδρυμα για την τρέχουσα χρήση,
β)
φορολογικές ζημίες του ιδρύματος από την τρέχουσα χρήση που μεταφέρονται σε προηγούμενες χρήσεις και εγείρουν αξίωση ή εισπρακτέα απαίτηση έναντι κεντρικής κυβέρνησης, περιφερειακής κυβέρνησης ή εγχώριας φορολογικής αρχής.
2. Οι αναβαλλόμενες φορολογικές απαιτήσεις που δεν βασίζονται σε μελλοντική κερδοφορία περιορίζονται στις αναβαλλόμενες φορολογικές απαιτήσεις που προκύπτουν από προσωρινές διαφορές, εφόσον πληρούνται όλες οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
αντικαθιστώνται αμέσως από έκπτωση φόρου, αυτομάτως και υποχρεωτικά, σε περίπτωση που το ίδρυμα αναφέρει ζημία κατά την επίσημη έγκριση των ετήσιων οικονομικών καταστάσεων του ιδρύματος ή σε περίπτωση εκκαθάρισης ή αφερεγγυότητας του ιδρύματος,
β)
ένα ίδρυμα είναι σε θέση, δυνάμει της ισχύουσας εθνικής φορολογικής νομοθεσίας, να αντισταθμίσει φορολογική έκπτωση που αναφέρεται στο στοιχείο α) με οποιαδήποτε φορολογική υποχρέωση του ιδρύματος ή οποιασδήποτε άλλης επιχείρησης που υπάγεται στην ίδια ενοποίηση με το ίδρυμα για φορολογικούς σκοπούς σύμφωνα με τη νομοθεσία αυτή ή οποιασδήποτε άλλης επιχείρησης που υπόκειται στην εποπτεία σε ενοποιημένη βάση σύμφωνα με το πρώτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2,
γ)
εφόσον το ποσό των φορολογικών εκπτώσεων που αναφέρονται στο στοιχείο β) υπερβαίνει τις φορολογικές υποχρεώσεις που αναφέρονται στο ίδιο στοιχείο, οποιοδήποτε υπερβάλλον ποσό αντικαθίσταται αμέσως με άμεση απαίτηση έναντι της κεντρικής κυβέρνησης του κράτους μέλους στο οποίο έχει συσταθεί το ίδρυμα.
Τα ιδρύματα εφαρμόζουν στάθμιση κινδύνου 100 % στις αναβαλλόμενες φορολογικές απαιτήσεις εφόσον πληρούνται οι προϋποθέσεις των στοιχείων α), β) και γ).
Άρθρο 40
Αφαίρεση των αρνητικών ποσών που προκύπτουν από τον υπολογισμό των ποσών αναμενόμενης ζημίας
Το ποσό που αφαιρείται σύμφωνα με το στοιχείο δ) του άρθρου 33 παράγραφος 1 δεν μειώνεται από την αύξηση του επιπέδου των αναβαλλόμενων φορολογικών απαιτήσεων που βασίζονται σε μελλοντική κερδοφορία, ή από άλλη πρόσθετη επίπτωση του φόρου, που θα μπορούσε να προκύψει αν οι προβλέψεις ανέρχονταν στο επίπεδο των αναμενόμενων ζημιών που αναφέρονται στο τμήμα 3 του κεφαλαίου 3 του τίτλου Ι.
Άρθρο 41
Αφαίρεση περιουσιακών στοιχείων συνταξιοδοτικών ταμείων προκαθορισμένων παροχών
1. Για τους σκοπούς του στοιχείου ε) του άρθρου 36 παράγραφος 1, το ποσό των περιουσιακών στοιχείων των συνταξιοδοτικών ταμείων προκαθορισμένων παροχών που αφαιρούνται μειώνεται κατά τα εξής:
α)
το ποσό οποιωνδήποτε σχετικών αναβαλλόμενων φορολογικών υποχρεώσεων που ενδέχεται να εξαλείφονταν εάν τα στοιχεία ενεργητικού απομειώνονταν ή αποαναγνωρίζονταν δυνάμει του ισχύοντος λογιστικού πλαισίου,
β)
το ποσό των περιουσιακών στοιχείων του συνταξιοδοτικού ταμείου προκαθορισμένων παροχών που το ίδρυμα δύναται να χρησιμοποιεί απεριόριστα, με την προϋπόθεση ότι το ίδρυμα έχει λάβει την πρότερη άδεια της αρμόδιας αρχής. Τα εν λόγω περιουσιακά στοιχεία που χρησιμοποιούνται για τη μείωση του προς αφαίρεση ποσού λαμβάνουν συντελεστή στάθμισης κινδύνου σύμφωνα με το Κεφάλαιο 2 ή 3 του Τίτλου ΙΙ του Μέρους τρία, ανάλογα με την περίπτωση.
2. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να εξειδικεύσει τα κριτήρια σύμφωνα με τα οποία μια αρμόδια αρχή επιτρέπει σε ένα ίδρυμα τη μείωση του ποσού των περιουσιακών στοιχείων του συνταξιοδοτικού ταμείου προκαθορισμένων παροχών όπως ορίζεται στο στοιχείο β) της παραγράφου 1.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως 1η Φεβρουαρίου 2015.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 42
Αφαίρεση των τοποθετήσεων σε ίδια μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1
Για τους σκοπούς του στοιχείου στ) του άρθρου 36 παράγραφος 1, τα ιδρύματα υπολογίζουν τις τοποθετήσεις σε ίδια μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1 βάσει των μεικτών θετικών τους θέσεων με τις ακόλουθες εξαιρέσεις:
α)
τα ιδρύματα δύνανται να υπολογίζουν τα ίδια μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 βάσει της καθαρής θετικής τους θέσης υπό την προϋπόθεση ότι πληρούνται και οι δύο κάτωθι προϋποθέσεις:
i)
οι θετικές και οι αρνητικές θέσεις βρίσκονται στο ίδιο υποκείμενο άνοιγμα και οι αρνητικές θέσεις δεν ενέχουν κίνδυνο αντισυμβαλλόμενου,
ii)
είτε οι θετικές και οι αρνητικές θέσεις περιλαμβάνονται αμφότερες στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών είτε αμφότερες περιλαμβάνονται σε χαρτοφυλάκιο πέραν του χαρτοφυλακίου συναλλαγών,
β)
τα ιδρύματα προσδιορίζουν το ποσό που αφαιρείται για άμεσες, έμμεσες και σύνθετες τοποθετήσεις που παίρνουν τη μορφή τοποθετήσεων σε τίτλους συνδεδεμένους με δείκτες υπολογίζοντας το υποκείμενο άνοιγμα στα ίδια μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 που περιλαμβάνονται στους δείκτες αυτούς,
γ)
τα ιδρύματα δύνανται να συμψηφίζουν τις μεικτές θετικές θέσεις σε ίδια μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 που προκύπτουν από τοποθετήσεις σε τίτλους συνδεδεμένους με δείκτες με τις αρνητικές θέσεις σε ίδια μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 που προκύπτουν από αρνητικές θέσεις στους υποκείμενους δείκτες, ακόμα και στις περιπτώσεις που οι εν λόγω αρνητικές θέσεις ενέχουν κίνδυνο αντισυμβαλλομένου, υπό την προϋπόθεση ότι πληρούνται αμφότερες οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
i)
οι θετικές και οι αρνητικές θέσεις είναι στους ίδιους υποκείμενους δείκτες,
ii)
είτε αμφότερες οι θετικές και οι αρνητικές θέσεις περιλαμβάνονται στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών είτε αμφότερες περιλαμβάνονται σε χαρτοφυλάκιο πέραν του χαρτοφυλακίου συναλλαγών.
Άρθρο 43
Σημαντική επένδυση σε οντότητα του χρηματοπιστωτικού τομέα
Για τους σκοπούς της αφαίρεσης, ένα ίδρυμα έχει σημαντική επένδυση σε οντότητα του χρηματοπιστωτικού τομέα εφόσον πληρούται οιαδήποτε εκ των κατωτέρω προϋποθέσεων:
α)
το ίδρυμα κατέχει ποσοστό μεγαλύτερο από 10 % των μέσων Κεφαλαίου κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1 που εκδίδει η εν λόγω οντότητα,
β)
το ίδρυμα έχει στενούς δεσμούς με την εν λόγω οντότητα και κατέχει μέσα Κεφαλαίου κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1 που εκδίδει αυτή,
γ)
το ίδρυμα κατέχει μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 που εκδίδει η εν λόγω οντότητα και η οντότητα δεν συμπεριλαμβάνεται σε ενοποίηση σύμφωνα με το πρώτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2, αλλά συμπεριλαμβάνεται στην ίδια λογιστική ενοποίηση με το ίδρυμα για σκοπούς χρηματοοικονομικής πληροφόρησης δυνάμει του ισχύοντος λογιστικού πλαισίου.
Άρθρο 44
Αφαίρεση των τοποθετήσεων σε μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα σε περίπτωση που το ίδρυμα έχει αμοιβαία συμμετοχή που σχεδιάστηκε με στόχο την τεχνητή διόγκωση των ιδίων κεφαλαίων
Τα ιδρύματα πραγματοποιούν τις αφαιρέσεις που αναφέρονται στα στοιχεία ζ), η) και θ) του άρθρου 36 παράγραφος 1 σύμφωνα με τα εξής:
α)
οι τοποθετήσεις σε μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 και σε άλλα κεφαλαιακά μέσα οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα υπολογίζονται βάσει των μικτών θετικών θέσεων,
β)
τα ασφαλιστικά στοιχεία ιδίων κεφαλαίων της Κατηγορίας 1 θεωρούνται ως τοποθετήσεις σε μέσα Κεφαλαίου κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1 για τους σκοπούς της αφαίρεσης.
Άρθρο 45
Αφαίρεση των τοποθετήσεων σε μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα
Τα ιδρύματα πραγματοποιούν τις αφαιρέσεις που απαιτούνται δυνάμει των στοιχείων η) και θ) του άρθρου 36 παράγραφος 1 σύμφωνα με τις ακόλουθες διατάξεις:
α)
δύνανται να υπολογίζουν τις άμεσες, έμμεσες και σύνθετες τοποθετήσεις σε μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 των οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα βάσει της καθαρής θετικής θέσης στο ίδιο υποκείμενο άνοιγμα, υπό την προϋπόθεση ότι πληρούνται αμφότερες οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
i)
η ληκτότητα της αρνητικής θέσης ταυτίζεται με τη ληκτότητα της θετικής ή ότι έχει εναπομένουσα ληκτότητα τουλάχιστον ενός έτους,
ii)
είτε η θετική και η αρνητική θέση περιλαμβάνονται αμφότερες στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών είτε αμφότερες περιλαμβάνονται σε χαρτοφυλάκιο πέραν του χαρτοφυλακίου συναλλαγών,
β)
τα ιδρύματα προσδιορίζουν το ποσό που αφαιρείται για άμεσες, έμμεσες και σύνθετες τοποθετήσεις που παίρνουν τη μορφή τοποθετήσεων σε τίτλους συνδεδεμένους με δείκτες, υπολογίζοντας το υποκείμενο άνοιγμα στα κεφαλαιακά μέσα οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα που περιλαμβάνονται στους δείκτες αυτούς.
Άρθρο 46
Αφαίρεση τοποθετήσεων μέσων κοινών μετοχών της κατηγορίας 1σε περίπτωση που ένα ίδρυμα δεν έχει σημαντική επένδυση σε οντότητα του χρηματοπιστωτικού τομέα
1. Για τους σκοπούς του στοιχείου η) του άρθρου 36 παράγραφος 1, τα ιδρύματα υπολογίζουν το προς αφαίρεση ποσό κατά περίπτωση πολλαπλασιάζοντας το ποσό που αναφέρεται στο στοιχείο α) της παρούσας παραγράφου με το συντελεστή που προκύπτει από τον υπολογισμό που αναφέρεται στο στοιχείο β) της παρούσας παραγράφου:
α)
το συνολικό ποσό κατά το οποίο οι άμεσες, έμμεσες και σύνθετες τοποθετήσεις του ιδρύματος σε μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 και της κατηγορίας 2 οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα στις οποίες το ίδρυμα δεν έχει σημαντική επένδυση υπερβαίνουν το 10 % του συνολικού ποσού των στοιχείων κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 του ιδρύματος, υπολογισμένο μετά την εφαρμογή των κατωτέρω στα στοιχεία κοινών μετοχών της κατηγορίας 1:
i)
των άρθρων 32 έως 35,
ii)
των αφαιρέσεων που αναφέρονται στο άρθρο 36 παράγραφος 1 στοιχεία α) έως ζ), στο άρθρο 36 παράγραφος 1 στοιχείο ια) σημεία ii) έως v) και στο άρθρο 36 παράγραφος 1 στοιχείο ιβ), με την εξαίρεση του ποσού που αφαιρείται για αναβαλλόμενες φορολογικές απαιτήσεις που βασίζονται σε μελλοντική κερδοφορία και προκύπτουν από προσωρινές διαφορές,
iii)
των άρθρων 44 και 45,
β)
το ποσό των άμεσων, έμμεσων και σύνθετων τοποθετήσεων του ιδρύματος σε μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 εκείνων των οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα όπου το ίδρυμα δεν έχει σημαντική επένδυση, δια του συνολικού ποσού των άμεσων, έμμεσων και σύνθετων τοποθετήσεων του ιδρύματος σε μέσα όλων των κατηγοριών ιδίων κεφαλαίων των εν λόγω οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα.
2. Τα ιδρύματα εξαιρούν τις θέσεις αναδοχής που τηρούνται για πέντε εργάσιμες ημέρες κατά μέγιστο από το ποσό που αναφέρεται στο στοιχείο α) της παραγράφου 1 και από τον υπολογισμό του συντελεστή που αναφέρεται στο στοιχείο β) της παραγράφου 1.
3. Το ποσό που πρέπει να αφαιρεθεί δυνάμει της παραγράφου 1 κατανέμεται σε όλα τα διατηρούμενα μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1. Τα ιδρύματα καθορίζουν το μέρος των τοποθετήσεων σε μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 που αφαιρείται δυνάμει της παραγράφου 1 πολλαπλασιάζοντας το ποσό που ορίζεται στο στοιχείο α) της παρούσας παραγράφου με την αναλογία που ορίζεται στο στοιχείο β) της παρούσας παραγράφου:
α)
το ποσό των τοποθετήσεων που πρέπει να αφαιρεθούν δυνάμει της παραγράφου 1,
β)
η αναλογία του συνολικού ποσού των άμεσων, έμμεσων και σύνθετων τοποθετήσεων του ιδρύματος σε μέσα κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα στις περιπτώσεις που το ίδρυμα δεν διαθέτει σημαντική επένδυση η οποία να αντιπροσωπεύεται από κάθε μέσο κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 που κατέχεται.
4. Το ποσό των τοποθετήσεων που αναφέρονται στο στοιχείο η) του άρθρου 36 παράγραφος 1, το οποίο είναι ίσο ή μικρότερο από το 10 % των στοιχείων κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 του ιδρύματος μετά την εφαρμογή των διατάξεων που ορίζονται στην παράγραφο 1 στοιχείο α) σημεία i) έως iii), δεν αφαιρείται και υπόκειται στους αντίστοιχους συντελεστές στάθμισης κινδύνου δυνάμει του τρίτου μέρους τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2 ή 3 και των απαιτήσεων που ορίζονται στο τρίτο μέρος τίτλος IV, ανάλογα με την περίπτωση.
5. Τα ιδρύματα καθορίζουν το μέρος των τοποθετήσεων σε μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 που υπόκειται σε συντελεστή στάθμισης κινδύνου διαιρώντας το ποσό που ορίζεται στο στοιχείο α) με το ποσό που ορίζεται στο στοιχείο β):
α)
το ποσό των τοποθετήσεων που πρέπει να σταθμιστούν δυνάμει της παραγράφου 4,
β)
το ποσό που προσδιορίζεται στο σημείο i) διαιρούμενο με το ποσό που προσδιορίζεται στο σημείο ii):
i)
το συνολικό ποσό των μέσων κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1,
ii)
το συνολικό ποσό των άμεσων, έμμεσων και σύνθετων τοποθετήσεων του ιδρύματος σε μέσα κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 των οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα στις περιπτώσεις που το ίδρυμα δεν διαθέτει σημαντική επένδυση.
Άρθρο 47
Αφαίρεση των τοποθετήσεων σε μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 σε περίπτωση που ένα ίδρυμα έχει σημαντική επένδυση σε οντότητα του χρηματοπιστωτικού τομέα
Για τους σκοπούς του στοιχείο θ) του άρθρου 36 παράγραφος 1, από το ποσό που αφαιρείται κατά περίπτωση από τα στοιχεία Κεφαλαίου κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1 εξαιρούνται οι θέσεις αναδοχής που τηρούνται για πέντε εργάσιμες ημέρες κατά μέγιστο και το εν λόγω ποσό προσδιορίζεται σύμφωνα με τα άρθρα 44 και 45 και την ενότητα 2.
Ενότητα 2
Εξαιρεσεις και εναλλακτικες δυνατοτητες αφαιρεσησ από στοιχεια κεφαλαιου κοινων μετοχων της kατηγοριας 1
Άρθρο 48
Εξαιρέσεις λόγω ορίου από την αφαίρεση από στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1
1. Κατά την πραγματοποίηση των απαιτούμενων αφαιρέσεων δυνάμει του άρθρου 36 παράγραφος 1 των στοιχείων γ) και θ), δεν απαιτείται από τα ιδρύματα να αφαιρούν τα ποσά των στοιχείων που παρατίθενται στα σημεία α) και β) της παρούσας παραγράφου, το σύνολο των οποίων είναι ίσο ή μικρότερο από το ποσό ορίου της παραγράφου 2:
α)
οι αναβαλλόμενες φορολογικές απαιτήσεις που εξαρτώνται από τη μελλοντική κερδοφορία και προκύπτουν από προσωρινές διαφορές, και συνολικά είναι ίσες ή μικρότερες από το 10 % των στοιχείων κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 του ιδρύματος, υπολογισμένες κατόπιν εφαρμογής των κατωτέρω διατάξεων·
i)
των άρθρων 32 έως 35,
ii)
του άρθρου 36 παράγραφος 1 στοιχεία α) έως η), του άρθρου 36 παράγραφος 1 στοιχείο ια) σημεία ii) έως v) και του άρθρου 36 παράγραφος 1 στοιχείο ιβ), εξαιρουμένων των αναβαλλόμενων φορολογικών απαιτήσεων που βασίζονται σε μελλοντική κερδοφορία και προκύπτουν από προσωρινές διαφορές,
β)
σε περίπτωση που ένα ίδρυμα έχει σημαντική επένδυση σε οντότητα του χρηματοπιστωτικού τομέα, οι άμεσες, έμμεσες και σύνθετες τοποθετήσεις του ιδρύματος σε μέσα κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 της εν λόγω οντότητας που συνολικά είναι ίσες με ή μικρότερες από το 10 % των στοιχείων κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 του ιδρύματος υπολογισμένες κατόπιν εφαρμογής των κατωτέρω διατάξεων.
i)
τα άρθρα 32 έως 35·
ii)
του άρθρου 36 παράγραφος 1 στοιχεία α) έως η), του άρθρου 36 παράγραφος 1 στοιχείο ια) σημεία ii) έως v) και του άρθρου 36 παράγραφος 1 στοιχείο ιβ), εξαιρουμένων των αναβαλλόμενων φορολογικών απαιτήσεων που βασίζονται σε μελλοντική κερδοφορία και προκύπτουν από προσωρινές διαφορές.
2. Για τους σκοπούς της παραγράφου 1, το ποσό του ορίου ισούται με το ποσό που αναφέρεται στο στοιχείο α) της παρούσας παραγράφου επί το ποσοστό που αναφέρεται στο στοιχείο β) της παρούσας παραγράφου:
α)
το εναπομένον ποσό των στοιχείων κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, μετά την πλήρη εφαρμογή των προσαρμογών και των αφαιρέσεων των άρθρων 32 έως 36 και χωρίς να εφαρμόζονται οι εξαιρέσεις ορίου που προσδιορίζονται στο παρόν άρθρο,
β)
17,65 %.
3. Για τους σκοπούς της παραγράφου 1, τα ιδρύματα καθορίζουν το τμήμα των αναβαλλόμενων φορολογικών απαιτήσεων στο συνολικό ποσό των στοιχείων για το οποίο δεν επιβάλλεται αφαίρεση, διαιρώντας το ποσό που αναφέρεται στο στοιχείο α) της παρούσας παραγράφου με το ποσό του στοιχείου β) της παρούσας παραγράφου:
α)
το ποσό των αναβαλλόμενων φορολογικών απαιτήσεων που εξαρτώνται από τη μελλοντική κερδοφορία και προκύπτουν από προσωρινές διαφορές και συνολικά είναι ίσες με ή μικρότερες από το 10 % των στοιχείων κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 του ιδρύματος,
β)
το σύνολο των κατωτέρω:
i)
το ποσό που αναφέρεται στο στοιχείο α),
ii)
το ποσό των άμεσων, έμμεσων και σύνθετων τοποθετήσεων του ιδρύματος σε μέσα ίδιου κεφαλαίου οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα στις οποίες το ίδρυμα έχει σημαντική επένδυση, με τις εν λόγω τοποθετήσεις να είναι συνολικά ίσες με ή μικρότερες από το 10 % των στοιχείων κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 του ιδρύματος.
Η αναλογία των σημαντικών επενδύσεων στο συνολικό ποσό των στοιχείων που δεν απαιτείται να αφαιρεθεί ισούται με ένα μείον την αναλογία που αναφέρεται στο πρώτο εδάφιο.
4. Τα ποσά των στοιχείων που δεν αφαιρούνται δυνάμει της παραγράφου 1 έχουν συντελεστή στάθμισης κινδύνου 250 %.
Άρθρο 49
Απαίτηση αφαίρεσης σε περίπτωση εφαρμογής ενοποίησης, συμπληρωματικής εποπτείας ή θεσμικών συστημάτων προστασίας
1. Για τους σκοπούς του υπολογισμού των ιδίων κεφαλαίων σε μεμονωμένη βάση, σε υποενοποιημένη βάση και σε ενοποιημένη βάση, σε περίπτωση που οι αρμόδιες αρχές ζητούν ή επιτρέπουν στα ιδρύματα να εφαρμόζουν τη μέθοδο 1, 2 ή 3 του παραρτήματος Ι της οδηγίας 2002/87/ΕΚ, οι αρμόδιες αρχές μπορούν να επιτρέπουν στα ιδρύματα να μην αφαιρούν τις τοποθετήσεις σε μέσα ιδίων κεφαλαίων οντότητας του χρηματοπιστωτικού τομέα στην οποία το μητρικό ίδρυμα, ή η μητρική χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών ή η μητρική εταιρεία χρηματοπιστωτικών συμμετοχών ή το ίδρυμα έχει σημαντική επένδυση, υπό τον όρο να πληρούνται οι προϋποθέσεις που καθορίζονται στα στοιχεία α) έως ε) της παρούσας παραγράφου:
α)
η οντότητα του χρηματοπιστωτικού τομέα είναι ασφαλιστική επιχείρηση, αντασφαλιστική επιχείρηση ή ασφαλιστική εταιρεία χαρτοφυλακίου,
β)
η ασφαλιστική επιχείρηση, η αντασφαλιστική επιχείρηση ή η ασφαλιστική εταιρεία χαρτοφυλακίου υπάγεται στην ίδια συμπληρωματική εποπτεία δυνάμει της οδηγίας 2002/87/ΕΚ όπως το μητρικό ίδρυμα, η μητρική χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών ή η μητρική εταιρεία χρηματοπιστωτικών συμμετοχών ή το ίδρυμα που έχει τη συμμετοχή,
γ)
το ίδρυμα έχει λάβει την προηγούμενη έγκριση της αρμόδιας αρχής,
δ)
πριν από τη χορήγηση της άδειας που αναφέρεται στο στοιχείο γ), και σε διαρκή βάση, οι αρμόδιες αρχές έχουν πεισθεί ότι το επίπεδο της ενιαίας διοίκησης, της διαχείρισης κινδύνου και του εσωτερικού ελέγχου όσον αφορά τις οντότητες που θα συμπεριληφθούν στο πεδίο εφαρμογής της ενοποίησης δυνάμει των μεθόδων 1, 2 ή 3 είναι επαρκές,
ε)
οι τοποθετήσεις στην οντότητα ανήκουν σε έναν από τους κατωτέρω:
i)
στο μητρικό πιστωτικό ίδρυμα,
ii)
στη μητρική χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών,
iii)
στη μητρική χρηματοοικονομικήεταιρεία συμμετοχών,
iv)
στο ίδρυμα,
v)
σε θυγατρική μιας από τις οντότητες που αναφέρονται στα στοιχεία i) έως iv) η οποία περιλαμβάνεται στο πεδίο εφαρμογής της ενοποίησης δυνάμει του πρώτου μέρους τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2.
Η επιλεγείσα μέθοδος εφαρμόζεται διαχρονικά με συνέπεια.
2. Για τους σκοπούς του υπολογισμού των ιδίων κεφαλαίων σε ατομική βάση και σε υποενοποιημένη βάση, τα ιδρύματα που υπόκεινται σε εποπτεία σε ενοποιημένη βάση σύμφωνα με το πρώτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2 δεν αφαιρούν τις τοποθετήσεις σε μέσα ιδίων κεφαλαίων που εκδίδονται από οντότητες του χρηματοπιστωτικού τομέα που περιλαμβάνονται στο πεδίο εφαρμογής της ενοποιημένης εποπτείας, εκτός εάν οι αρμόδιες αρχές ορίσουν ότι οι αφαιρέσεις αυτές απαιτούνται για ειδικούς σκοπούς, ιδίως τον διαρθρωτικό διαχωρισμό των τραπεζικών δραστηριοτήτων και τον προγραμματισμό της εξυγίανσης.
Η εφαρμογή της προσέγγισης που αναφέρεται στο πρώτο εδάφιο δεν επιφέρει δυσανάλογες δυσμενείς επιπτώσεις στο σύνολο ή σε τμήματα του χρηματοπιστωτικού συστήματος των άλλων κρατών μελών ή στην Ένωση συνολικά, οι οποίες παρακωλύουν τη λειτουργία της εσωτερικής αγοράς.
3. Οι αρμόδιες αρχές μπορούν, για λόγους υπολογισμού των ιδίων κεφαλαίων σε ατομική ή υποενοποιημένη βάση, να επιτρέψουν στα ιδρύματα να μην αφαιρέσουν τοποθετήσεις σε μέσα ιδίων κεφαλαίων στις ακόλουθες περιπτώσεις:
α)
όταν ένα ίδρυμα διατηρεί συμμετοχή σε άλλο ίδρυμα, και πληρούνται οι προϋποθέσεις των σημείων i) έως v):
i)
τα ιδρύματα εμπίπτουν στο ίδιο θεσμικό σύστημα προστασίας που αναφέρεται στο άρθρο 113 παράγραφος 7,
ii)
οι αρμόδιες αρχές έχουν χορηγήσει την άδεια που αναφέρεται στο άρθρο 113 παράγραφος 7,
iii)
πληρούνται οι προϋποθέσεις του άρθρου 113 παράγραφος 7,
iv)
το θεσμικό σύστημα προστασίας καταρτίζει ενοποιημένο ισολογισμό που αναφέρεται στο στοιχείο ε) του άρθρου 113 παράγραφος 7 ή, εφόσον δεν υποχρεούται να καταρτίζει ενοποιημένους ισολογισμούς, διευρυμένο αθροιστικό υπολογισμό που, κατά τις αρμόδιες αρχές είναι ικανοποιητικά αντίστοιχος προς τις διατάξεις της οδηγίας 86/635/ΕΟΚ, που ενσωματώνει ορισμένες προσαρμογές των διατάξεων της οδηγίας 83/349/ΕΟΚ ή του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 1606/2002 ν, που διέπει τους ενοποιημένους λογαριασμούς των ομίλων πιστωτικών ιδρυμάτων. Η ισοδυναμία του εν λόγω διευρυμένου αθροιστικού υπολογισμού ελέγχεται από εξωτερικό ελεγκτή και ιδίως εξαλείφεται η πολλαπλή χρήση στοιχείων αποδεκτών για τον υπολογισμό των ιδίων κεφαλαίων καθώς και οποιαδήποτε αθέμιτη δημιουργία ιδίων κεφαλαίων μεταξύ μελών του θεσμικού συστήματος προστασίας. Ο ενοποιημένος ισολογισμός ή ο διευρυμένος αθροιστικός υπολογισμός γνωστοποιούνται στις αρμόδιες αρχές σε συχνότητα όχι μικρότερη από εκείνη που αναφέρεται στο άρθρο 99,
v)
τα ιδρύματα που υπάγονται σε θεσμικό σύστημα προστασίας πληρούν από κοινού σε ενοποιημένη ή διευρυμένη αθροιστική βάση τις απαιτήσεις του άρθρου 92 και υποβάλλουν εκθέσεις για τη συμμόρφωση με τις απαιτήσεις αυτές σύμφωνα με το άρθρο 99. Στο πλαίσιο θεσμικού συστήματος προστασίας δεν απαιτείται μείωση του επιτοκίου που κατέχουν τα μέλη του συνεταιρισμού ή οι νομικές οντότητες που δεν είναι μέλη του θεσμικού συστήματος προστασίας, υπό την προϋπόθεση ότι εξαλείφεται η πολλαπλή χρήση στοιχείων αποδεκτών για τον υπολογισμό των ιδίων κεφαλαίων, καθώς και οποιαδήποτε αθέμιτη δημιουργία ιδίων κεφαλαίων μεταξύ μελών του θεσμικού συστήματος προστασίας και του μειοψηφούντος μετόχου, όταν είναι ίδρυμα,
β)
σε περίπτωση που ένα περιφερειακό πιστωτικό ίδρυμα κατέχει συμμετοχή στο κεντρικό του ή άλλο περιφερειακό πιστωτικό του ίδρυμα και εφόσον πληρούνται οι προϋποθέσεις του στοιχείου α) σημεία i) έως v).
4. Οι τοποθετήσεις για τις οποίες δεν γίνεται αφαίρεση σύμφωνα με τις παραγράφους 1, 2 ή 3, γίνονται αποδεκτές ως ανοίγματα και πρέπει να σταθμίζονται ως προς τον κίνδυνο σύμφωνα με το τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2 ή 3, κατά περίπτωση.
5. Όταν ένα ίδρυμα εφαρμόζει τη μέθοδο 1 ή 2 του παραρτήματος Ι της οδηγίας 2002/87/ΕΚ, το ίδρυμα δημοσιοποιεί τη συμπληρωματική απαίτηση ιδίων κεφαλαίων και το δείκτη κεφαλαιακής επάρκειας του χρηματοπιστωτικού ομίλου ετερογενών δραστηριοτήτων, όπως υπολογίζονται σύμφωνα με το άρθρο 6 και το παράρτημα Ι της εν λόγω οδηγίας.
6. Η ΕΑΤ, η ΕΑΑΕΣ και η Ευρωπαϊκή Εποπτική Αρχή (Ευρωπαϊκή Αρχή Κινητών Αξιών και Αγορών) (ΕΑΚΑΑ), που συστάθηκε με τον κανονισμό (ΕΕ) αριθ. 1095/2010 του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου της 24ης Νοεμβρίου 2010 (27), μέσω της Κοινής Επιτροπής, καταρτίζουν σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να εξειδικεύσουν τις συνθήκες εφαρμογής των μεθόδων υπολογισμού για τους σκοπούς του παρόντος άρθρου, οι οποίες απαριθμούνται στο παράρτημα Ι μέρος ΙΙ της οδηγίας 2002/87/ΕΚ για τους σκοπούς της θέσπισης εναλλακτικών λύσεων στην αφαίρεση που αναφέρεται στην παράγραφο 1 του παρόντος άρθρου.
Η ΕΑΤ, η ΕΑΑΕΣ και η ΕΑΚΑΑ υποβάλλουν τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως 1η Φεβρουαρίου 2015.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010, του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1094/2010 και κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1095/2010 αντίστοιχα.
Τμήμα 4
Κεφαλαίο kοινών μετοχών της kατηγορίας 1
Άρθρο 50
Κεφάλαιο κοινών μετοχών της κατηγορίας 1
Το κεφάλαιο κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 ενός ιδρύματος απαρτίζεται από στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 μετά την εφαρμογή των προσαρμογών που απαιτούνται δυνάμει των άρθρων 32 έως 35, των αφαιρέσεων δυνάμει του άρθρου 36 και των εξαιρέσεων και εναλλακτικών δυνατοτήτων των άρθρων 48, 49 και 79.
ΚΕΦΑΛΑΙΟ 3
Πρόσθετο κεφάλαιο κατηγορίας 1
Τμήμα 1
Πρόσθετα στοιχεία και μεσα της κατηγορίας 1
Άρθρο 51
Πρόσθετα στοιχεία της κατηγορίας 1
Τα πρόσθετα στοιχεία της κατηγορίας 1 απαρτίζονται από τα ακόλουθα στοιχεία:
α)
κεφαλαιακά μέσα, εφόσον πληρούνται οι προϋποθέσεις του άρθρου 52 παράγραφος 1,
β)
τη διαφορά από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο που αφορά τα μέσα που αναφέρονται στο στοιχείο α).
Μέσα που περιλαμβάνονται στο στοιχείο α) δεν είναι αποδεκτά ως στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 ή της κατηγορίας 2.
Άρθρο 52
Πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1
1. Τα κεφαλαιακά μέσα χαρακτηρίζονται ως πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 μόνο εφόσον πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
τα μέσα έχουν εκδοθεί και καταβληθεί πλήρως,
β)
τα μέσα δεν έχουν αγοραστεί από κανέναν από τους εξής:
i)
το ίδρυμα ή τις θυγατρικές του,
ii)
επιχείρηση στην οποία το ίδρυμα έχει συμμετοχή υπό μορφή ιδιοκτησίας, άμεσης ή μέσω ελέγχου, του 20 % ή περισσότερου των δικαιωμάτων ψήφου ή του κεφαλαίου της,
γ)
η αγορά των μέσων δεν χρηματοδοτείται άμεσα ή έμμεσα από το ίδρυμα,
δ)
τα μέσα κατατάσσονται χαμηλότερα από τα μέσα της κατηγορίας 2 σε περίπτωση αφερεγγυότητας του ιδρύματος,
ε)
τα μέσα δεν αποτελούν αντικείμενο εξασφάλισης ούτε υπόκεινται σε εγγύηση που ενισχύει την εξοφλητική προτεραιότητα των απαιτήσεων από οποιονδήποτε από τους κατωτέρω:
i)
το ίδρυμα ή τις θυγατρικές του,
ii)
τη μητρική επιχείρηση του ιδρύματος ή τις θυγατρικές του,
iii)
τη μητρική χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών ή τις θυγατρικές της,
iv)
την μικτή εταιρεία συμμετοχών τις θυγατρικές της,
v)
την μικτή χρηματοοικοομική εταιρεία συμμετοχών και τις θυγατρικές της,
vi)
κάθε επιχείρηση που έχει στενούς δεσμούς με τις οντότητες που αναφέρονται στα σημεία i) έως v),
στ)
τα μέσα δεν υπόκεινται σε οποιαδήποτε ρύθμιση, συμβατική ή άλλη, η οποία ενισχύει την εξοφλητική προτεραιότητα της απαίτησης δυνάμει των μέσων σε αφερεγγυότητα ή εκκαθάριση,
ζ)
τα μέσα είναι αόριστης διάρκειας και οι διατάξεις που τα διέπουν δεν περιλαμβάνουν κανένα κίνητρο για την εξόφλησή τους από το ίδρυμα,
η)
σε περίπτωση που οι διατάξεις που διέπουν τα μέσα περιλαμβάνουν ένα ή περισσότερα δικαιώματα ανάκλησης, το δικαίωμα ανάκλησης δύναται να ασκηθεί κατά την αποκλειστική κρίση του εκδότη,
θ)
η ανάκληση, εξόφληση ή επαναγορά των μέσων είναι δυνατή μόνο εφόσον πληρούνται οι προϋποθέσεις που ορίζονται στο άρθρο 77 και το νωρίτερο πέντε έτη από την ημερομηνία έκδοσης, εκτός εάν πληρούνται οι προϋποθέσεις του άρθρου 78 παράγραφος 4,
ι)
οι διατάξεις που διέπουν τα μέσα δεν προβλέπουν ρητά ή σιωπηρά ότι τα μέσα θα μπορούσαν ή ενδέχεται να ανακληθούν, εξοφληθούν ή επαναγοραστούν και το ίδρυμα δεν παρέχει άλλως τέτοια ένδειξη, πλην των ακόλουθων περιπτώσεων:
i)
εκκαθάριση του ιδρύματος,
ii)
προαιρετική επαναγορά των μέσων ή άλλο προαιρετικό μέσο μείωσης του ποσού του πρόσθετου κεφαλαίου της κατηγορίας 1, εφόσον το ίδρυμα έχει εξασφαλίσει την προηγούμενη έγκριση της αρμόδιας αρχής σύμφωνα με το άρθρο 77,
ια)
το ίδρυμα δεν υποδεικνύει ρητά ή σιωπηρά ότι η αρμόδια αρχή θα συναινέσει σε μια αίτηση ανάκλησης, εξόφλησης ή επαναγοράς των μέσων,
ιβ)
οι διανομές δυνάμει των μέσων πληρούν τις κατωτέρω προϋποθέσεις:
i)
καταβάλλονται από τα διανεμητέα στοιχεία,
ii)
το επίπεδο των διανομών που πραγματοποιούνται επί των μέσων δεν θα τροποποιηθεί βάσει της πιστωτικής διαβάθμισης του ιδρύματος ή της μητρικής του επιχείρησης,
iii)
οι διατάξεις που διέπουν τα μέσα παρέχουν πλήρη ευχέρεια στο ίδρυμα να ακυρώσει ανά πάσα στιγμή τις διανομές επί των μέσων για απεριόριστο χρονικό διάστημα και σε μη σωρευτική βάση και το ίδρυμα δύναται να χρησιμοποιήσει τις εν λόγω ακυρωθείσες πληρωμές χωρίς περιορισμό για να ικανοποιήσει τις υποχρεώσεις του όταν καταστούν απαιτητές,
iv)
η ακύρωση των διανομών δεν συνιστά αθέτηση υποχρέωσης του ιδρύματος,
v)
η ακύρωση των διανομών δεν επιβάλλει περιορισμούς στο ίδρυμα,
ιγ)
τα μέσα δεν συνεισφέρουν στο να προσδιοριστεί ότι το παθητικό ενός ιδρύματος υπερβαίνει το ενεργητικό του, εάν ένας τέτοιος προσδιορισμός συνιστά δοκιμή αφερεγγυότητας δυνάμει της ισχύουσας εθνικής νομοθεσίας,
ιδ)
οι διατάξεις που διέπουν τα μέσα επιβάλλουν, κατά την επέλευση γεγονότος ενεργοποίησης, την μείωση της ονομαστικής αξίας του κεφαλαίου των μέσων σε μόνιμη ή προσωρινή βάση ή τη μετατροπή τους σε μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1,
ιε)
οι διατάξεις που διέπουν τα μέσα δεν περιλαμβάνουν κανένα χαρακτηριστικό που θα μπορούσε να εμποδίσει την ανακεφαλαιοποίηση του ιδρύματος,
ιστ)
σε περίπτωση που τα μέσα δεν εκδίδονται άμεσα από ίδρυμα, πρέπει να πληρούνται αμφότερες οι ακόλουθες προϋποθέσεις:
i)
τα μέσα έχουν εκδοθεί από οντότητα εντός της ενοποίησης σύμφωνα με το πρώτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2,
ii)
τα έσοδα διατίθενται άμεσα στο ίδρυμα χωρίς περιορισμό και κατά τρόπο ώστε να πληρούνται οι προϋποθέσεις που ορίζονται στην παρούσα παράγραφο.
Η προϋπόθεση του στοιχείου δ) του πρώτου εδαφίου λογίζεται ότι πληρούται έστω και αν τα μέσα περιλαμβάνονται στα πρόσθετα στοιχεία της κατηγορίας 1 ή της κατηγορίας 2 δυνάμει του άρθρου 484 παράγραφος 3, υπό την προϋπόθεση ότι έχουν την ίδια προτεραιότητα.
2. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει τα εξής:
α)
τη μορφή και τη φύση των κινήτρων εξόφλησης,
β)
τη φύση κάθε επανάκτησης της ονομαστικής αξίας του κεφαλαίου ενός πρόσθετου μέσου της κατηγορίας 1 έπειτα από μείωση της ονομαστικής αξίας του κεφαλαίου του σε προσωρινή βάση,
γ)
τις διαδικασίες και το χρονοδιάγραμμα των κατωτέρω ενεργειών:
i)
του προσδιορισμού της επέλευσης γεγονότος ενεργοποίησης,
ii)
την επανάκτηση της ονομαστικής αξίας του κεφαλαίου πρόσθετου μέσου της κατηγορίας 1 έπειτα από μείωση της ονομαστικής αξίας του κεφαλαίου του σε προσωρινή βάση,
δ)
τα χαρακτηριστικά των μέσων που θα μπορούσαν να εμποδίσουν την ανακεφαλαιοποίηση του ιδρύματος,
ε)
τη χρήση οντοτήτων ειδικού σκοπού για την έμμεση έκδοση μέσων ιδίων κεφαλαίων.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως 1η Φεβρουαρίου 2015.
Εξουσιοδοτείται η Επιτροπή να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 53
Περιορισμοί στην ακύρωση των διανομών επί πρόσθετων μέσων της κατηγορίας 1 και χαρακτηριστικά που θα μπορούσαν να εμποδίσουν την ανακεφαλαιοποίηση του ιδρύματος
Για τους σκοπούς του άρθρου 52 παράγραφος 1 στοιχείο ιβ) σημείο v) και του άρθρου 52 παράγραφος 1 στοιχείο ιε), οι διατάξεις που διέπουν τα πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 δεν θα περιλαμβάνουν, συγκεκριμένα, τα εξής:
α)
απαίτηση να γίνονται οι διανομές των μέσων σε περίπτωση που πραγματοποιείται διανομή επί μέσου που έχει εκδοθεί από το ίδρυμα, το οποίο κατατάσσεται στο ίδιο ή σε χαμηλότερο επίπεδο από το Πρόσθετο μέσο της Κατηγορίας 1, συμπεριλαμβανομένων των μέσων Κεφαλαίου κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1,
β)
απαίτηση ακύρωσης της πληρωμής των διανομών σε μέσα Κεφαλαίου κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1, Πρόσθετα μέσα της Κατηγορίας 1 ή της Κατηγορίας 2 σε περίπτωση που δεν πραγματοποιούνται διανομές επί αυτών των Πρόσθετων μέσων της Κατηγορίας 1,
γ)
υποχρέωση αντικατάστασης της πληρωμής τόκου ή μερίσματος με πληρωμή υπό διαφορετική μορφή. Διαφορετικά το ίδρυμα δεν υπόκειται στην εν λόγω υποχρέωση.
Άρθρο 54
Μείωση της ονομαστικής αξίας ή μετατροπή των πρόσθετων μέσων της κατηγορίας 1
1. Για τους σκοπούς του άρθρου 52 παράγραφος 1 στοιχείο ιδ), οι ακόλουθες διατάξεις εφαρμόζονται σε Πρόσθετα μέσα της Κατηγορίας 1:
α)
ένα γεγονός ενεργοποίησης συμβαίνει όταν ο δείκτης Κεφαλαίου κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1 ενός ιδρύματος που αναφέρεται στο άρθρο 92 παράγραφος 1 στοιχείο α) είναι χαμηλότερος από οποιοδήποτε από τα εξής:
i)
5,125 %,
ii)
ένα επίπεδο υψηλότερο από 5,125 %, σε περίπτωση που προσδιορίζεται από το ίδρυμα και διευκρινίζεται στις διατάξεις που διέπουν το μέσο,
β)
Τα ιδρύματα ενδέχεται να διευκρινίσουν στις διατάξεις που διέπουν το μέσο ένα ή περισσότερα γεγονότα ενεργοποίησης επιπλέον των γεγονότων ενεργοποίησης που αναφέρονται στο στοιχείο α),
γ)
σε περίπτωση που οι διατάξεις που διέπουν τα μέσα απαιτούν τη μετατροπή τους σε μέσα Κεφαλαίου κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1 όταν συμβεί ένα γεγονός ενεργοποίησης, οι εν λόγω διατάξεις διευκρινίζουν ένα από τα κατωτέρω:
i)
τον συντελεστή της εν λόγω μετατροπής και ένα όριο του επιτρεπόμενου ποσού της μετατροπής,
ii)
ένα εύρος εντός του οποίου τα μέσα θα μετατραπούν σε μέσα Κεφαλαίου κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1,
δ)
σε περίπτωση που οι διατάξεις που διέπουν τα μέσα απαιτούν τη μείωση της ονομασικής αξίας του κεφαλαίου τους όταν επέλθει γεγονός ενεργοποίησης, η μείωση της ονομαστικής αξίας θα μειώσει όλα τα κατωτέρω:
i)
την απαίτηση του κατόχου του μέσου κατά την αφερεγγυότητα ή εκκαθάριση του ιδρύματος,
ii)
το ποσό που απαιτείται να καταβληθεί σε περίπτωση ανάκλησης ή εξόφλησης του μέσου,
iii)
τις διανομές που πραγματοποιούνται επί του μέσου.
2. Η μείωση της ονομαστικής αξίας ή η μετατροπή πρόσθετων μέσων της κατηγορίας 1 δημιουργούν, στο πλαίσιο του εφαρμοστέου λογιστικού πλαισίου, στοιχεία που είναι αποδεκτά ως στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1.
3. Το ποσό των πρόσθετων μέσων της κατηγορίας 1 που αναγνωρίζεται στα πρόσθετα στοιχεία της κατηγορίας 1 περιορίζεται στο ελάχιστο ποσό των κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 που θα δημιουργηθεί εάν η η αξία του ποσού του κεφαλαίου των πρόσθετων μέσων της κατηγορίας 1 έχει πλήρως μειωθεί ή μετατραπεί σε μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1.
4. Το αθροιστικό ποσό των πρόσθετων μέσων της κατηγορίας 1 που πρέπει να υποστεί μείωση αξίας ή να μετατραπεί κατά την επέλευση γεγονότος ενεργοποίησης δεν υπολείπεται του χαμηλότερου από τα κατωτέρω ποσά:
α)
του απαιτούμενου ποσού για πλήρη αποκατάσταση του δείκτη κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 σε 5,125 %,
β)
ολόκληρου του βασικού κεφαλαίου του μέσου.
5. Όταν επέρχεται γεγονός ενεργοποίησης, τα ιδρύματα ενεργούν ως εξής:
α)
ενημερώνουν πάραυτα τις αρμόδιες αρχές,
β)
ενημερώνουν τους κατόχους των πρόσθετων μέσων της κατηγορίας 1,
γ)
μειώνουν την αξία του ποσού του κεφαλαίου του μέσου ή μετατρέπουν τα μέσα σε μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 χωρίς καθυστέρηση, το αργότερο εντός μηνός, σύμφωνα με την απαίτηση του παρόντος άρθρου.
6. Το ίδρυμα που εκδίδει πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 που μετατρέπονται σε μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 κατά την επέλευση γεγονότος ενεργοποίησης διασφαλίζει ότι το εγγεγραμμένο μετοχικό κεφάλαιό του επαρκεί ανά πάσα στιγμή για τη μετατροπή σε μετοχές όλων αυτών των μετατρέψιμων πρόσθετων μέσων της κατηγορίας 1 εφόσον επέλθει γεγονός ενεργοποίησης. Όλες οι απαραίτητες εγκρίσεις λαμβάνονται κατά την ημερομηνία έκδοσης των εν λόγω μετατρέψιμων πρόσθετων μέσων της κατηγορίας 1. Το ίδρυμα διατηρεί ανά πάσα στιγμή την απαραίτητη πρότερη εξουσιοδότηση να εκδίδει τα μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 στα οποία θα μετατραπούν τα πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 μόλις συμβεί γεγονός ενεργοποίησης.
7. Το ίδρυμα που εκδίδει πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 που μετατρέπονται σε μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 κατά την επέλευση γεγονότος ενεργοποίησης διασφαλίζει ότι δεν υπάρχουν διαδικαστικά εμπόδια για τη μετατροπή αυτή λόγω της σύστασης ή του καταστατικού ή των συμβατικών διευθετήσεών του.
Άρθρο 55
Συνέπειες της διακοπής ικανοποίησης των προϋποθέσεων για τα πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1
Τα κατωτέρω εφαρμόζονται εάν σταματήσουν να πληρούνται οι προϋποθέσεις που ορίζονται στο άρθρο 52 παράγραφος 1 στην περίπτωση Πρόσθετου μέσου της Κατηγορίας 1:
α)
το μέσο παύει αμέσως να είναι αποδεκτό ως πρόσθετο μέσο της κατηγορίας 1,
β)
το τμήμα της διαφοράς από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο που αφορά το εν λόγω μέσο παύει αμέσως να είναι αποδεκτό ως πρόσθετο στοιχείο της κατηγορίας 1.
Τμήμα 2
Αφαιρέσεις από πρόσθετα στοιχεία της κατηγορίας 1
Άρθρο 56
Αφαιρέσεις από πρόσθετα στοιχεία της κατηγορίας 1
Τα ιδρύματα αφαιρούν τα κατωτέρω από τα πρόσθετα στοιχεία της κατηγορίας 1:
α)
άμεσες, έμμεσες και σύνθετες τοποθετήσεις ενός ιδρύματος σε ίδια πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1, συμπεριλαμβανομένων των ιδίων πρόσθετων μέσων της κατηγορίας 1 που μπορεί να υποχρεούται να αγοράσει ένα ίδρυμα ως αποτέλεσμα υφιστάμενων συμβατικών υποχρεώσεων,
β)
άμεσες, έμμεσες και σύνθετες τοποθετήσεις σε πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα με τις οποίες το ίδρυμα έχει αμοιβαία συμμετοχή η οποία, κατά τις αρμόδιες αρχές, σχεδιάστηκε με στόχο την τεχνητή διόγκωση των ιδίων κεφαλαίων του ιδρύματος,
γ)
το ισχύον ποσό των άμεσων, έμμεσων και σύνθετων συμμετοχών σε πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα, που προσδιορίζεται κατά περίπτωση δυνάμει του άρθρου 67, όταν το ίδρυμα δεν διαθέτει σημαντική επένδυση στις εν λόγω οντότητες,
δ)
άμεσες, έμμεσες και σύνθετες τοποθετήσεις ενός ιδρύματος σε πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα, όταν το ίδρυμα διαθέτει σημαντική επένδυση στις εν λόγω οντότητες, εξαιρουμένων των θέσεων αναδοχής που τηρούνται για πέντε εργάσιμες ημέρες κατ’ ανώτατο όριο,
ε)
το ποσό των στοιχείων που πρέπει να αφαιρεθούν από στοιχεία της κατηγορίας 2 σύμφωνα με το άρθρο 66 που υπερβαίνουν το κεφάλαιο της κατηγορίας 2 του ιδρύματος,
στ)
οποιαδήποτε φορολογική επιβάρυνση σχετίζεται με πρόσθετα στοιχεία της κατηγορίας 1, η οποία προβλέπεται κατά τη στιγμή του υπολογισμού του, εκτός εάν το ίδρυμα προσαρμόσει κατάλληλα το ποσό των πρόσθετων στοιχείων της κατηγορίας 1 στο μέτρο που η επιβάρυνση αυτή μειώνει το ποσό μέχρι το οποίο τα στοιχεία αυτά ενδέχεται να χρησιμοποιηθούν για την κάλυψη κινδύνων ή ζημιών.
Άρθρο 57
Αφαίρεση των τοποθετήσεων σε ίδια πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1
Για τους σκοπούς του στοιχείου α) του άρθρου 56, τα ιδρύματα υπολογίζουν τις τοποθετήσεις σε ίδια πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 βάσει των μεικτών θετικών τους θέσεων με τις ακόλουθες εξαιρέσεις:
α)
τα ιδρύματα δύνανται να υπολογίζουν το ποσό των πρόσθετων ίδιων μέσων της κατηγορίας 1 βάσει της καθαρής θετικής τους θέσης υπό την προϋπόθεση ότι πληρούνται αμφότερες οι κάτωθι προϋποθέσεις:
i)
οι θετικές και οι αρνητικές θέσεις βρίσκονται στο ίδιο υποκείμενο άνοιγμα και οι αρνητικές θέσεις δεν ενέχουν κίνδυνο αντισυμβαλλόμενου,
ii)
είτε αμφότερες οι θετικές και οι αρνητικές θέσεις περιλαμβάνονται στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών είτε αμφότερες περιλαμβάνονται σε χαρτοφυλάκιο πέραν του χαρτοφυλακίου συναλλαγών,
β)
τα ιδρύματα καθορίζουν το ποσό που αφαιρείται για άμεσες, έμμεσες ή σύνθετες τοποθετήσεις υπό μορφή τοποθετήσεων σε τίτλους συνδεδεμένους με δείκτες, υπολογίζοντας το υποκείμενο άνοιγμα στα ίδια πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 που περιλαμβάνονται στους εν λόγω δείκτες αυτούς,
γ)
τα ιδρύματα δύνανται να συμψηφίζουν τις μεικτές θετικές θέσεις σε ίδια πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 που προκύπτουν από τοποθετήσεις σε τίτλους συνδεδεμένους με δείκτες με τις αρνητικές θέσεις σε ίδια πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 που προκύπτουν από αρνητικές θέσεις στους υποκείμενους δείκτες, ακόμα και στις περιπτώσεις που οι εν λόγω αρνητικές θέσεις ενέχουν κίνδυνο αντισυμβαλλόμενου, υπό την προϋπόθεση ότι πληρούνται αμφότερες οι κάτωθι προϋποθέσεις:
i)
οι θετικές και οι αρνητικές θέσεις είναι στους ίδιους υποκείμενους δείκτες,
ii)
είτε οι θετικές και οι αρνητικές θέσεις περιλαμβάνονται αμφότερες στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών είτε αμφότερες περιλαμβάνονται σε χαρτοφυλάκιο πέραν του χαρτοφυλακίου συναλλαγών.
Άρθρο 58
Αφαίρεση των τοποθετήσεων σε πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα σε περίπτωση που το ίδρυμα έχει αμοιβαία συμμετοχή που σχεδιάστηκε με στόχο την τεχνητή διόγκωση των ιδίων κεφαλαίων του
Τα ιδρύματα πραγματοποιούν τις αφαιρέσεις που απαιτούνται δυνάμει των στοιχείων β), γ) και δ) του άρθρου 56 σύμφωνα με τα εξής:
α)
οι τοποθετήσεις σε Πρόσθετα μέσα της Κατηγορίας 1 υπολογίζονται βάσει των μεικτών θετικών θέσεων,
β)
τα πρόσθετα ασφαλιστικά στοιχεία ιδίων κεφαλαίων της Κατηγορίας 1 θεωρούνται ως τοποθετήσεις σε Πρόσθετα μέσα της Κατηγορίας 1 για τους σκοπούς της αφαίρεσης.
Άρθρο 59
Αφαίρεση των τοποθετήσεων σε πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα
Τα ιδρύματα πραγματοποιούν τις αφαιρέσεις που απαιτούνται δυνάμει των στοιχείων γ) και δ) του άρθρου 56 σύμφωνα με τα εξής:
α)
δύνανται να υπολογίζουν τις άμεσες, έμμεσες και σύνθετες τοποθετήσεις σε πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 των οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα βάσει της καθαρής θετικής θέσης στο ίδιο υποκείμενο άνοιγμα υπό την προϋπόθεση ότι πληρούνται αμφότερες οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
i)
η ληκτότητα της αρνητικής θέσης ταυτίζεται με τη ληκτότητα της θετικής ή έχει εναπομένουσα ληκτότητα τουλάχιστον ενός έτους,
ii)
είτε οι θετικές και οι αρνητικές θέσεις περιλαμβάνονται αμφότερες στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών είτε αμφότερες περιλαμβάνονται σε χαρτοφυλάκιο πέραν του χαρτοφυλακίου συναλλαγών,
β)
προσδιορίζουν το ποσό που αφαιρείται για άμεσες, έμμεσες και σύνθετες τοποθετήσεις υπό μορφή τοποθετήσεων σε τίτλους συνδεδεμένους με δείκτες, υπολογίζοντας το υποκείμενο άνοιγμα στα κεφαλαιακά μέσα οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα που περιλαμβάνονται στους εν λόγω δείκτες.
Άρθρο 60
Αφαίρεση τοποθετήσεων σε πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 σε περίπτωση που το ίδρυμα δεν έχει σημαντική επένδυση σε οντότητα του χρηματοπιστωτικού τομέα
1. Για τους σκοπούς του στοιχείου γ) του άρθρου 56 παράγραφος 1, τα ιδρύματα υπολογίζουν το προς αφαίρεση ποσό κατά περίπτωση πολλαπλασιάζοντας το ποσό που αναφέρεται στο στοιχείο α) της παρούσας παραγράφου με τον συντελεστή που προκύπτει από τον υπολογισμό που αναφέρεται στο στοιχείο β) της παρούσας παραγράφου:
α)
το συνολικό ποσό κατά το οποίο οι άμεσες, έμμεσες και σύνθετες τοποθετήσεις του ιδρύματος σε μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 και μέσα της κατηγορίας 2 οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα υπερβαίνουν το 10 % των στοιχείων κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 του ιδρύματος, υπολογισμένο μετά την εφαρμογή των κατωτέρω:
i)
των άρθρων 32 έως 35,
ii)
του άρθρου 36 παράγραφος 1 στοιχεία α) έως ζ), του άρθρου 36 παράγραφος 1 στοιχείο ια) σημεία ii) έως v) και του άρθρου 36 παράγραφος 1 στοιχείο ιβ), εξαιρουμένων των αναβαλλόμενων φορολογικών απαιτήσεων που βασίζονται σε μελλοντική κερδοφορία και προκύπτουν από προσωρινές διαφορές,
iii)
των άρθρων 44 και 45,
β)
το ποσό των άμεσων, έμμεσων και σύνθετων τοποθετήσεων του ιδρύματος σε πρόσθετα μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 εκείνων των οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα όπου το ίδρυμα δεν έχει σημαντική επένδυση, δια του συνολικού ποσού όλων των άμεσων, έμμεσων και σύνθετων τοποθετήσεων του ιδρύματος σε μέσα κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 και μέσα της κατηγορίας 2 των εν λόγω οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα.
2. Τα ιδρύματα εξαιρούν τις θέσεις αναδοχής που τηρούνται για πέντε εργάσιμες ημέρες κατά μέγιστο από το ποσό που αναφέρεται στο στοιχείο α) της παραγράφου 1 και από τον υπολογισμό του συντελεστή που αναφέρεται στο στοιχείο β) της παραγράφου 1.
3. Το ποσό που πρέπει να αφαιρεθεί δυνάμει της παραγράφου 1 κατανέμεται σε όλα τα διακρατηθέντα πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1. Το ποσό που αφαιρείται από κάθε πρόσθετο μέσο της κατηγορίας 1 δυνάμει της παραγράφου 1, υπολογίζεται πολλαπλασιάζοντας το ποσό που ορίζεται στο στοιχείο α) της παρούσας παραγράφου με την αναλογία του στοιχείου β) της παρούσας παραγράφου:
α)
το ποσό των τοποθετήσεων που πρέπει να αφαιρεθούν δυνάμει της παραγράφου 1,
β)
το ποσό που εξειδικεύεται στο σημείο i) διαιρούμενο με το ποσό που εξειδικεύεται στο σημείο ii):
i)
το συνολικό ποσό των πρόσθετων μέσων της κατηγορίας 1,
ii)
το συνολικό ποσό των άμεσων, έμμεσων και σύνθετων τοποθετήσεων του ιδρύματος σε πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα στις οποίες το ίδρυμα δεν διαθέτει σημαντικές επενδύσεις.
4. Το ποσό των τοποθετήσεων που αναφέρονται στο στοιχείο γ) του άρθρου 56 που είναι ίσο ή μικρότερο από το 10 % των στοιχείων Κεφαλαίου κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1 του ιδρύματος μετά την εφαρμογή των διατάξεων που ορίζονται στο στοιχείο α) σημεία i), ii) και iii) της παραγράφου 1 δεν αφαιρείται και υπόκειται στους αντίστοιχους συντελεστές στάθμισης κινδύνου δυνάμει του Κεφαλαίου 2 ή 3 του Τίτλου ΙΙ του Μέρους τρία και των απαιτήσεων που ορίζονται στον Τίτλο IV του Μέρους τρία, ανάλογα με την περίπτωση.
5. Τα ιδρύματα καθορίζουν το μέρος των τοποθετήσεων σε μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 που υπόκειται σε συντελεστή στάθμισης κινδύνου διαιρώντας το ποσό που ορίζεται στο στοιχείο α) με το ποσό που ορίζεται στο στοιχείο β):
α)
το ποσό των τοποθετήσεων που πρέπει να σταθμιστούν δυνάμει της παραγράφου 4,
β)
το ποσό που προσδιορίζεται στο σημείο i) διαιρούμενο με το ποσό που προσδιορίζεται στο σημείο ii):
i)
το συνολικό ποσό των μέσων κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1,
ii)
το συνολικό ποσό των άμεσων, έμμεσων και σύνθετων τοποθετήσεων του ιδρύματος σε μέσα κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 των οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα στις περιπτώσεις που το ίδρυμα δεν διαθέτει σημαντική επένδυση.
Τμήμα 3
Πρόσθετο κεφάλαιο κατηγορίας 1
Άρθρο 61
Πρόσθετο κεφάλαιο της κατηγορίας 1
Το Πρόσθετο κεφάλαιο της Κατηγορίας 1 ενός ιδρύματος απαρτίζεται από Πρόσθετα στοιχεία της Κατηγορίας 1 μετά την αφαίρεση των στοιχείων που αναφέρονται στο άρθρο 56 και μετά την εφαρμογή του άρθρου 79.
ΚΕΦΑΛΑΙΟ 4
Κεφάλαιο της κατηγορίας 2
Τμήμα 1
Στοιχεία και Μέσα της κατηγορίας 2
Άρθρο 62
Στοιχεία της κατηγορίας 2
Τα στοιχεία της Κατηγορίας 2 απαρτίζονται από τα ακόλουθα στοιχεία:
α)
κεφαλαιακά μέσα και δάνεια μειωμένης εξασφάλισης, εφόσον πληρούνται οι προϋποθέσεις που ορίζονται στο άρθρο 63,
β)
η διαφορά από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο που αφορά τα μέσα που αναφέρονται στο στοιχείο α),
γ)
για τα ιδρύματα που υπολογίζουν σταθμισμένα ανοίγματα δυνάμει του τρίτου μέρους τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2, τις γενικές προσαρμογές πιστωτικού κινδύνου, με τις επιπτώσεις του φόρου, ύψους έως 1,25 % σταθμισμένων ανοιγμάτων υπολογισμένων σύμφωνα με το κεφάλαιο 2 του τίτλου ΙΙ του τρίτου μέρους,
δ)
για τα ιδρύματα που υπολογίζουν τα σταθμισμένα ανοίγματα δυνάμει του τρίτου μέρους τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 3, τα θετικά ποσά, με τις επιπτώσεις του φόρου, που προκύπτουν από τον υπολογισμό που προσδιορίζεται στα άρθρα 158 και 159, έως και 0,6 % των σταθμισμένων ανοιγμάτων υπολογισμένων σύμφωνα με το κεφάλαιο 3 του τίτλου ΙΙ του τρίτου μέρους.
Μέσα που περιλαμβάνονται στο στοιχείο α) δεν είναι αποδεκτά ως στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 ή πρόσθετα στοιχεία της κατηγορίας 1.
Άρθρο 63
Μέσα της κατηγορίας 2
Τα κεφαλαιακά μέσα και τα δάνεια μειωμένης εξασφάλισης είναι αποδεκτά ως μέσα της κατηγορίας 2 εφόσον πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
τα μέσα έχουν εκδοθεί ή τα δάνεια μειωμένης εξασφάλισης έχουν ληφθεί, αναλόγως, και καταβληθεί πλήρως,
β)
τα μέσα δεν έχουν αγοραστεί ή τα δάνεια μειωμένης εξασφάλισης δεν έχουν χορηγηθεί, αναλόγως, από κανένα από τα εξής:
i)
το ίδρυμα ή τις θυγατρικές του,
ii)
επιχείρηση στην οποία το ίδρυμα έχει συμμετοχή υπό μορφή ιδιοκτησίας, άμεσης ή μέσω ελέγχου, του 20 % ή περισσότερο των δικαιωμάτων ψήφου ή του κεφαλαίου της,
γ)
η αγορά των μέσων ή η χορήγηση των δανείων μειωμένης εξασφάλισης, αναλόγως, δεν χρηματοδοτείται άμεσα ή έμμεσα από το ίδρυμα,
δ)
η απαίτηση έναντι του κεφαλαίου των μέσων δυνάμει των διατάξεων που διέπουν τα μέσα ή η απαίτηση επί του κεφαλαίου των δανείων μειωμένης εξασφάλισης δυνάμει των διατάξεων που διέπουν τα δάνεια μειωμένης εξασφάλισης, αναλόγως, κατατάσσεται εξ ολοκλήρου μετά τις απαιτήσεις πλήρους εξασφάλισης όλων των άλλων πιστωτών,
ε)
τα μέσα ή τα δάνεια μειωμένης εξασφάλισης, αναλόγως, δεν αποτελούν αντικείμενο εξασφάλισης ούτε υπόκεινται σε εγγύηση που ενισχύει την εξοφλητική προτεραιότητα της απαίτησης από οποιονδήποτε από τους κατωτέρω:
i)
το ίδρυμα ή τις θυγατρικές του,
ii)
τη μητρική επιχείρηση του ιδρύματος ή τις θυγατρικές της,
iii)
τη μητρική χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών ή τις θυγατρικές της,
iv)
την μικτή εταιρεία συμμετοχώνή τις θυγατρικές της,
v)
την μικτή χρηματοοικονομική εταιρεία συμμετοχών ή τις θυγατρικές της,
vi)
οποιαδήποτε επιχείρηση έχει στενούς δεσμούς με τις οντότητες που αναφέρονται στα σημεία i) έως v),
στ)
τα μέσα ή τα δάνεια μειωμένης εξασφάλισης, αναλόγως, δεν υπόκεινται σε ρύθμιση που ενισχύει άλλως την εξοφλητική προτεραιότητα της σχετικής απαίτησης των μέσων ή των δανείων μειωμένης εξασφάλισης αντίστοιχα,
ζ)
τα μέσα ή τα δάνεια μειωμένης εξασφάλισης, αναλόγως, έχουν αρχική ληκτότητα τουλάχιστον πέντε ετών,
η)
οι διατάξεις που διέπουν τα μέσα ή τα δάνεια μειωμένης εξασφάλισης, αναλόγως, δεν περιλαμβάνουν κανένα κίνητρο για πληρωμή ή εξόφληση του κεφαλαίου τους, αναλόγως, από το ίδρυμα πριν από τη λήξη τους,
θ)
σε περίπτωση που τα μέσα ή τα δάνεια μειωμένης εξασφάλισης, αναλόγως, περιλαμβάνουν ένα ή περισσότερα δικαιώματα ανάκλησης ή δικαιώματα πρόωρης αποπληρωμής, κατά περίπτωση, τα δικαιώματα ασκούνται κατά την αποκλειστική κρίση του εκδότη ή του χρεώστη, κατά περίπτωση,
ι)
η ανάκληση, εξόφληση ή επαναγορά ή πρόωρη αποπληρωμή των μέσων ή των δανείων μειωμένης εξασφάλισης, αναλόγως, είναι δυνατή μόνο εφόσον πληρούνται οι προϋποθέσεις που ορίζονται στο άρθρο 77 και το νωρίτερο πέντε έτη από την ημερομηνία έκδοσης ή λήψης, αναλόγως, εκτός εάν πληρούνται οι προϋποθέσεις του άρθρου 78 παράγραφος 4,
ια)
οι διατάξεις που διέπουν τα μέσα ή τα δάνεια μειωμένης εξασφάλισης, αναλόγως, δεν υποδεικνύουν ρητά ή σιωπηρά ότι τα μέσα ή τα δάνεια μειωμένης εξασφάλισης, αναλόγως, θα μπορούσαν ή ενδέχεται να ανακληθούν, να εξοφληθούν, να επαναγοραστούν ή να αποπληρωθούν πρόωρα, αναλόγως, από το ίδρυμα, πλην της περίπτωσης αφερεγγυότητας ή εκκαθάρισης του ιδρύματος, ενώ το ίδρυμα δεν προβλέπει άλλως τέτοια υπόδειξη,
ιβ)
οι διατάξεις που διέπουν τα μέσα ή τα δάνεια μειωμένης εξασφάλισης, αναλόγως, δεν παρέχουν στον κάτοχο το δικαίωμα να επιταχύνει τις προγραμματισμένες στο μέλλον πληρωμές τόκων ή κεφαλαίου, με εξαίρεση την περίπτωση αφερεγγυότητας ή εκκαθάρισης του ιδρύματος,
ιγ)
το επίπεδο των οφειλόμενων πληρωμών τόκων ή μερισμάτων, αναλόγως, επί των μέσων ή των δανείων μειωμένης εξασφάλισης, αναλόγως, δεν θα τροποποιηθεί βάσει της πιστωτικής διαβάθμισης του ιδρύματος ή της μητρικής του επιχείρησης,
ιδ)
σε περίπτωση που τα μέσα δεν εκδίδονται άμεσα από ίδρυμα ή σε περίπτωση που τα δάνεια μειωμένης εξασφάλισης δεν λαμβάνονται άμεσα από ίδρυμα, αναλόγως, πρέπει να πληρούνται αμφότερες οι ακόλουθες προϋποθέσεις:
i)
τα μέσα έχουν εκδοθεί ή τα δάνεια μειωμένης εξασφάλισης έχουν ληφθεί, αναλόγως, μέσω οντότητας, που αποτελεί μέρος της ενοποίησης σύμφωνα με το κεφάλαιο 2 του τίτλου ΙΙ του πρώτου μέρους,
ii)
τα έσοδα διατίθενται άμεσα χωρίς περιορισμό στο ίδρυμα κατά τρόπο ώστε να πληρούνται οι προϋποθέσεις που ορίζονται στην παρούσα παράγραφο.
Άρθρο 64
Απόσβεση μέσων της κατηγορίας 2
Ο βαθμός στον οποίο τα μέσα της κατηγορίας 2 αναγνωρίζονται ως στοιχεία της κατηγορίας 2 κατά τη διάρκεια των πέντε τελευταίων ετών της ληκτότητας των μέσων υπολογίζεται πολλαπλασιάζοντας το αποτέλεσμα που προκύπτει από τον υπολογισμό στο στοιχείο α) επί το ποσό που αναφέρεται στο στοιχείο β) ως εξής:
α)
το ονομαστικό ποσό των μέσων ή των δανείων μειωμένης εξασφάλισης την πρώτη ημέρα της τελικής πενταετούς περιόδου της συμβατικής ληκτότητάς τους προς τον αριθμό των ημερολογιακών ημερών της εν λόγω περιόδου,
β)
ο αριθμός των εναπομενουσών ημερολογιακών ημερών συμβατικής ληκτότητας των μέσων ή δανείων μειωμένης εξασφάλισης.
Άρθρο 65
Συνέπειες της παύσης ικανοποίησης των προϋποθέσεων για μέσα της κατηγορίας 2
Οι κατωτέρω διατάξεις εφαρμόζονται εάν σταματήσουν να πληρούνται οι προϋποθέσεις που ορίζονται στο άρθρο 63 στην περίπτωση μέσου της Κατηγορίας 2:
α)
το μέσο παύει αμέσως να είναι αποδεκτό ως μέσο της κατηγορίας 2,
β)
το τμήμα της διαφοράς από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο που αφορά το εν λόγω μέσο παύει αμέσως να είναι αποδεκτό ως στοιχείο της κατηγορίας 2.
Τμήμα 2
Αφαιρέσεις από στοιχεία της κατηγορίας 2
Άρθρο 66
Αφαιρέσεις από στοιχεία της κατηγορίας 2
Τα κατωτέρω στοιχεία αφαιρούνται από τα στοιχεία της κατηγορίας 2:
α)
άμεσες, έμμεσες και σύνθετες τοποθετήσεις ενός ιδρύματος σε ίδια μέσα της κατηγορίας 2, συμπεριλαμβανομένων των ιδίων μέσων της κατηγορίας 2 που ενδέχεται να υποχρεούται να αγοράσει ένα ίδρυμα ως αποτέλεσμα υφιστάμενων συμβατικών υποχρεώσεων,
β)
άμεσες, έμμεσες και σύνθετες τοποθετήσεις σε μέσα της κατηγορίας 2 οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα με τις οποίες το ίδρυμα έχει αμοιβαία συμμετοχή η οποία, κατά τη γνώμη των αρμόδιων αρχών, σχεδιάστηκε με στόχο την τεχνητή διόγκωση των ιδίων κεφαλαίων του ιδρύματος,
γ)
το ποσό των άμεσων, έμμεσων και σύνθετων τοποθετήσεων σε μέσα της κατηγορίας 2 οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα, που προσδιορίζεται δυνάμει του άρθρου 70, στις περιπτώσεις που το ίδρυμα δεν διαθέτει σημαντική επένδυση στις εν λόγω οντότητες,
δ)
άμεσες, έμμεσες και σύνθετες τοποθετήσεις του ιδρύματος σε μέσα της κατηγορίας 2 οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα, σε περίπτωση που το ίδρυμα διαθέτει σημαντική επένδυση στις εν λόγω οντότητες, εξαιρουμένων των θέσεων αναδοχής που τηρούνται για πέντε εργάσιμες ημέρες κατ’ ανώτατο όριο.
Άρθρο 67
Αφαίρεση των τοποθετήσεων σε ίδια μέσα της κατηγορίας 2
Για τους σκοπούς του άρθρου 66 στοιχείο α), τα ιδρύματα υπολογίζουν τις τοποθετήσεις τους βάσει των μικτών θετικών τους θέσεων που υπόκεινται στις ακόλουθες εξαιρέσεις:
α)
τα ιδρύματα δύνανται να υπολογίζουν τα ποσά των τοποθετήσεων βάσει της καθαρής θετικής τους θέσης υπό την προϋπόθεση ότι πληρούνται και οι δύο κάτωθι προϋποθέσεις:
i)
οι θετικές και οι αρνητικές θέσεις βρίσκονται στο ίδιο υποκείμενο άνοιγμα και οι αρνητικές θέσεις δεν ενέχουν κίνδυνο αντισυμβαλλόμενου,
ii)
είτε οι θετικές και οι αρνητικές θέσεις περιλαμβάνονται αμφότερες στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών είτε αμφότερες περιλαμβάνονται σε χαρτοφυλάκιο πέραν του χαρτοφυλακίου συναλλαγών,
β)
τα ιδρύματα προσδιορίζουν το ποσό που αφαιρείται για άμεσες, έμμεσες και σύνθετες τοποθετήσεις σε τίτλους συνδεδεμένους με δείκτες, υπολογίζοντας το υποκείμενο άνοιγμα στα ίδια μέσα της κατηγορίας 2 που περιλαμβάνονται στους εν λόγω δείκτες,
γ)
τα ιδρύματα δύνανται να συμψηφίζουν τις μεικτές θετικές θέσεις σε ίδια μέσα της κατηγορίας 2 που προκύπτουν από τοποθετήσεις σε τίτλους συνδεδεμένους με δείκτες με τις αρνητικές θέσεις σε ίδια μέσα της κατηγορίας 2 που προκύπτουν από αρνητικές θέσεις στους υποκείμενους δείκτες, ακόμα και στις περιπτώσεις που οι εν λόγω αρνητικές θέσεις ενέχουν κίνδυνο αντισυμβαλλομένου, υπό την προϋπόθεση ότι πληρούνται αμφότερες οι κάτωθι προϋποθέσεις:
i)
οι θετικές και οι αρνητικές θέσεις είναι στους ίδιους υποκείμενους δείκτες,
ii)
είτε οι θετικές και οι αρνητικές θέσεις περιλαμβάνονται αμφότερες στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών είτε αμφότερες περιλαμβάνονται σε χαρτοφυλάκιο πέραν του χαρτοφυλακίου συναλλαγών.
Άρθρο 68
Αφαίρεση των τοποθετήσεων σε μέσα της κατηγορίας 2 οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα σε περίπτωση που το ίδρυμα έχει αμοιβαία συμμετοχή που σχεδιάστηκε με στόχο την τεχνητή διόγκωση των ιδίων κεφαλαίων του
Τα ιδρύματα πραγματοποιούν τις αφαιρέσεις που απαιτούνται δυνάμει των στοιχείων β), γ) και δ) του άρθρου 66 παράγραφος 1 σύμφωνα με τις ακόλουθες διατάξεις:
α)
οι τοποθετήσεις σε μέσα της κατηγορίας 2 υπολογίζονται βάσει των μεικτών θετικών θέσεων,
β)
οι τοποθετήσεις σε ασφαλιστικά στοιχεία ιδίων κεφαλαίων της κατηγορίας 2 και σε ασφαλιστικά στοιχεία ιδίων κεφαλαίων της κατηγορίας 3 θεωρούνται ως τοποθετήσεις σε μέσα της κατηγορίας 2 για τους σκοπούς της αφαίρεσης.
Άρθρο 69
Αφαίρεση των τοποθετήσεων σε μέσα της κατηγορίας 2 οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα
Τα ιδρύματα πραγματοποιούν τις αφαιρέσεις που απαιτούνται δυνάμει του άρθρου 66 στοιχεία γ) και δ) σύμφωνα με τα εξής:
α)
δύνανται να υπολογίζουν τις άμεσες, έμμεσες και σύνθετες τοποθετήσεις σε μέσα της κατηγορίας 2 των οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα βάσει της καθαρής θετικής θέσης στο ίδιο υποκείμενο άνοιγμα υπό την προϋπόθεση ότι πληρούνται αμφότερες οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
i)
η ληκτότητα της αρνητικής θέσης ταυτίζεται με τη ληκτότητα της θετικής ή έχει εναπομένουσα ληκτότητα τουλάχιστον ενός έτους,
ii)
είτε η θετική και η αρνητική θέση περιλαμβάνονται αμφότερες στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών είτε αμφότερες περιλαμβάνονται σε χαρτοφυλάκιο πέραν του χαρτοφυλακίου συναλλαγών,
β)
προσδιορίζουν το ποσό που αφαιρείται για άμεσες, έμμεσες και σύνθετες τοποθετήσεις σε τίτλους συνδεδεμένους με δείκτες, λαμβάνοντας υπόψη το υποκείμενο άνοιγμα στα κεφαλαιακά μέσα οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα που περιλαμβάνονται στους δείκτες αυτούς.
Άρθρο 70
Αφαίρεση μέσων της κατηγορίας 2 σε περίπτωση που το ίδρυμα δεν έχει σημαντική επένδυση σε σχετική οντότητα
1. Για τους σκοπούς του στοιχείου γ) του άρθρου 66 παράγραφος 1, τα ιδρύματα υπολογίζουν το προς αφαίρεση ποσό κατά περίπτωση πολλαπλασιάζοντας το ποσό που αναφέρεται στο στοιχείο α) της παρούσας παραγράφου με τον συντελεστή που προκύπτει από τον υπολογισμό που αναφέρεται στο στοιχείο β) της παρούσας παραγράφου:
α)
το συνολικό ποσό των άμεσων, έμμεσων και σύνθετων τοποθετήσεων του ιδρύματος σε μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 και μέσα της κατηγορίας 2 οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα που υπερβαίνει το 10 % των στοιχείων κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 του ιδρύματος, υπολογισμένο μετά την εφαρμογή των κατωτέρω:
i)
των άρθρων 32 έως 35,
ii)
του άρθρου 36 παράγραφος 1 στοιχεία α) έως η), του άρθρου 36 παράγραφος 1 στοιχείο ια) σημεία ii) έως v) και του άρθρου 36 παράγραφος 1 στοιχείο ιβ), εξαιρουμένου του ποσού που αφαιρείται για τις αναβαλλόμενες φορολογικές απαιτήσεις που βασίζονται σε μελλοντική κερδοφορία και προκύπτουν από προσωρινές διαφορές,
iii)
των άρθρων 44 και 45,
β)
το ποσό των άμεσων, έμμεσων και σύνθετων τοποθετήσεων του ιδρύματος σε μέσα της κατηγορίας 2 οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα δια του συνολικού ποσού όλων των άμεσων, έμμεσων και σύνθετων τοποθετήσεων του ιδρύματος σε μέσα κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 και μέσα της κατηγορίας 2 των εν λόγω οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα.
2. Τα ιδρύματα εξαιρούν τις θέσεις αναδοχής που τηρούνται για πέντε εργάσιμες ημέρες κατά μέγιστο από το ποσό που αναφέρεται στο στοιχείο α) της παραγράφου 1 και από τον υπολογισμό του συντελεστή που αναφέρεται στο στοιχείο β) της παραγράφου 1.
3. Το ποσό που πρέπει να αφαιρεθεί δυνάμει της παραγράφου 1 κατανέμεται σε όλα τα μέσα της κατηγορίας 2. Τα ιδρύματα προσδιορίζουν το τμήμα των τοποθετήσεων σε μέσα της κατηγορίας 2 που αφαιρείται, πολλαπλασιάζοντας το ποσό που ορίζεται στο στοιχείο α) της παρούσας παραγράφου με το κλάσμα του στοιχείου β) της παρούσας παραγράφου:
α)
το συνολικό ποσό των τοποθετήσεων που πρέπει να αφαιρεθούν δυνάμει της παραγράφου 1,
β)
το ποσό που εξειδικεύεται στο σημείο i) διαιρούμενο με το ποσό που εξειδικεύεται στο σημείο ii):
i)
το συνολικό ποσό του μέσου της κατηγορίας 2,
ii)
το συνολικό ποσό των άμεσων, έμμεσων και σύνθετων τοποθετήσεων του ιδρύματος σε μέσα της κατηγορίας 2 οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα στις οποίες το ίδρυμα δεν διαθέτει σημαντική επένδυση.
4. Το ποσό των τοποθετήσεων που αναφέρονται στο στοιχείο γ) του άρθρου 66 παράγραφος 1, το οποίο είναι ίσο ή μικρότερο από το 10 % των στοιχείων κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 του ιδρύματος μετά την εφαρμογή των διατάξεων που ορίζονται στην παράγραφο 1 στοιχείο α) σημεία i) έως iii), δεν αφαιρείται και υπόκειται στους αντίστοιχους συντελεστές στάθμισης κινδύνου δυνάμει του τρίτου μέρους τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2 ή 3 και των απαιτήσεων που ορίζονται στο τρίτο μέρος τίτλος IV, ανάλογα με την περίπτωση.
5. Τα ιδρύματα καθορίζουν το μέρος των τοποθετήσεων σε μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 που υπόκειται σε συντελεστή στάθμισης κινδύνου διαιρώντας το ποσό που ορίζεται στο στοιχείο α) με το ποσό που ορίζεται στο στοιχείο β):
α)
το ποσό των τοποθετήσεων που πρέπει να σταθμιστούν δυνάμει της παραγράφου 4,
β)
το ποσό που προσδιορίζεται στο σημείο i) διαιρούμενο με το ποσό που προσδιορίζεται στο σημείο ii):
i)
το συνολικό ποσό των μέσων κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1,
ii)
το συνολικό ποσό των άμεσων, έμμεσων και σύνθετων τοποθετήσεων του ιδρύματος σε μέσα κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 των οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα στις περιπτώσεις που το ίδρυμα δεν διαθέτει σημαντική επένδυση.
Τμήμα 3
Κεφάλαιο της κατηγορίας 2
Άρθρο 71
Κεφάλαιο της κατηγορίας 2
Το κεφάλαιο της κατηγορίας 2 ενός ιδρύματος απαρτίζεται από στοιχεία της κατηγορίας 2 μετά τις αφαιρέσεις που αναφέρονται στο άρθρο 66 και μετά την εφαρμογή του άρθρου 79.
ΚΕΦΑΛΑΙΟ 5
Ίδια κεφάλαια
Άρθρο 72
Ίδια κεφάλαια
Τα ίδια κεφάλαια ενός ιδρύματος απαρτίζονται από το άθροισμα του κεφαλαίου της κατηγορίας 1 και του κεφαλαίου της κατηγορίας 2.
ΚΕΦΑΛΑΙΟ 6
Γενικές απαιτήσεις
Άρθρο 73
Διανομές επί μέσων ιδίων κεφαλαίων
1. Τα κεφαλαιακά μέσα για τα οποία ένα ίδρυμα αποφασίζει κατά την αποκλειστική κρίση του να πραγματοποιήσει διανομές με άλλη μορφή εκτός από τα μετρητά ή μέσο ιδίων κεφαλαίων, δεν είναι δυνατόν να γίνουν αποδεκτά ως μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 ή μέσα της κατηγορίας 2, εκτός εάν το ίδρυμα έχει λάβει την προηγούμενη άδεια των αρμόδιων αρχών.
2. Οι αρμόδιες αρχές χορηγούν την άδεια που αναφέρεται στην παράγραφο 1 μόνο εφόσον κρίνουν ότι πληρούνται όλες οι ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
η ικανότητα του ιδρύματος να ακυρώνει τις πληρωμές δυνάμει του μέσου δεν θα επηρεαζόταν αρνητικά από τη διακριτική ευχέρεια που αναφέρεται στην παράγραφο 1 ή από τη μορφή με την οποία θα μπορούσαν να πραγματοποιηθούν οι διανομές,
β)
η ικανότητα του μέσου να απορροφά τις ζημίες δεν θα επηρεαζόταν αρνητικά από τη διακριτική ευχέρεια που αναφέρεται στην παράγραφο 1 ή από τη μορφή με την οποία θα μπορούσαν να πραγματοποιηθούν οι διανομές,
γ)
η ποιότητα του κεφαλαιακού μέσου δεν θα μειωνόταν κατ’ άλλον τρόπο από τη διακριτική ευχέρεια που αναφέρεται στην παράγραφο 1 ή από τη μορφή με την οποία θα μπορούσαν να πραγματοποιηθούν οι διανομές.
3. Τα κεφαλαιακά μέσα για τα οποία ένα νομικό πρόσωπο διαφορετικό από το ίδρύμα που τα εκδίδει έχει τη διακριτική ευχέρεια να αποφασίζει ή να απαιτεί την πληρωμή των διανομών επί του μέσου με άλλη μορφή εκτός από τα μετρητά ή μέσο ιδίων κεφαλαίων δεν είναι δυνατόν να γίνουν αποδεκτά ως μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 ή μέσα της κατηγορίας 2.
4. Τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν ευρύ δείκτη αγοράς ως μία από τις βάσεις καθορισμού του ύψους των διανομών επί πρόσθετων μέσων της κατηγορίας 1 και μέσων της κατηγορίας 2.
5. Η παράγραφος 4 δεν εφαρμόζεται όταν το ίδρυμα αποτελεί οντότητα αναφοράς σε αυτό τον ευρύ δείκτη αγοράς, εκτός εάν πληρούνται και οι δύο ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
το ίδρυμα θεωρεί ότι οι κινήσεις σε αυτό τον ευρύ δείκτη αγοράς δεν συσχετίζονται σημαντικά με την πιστωτική διαβάθμιση του ιδρύματος, του μητρικού του ιδρύματος ή της μητρικής χρηματοδοτικής εταιρείας συμμετοχών ή μητρικής μεικτής χρηματοοικονομικής εταιρείας συμμετοχών ή μητρικής μεικτής εταιρείας συμμετοχών,
β)
η αρμόδια αρχή δεν έχει καταλήξει σε προσδιορισμό διαφορετικό από τον αναφερόμενο στο στοιχείο α).
6. Τα ιδρύματα αναφέρουν και κοινοποιούν τους ευρείς δείκτες αγοράς στους οποίους βασίζονται τα κεφαλαιακά τους μέσα.
7. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να εξειδικεύσει τους όρους υπό τους οποίους οι δείκτες μπορούν να θεωρούνται ευρείς δείκτες αγοράς για τους σκοπούς της παραγράφου 4.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως 1η Φεβρουαρίου 2015.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 74
Τοποθετήσεις σε κεφαλαιακά μέσα τα οποία εκδίδονται από ρυθμιζόμενες οντότητες του χρηματοπιστωτικού τομέα και είναι αποδεκτά ως εποπτικό κεφάλαιο
Τα ιδρύματα δεν αφαιρούν από οποιοδήποτε στοιχείο των ίδιων κεφαλαίων άμεσες, έμμεσες ή σύνθετες τοποθετήσεις τους κεφαλαιακών μέσων τα οποία εκδίδονται από ρυθμιζόμενη οντότητα του χρηματοπιστωτικού τομέα και δεν αναγνωρίζονται ως εποπτικό κεφάλαιο της εν λόγω οντότητας. Τα ιδρύματα εφαρμόζουν συντελεστή στάθμισης κινδύνου στις εν λόγω τοποθετήσεις σύμφωνα με το τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2 ή 3, κατά περίπτωση.
Άρθρο 75
Αφαίρεση και απαιτήσεις ληκτότητας για τις αρνητικές θέσεις
Οι απαιτήσεις ληκτότητας για αρνητικές θέσεις που αναφέρονται στο άρθρο 45 στοιχείο α), το άρθρο 59 στοιχείο α) και το άρθρο 69 στοιχείο α) θεωρείται ότι πληρούνται όσον αφορά τις θέσεις που κατέχονται, εφόσον πληρούνται οι εξής προϋποθέσεις:
α)
το ίδρυμα έχει συμβατικό δικαίωμα να πωλήσει σε συγκεκριμένη μελλοντική ημερομηνία στον αντισυμβαλλόμενο που παρέχει την αντιστάθμιση τη θετική θέση που αντισταθμίζεται,
β)
ο αντισυμβαλλόμενος που παρέχει την αντιστάθμιση στο ίδρυμα υποχρεούται συμβατικά να αγοράσει από το ίδρυμα στη συγκεκριμένη μελλοντική ημερομηνία τη θετική θέση που αναφέρεται στο στοιχείο α).
Άρθρο 76
Τοποθετήσεις κεφαλαιακών μέσων που περιλαμβάνονται σε δείκτες
1. Για τους σκοπούς του άρθρου 42 στοιχείο α), του άρθρου 45 στοιχείο α), του άρθρου 57 στοιχείο α), του άρθρου 59 στοιχείο α), του άρθρου 67 στοιχείο α) και του άρθρου 69 στοιχείο α), τα ιδρύματα μπορούν να μειώσουν το ποσό θετικής θέσης σε κεφαλαιακό μέσο κατά το τμήμα ενός δείκτη που αποτελείται από το ίδιο υποκείμενο άνοιγμα που αντισταθμίζεται, με την προϋπόθεση ότι πληρούνται οι εξής προϋποθέσεις:
α)
είτε αμφότερες η θετική θέση που αντισταθμίζεται και η αρνητική θέση σε δείκτη που χρησιμοποιείται για την αντιστάθμιση αυτής της θετικής θέσης περιλαμβάνονται στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών είτε αμφότερες περιλαμβάνονται σε χαρτοφυλάκιο πέραν του χαρτοφυλακίου συναλλαγών,
β)
οι θέσεις που αναφέρονται στο στοιχείο α) αποτιμώνται στην εύλογη αξία τους στον ισολογισμό του ιδρύματος,
γ)
η αρνητική θέση που αναφέρεται στο στοιχείο α) αναγνωρίζεται ως αποτελεσματική αντιστάθμιση στο πλαίσιο των διαδικασιών εσωτερικού ελέγχου του ιδρύματος,
δ)
οι αρμόδιες αρχές αξιολογούν την καταλληλότητα των διαδικασιών ελέγχου που αναφέρονται στο στοιχείο γ) τουλάχιστον σε ετήσια βάση και κρίνουν ότι εξακολουθεί να πληρούται ο όρος αυτός.
2. Όταν η αρμόδια αρχή έχει προτέρως δώσει την άδεια της, ένα ίδρυμα μπορεί να εκτιμά συντηρητικά το υποκείμενο άνοιγμα του ιδρύματος σε κεφαλαιακά μέσα που περιλαμβάνονται στους δείκτες, ως εναλλακτική λύση στον υπολογισμό του ανοίγματος του ιδρύματος στα στοιχεία που αναφέρονται σε έκαστο ή σε αμφότερα τα στοιχεία α) ή β):
α)
ίδια μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 και μέσα της κατηγορίας 2, που περιλαμβάνονται στους δείκτες,
β)
μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 και της κατηγορίας 2 οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα, που περιλαμβάνονται στους δείκτες.
3. Οι αρμόδιες αρχές χορηγούν την άδεια που αναφέρεται στην παράγραφο 2 μόνο εάν το ίδρυμα έχει αποδείξει επαρκώς ότι η παρακολούθηση εκ μέρους του ιδρύματος του υποκείμενου ανοίγματος στα στοιχεία που αναφέρονται σε έκαστο ή σε αμφότερα τα στοιχεία α) ή β) της παραγράφου 2, αναλόγως, θα ήταν λειτουργικά δύσκολη.
4. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει τα εξής:
α)
όταν μια εκτίμηση που χρησιμοποιείται ως εναλλακτική λύση για τον υπολογισμό του υποκείμενου ανοίγματος που αναφέρεται στην παράγραφο 2 είναι επαρκώς συντηρητική,
β)
την έννοια της λειτουργικής επιβάρυνσης για τους σκοπούς της παραγράφου 3.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως 1η Φεβρουαρίου 2015.
Εξουσιοδοτείται η Επιτροπή να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 77
Προϋποθέσεις μείωσης των ιδίων κεφαλαίων
Απαιτείται η προηγούμενη άδεια της αρμόδιας αρχής προκειμένου ένα ίδρυμα να προβεί σε αμφότερες ή σε οποιαδήποτε από τις κατωτέρω ενέργειες:
α)
μείωση, εξόφληση ή επαναγορά των μέσων κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 που έχουν εκδοθεί από το ίδρυμα με τρόπο που επιτρέπεται δυνάμει της ισχύουσας εθνικής νομοθεσίας,
β)
εξάσκηση της ανάκλησης, εξόφληση,, αποπληρωμή ή επαναγορά πρόσθετων μέσων της κατηγορίας 1 ή της κατηγορίας 2, αναλόγως, πριν από την ημερομηνία συμβατικής ληκτότητάς τους.
Άρθρο 78
Εποπτική άδεια για τη μείωση των ιδίων κεφαλαίων
1. Η αρμόδια αρχή χορηγεί την άδειά της για τη μείωση, επαναγορά, ανάκληση ή εξόφληση των μέσων κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, των πρόσθετων μέσων της κατηγορίας 1 ή των μέσων της κατηγορίας 2 εφόσον πληρούται οποιαδήποτε από τις κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
πριν από ή ταυτόχρονα με την ενέργεια που αναφέρεται στο άρθρο 77, το ίδρυμα αντικαθιστά τα μέσα που αναφέρονται στο άρθρο 77 με μέσα ιδίων κεφαλαίων ίσης ή υψηλότερης ποιότητας με όρους που είναι βιώσιμοι για την ικανότητα εσόδων του ιδρύματος,
β)
το ίδρυμα έχει αποδείξει επαρκώς στην αρμόδια αρχή ότι τα ίδια κεφάλαια του ιδρύματος, μετά τη σχετική ενέργεια, θα υπερέβαιναν τις απαιτήσεις που ορίζονται στο άρθρο 92 παράγραφος 1 του παρόντος κανονισμού και την απαίτηση συνδυασμένου αποθέματος ασφαλείας όπως ορίζεται στο άρθρο 128 σημείο 6) της οδηγίας 2013/36/ΕΕ κατά περιθώριο που μπορεί να κριθεί απαραίτητο από την αρμόδια αρχή βάσει του άρθρου 104 παράγραφος 3 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ.
2. Οι αρμόδιες αρχές, όταν εκτιμούν, δυνάμει του στοιχείου α) της παραγράφου 1, τη βιωσιμότητα των μέσων αντικατάστασης για την ικανότητα εσόδων του ιδρύματος, λαμβάνουν υπόψη τους τον βαθμό στον οποίο αυτά τα κεφαλαιακά μέσα αντικατάστασης θα ήταν δαπανηρότερα για το ίδρυμα από εκείνα που αντικαθιστούν.
3. Σε περίπτωση που ένα ίδρυμα προβεί σε κάποια ενέργεια που αναφέρεται στο άρθρο 77 στοιχείο α) και η άρνηση εξόφλησης των μέσων κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 που αναφέρονται στο άρθρο 27 απαγορεύεται δυνάμει της ισχύουσας εθνικής νομοθεσίας, η αρμόδια αρχή μπορεί να παρεκκλίνει από τις προϋποθέσεις που ορίζονται στην παράγραφο 1 του παρόντος άρθρου εφόσον απαιτεί από το ίδρυμα να περιορίσει την εξόφληση των εν λόγω μέσων σε κατάλληλη βάση.
4. Οι αρμόδιες αρχές μπορούν να επιτρέπουν στα ιδρύματα να εξοφλούν πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 ή μέσα της κατηγορίας 2 πριν από την πάροδο πέντε ετών από την ημερομηνία έκδοσης, μόνο εφόσον πληρούνται οι προϋποθέσεις της παραγράφου 1 και του στοιχείου α) ή β) της παρούσας παραγράφου:
α)
υπάρχει αλλαγή στην εποπτική κατάταξη των μέσων αυτών, η οποία θα συνεπαγόταν ενδεχομένως τον αποκλεισμό τους από τα ίδια κεφάλαια ή την ανακατάταξή τους σε ίδια κεφάλαια χαμηλότερης ποιότητας, πληρούνται δε και οι δύο ακόλουθες προϋποθέσεις:
i)
η αρμόδια αρχή θεωρεί επαρκώς βέβαιη την αλλαγή αυτή,
ii)
το ίδρυμα αποδεικνύει στις αρμόδιες αρχές ότι η υποχρεωτική ανακατάταξη των μέσων αυτών δεν μπορούσε να προβλεφθεί ευλόγως κατά το χρόνο της έκδοσής τους,
β)
υπάρχει αλλαγή στην εφαρμοστέα φορολογική αντιμετώπιση των εν λόγω μέσων για την οποία το ίδρυμα αποδεικνύει στις αρμόδιες αρχές ότι είναι σημαντική και δεν μπορούσε να προβλεφθεί ευλόγως κατά το χρόνο της έκδοσής τους.
5. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει τα εξής:
α)
την έννοια της βιώσιμης ικανότητας εσόδων του ιδρύματος,
β)
τις κατάλληλες βάσεις περιορισμού της εξόφλησης που αναφέρονται στην παράγραφο 3,
γ)
τη διαδικασία και τις απαιτήσεις δεδομένων για την υποβολή αίτησης από ένα ίδρυμα προς την αρμόδια αρχή ώστε να επιτρέψει τη διεξαγωγή ενέργειας αναφερόμενης στο άρθρο 77, περιλαμβανομένης της διαδικασίας που εφαρμόζεται στην περίπτωση εξόφλησης εκδιδόμενων μεριδίων σε μέλη συνεταιριστικών εταιρειών, και της χρονικής περιόδου για την επεξεργασία της αίτησης αυτής.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως 1η Φεβρουαρίου 2015.
Εξουσιοδοτείται η Επιτροπή να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 79
Προσωρινή αναστολή της αφαίρεσης από τα ίδια κεφάλαια
1. Εάν ένα ίδρυμα προσωρινά κατέχει κεφαλαιακά μέσα ή έχει χορηγήσει δάνεια μειωμένης εξασφάλισης, κατά περίπτωση, που μπορούν να γίνουν αποδεκτά ως μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 ή μέσα της κατηγορίας 2 σε οντότητα του χρηματοπιστωτικού τομέα και η αρμόδια αρχή θεωρεί ότι οι εν λόγω τοποθετήσεις έχουν σκοπό τη χρηματοδοτική συνδρομή για την ανασυγκρότηση και διάσωση της εν λόγω οντότητας, η αρμόδια αρχή μπορεί να αναστείλει προσωρινά την εφαρμογή των διατάξεων σχετικά με την αφαίρεση, οι οποίες διαφορετικά θα εφαρμόζονταν στα εν λόγω μέσα.
2. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει την έννοια της λέξης «προσωρινά» για τους σκοπούς της παραγράφου 1 και τις προϋποθέσεις σύμφωνα με τις οποίες η αρμόδια αρχή μπορεί να κρίνει ότι οι εν λόγω προσωρινές τοποθετήσεις προορίζονται ως χρηματοδοτική συνδρομή στην ανασυγκρότηση και διάσωση της σχετικής οντότητας.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως 1η Φεβρουαρίου 2015.
Εξουσιοδοτείται η Επιτροπή να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 80
Συνεχής αξιολόγηση της ποιότητας των ιδίων κεφαλαίων
1. Η ΕΑΤ παρακολουθεί την ποιότητα των μέσων ιδίων κεφαλαίων που εκδίδονται από ιδρύματα σε ολόκληρη την Ένωση και ενημερώνει αμέσως την Επιτροπή εάν υπάρχουν σημαντικές ενδείξεις ότι τα μέσα αυτά δεν πληρούν τα κριτήρια που καθορίζονται στο άρθρο 28 ή, κατά περίπτωση, στο άρθρο 29.
Οι αρμόδιες αρχές διαβιβάζουν αμελλητί, κατόπιν αιτήματος της ΕΑΤ, όλες τις πληροφορίες που η ΕΑΤ θεωρεί αναγκαίες σχετικά με νέα κεφαλαιακά μέσα που εκδίδονται, προκειμένου να μπορεί να παρακολουθεί την ποιότητα των μέσων ιδίων κεφαλαίων που εκδίδονται από ιδρύματα σε ολόκληρη την Ένωση.
2. Η σχετική κοινοποίηση περιλαμβάνει τα εξής:
α)
λεπτομερή εξήγηση της φύσης και της έκτασης της διαπιστωθείσας ανεπάρκειας,
β)
τεχνικές συμβουλές σχετικά με τις ενέργειες στις οποίες η ΕΑΤ θεωρεί ότι είναι απαραίτητο να προβεί η Επιτροπή,
γ)
σημαντικές εξελίξεις στη μεθοδολογία της ΕΑΤ για προσομοιώσεις ακραίων καταστάσεων με στόχο τη δοκιμή της φερεγγυότητας των ιδρυμάτων.
3. Η ΕΑΤ παρέχει τεχνικές συμβουλές στην Επιτροπή σχετικά με τυχόν σημαντικές αλλαγές οι οποίες θεωρεί ότι απαιτούνται για τον ορισμό των ιδίων κεφαλαίων ως αποτέλεσμα οποιουδήποτε από τα κατωτέρω γεγονότα:
α)
σχετικές εξελίξεις στα πρότυπα ή την πρακτική της αγοράς,
β)
αλλαγές σε σχετικά νομικά ή λογιστικά πρότυπα,
γ)
σημαντικές εξελίξεις στη μεθοδολογία της ΕΑΤ για προσομοιώσεις ακραίων καταστάσεων με στόχο τη δοκιμή της φερεγγυότητας των ιδρυμάτων.
4. Η ΕΑΤ παρέχει τεχνικές συμβουλές στην Επιτροπή το αργότερο έως την 1η Ιανουαρίου 2014 σχετικά με πιθανές προτάσεις για την αντιμετώπιση των μη πραγματοποιηθέντων κερδών υπολογισμένων σε εύλογη αξία, εκτός από τη συμπερίληψή τους στις κοινές μετοχές της κατηγορίας 1 χωρίς προσαρμογή. Οι εν λόγω συστάσεις λαμβάνουν υπόψη σχετικές εξελίξεις στα διεθνή λογιστικά πρότυπα και σε διεθνείς συμφωνίες σχετικά με τα πρότυπα προληπτικής εποπτείας για τις τράπεζες.
ΤΙΤΛΟΣ II
ΔΙΚΑΙΩΜΑ ΜΕΙΟΨΗΦΙΑΣ ΚΑΙ ΠΡΟΣΘΕΤΑ ΜΕΣΑ ΤΗΣ ΚΑΤΗΓΟΡΙΑΣ 1 ΚΑΙ ΜΕΣΑ ΤΗΣ ΚΑΤΗΓΟΡΙΑΣ 2 ΠΟΥ ΕΚΔΙΔΟΝΤΑΙ ΑΠΟ ΘΥΓΑΤΡΙΚΕΣ
Άρθρο 81
Δικαιώματα μειοψηφίας που μπορούν να συμπεριληφθούν στο ενοποιημένο κεφάλαιο κοινών μετοχών της κατηγορίας 1
1. Τα δικαιώματα μειοψηφίας απαρτίζονται από το άθροισμα των μέσων κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, της διαφοράς από έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο που σχετίζονται με τα εν λόγω μέσα, των κερδών εις νέον και λοιπών αποθεματικών μιας θυγατρικής εφόσον πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
η θυγατρική είναι ένας από τους κατωτέρω φορείς:
i)
ίδρυμα,
ii)
επιχείρηση που υπόκειται στις απαιτήσεις του παρόντος κανονισμού και της οδηγίας 2013/36/ΕΕ δυνάμει της ισχύουσας εθνικής νομοθεσίας,
β)
η θυγατρική περιλαμβάνεται πλήρως στην ενοποίηση σύμφωνα με το πρώτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2,
γ)
τα στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, που αναφέρονται στο εισαγωγικό μέρος της παρούσας παραγράφου, ανήκουν σε πρόσωπα διαφορετικά από τις επιχειρήσεις που περιλαμβάνονται στην ενοποίηση σύμφωνα με το πρώτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2.
2. Τα δικαιώματα μειοψηφίας που χρηματοδοτούνται άμεσα ή έμμεσα, μέσω οντότητας ειδικού σκοπού ή με άλλο τρόπο, από τη μητρική επιχείρηση του ιδρύματος ή τις θυγατρικές του δεν γίνονται αποδεκτά ως ενοποιημένο κεφάλαιο κοινών μετοχών της κατηγορίας 1.
Άρθρο 82
Αποδεκτό πρόσθετο κεφάλαιο της κατηγορίας 1, κεφάλαιο της κατηγορίας 1, κεφάλαιο της κατηγορίας 2 και αποδεκτά ίδια κεφάλαια
Το αποδεκτό πρόσθετο κεφάλαιο της κατηγορίας 1, το κεφάλαιο της κατηγορίας 1, το κεφάλαιο της κατηγορίας 2 και τα αποδεκτά ίδια κεφάλαια περιλαμβάνουν το δικαίωμα μειοψηφίας, το πρόσθετο κεφάλαιο της κατηγορίας 1 ή της κατηγορίας 2, κατά περίπτωση, προσαυξημένο κατά τα σχετικά κέρδη εις νέον και τη διαφορά από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο, μιας θυγατρικής, εφόσον πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
η θυγατρική είναι οποιοσδήποτε από τους κατωτέρω φορείς:
i)
ίδρυμα,
ii)
επιχείρηση που υπόκειται στις απαιτήσεις του παρόντος κανονισμού και της οδηγίας 2013/36/ΕΕ δυνάμει της ισχύουσας εθνικής νομοθεσίας,
β)
η θυγατρική περιλαμβάνεται πλήρως στο πεδίο εφαρμογής της ενοποίησης σύμφωνα με το πρώτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2,
γ)
τα εν λόγω μέσα ανήκουν σε πρόσωπα διαφορετικά από τις επιχειρήσεις που περιλαμβάνονται στην ενοποίηση σύμφωνα με το πρώτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2.
Άρθρο 83
Αποδεκτό πρόσθετο κεφάλαιο της κατηγορίας 1 και κεφάλαιο της κατηγορίας 2 που εκδίδεται από οντότητα ειδικού σκοπού
1. Τα πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 και της κατηγορίας 2 που εκδίδονται από οντότητα ειδικού σκοπού και η σχετική διαφορά από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο περιλαμβάνονται στο αποδεκτό πρόσθετο κεφάλαιο της κατηγορίας 1, στο κεφάλαιο της κατηγορίας 1 ή της κατηγορίας 2 ή στα αποδεκτά ίδια κεφάλαια, αναλόγως, μόνον εφόσον πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
η οντότητα ειδικού σκοπού που εκδίδει τα εν λόγω μέσα περιλαμβάνεται πλήρως στην ενοποίηση σύμφωνα με το πρώτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2,
β)
τα μέσα και η σχετική διαφορά από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο περιλαμβάνονται στο αποδεκτό πρόσθετο κεφάλαιο της κατηγορίας 1 μόνον εφόσον ικανοποιούνται οι προϋποθέσεις που ορίζονται στο άρθρο 52 παράγραφος 1,
γ)
τα μέσα και η σχετική διαφορά από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο περιλαμβάνονται στο αποδεκτό κεφάλαιο της κατηγορίας 2 μόνον εφόσον πληρούνται οι προϋποθέσεις που ορίζονται στο άρθρο 63,
δ)
το μοναδικό στοιχείο ενεργητικού της οντότητας ειδικού σκοπού είναι η επένδυσή της στα ίδια κεφάλαια της μητρικής επιχείρησης ή θυγατρικής της που περιλαμβάνεται πλήρως στην ενοποίηση δυνάμει του πρώτου μέρους τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2, με τρόπο ώστε να πληρούνται οι σχετικές προϋποθέσεις που ορίζονται στο άρθρο 52 παράγραφος 1 ή στο άρθρο 63, ανάλογα με την περίπτωση.
Σε περίπτωση που η αρμόδια αρχή θεωρεί ότι το ενεργητικό μιας οντότητας ειδικού σκοπού εκτός της επένδυσής της στα ίδια κεφάλαια της μητρικής επιχείρησης ή της θυγατρικής που περιλαμβάνεται στο πεδίο εφαρμογής της ενοποίησης δυνάμει του πρώτου μέρους τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2, είναι ελάχιστο και ασήμαντο για μια τέτοια οντότητα, η αρμόδια αρχή δύναται να μην εφαρμόσει την προϋπόθεση που ορίζεται στο στοιχείο δ) του πρώτου εδαφίου.
2. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να εξειδικεύσει τα είδη των στοιχείων ενεργητικού που μπορούν να σχετίζονται με τη λειτουργία οντοτήτων ειδικού σκοπού και τις έννοιες των όρων «ελάχιστο» και «ασήμαντο» που αναφέρονται στο δεύτερο εδάφιο της παραγράφου 1.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως 1η Φεβρουαρίου 2015.
Εξουσιοδοτείται η Επιτροπή να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 84
Δικαιώματα μειοψηφίας που περιλαμβάνονται στο ενοποιημένο κεφάλαιο κοινών μετοχών της κατηγορίας 1
1. Τα ιδρύματα προσδιορίζουν το ποσό των δικαιωμάτων μειοψηφίας μιας θυγατρικής που συμπεριλαμβάνεται στο ενοποιημένο κεφάλαιο κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 αφαιρώντας από τα δικαιώματα μειοψηφίας της εν λόγω επιχείρησης το γινόμενο του πολλαπλασιασμού του ποσού που αναφέρεται στο στοιχείο α) επί το ποσοστό που αναφέρεται στο στοιχείο β):
α)
το κεφάλαιο κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 της θυγατρικής μείον το χαμηλότερο από τα κατωτέρω ποσά:
i)
το ποσό του κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 της ανωτέρω θυγατρικής που απαιτείται για να επιτευχθεί το άθροισμα της απαίτησης που αναφέρεται στο άρθρο 92 παράγραφος 1 στοιχείο α), των απαιτήσεων που αναφέρονται στα άρθρα 458 και 459, των ειδικών απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων που αναφέρονται στο άρθρο 104 της οδηγίας έως 36, της απαίτησης συνδυασμένου αποθέματος ασφαλείας που ορίζεται στο άρθρο 128 σημείο 6) της οδηγίας 2013/36/ΕΕ, των απαιτήσεων που αναφέρονται στο άρθρο 500, καθώς και οποιωνδήποτε πρόσθετων απαιτήσεων τοπικών εποπτικών κανονισμών σε τρίτες χώρες, εφόσον οι εν λόγω απαιτήσεις καλύπτονται από το κεφάλαιο κοινών μετοχών της κατηγορίας 1,
ii)
το ποσό του ενοποιημένου κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 που αφορά την ανωτέρω θυγατρική και που απαιτείται σε ενοποιημένη βάση για να επιτευχθεί το άθροισμα της απαίτησης που αναφέρεται στο άρθρου 82 παράγραφος 1 στοιχείο α), των απαιτήσεων που αναφέρονται στα άρθρα 458 και 459, των ειδικών απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων που αναφέρονται στο άρθρο 104 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ, της απαίτησης συνδυασμένου αποθέματος ασφαλείας που ορίζεται στο άρθρο 128 σημείο 6) της οδηγίας 2013/36/ΕΕ, των απαιτήσεων που αναφέρονται στο άρθρο 500 καθώς και οποιωνδήποτε πρόσθετων απαιτήσεων τοπικών εποπτικών κανονισμών σε τρίτες χώρες, εφόσον οι εν λόγω απαιτήσεις καλύπτονται από το κεφάλαιο κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1,
β)
τα δικαιώματα μειοψηφίας της θυγατρικής εκπεφρασμένα ως ποσοστό όλων των μέσων κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 της εν λόγω επιχείρησης προσαυξημένο κατά τη σχετική διαφορά από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο, τα σχετικά κέρδη εις νέον και τα λοιπά αποθεματικά.
2. Ο υπολογισμός που αναφέρεται στην παράγραφο 1 πραγματοποιείται σε υποενοποιημένη βάση για κάθε θυγατρική που αναφέρεται στο άρθρο 81 παράγραφος 1.
Ένα ίδρυμα μπορεί να επιλέξει να μην πραγματοποιήσει αυτό τον υπολογισμό για θυγατρική που αναφέρεται στο άρθρο 81 παράγραφος 1. Όταν ένα ίδρυμα λαμβάνει την απόφαση αυτή, το δικαίωμα μειοψηφίας αυτής της θυγατρικής ενδέχεται να μην συμπεριλαμβάνεται στο ενοποιημένο κεφάλαιο κοινών μετοχών της κατηγορίας 1.
3. Όταν μια αρμόδια αρχή παρεκκλίνει από την εφαρμογή απαιτήσεων προληπτικής εποπτείας σε ατομική βάση, όπως ορίζεται στο άρθρο 7, το δικαίωμα μειοψηφίας εντός των θυγατρικών στις οποίες εφαρμόζεται η απαλλαγή από την υποχρέωση δεν αναγνωρίζεται σε ίδια κεφάλαια στο υποενοποιημένο ή στο ενοποιημένο επίπεδο, κατά περίπτωση.
4. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων ώστε να προσδιοριστεί ο υπολογισμός της υποενοποίησης που απαιτείται σύμφωνα με την παράγραφο 2 του παρόντος άρθρου και τα άρθρα 85 και 87.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως 1η Φεβρουαρίου 2015.
Εξουσιοδοτείται η Επιτροπή να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
5. Οι αρμόδιες αρχές δύνανται να χορηγούν απαλλαγή από την υποχρέωση εφαρμογής του παρόντος άρθρου σε μητρική χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών που πληροί όλες τις ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
η κύρια δραστηριότητά της συνίσταται στην απόκτηση μετοχών,
β)
υπόκειται σε προληπτική εποπτεία σε ενοποιημένη βάση,
γ)
ενοποιεί θυγατρικό ίδρυμα στο οποίο έχει μόνο μειοψηφική συμμετοχή δυνάμει της σχέσης ελέγχου που ορίζεται στο άρθρο 1 της οδηγίας 83/349/ΕΟΚ,
δ)
περισσότερο από το 90 % του ενοποιημένου απαιτούμενου κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 προέρχεται από το αναφερόμενο στο στοιχείο γ) θυγατρικό ίδρυμα υπολογιζόμενο σε υποενοποιημένη βάση.
Σε περίπτωση που, ύστερα από 31η Δεκεμβρίου 2014, μητρική χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών που πληροί τις προϋποθέσεις του πρώτου εδαφίου γίνει μητρική μεικτή χρηματοοικονομική εταιρεία συμμετοχών, οι αρμόδιες αρχές μπορούν να χορηγήσουν στην εν λόγω μητρική εταιρεία χρηματοπιστωτικών συμμετοχών την απαλλαγή που αναφέρεται στο πρώτο εδάφιο, υπό την προϋπόθεση ότι πληροί τις προϋποθέσεις του εν λόγω εδαφίου.
6. Όταν πιστωτικά ιδρύματα τα οποία συνδέονται μόνιμα σε δίκτυο με κεντρικό οργανισμό και ιδρύματα τα οποία έχουν συσταθεί στο πλαίσιο θεσμικού συστήματος προστασίας που υπόκειται στις απαιτήσεις του άρθρου 113 παράγραφος 7 έχουν συστήσει συνεγγυητικό σύστημα που προβλέπει ότι δεν υφίσταται κανένα τρέχον ή προβλεπόμενο ουσιώδες, πρακτικό ή νομικό κώλυμα για τη μεταβίβαση του ποσού ιδίων κεφαλαίων που υπερβαίνει τις εποπτικές απαιτήσεις από τον αντισυμβαλλόμενο στο πιστωτικό ίδρυμα, τα εν λόγω ιδρύματα εξαιρούνται από τις διατάξεις του παρόντος άρθρου όσον αφορά τις αφαιρέσεις και μπορούν να αναγνωρίζουν πλήρως τυχόν δικαίωμα μειοψηφίας που προκύπτει εντός του συνεγγυητικού συστήματος.
Άρθρο 85
Αποδεκτά μέσα της κατηγορίας 1 που περιλαμβάνονται στο ενοποιημένο κεφάλαιο της κατηγορίας 1
1. Τα ιδρύματα προσδιορίζουν το ποσό των αποδεκτών κεφαλαίων της κατηγορίας 1 μιας θυγατρικής που συμπεριλαμβάνεται στα ενοποιημένα ίδια κεφάλαια αφαιρώντας από τα ίδια κεφάλαια της εν λόγω επιχείρησης το γινόμενο του ποσού που αναφέρεται στο στοιχείο α) επί το ποσοστό που αναφέρεται στο στοιχείο β).
α)
το κεφάλαιο της κατηγορίας 1 της θυγατρικής μείον το χαμηλότερο από τα κατωτέρω ποσά:
i)
το ποσό του κεφαλαίου της κατηγορίας 1 της ανωτέρω θυγατρικής που απαιτείται για να επιτευχθεί το άθροισμα της απαίτησης που αναφέρεται στο άρθρο 92 παράγραφος 1 στοιχείο β), των απαιτήσεων που αναφέρονται στα άρθρα 458 και 459, των ειδικών απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων που αναφέρονται στο άρθρο 104 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ, της απαίτησης συνδυασμένου αποθέματος ασφαλείας που ορίζεται στο άρθρο 128 σημείο 6) της οδηγίας 2013/36/ΕΕ, των απαιτήσεων που αναφέρονται στο άρθρο 500, καθώς και οποιωνδήποτε πρόσθετων απαιτήσεων τοπικών εποπτικών κανονισμών σε τρίτες χώρες, εφόσον οι εν λόγω απαιτήσεις καλύπτονται από το κεφάλαιο της κατηγορίας 1,
ii)
το ποσό του ενοποιημένου κεφαλαίου της κατηγορίας 1 που αφορά τη θυγατρική και που απαιτείται σε ενοποιημένη βάση για να επιτευχθεί το άθροισμα της απαίτησης που αναφέρεται στο άρθρο 92 παράγραφος 1 στοιχείο β), των απαιτήσεων που αναφέρονται στα άρθρα 458 και 459, των ειδικών απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων που αναφέρονται στο άρθρο 104 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ, της απαίτησης συνδυασμένου αποθέματος ασφαλείας που ορίζεται στο άρθρο 128 σημείο 6) της οδηγίας 2013/36/ΕΕ, των απαιτήσεων που αναφέρονται στο άρθρο 500, καθώς και οποιωνδήποτε πρόσθετων απαιτήσεων τοπικών εποπτικών κανονισμών σε τρίτες χώρες, εφόσον οι εν λόγω απαιτήσεις καλύπτονται από το κεφάλαιο της κατηγορίας 1,
β)
το αποδεκτό κεφάλαιο της κατηγορίας 1 της θυγατρικής εκπεφρασμένο ως ποσοστό όλων των μέσων της κατηγορίας 1 της εν λόγω επιχείρησης προσαυξημένο κατά τη σχετική διαφορά από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο, τα κέρδη εις νέον και τα λοιπά αποθεματικά.
2. Ο υπολογισμός που αναφέρεται στην παράγραφο 1 πραγματοποιείται σε υποενοποιημένη βάση για κάθε θυγατρική που αναφέρεται στο άρθρο 81 παράγραφος 1.
Ένα ίδρυμα μπορεί να επιλέξει να μην πραγματοποιήσει αυτό τον υπολογισμό για θυγατρική που αναφέρεται στο άρθρο 81 παράγραφος 1. Όταν ένα ίδρυμα λαμβάνει την απόφαση αυτή, το αποδεκτό κεφάλαιο της κατηγορίας 1 αυτής της θυγατρικής ενδέχεται να μην συμπεριλαμβάνεται στο ενοποιημένο κεφάλαιο της κατηγορίας 1.
3. Όταν μια αρμόδια αρχή παρεκκλίνει από την εφαρμογή απαιτήσεων προληπτικής εποπτείας σε ατομική βάση, όπως ορίζεται στο άρθρο 7, τα μέσα της κατηγορίας 1 εντός των θυγατρικών στις οποίες εφαρμόζεται η απαλλαγή δεν αναγνωρίζονται σε ίδια κεφάλαια στο υποενοποιημένο ή στο ενοποιημένο επίπεδο, κατά περίπτωση.
Άρθρο 86
Αποδεκτό κεφάλαιο της κατηγορίας 1 που περιλαμβάνεται στο ενοποιημένο πρόσθετο κεφάλαιο της κατηγορίας 1
Με την επιφύλαξη του άρθρου 84 παράγραφοι 5 και 6, τα ιδρύματα προσδιορίζουν το ποσό του αποδεκτού κεφαλαίου της κατηγορίας 1 μιας θυγατρικής που συμπεριλαμβάνεται στο ενοποιημένο πρόσθετο κεφάλαιο της κατηγορίας 1 αφαιρώντας από το αποδεκτό κεφάλαιο της κατηγορίας 1 της εν λόγω επιχείρησης που συμπεριλαμβάνεται στο ενοποιημένο κεφάλαιο της κατηγορίας 1 τα δικαιώματα μειοψηφίας της ανωτέρω επιχείρησης που συμπεριλαμβάνονται στο ενοποιημένο κεφάλαιο κοινών μετοχών της κατηγορίας 1.
Άρθρο 87
Αποδεκτά ίδια κεφάλαια που συμπεριλαμβάνονται στα ενοποιημένα ίδια κεφάλαια
1. Τα ιδρύματα προσδιορίζουν το ποσό των αποδεκτών ιδίων κεφαλαίων μιας θυγατρικής που συμπεριλαμβάνεται στα ενοποιημένα ίδια κεφάλαια αφαιρώντας από τα αποδεκτά ίδια κεφάλαια της εν λόγω επιχείρησης το γινόμενο του πολλαπλασιασμού του ποσού που αναφέρεται στο στοιχείο α) επί το ποσοστό που αναφέρεται στο στοιχείο β):
α)
τα ίδια κεφάλαια της θυγατρικής μείον το χαμηλότερο από τα κατωτέρω ποσά:
i)
το ποσό των ιδίων κεφαλαίων της θυγατρικής που απαιτούνται για να επιτευχθεί το άθροισμα της απαίτησης που αναφέρεται στο άρθρο 92 παράγραφος 1 στοιχείο γ), των απαιτήσεων που αναφέρονται στα άρθρα 458 και 459, των ειδικών απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων που αναφέρονται στο άρθρο 104 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ, της απαίτησης συνδυασμένου αποθέματος ασφαλείας που ορίζεται στο άρθρο 128 σημείο 6) της οδηγίας 2013/36/ΕΕ, των απαιτήσεων που αναφέρονται στο άρθρο 500, καθώς και οποιωνδήποτε πρόσθετων απαιτήσεων τοπικών εποπτικών κανονισμών σε τρίτες χώρες,
ii)
το ποσό των ιδίων κεφαλαίων που συνδέεται με τη θυγατρική και το οποίο απαιτείται σε ενοποιημένη βάση για να επιτευχθεί το άθροισμα της απαίτησης που αναφέρεται στο άρθρο 92 παράγραφος 1 στοιχείο γ), των απαιτήσεων που αναφέρονται στα άρθρα 458 και 459, των ειδικών απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων που αναφέρονται στο άρθρο 104 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ, της απαίτησης συνδυασμένου αποθέματος ασφαλείας που ορίζεται στο άρθρο 128 σημείο 6) της οδηγίας 2013/36/ΕΕ, των απαιτήσεων που αναφέρονται στο άρθρο 500, καθώς και οποιωνδήποτε πρόσθετων απαιτήσεων τοπικών εποπτικών κανονισμών σε τρίτες χώρες,
β)
τα αποδεκτά ίδια κεφάλαια της θυγατρικής, εκπεφρασμένα ως ποσοστό όλων των μέσων ιδίων κεφαλαίων της θυγατρικής τα οποία περιλαμβάνονται σε στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, πρόσθετα στοιχεία της κατηγορίας 1 και της κατηγορίας 2 και της σχετικής διαφοράς από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο, των κερδών εις νέον και των λοιπών αποθεματικών.
2. Ο υπολογισμός που αναφέρεται στην παράγραφο 1 πραγματοποιείται σε υποενοποιημένη βάση για κάθε θυγατρική που αναφέρεται στο άρθρο 81 παράγραφος 1.
Ένα ίδρυμα μπορεί να επιλέξει να μην πραγματοποιήσει αυτό τον υπολογισμό για θυγατρική που αναφέρεται στο άρθρο 81 παράγραφος 1. Όταν ένα ίδρυμα λαμβάνει την απόφαση αυτή, τα αποδεκτά ίδια κεφάλαια αυτής της θυγατρικής ενδέχεται να μην συμπεριλαμβάνονται στα ενοποιημένα ίδια κεφάλαια.
3. Όταν μια αρμόδια αρχή παρεκκλίνει από την εφαρμογή απαιτήσεων προληπτικής εποπτείας σε ατομική βάση, όπως ορίζεται στο άρθρο 7, τα μέσα ιδίων κεφαλαίων εντός των θυγατρικών στις οποίες εφαρμόζεται η απαλλαγή δεν αναγνωρίζονται σε ίδια κεφάλαια στο υποενοποιημένο ή στο ενοποιημένο επίπεδο, κατά περίπτωση.
Άρθρο 88
Αποδεκτά μέσα ιδίων κεφαλαίων που περιλαμβάνονται στο ενοποιημένο κεφάλαιο της κατηγορίας 2
Με την επιφύλαξη του άρθρου 84 παράγραφοι 5 και 6, τα ιδρύματα προσδιορίζουν το ποσό των αποδεκτών ιδίων κεφαλαίων μιας θυγατρικής που συμπεριλαμβάνεται στο ενοποιημένο κεφάλαιο της κατηγορίας 2 αφαιρώντας από τα αποδεκτά ίδια κεφάλαια της εν λόγω επιχείρησης που συμπεριλαμβάνονται στα ενοποιημένα ίδια κεφάλαια το αποδεκτό κεφάλαιο της κατηγορίας 1 της ανωτέρω επιχείρησης που συμπεριλαμβάνεται στο ενοποιημένο κεφάλαιο της κατηγορίας 1.
ΤΙΤΛΟΣ ΙΙΙ
ΕΙΔΙΚΗ ΣΥΜΜΕΤΟΧΗ ΕΚΤΟΣ ΤΟΥ ΧΡΗΜΑΤΟΠΙΣΤΩΤΙΚΟΥ ΤΟΜΕΑ
Άρθρο 89
Στάθμιση κινδύνου και απαγόρευση ειδικών συμμετοχών εκτός του χρηματοπιστωτικού τομέα
1. Μια ειδική συμμετοχή, το ποσό της οποίας υπερβαίνει το 15 % του αποδεκτού κεφαλαίου του ιδρύματος, σε επιχείρηση που δεν εμπίπτει στις κατωτέρω κατηγορίες υπόκειται στις διατάξεις που ορίζονται στην παράγραφο 3:
α)
οντότητα του χρηματοπιστωτικού τομέα,
β)
επιχείρηση που δεν είναι οντότητα του χρηματοπιστωτικού τομέα, η οποία διεξάγει δραστηριότητες που κατά την αρμόδια αρχή είναι:
i)
άμεση προέκταση τραπεζικής δραστηριότητας,
ii)
δευτερεύουσες υπηρεσίες του τραπεζικού τομέα,
iii)
χρηματοδοτική μίσθωση, πρακτόρευση, διαχείριση αμοιβαίων κεφαλαίων, διαχείριση υπηρεσιών πληροφορικής ή άλλη παρόμοια δραστηριότητα.
2. Το συνολικό ποσό των ειδικών συμμετοχών ενός ιδρύματος σε επιχειρήσεις διαφορετικές από αυτές που αναφέρονται στην παράγραφο 1 στοιχεία α) και β) που υπερβαίνουν το 60 % του αποδεκτού κεφαλαίου υπόκειται στις διατάξεις που ορίζονται στην παράγραφο 3.
3. Οι αρμόδιες αρχές εφαρμόζουν τις απαιτήσεις που ορίζονται στο στοιχείο α) ή β) σε ειδικές συμμετοχές ιδρυμάτων που αναφέρονται στις παραγράφους 1 και 2:
α)
για τον υπολογισμό των κεφαλαιακών απαιτήσεων σύμφωνα με το τρίτο μέρος, τα ιδρύματα εφαρμόζουν συντελεστή στάθμισης κινδύνου 1 250 % στο μεγαλύτερο από τα εξής στοιχεία:
i)
στο ποσό των ειδικών συμμετοχών που αναφέρονται στην παράγραφο 1, το οποίο υπερβαίνει το 15 % του αποδεκτού κεφαλαίου,
ii)
στο συνολικό ποσό των ειδικών συμμετοχών που αναφέρονται στην παράγραφο 2 και που υπερβαίνουν το 60 % του αποδεκτού κεφαλαίου του ιδρύματος,
β)
οι αρμόδιες αρχές απαγορεύουν στα ιδρύματα να διαθέτουν ειδικές συμμετοχές που αναφέρονται στις παραγράφους 1 και 2 σε ποσό που υπερβαίνει τα ποσοστά αποδεκτού κεφαλαίου που ορίζονται στις ανωτέρω παραγράφους.
Οι αρμόδιες αρχές δημοσιεύουν την επιλογή τους μεταξύ των στοιχείων α) και β).
4. Για τους σκοπούς της παραγράφου 1 στοιχείο β), η ΕΑΤ εκδίδει κατευθυντήριες γραμμές όπου προσδιορίζονται οι κατωτέρω έννοιες:
α)
δραστηριότητες που αποτελούν άμεση προέκταση της τραπεζικής δραστηριότητας,
β)
δευτερεύουσες υπηρεσίες του τραπεζικού τομέα,
γ)
παρεμφερείς δραστηριότητες.
Οι εν λόγω κατευθυντήριες γραμμές εγκρίνονται σύμφωνα με το άρθρο 16 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 90
Εναλλακτική δυνατότητα στον συντελεστή στάθμισης κινδύνου 1 250 %
Ως εναλλακτική δυνατότητα στην εφαρμογή συντελεστή στάθμισης κινδύνου 1 250 % στα ποσά που υπερβαίνουν τα όρια που προσδιορίζονται στο άρθρο 89 παράγραφοι 1 και 2, τα ιδρύματα μπορούν να αφαιρούν τα εν λόγω ποσά από στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 σύμφωνα με το άρθρο 36 παράγραφος 1 στοιχείο ια).
Άρθρο 91
Εξαιρέσεις
1. Οι μετοχές επιχειρήσεων που δεν αναφέρονται στο άρθρο 89 παράγραφος 1 στοιχεία α) και β) δεν περιλαμβάνονται στον υπολογισμό των ορίων του αποδεκτού κεφαλαίου που ορίζονται στο εν λόγω άρθρο όταν πληρούται μία από τις κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
οι εν λόγω μετοχές κατέχονται προσωρινά, κατά τη διάρκεια χρηματοδοτικής συνδρομής κατά την έννοια του άρθρου 79,
β)
η κατοχή των μετοχών αυτών είναι θέση αναδοχής που τηρείται για πέντε εργάσιμες ημέρες κατ’ ανώτατο όριο,
γ)
οι εν λόγω μετοχές τηρούνται στο όνομα του ιδρύματος και εκ μέρους άλλων.
2. Οι μετοχές που δεν έχουν το χαρακτήρα παγίων χρηματοοικονομικών στοιχείων ενεργητικού που αναφέρονται στο άρθρο 35 παράγραφος 2 της οδηγίας 86/635/ΕΟΚ δεν συμπεριλαμβάνονται στον υπολογισμό που προβλέπεται στο άρθρο 89.
ΤΡΙΤΟ ΜΕΡΟΣ
ΚΕΦΑΛΑΙΑΚΕΣ ΑΠΑΙΤΗΣΕΙΣ
ΤΙΤΛΟΣ I
ΓΕΝΙΚΕΣ ΑΠΑΙΤΗΣΕΙΣ, ΑΠΟΤΙΜΗΣΗ ΚΑΙ ΥΠΟΒΟΛΗ ΣΤΟΙΧΕΙΩΝ
ΚΕΦΑΛΑΙΟ 1
Απαιτούμενο επίπεδο ιδίων κεφαλαίων
Τμήμα 1
Απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για Ιδρύματα
Άρθρο 92
Απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων
1. Δυνάμει των άρθρων 93 και 94, τα ιδρύματα πρέπει ανά πάσα στιγμή να πληρούν τις κατωτέρω απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων:
α)
δείκτη κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 ίσο με 4,5 %,
β)
δείκτη κεφαλαίου της κατηγορίας 1 ίσο με 6 %,
γ)
συνολικό δείκτη κεφαλαίου 8 %.
2. Τα ιδρύματα υπολογίζουν τους δείκτες κεφαλαίου τους ως εξής:
α)
ο δείκτης κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 είναι το κεφάλαιο κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 εκπεφρασμένο ως ποσοστό του συνολικού ποσού ανοίγματος σε κίνδυνο,
β)
ο δείκτης κεφαλαίου της κατηγορίας 1 είναι το κεφάλαιο της κατηγορίας 1 του ιδρύματος εκπεφρασμένο ως ποσοστό του συνολικού ποσού ανοίγματος σε κίνδυνο,
γ)
ο συνολικός δείκτης κεφαλαίου είναι τα ίδια κεφάλαια του ιδρύματος εκπεφρασμένα ως ποσοστό του συνολικού ποσού ανοίγματος σε κίνδυνο.
3. Το συνολικό ποσό του ανοίγματος σε κίνδυνο υπολογίζεται ως το άθροισμα των στοιχείων α) έως στ) της παρούσας παραγράφου, λαμβανομένων υπόψη των διατάξεων της παραγράφου 4:
α)
ποσά των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ανοιγμάτων όσον αφορά τον πιστωτικό κίνδυνο και τον κίνδυνο απομείωσης της αξίας εισπρακτέων απαιτήσεων υπολογισμένα σύμφωνα με τον τίτλο ΙΙ και το άρθρο 379, για όλες τις επιχειρηματικές δραστηριότητες ενός ιδρύματος, εξαιρουμένων των ποσών των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ανοιγμάτων από τις δραστηριότητες του χαρτοφυλακίου συναλλαγών του ιδρύματος,
β)
απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων, προσδιορισμένων σύμφωνα με τον τίτλο IV του παρόντος μέρους ή του τέταρτου μέρους, ανάλογα με την περίπτωση, για τις δραστηριότητες του χαρτοφυλακίου συναλλαγών ενός ιδρύματος, για τα εξής:
i)
κίνδυνος θέσης,
ii)
μεγάλα ανοίγματα που υπερβαίνουν τα όρια που προβλέπονται στα άρθρα 395 έως 401, στο βαθμό που επιτρέπεται σε ένα ίδρυμα να υπερβεί τα εν λόγω όρια,
γ)
απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων, προσδιορισμένες σύμφωνα με τον τίτλο IV ή τον τίτλο V με εξαίρεση το άρθρο 379, κατά περίπτωση, για τα εξής:
i)
κίνδυνος συναλλάγματος,
ii)
κίνδυνος διακανονισμού,
iii)
κίνδυνος βασικών εμπορευμάτων,
δ)
απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων υπολογισμένες σύμφωνα με τον τίτλο VI για τον κίνδυνο προσαρμογής πιστωτικής αποτίμησης των εξωχρηματιστηριακών παραγώγων εκτός από τα πιστωτικά παράγωγα που αναγνωρίζεται για να μειώνουν τα ποσά των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ανοιγμάτων στον πιστωτικό κίνδυνο,
ε)
απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων προσδιορισμένες σύμφωνα με τον τίτλο ΙΙΙ για το λειτουργικό κίνδυνο,
στ)
ποσά των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ανοιγμάτων προσδιορισμένα σύμφωνα με τον τίτλο ΙΙ για τον κίνδυνο αντισυμβαλλομένου που προκύπτει από τις δραστηριότητες του χαρτοφυλακίου συναλλαγών του ιδρύματος για τα ακόλουθα είδη συναλλαγών και συμφωνιών:
i)
συμβόλαια που απαριθμούνται στο παράρτημα ΙΙ και πιστωτικά παράγωγα,
ii)
πράξεις πώλησης και επαναγοράς, πράξεις δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων ή βασικών εμπορευμάτων με βάση τίτλους ή βασικά εμπορεύματα,
iii)
πράξεις δανεισμού σε λογαριασμό περιθωρίου ασφάλισης βασιζόμενες σε τίτλους ή σε βασικά εμπορεύματα,
iv)
πράξεις με μακρά προθεσμία διακανονισμού.
4. Οι κατωτέρω διατάξεις εφαρμόζονται στον υπολογισμό του συνολικού ποσού ανοίγματος που αναφέρεται στην παράγραφο 3:
α)
οι απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων που αναφέρονται στα στοιχεία γ), δ) και ε) της εν λόγω παραγράφου περιλαμβάνουν τις απαιτήσεις που προκύπτουν από όλες τις επιχειρηματικές δραστηριότητες ενός ιδρύματος,
β)
τα ιδρύματα πολλαπλασιάζουν τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων που προβλέπονται στα στοιχεία β) έως ε) της εν λόγω παραγράφου επί 12,5.
Άρθρο 93
Απαίτηση αρχικού κεφαλαίου σε συνθήκες δρώσας οικονομικής κατάστασης
1. Τα ίδια κεφάλαια ενός ιδρύματος δεν επιτρέπεται να είναι κατώτερα από το ποσό του αρχικού κεφαλαίου που απαιτείται κατά τη χορήγηση της άδειας λειτουργίας.
2. Τα πιστωτικά ιδρύματα που λειτουργούσαν ήδη την 1η Ιανουαρίου 1993, των οποίων το επίπεδο των ίδιων κεφαλαίων δεν ανέρχεται στα απαιτούμενα επίπεδα αρχικού κεφαλαίου, μπορούν να συνεχίσουν τις δραστηριότητές τους. Στην περίπτωση αυτή, το επίπεδο των ίδιων κεφαλαίων των εν λόγω ιδρυμάτων δεν μπορεί να είναι κατώτερο από το ανώτατο ποσό στο οποίο είχαν ανέλθει από την 22α Δεκεμβρίου 1989.
3. Οι επιχειρήσεις επενδύσεων με άδεια λειτουργίας και οι επιχειρήσεις που καλύπτονταν από το άρθρο 6 της οδηγίας 2006/49/ΕΚ και λειτουργούσαν ήδη πριν από την 31η Δεκεμβρίου 1995 των οποίων το επίπεδο των ίδιων κεφαλαίων δεν ανέρχεται στα απαιτούμενα επίπεδα αρχικού κεφαλαίου μπορούν να συνεχίσουν τις δραστηριότητές τους. Τα ίδια κεφάλαια όλων αυτών των επιχειρήσεων δεν μπορούν να είναι κατώτερα από το υψηλότερο επίπεδο αναφοράς στο οποίο έχουν φθάσει μετά την ημερομηνία κοινοποίησης που προβλέπεται στην οδηγία 93/6/ΕΟΚ του Συμβουλίου, της 15ης Μαρτίου 1993, για την επάρκεια των ίδιων κεφαλαίων των επιχειρήσεων επενδύσεων και των πιστωτικών ιδρυμάτων (28). Το επίπεδο αναφοράς είναι ο μέσος όρος του ημερήσιου ύψους των ιδίων κεφαλαίων, υπολογιζόμενος επί του εξαμήνου που προηγείται της ημερομηνίας υπολογισμού. Το εν λόγω επίπεδο αναφοράς υπολογίζεται ανά εξάμηνο επί της αντίστοιχης προηγηθείσης περιόδου.
4. Εάν ο έλεγχος ενός ιδρύματος που υπάγεται στην κατηγορία της παραγράφου 2 ή 3 περιέλθει σε φυσικό ή νομικό πρόσωπο άλλο από εκείνο που ήλεγχε προηγουμένως το ίδρυμα, το επίπεδο των ίδιων κεφαλαίων αυτού του ιδρύματος πρέπει να ισούται με το απαιτούμενο αρχικό κεφάλαιο.
5. Εάν συγχωνευθούν δύο ή περισσότερα ιδρύματα που υπάγονται στην κατηγορία της παραγράφου 2 ή 3, το επίπεδο των ίδιων κεφαλαίων του ιδρύματος που προκύπτει από τη συγχώνευση δεν μπορεί να είναι μικρότερο από το άθροισμα των ιδίων κεφαλαίων των συγχωνευμένων ιδρυμάτων κατά την ημερομηνία της συγχώνευσης, εφόσον το επίπεδο του απαιτούμενου αρχικού κεφαλαίου δεν έχει επιτευχθεί.
6. Εάν οι αρμόδιες αρχές θεωρούν απαραίτητη τη διασφάλιση της φερεγγυότητας ενός ιδρύματος για το οποίο πληρούται η απαίτηση που ορίζεται στην παράγραφο 1, δεν εφαρμόζονται οι διατάξεις που προβλέπονται στις παραγράφους 2 έως 5.
Άρθρο 94
Παρέκκλιση για μικρές δραστηριότητες του χαρτοφυλακίου συναλλαγών
1. Τα ιδρύματα δύνανται να αντικαταστήσουν την κεφαλαιακή απαίτηση που αναφέρεται στο άρθρο 92 παράγραφος 3 στοιχείο β) με κεφαλαιακή απαίτηση που υπολογίζεται σύμφωνα με το στοιχείο α) της εν λόγω παραγράφου όσον αφορά τις δραστηριότητες του χαρτοφυλακίου συναλλαγών, εφόσον ο όγκος των δραστηριοτήτων του χαρτοφυλακίου συναλλαγών εντός και εκτός ισολογισμού πληροί αμφότερες τις κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
είναι συνήθως μικρότερος από 5 % του συνόλου του ενεργητικού και από 15 εκατομμύρια EUR,
β)
δεν υπερβαίνει ποτέ το 6 % του συνόλου του ενεργητικού και τα 20 εκατομμύρια EUR.
2. Για τον υπολογισμό του όγκου των δραστηριοτήτων του χαρτοφυλακίου συναλλαγών εντός και εκτός ισολογισμού, τα ιδρύματα εφαρμόζουν τα ακόλουθα:
α)
οι χρεωστικοί τίτλοι αποτιμώνται βάσει της ονομαστικής ή της αγοραίας τους αξίας, οι μετοχές βάσει της αγοραίας τους αξίας και τα παράγωγα μέσα βάσει της ονομαστικής ή της αγοραίας αξίας των υποκείμενων μέσων,
β)
η απόλυτη τιμή των θετικών θέσεων αθροίζεται με την απόλυτη τιμή των αρνητικών θέσεων.
3. Αν ένα ίδρυμα δεν πληροί την προϋπόθεση που ορίζεται στην παράγραφο 1 στοιχείο β), ειδοποιεί αμέσως την αρμόδια αρχή. Αν, κατόπιν αξιολογήσεως, η αρμόδια αρχή αποφασίσει και ειδοποιήσει το ίδρυμα ότι η απαίτηση που ορίζεται στην παράγραφο 1 στοιχείο α) δεν πληρούται, το ίδρυμα παύει να χρησιμοποιεί την παράγραφο 1 από την επόμενη ημερομηνία αναφοράς στις αρχές.
Τμήμα 2
Απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για επιχειρήσεις επενδύσεων με περιορισμένη άδεια παροχής επενδυτικών υπηρεσιών
Άρθρο 95
Απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για επιχειρήσεις επενδύσεων με περιορισμένη άδεια παροχής επενδυτικών υπηρεσιών
1. Για τους σκοπούς του άρθρου 92 παράγραφος 3, οι επιχειρήσεις επενδύσεων που δεν διαθέτουν άδεια παροχής των επενδυτικών υπηρεσιών και δραστηριοτήτων που παρατίθενται στο παράρτημα Ι τμήμα Α σημεία 3 και 6 της οδηγίας 2004/39/ΕΚ χρησιμοποιούν τον υπολογισμό του συνολικού ποσού ανοίγματος σε κίνδυνο που προσδιορίζεται στην παράγραφο 2.
2. Οι επιχειρήσεις επενδύσεων που αναφέρονται στην παράγραφο 1 του παρόντος άρθρου και οι επιχειρήσεις που αναφέρονται στο άρθρο 4 παράγραφος 1 στοιχείο γ) οι οποίες παρέχουν τις επενδυτικές υπηρεσίες και δραστηριότητες που παρατίθενται στο παράρτημα Ι τμήμα Α σημεία 2 και 4 της οδηγίας 2004/39/ΕΚ υπολογίζουν το συνολικό ποσό ανοίγματος σε κίνδυνο ως το υψηλότερο από τα κατωτέρω ποσά:
α)
το άθροισμα των στοιχείων που αναφέρονται στο άρθρο 87 παράγραφος 3 στοιχεία α) έως δ) και στο άρθρο 87 παράγραφος 3 στοιχείο στ) μετά την εφαρμογή του άρθρου 92 παράγραφος 4,
β)
το ποσό που ορίζεται στο άρθρο 97 επί 12,5.
Οι επιχειρήσεις επενδύσεων που αναφέρονται στο άρθρο 4 παράγραφος 1 σημείο 2) στοιχείο γ) οι οποίες παρέχουν τις επενδυτικές υπηρεσίες και δραστηριότητες που παρατίθενται στο παράρτημα Ι τμήμα Α σημεία 2 και 4 της οδηγίας 2004/39/ΕΚ πληρούν τις προϋποθέσεις του άρθρου 92 παράγραφοι 1 και 2 βάσει του συνολικού ποσού ανοίγματος σε κίνδυνο που αναφέρεται στο πρώτο εδάφιο.
Οι αρμόδιες αρχές δύνανται να ορίζουν τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για επιχειρήσεις που αναφέρονται στο άρθρο 4 παράγραφος 1 σημείο 2) στοιχείο γ) οι οποίες παρέχουν τις επενδυτικές υπηρεσίες και δραστηριότητες που παρατίθενται στο παράρτημα Ι τμήμα Α σημεία 2 και 4 της οδηγίας 2004/39/ΕΚ, ως τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων που θα ήταν δεσμευτικές για τις επιχειρήσεις αυτές σύμφωνα με τα ισχύοντα την 31η Δεκεμβρίου 2013 μέτρα για τη μεταφορά στην εθνική νομοθεσία των οδηγιών 2006/49/ΕΚ και 2006/48/ΕΚ.
3. Οι επιχειρήσεις επενδύσεων που αναφέρονται στην παράγραφο 1 υπόκεινται σε όλες τις άλλες διατάξεις που αφορούν το λειτουργικό κίνδυνο και ορίζονται στον τίτλο VII κεφάλαιο 3 τμήμα ΙΙ ενότητα 1 της οδηγίας έως ….
Άρθρο 96
Απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για επιχειρήσεις επενδύσεων που κατέχουν αρχικό κεφάλαιο κατά τα οριζόμενα στο άρθρο 28 παράγραφος 2 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ
1. Για τους σκοπούς του άρθρου 92 παράγραφος 3, οι κατωτέρω κατηγορίες επιχειρήσεων επενδύσεων που διαθέτουν αρχικό κεφάλαιο σύμφωνα με το άρθρο 28 παράγραφος 2 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ χρησιμοποιούν τον υπολογισμό του συνολικού ποσού ανοίγματος σε κίνδυνο που αναφέρεται στην παράγραφο 2 του παρόντος άρθρου:
α)
επιχειρήσεις επενδύσεων οι οποίες πραγματοποιούν συναλλαγές για ίδιο λογαριασμό με μόνο σκοπό την εκπλήρωση ή την εκτέλεση εντολών πελατών ή με σκοπό την απόκτηση πρόσβασης σε σύστημα εκκαθάρισης και διακανονισμού ή σε αναγνωρισμένο χρηματιστήριο οσάκις ενεργούν υπό την ιδιότητα πράκτορα ή εκτελούν εντολή πελάτη,
β)
επιχειρήσεις επενδύσεων που πληρούν όλες τις κατωτέρω προϋποθέσεις:
i)
δεν κατέχουν χρήματα ή τίτλους πελατών,
ii)
πραγματοποιούν συναλλαγές μόνο για ίδιο λογαριασμό,
iii)
δεν διαθέτουν εξωτερικούς πελάτες,
iv)
πραγματοποιούν συναλλαγές των οποίων η εκτέλεση και ο διακανονισμός τελούν υπό την ευθύνη και την εγγύηση εκκαθαριστικού οργανισμού.
2. Για τις επιχειρήσεις επενδύσεων που αναφέρονται στην παράγραφο 1, το συνολικό ποσό του ανοίγματος σε κίνδυνο υπολογίζεται ως το άθροισμα των κατωτέρω:
α)
των στοιχείων του άρθρου 92 παράγραφος 3 στοιχεία α) έως δ) και του άρθρου 92 παράγραφος 3 στοιχείο στ) μετά την εφαρμογή του άρθρου 92 παράγραφος 4,
β)
του ποσού που αναφέρεται στο άρθρο 97 επί 12,5.
3. Οι επιχειρήσεις επενδύσεων που αναφέρονται στην παράγραφο 1 υπόκεινται σε όλες τις άλλες διατάξεις που αφορούν τον λειτουργικό κίνδυνο και ορίζονται στον τίτλο VII κεφάλαιο 3 τμήμα ΙΙ ενότητα 1 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ.
Άρθρο 97
Ίδια κεφάλαια βάσει των παγίων εξόδων
1. Σύμφωνα με τα άρθρα 95 και 96, μια επιχείρηση επενδύσεων και οι επιχειρήσεις που αναφέρονται στο άρθρο 4 παράγραφος 1 σημείο 2) στοιχείο γ) οι οποίες παρέχουν τις επενδυτικές υπηρεσίες και δραστηριότητες που παρατίθενται στο παράρτημα Ι τμήμα Α σημεία 2 και 4 της οδηγίας 2004/39/ΕΚ διαθέτουν επιλέξιμο κεφάλαιο που ισοδυναμεί τουλάχιστον με το ένα τέταρτο των παγίων εξόδων του προηγούμενου έτους.
2. Εάν έχει γίνει οποιαδήποτε αλλαγή στη δραστηριότητα μιας επιχείρησης επενδύσεων από το προηγούμενο έτος, η οποία κρίνεται ουσιώδης από την αρμόδια αρχή, η εν λόγω αρχή δύναται να προσαρμόσει την απαίτηση που ορίζεται στην παράγραφο 1.
3. Εάν μια επιχείρηση επενδύσεων δεν έχει ασκήσει τις δραστηριότητές της κατά τη διάρκεια ενός ολόκληρου έτους, περιλαμβανομένης της ημέρας έναρξης των δραστηριοτήτων της, η εν λόγω επιχείρηση διαθέτει επιλέξιμο κεφάλαιο που ισοδυναμεί τουλάχιστον με το ένα τέταρτο των παγίων εξόδων που προβλέπονται στο πρόγραμμα δραστηριοτήτων της, εκτός εάν η αρμόδια αρχή απαιτεί την προσαρμογή του προγράμματος δραστηριοτήτων της.
4. Η ΕΑΤ, σε διαβούλευση με την ΕΑΚΑΑ, αναπτύσσει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων για να διευκρινίσει περαιτέρω τα εξής:
α)
τον υπολογισμό της απαίτησης τήρησης επιλέξιμου κεφαλαίου που ισοδυναμεί τουλάχιστον με το ένα τέταρτο των παγίων εξόδων του προηγούμενου έτους,
β)
τις προϋποθέσεις για την προσαρμογή από μέρους των αρμόδιων αρχών της απαίτησης τήρησης επιλέξιμου κεφαλαίου που να ισοδυναμεί τουλάχιστον με το ένα τέταρτο των παγίων εξόδων του προηγούμενου έτους,
γ)
τον υπολογισμό των προβλεπόμενων παγίων εξόδων σε περίπτωση επιχείρησης επενδύσεων που δεν έχει ασκήσει τις δραστηριότητές της κατά τη διάρκεια ενός ολόκληρου έτους.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή το αργότερο έως την 1η Μαρτίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 98
Ίδια κεφάλαια για επιχειρήσεις επενδύσεων σε ενοποιημένη βάση
1. Στην περίπτωση επιχειρήσεων επενδύσεων που αναφέρονται στο άρθρο 95 παράγραφος 1 και είναι μέλη ομάδας, εάν η εν λόγω ομάδα δεν περιλαμβάνει πιστωτικά ιδρύματα, μια μητρική επιχείρηση επενδύσεων σε ένα κράτος μέλος εφαρμόζει το άρθρο 92 σε ενοποιημένη βάση ως εξής:
α)
χρησιμοποιώντας τον υπολογισμό του συνολικού ποσού ανοίγματος σε κίνδυνο που ορίζεται στο άρθρο 95 παράγραφος 2,
β)
τα ίδια κεφάλαια υπολογίζονται βάσει της ενοποιημένης κατάστασης της μητρικής επιχείρησης επενδύσεων ή τα ίδια κεφάλαια της χρηματοδοτικής εταιρείας συμμετοχών ή της μικτής χρηματοοικονομικής εταιρείας συμμετοχών, κατά περίπτωση.
2. Στην περίπτωση επιχειρήσεων επενδύσεων που αναφέρονται στο άρθρο 96 παράγραφος 1 και είναι μέλη ομίλου, εάν ο εν λόγω όμιλος δεν περιλαμβάνει πιστωτικά ιδρύματα, η μητρική επιχείρηση επενδύσεων σε κράτος μέλος και η επιχείρηση επενδύσεων που ελέγχεται από χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών ή μικτή χρηματοοικονομική εταιρεία συμμετοχών εφαρμόζει το άρθρο 92 σε ενοποιημένη βάση ως εξής:
α)
χρησιμοποιεί τον υπολογισμό του συνολικού ποσού ανοίγματος σε κίνδυνο που ορίζεται στο άρθρο 96 παράγραφος 2,
β)
χρησιμοποιεί τα ίδια κεφάλαια που υπολογίζονται βάσει της ενοποιημένης κατάστασης της μητρικής επιχείρησης επενδύσεων ή τα ίδια κεφάλαια της χρηματοδοτικής εταιρείας συμμετοχών της μικτής χρηματοοικονομικής εταιρείας συμμετοχών, κατά περίπτωση, και σύμφωνα με το πρώτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2.
ΚΕΦΑΛΑΙΟ 2
Υπολογισμός και απαιτήσεις υποβολής αναφορών
Άρθρο 99
Υποβολή αναφορών για τις κεφαλαιακές απαιτήσεις και χρηματοοικονομική πληροφόρηση
1. Η υποβολή αναφορών σχετικά με τις υποχρεώσεις που ορίζονται στο άρθρο 92 από τα ιδρύματα προς τις αρμόδιες αρχές πραγματοποιείται τουλάχιστον ανά εξάμηνο.
2. Ιδρύματα που εμπίπτουν στις διατάξεις του άρθρου 4 του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 1606/2002 και πιστωτικά ιδρύματα, εκτός από τα αναφερόμενα στο άρθρο 4 του εν λόγω κανονισμού, που καταρτίζουν τους ενοποιημένους λογαριασμούς τους σύμφωνα με τα διεθνή λογιστικά πρότυπα που θεσπίζονται με τη διαδικασία του άρθρου 6 παράγραφος 2 του εν λόγω κανονισμού, υποβάλλουν επίσης αναφορές σχετικά με χρηματοοικονομική πληροφόρηση.
3. Οι αρμόδιες αρχές μπορούν να απαιτούν από τα πιστωτικά ιδρύματα τα οποία εφαρμόζουν διεθνή λογιστικά πρότυπα κατά τα ισχύοντα δυνάμει του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 1606/2002 για την κοινοποίηση ιδίων κεφαλαίων σε ενοποιημένη βάση σύμφωνα με το άρθρο 24 παράγραφος 2 του παρόντος κανονισμού, να υποβάλλουν επίσης αναφορές σχετικά με χρηματοοικονομική πληροφόρηση όπως προβλέπεται στην παράγραφο 2 του παρόντος άρθρου.
4. Οι χρηματοοικονομικές πληροφορίες που αναφέρονται στην παράγραφο 2 και στην παράγραφο 3 πρώτο εδάφιο υποβάλλονται με τη μορφή αναφορών στο βαθμό που αυτό είναι αναγκαίο για να διαμορφωθεί ολοκληρωμένη εικόνα του προφίλ κινδύνου των δραστηριοτήτων ενός ιδρύματος καθώς και εικόνα των συστημικών κινδύνων που ενέχουν τα ιδρύματα για το χρηματοοικονομικό τομέα ή την πραγματική οικονομία σύμφωνα με τον κανονισμό (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
5. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων για τη διευκρίνιση των ενιαίων μορφοτύπων, συχνοτήτων, ημερομηνιών υποβολής αναφορών, ορισμών και λύσεων ΤΠ που πρέπει να εφαρμόζονται στην Ένωση για την υποβολή αναφορών των παραγράφων 1 έως 4.
Οι απαιτήσεις υποβολής αναφορών είναι ανάλογες με τη φύση, το μέγεθος και την πολυπλοκότητα των δραστηριοτήτων των ιδρυμάτων.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως 1η Φεβρουαρίου 2015.
Εξουσιοδοτείται η Επιτροπή να εγκρίνει τα εκτελεστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με το άρθρο 15 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
6. Εάν αρμόδια αρχή θεωρεί ότι οι απαιτούμενες βάσει της παραγράφου 2 χρηματοοικονομικές πληροφορίες είναι αναγκαίες για να διαμορφωθεί ολοκληρωμένη εικόνα του προφίλ κινδύνου των δραστηριοτήτων, καθώς και εικόνα των συστημικών κινδύνων για τον χρηματοοικονομικό τομέα ή την πραγματική οικονομία, που ενέχουν ιδρύματα εκτός από τα αναφερόμενα στις παραγράφους 2 και 3, που υπάγονται σε λογιστικό πλαίσιο βάσει της οδηγίας 86/635/ΕΟΚ, η αρμόδια αρχή διαβουλεύεται με την ΕΑΤ σχετικά με την επέκταση και στα ιδρύματα αυτά των απαιτήσεων υποβολής αναφορών σχετικά με χρηματοοικονομικές πληροφορίες σε ενοποιημένη βάση, εφόσον δεν υποβάλλουν ήδη αναφορές σε αυτή τη βάση.
Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων για τον καθορισμό των μορφοτύπων που πρέπει να χρησιμοποιούν τα ιδρύματα στα οποία οι αρμόδιες αρχές μπορούν να επεκτείνουν τις απαιτήσεις υποβολής αναφορών σύμφωνα με το πρώτο εδάφιο.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως 1η Φεβρουαρίου 2015.
Εξουσιοδοτείται η Επιτροπή να εγκρίνει τα εκτελεστικά τεχνικά πρότυπα που αναφέρονται στο δεύτερο εδάφιο σύμφωνα με το άρθρο 15 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
7. Όταν μια αρμόδια αρχή εκτιμά ότι πληροφορίες που δεν καλύπτονται από τα εκτελεστικά τεχνικά πρότυπα που αναφέρονται στην παράγραφο 5 είναι αναγκαίες για τους σκοπούς της παραγράφου 4, ενημερώνει την ΕΑΤ και το ΕΣΣΚ σχετικά με τις πρόσθετες πληροφορίες που θεωρεί απαραίτητο να συμπεριληφθούν στα εκτελεστικά τεχνικά πρότυπα που αναφέρονται στην παράγραφο 5.
Άρθρο 100
Συμπληρωματικές απαιτήσεις υποβολής αναφορών
Τα ιδρύματα υποβάλλουν αναφορές στις αρμόδιες αρχές σχετικά με το επίπεδο, τουλάχιστον συγκεντρωτικά, των συμφωνιών επαναγοράς, της δανειοδοσίας τίτλων και όλων των μορφών επιβάρυνσης των στοιχείων ενεργητικού τους.
Η ΕΑΤ συμπεριλαμβάνει τις πληροφορίες αυτές στα εκτελεστικά τεχνικά πρότυπα υποβολής αναφορών που αναφέρονται στο άρθρου 99 παράγραφος 5.
Άρθρο 101
Ειδικές υποχρεώσεις υποβολής αναφορών
1. Τα ιδρύματα υποβάλλουν αναφορές ανά εξάμηνο σχετικά με τα ακόλουθα στοιχεία στις αρμόδιες αρχές για κάθε εθνική αγορά ακινήτων στην οποία έχουν ανοίγματα:
α)
τις ζημίες που προέρχονται από ανοίγματα για τα οποία ένα ίδρυμα έχει αναγνωρίσει ακίνητο κατοικίας ως εξασφάλιση, έως το χαμηλότερο μεταξύ του ενυπόθηκου ποσού και του 80 % της αγοραίας αξίας ή του 80 % της αξίας του ενυπόθηκου ακινήτουεκτός εάν αποφασιστεί διαφορετικά δυνάμει του άρθρου 124 παράγραφος 2,
β)
τις συνολικές ζημίες από ανοίγματα για τα οποία ένα ίδρυμα έχει αναγνωρίσει ακίνητο κατοικίας ως εξασφάλιση, έως το τμήμα του ανοίγματος που θεωρείται ως πλήρως εξασφαλισμένο με ακίνητο κατοικίας σύμφωνα με το άρθρο 124 παράγραφος 1,
γ)
την αξία ανοίγματος όλων των εκκρεμών ανοιγμάτων για τα οποία ένα ίδρυμα έχει αναγνωρίσει ακίνητο κατοικίας ως εξασφάλιση, μόνον έως το τμήμα που θεωρείται ως πλήρως εξασφαλισμένο με ακίνητο κατοικίας σύμφωνα με το άρθρο 124 παράγραφος 1,
δ)
τις ζημίες που προέρχονται από ανοίγματα για τα οποία ένα ίδρυμα έχει αναγνωρίσει εμπορικό ακίνητο ως εξασφάλιση, έως το χαμηλότερο μεταξύ του ενυπόθηκου ποσού και του 50 % της αγοραίας αξίας ή του 60 % της αξίας του ενυπόθηκου ακινήτου εκτός εάν αποφασιστεί κάτι διαφορετικό δυνάμει του άρθρου 124 παράγραφος 2,
ε)
τις συνολικές ζημίες από ανοίγματα για τα οποία ένα ίδρυμα έχει αναγνωρίσει εμπορικό ακίνητο ως εξασφάλιση, έως το τμήμα του ανοίγματος που θεωρείται ως πλήρως εξασφαλισμένο με εμπορικό ακίνητο σύμφωνα με το άρθρο 124 παράγραφος 1,
στ)
την αξία ανοίγματος όλων των εκκρεμών ανοιγμάτων για τα οποία ένα ίδρυμα έχει αναγνωρίσει εμπορικό ακίνητο ως εξασφάλιση, μόνον έως το τμήμα που θεωρείται ως πλήρως εξασφαλισμένο με εμπορικό ακίνητο σύμφωνα με το άρθρο 124 παράγραφος 1.
2. Τα δεδομένα που αναφέρονται στην παράγραφο 1 υποβάλλονται ως αναφορές στην αρμόδια αρχή του κράτους μέλους προέλευσης του σχετικού ιδρύματος. Εφόσον ίδρυμα έχει υποκατάστημα σε άλλο κράτος μέλος, τα δεδομένα που αφορούν το εν λόγω υποκατάστημα υποβάλλονται επίσης ως αναφορές στις αρμόδιες αρχές του κράτους μέλους υποδοχής. Τα δεδομένα υποβάλλονται επίσης ως αναφορές χωριστά για κάθε αγορά ακινήτων εντός της Ένωσης στην οποία έχει ανοίγματα το σχετικό ίδρυμα.
3. Οι αρμόδιες αρχές δημοσιεύουν ετησίως σε αθροιστική βάση τα δεδομένα που προσδιορίζονται στην παράγραφο 1 στοιχεία α) έως στ), παράλληλα με δεδομένα ιστορικού, όπου υπάρχουν. Μια αρμόδια αρχή, κατόπιν αιτήσεως άλλης αρμόδιας αρχής κράτους μέλους ή της ΕΑΤ, παρέχει στην εν λόγω αρμόδια αρχή ή την ΕΑΤ περαιτέρω λεπτομερή στοιχεία σχετικά με την κατάσταση των αγορών ακινήτων κατοικίας ή εμπορικών ακινήτων στο εν λόγω κράτος μέλος.
4. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει τα εξής:
α)
ενιαίους μορφοτύπους, ορισμούς, συχνότητες και ημερομηνίες υποβολής αναφορών καθώς και τις λύσεις ΤΠ, των στοιχείων που αναφέρονται στην παράγραφο 1,
β)
ενιαίους μορφοτύπους, ορισμούς, συχνότητες και ημερομηνίες κοινοποίησης, καθώς και λύσεις ΤΠ των αθροιστικών δεδομένων που αναφέρονται στην παράγραφο 2.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως 1η Φεβρουαρίου 2015.
Εξουσιοδοτείται η Επιτροπή να εγκρίνει τα εκτελεστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με το άρθρο 15 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
ΚΕΦΑΛΑΙΟ 3
Χαρτοφυλάκιο συναλλαγών
Άρθρο 102
Απαιτήσεις χαρτοφυλακίου συναλλαγών
1. Οι θέσεις στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών είτε δεν υπόκεινται σε κανένα περιορισμό της εμπορευσιμότητάς τους είτε είναι επιδεκτικές αντιστάθμισης κινδύνου.
2. Ο σκοπός διαπραγμάτευσης αποδεικνύεται με βάση στρατηγικές, πολιτικές και διαδικασίες τις οποίες το εκάστοτε ίδρυμα θεσπίζει με σκοπό τη διαχείριση της θέσης ή του χαρτοφυλακίου σύμφωνα με το άρθρο 103.
3. Τα ιδρύματα θεσπίζουν και διατηρούν σε ισχύ συστήματα και ελέγχους για τη διαχείριση του χαρτοφυλακίου συναλλαγών τους, σύμφωνα με τα άρθρα 104 και 105.
4. Τα ιδρύματα δύνανται να περιλαμβάνουν εσωτερικές αντισταθμίσεις κινδύνου στον υπολογισμό των κεφαλαιακών απαιτήσεων για κίνδυνο θέσης υπό την προϋπόθεση ότι η κατοχή τους έχει σκοπό διαπραγμάτευσης και ότι πληρούνται οι απαιτήσεις των άρθρων 103 έως 106.
Άρθρο 103
Διαχείριση του χαρτοφυλακίου συναλλαγών
Κατά τη διαχείριση των θέσεων ή των ομάδων θέσεών του στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών, το ίδρυμα συμμορφώνεται με όλες τις κατωτέρω απαιτήσεις:
α)
το ίδρυμα πρέπει να διαθέτει σαφώς τεκμηριωμένη έγγραφη στρατηγική διαπραγμάτευσης για την εκάστοτε θέση/μέσο ή το χαρτοφυλάκιο, η οποία να έχει εγκριθεί από τα ανώτερα διευθυντικά στελέχη και να περιλαμβάνει την αναμενόμενη περίοδο διακράτησης,
β)
το ίδρυμα πρέπει να διαθέτει σαφώς καθορισμένες πολιτικές και διαδικασίες για την ενεργό διαχείριση των θέσεων που συνομολογούνται σε μονάδα διαπραγμάτευσης. Οι ως άνω πολιτικές και διαδικασίες περιλαμβάνουν τα εξής:
i)
σε ποια μονάδα διαπραγμάτευσης μπορεί να συνομολογηθεί κάθε θέση,
ii)
υπάρχει καθορισμός ορίων θέσης και έλεγχος της καταλληλότητάς τους,
iii)
οι διαπραγματευτές διαθέτουν αυτονομία για τη συνομολόγηση και τη διαχείριση των θέσεων εντός συμφωνημένων ορίων και βάσει της εγκριθείσας στρατηγικής,
iv)
οι θέσεις γνωστοποιούνται στα ανώτατα διευθυντικά στελέχη ως αναπόσπαστο στοιχείο της διαδικασίας διαχείρισης κινδύνων του ιδρύματος,
v)
οι θέσεις αποτελούν αντικείμενο ενεργού παρακολούθησης σε συσχετισμό με πηγές πληροφόρησης για την αγορά και γίνεται εκτίμηση της εμπορευσιμότητας ή της ικανότητας αντιστάθμισης της θέσης ή των κινδύνων που τη συνιστούν, συμπεριλαμβανομένης της εκτίμησης της ποιότητας και της διαθεσιμότητας δεδομένων της αγοράς στη διαδικασία αποτίμησης, του ύψους των αριθμών συναλλαγών της αγοράς και του όγκου των θέσεων που αποτελούν αντικείμενο συναλλαγής στην αγορά,
vi)
ενεργές διαδικασίες και έλεγχοι για την καταπολέμηση της απάτης,
γ)
το ίδρυμα πρέπει να διαθέτει σαφώς καθορισμένες πολιτικές και διαδικασίες για την παρακολούθηση των θέσεων σε συνάρτηση με τη στρατηγική διαπραγμάτευσης του ιδρύματος, συμπεριλαμβανομένης της παρακολούθησης του όγκου και των θέσεων των οποίων η αρχικά σκοπούμενη περίοδος διακράτησης έχει υπερβεί.
Άρθρο 104
Συμπερίληψη στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών
1. Τα ιδρύματα διαθέτουν σαφώς καθορισμένες πολιτικές και διαδικασίες για τον προσδιορισμό των θέσεων που πρέπει να περιλαμβάνονται στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών με σκοπό τον υπολογισμό των κεφαλαιακών τους απαιτήσεων, σύμφωνα με τις απαιτήσεις που ορίζονται στο άρθρο 102 και με τον ορισμό του χαρτοφυλακίου συναλλαγών δυνάμει του άρθρου 4 παράγραφος 1 σημείο 86), λαμβανομένων υπόψη των δυνατοτήτων και πρακτικών του ιδρύματος για τη διαχείριση των κινδύνων. Η συμμόρφωση του ιδρύματος προς τις εν λόγω πολιτικές και διαδικασίες τεκμηριώνεται πλήρως και υπόκειται σε περιοδικό εσωτερικό έλεγχο.
2. Τα ιδρύματα διαθέτουν σαφώς καθορισμένες πολιτικές και διαδικασίες για τη γενική διαχείριση του χαρτοφυλακίου συναλλαγών. Οι εν λόγω πολιτικές και διαδικασίες διέπουν τουλάχιστον:
α)
τις δραστηριότητες που το ίδρυμα θεωρεί ως διαπραγμάτευσης και ως μέρος του χαρτοφυλακίου συναλλαγών για λόγους απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων,
β)
τον βαθμό στον οποίο μία θέση μπορεί να αποτιμάται στην τρέχουσα τιμή της αγοράς στο πλαίσιο μιας ενεργού και ρευστής αγοράς διπλής κατεύθυνσης,
γ)
για τις θέσεις που αποτιμώνται βάσει υποδείγματος, τον βαθμό στον οποίο μπορεί το ίδρυμα:
i)
να εντοπίζει όλους τους σημαντικούς κινδύνους της θέσης,
ii)
να αντισταθμίζει όλους τους σημαντικούς κινδύνους της θέσης με μέσα ως προς τα οποία υπάρχει ενεργός και ρευστή αγορά διπλής κατεύθυνσης,
iii)
να πραγματοποιεί αξιόπιστες εκτιμήσεις για τα βασικά συμπεράσματα και παραμέτρους που χρησιμοποιούνται στο υπόδειγμα,
δ)
τον βαθμό στον οποίο το ίδρυμα μπορεί, και υποχρεούται, να πραγματοποιεί αποτιμήσεις για τις θέσεις, οι οποίες αποτιμήσεις μπορούν να επικυρώνονται εξωτερικά με συνεπή τρόπο,
ε)
τον βαθμό στον οποίο οι νομικοί περιορισμοί ή άλλες λειτουργικές απαιτήσεις θα παρεμπόδιζαν τη δυνατότητα του ιδρύματος να επιτύχει τη ρευστοποίηση ή αντιστάθμιση της θέσης σε βραχυπρόθεσμη βάση,
στ)
τον βαθμό στον οποίο το ίδρυμα μπορεί, και υποχρεούται, να διαχειρίζεται ενεργά τους κινδύνους της θέσης στο πλαίσιο των δραστηριοτήτων διαπραγμάτεύσης του,
ζ)
τον βαθμό στον οποίο το ίδρυμα μπορεί να μεταφέρει κινδύνους ή θέσεις μεταξύ του χαρτοφυλακίου συναλλαγών και εκτός του χαρτοφυλακίου συναλλαγών και τα κριτήρια για τις μεταφορές αυτές.
Άρθρο 105
Απαιτήσεις συνετής αποτίμησης
1. Όλες οι θέσεις του χαρτοφυλακίου συναλλαγών υπόκεινται στα πρότυπα συνετής αποτίμησης που ορίζονται στο παρόν άρθρο. Συγκεκριμένα, τα ιδρύματα διασφαλίζουν ότι η συνετή αποτίμηση των θέσεων του χαρτοφυλακίου συναλλαγών τους επιτυγχάνει ικανοποιητικό βαθμό βεβαιότητας με γνώμονα τον δυναμικό χαρακτήρα των θέσεων του χαρτοφυλακίου συναλλαγών, τις απαιτήσεις της συνετής αποτίμησης και τον τρόπο εφαρμογής και τον σκοπό των κεφαλαιακών απαιτήσεων όσον αφορά τις θέσεις χαρτοφυλακίου συναλλαγών.
2. Τα ιδρύματα συγκροτούν και διατηρούν σε ισχύ συστήματα και ελέγχους που να επαρκούν για την παροχή συνετών και αξιόπιστων εκτιμήσεων αποτίμησης. Τα εν λόγω συστήματα και οι έλεγχοι περιλαμβάνουν οπωσδήποτε τα ακόλουθα στοιχεία:
α)
τεκμηριωμένες έγγραφες πολιτικές και διαδικασίες για τη μέθοδο αποτίμησης, συμπεριλαμβανομένου του σαφή καθορισμού των ευθυνών στους διάφορους τομείς που έχουν εμπλέκονται για τον καθορισμό της αποτίμησης, τις πηγές πληροφόρησης για την αγορά και την εξέταση της καταλληλότητάς τους, τις κατευθυντήριες γραμμές για τη χρήση μη παρατηρήσημων στοιχείων που αντικατοπτρίζουν τις παραδοχές του ιδρύματος όσον αφορά τα στοιχεία που θα χρησιμοποιήσουν οι συμμετέχοντες στην αγορά για την αποτίμηση της θέσης, τη συχνότητα ανεξάρτητων αποτιμήσεων, τις χρονικές παραμέτρους των τιμών κλεισίματος, διαδικασίες για την προσαρμογή αποτιμήσεων και διαδικασίες επαλήθευσης, τόσο στη λήξη μήνα όσο και μεμονωμένου χαρακτήρα,
β)
σαφείς και ανεξάρτητους από τη μονάδα διαπραγμάτευσης διαύλους αναφοράς για το τμήμα που είναι υπόλογο για τη διαδικασία αποτίμησης.
Ο δίαυλος αναφοράς θα καταλήγει τελικά στο διοικητικό όργανο.
3. Τα ιδρύματα ανατιμούν τις θέσεις του χαρτοφυλακίου συναλλαγών τους τουλάχιστον άπαξ ημερησίως.
4. Τα ιδρύματα αποτιμούν τις θέσεις τους με τιμές αγοράς όποτε είναι δυνατό, ακόμα και όταν εφαρμόζεται η κεφαλαιακή αντιμετώπιση του χαρτοφυλακίου συναλλαγών.
5. Κατά την καθημερινή αποτίμηση χρησιμοποιείται την πλέον συντηρητική μεταξύ της τιμή αγοράς και της τιμή πώλησης εκτός εάν το ίδρυμα μπορεί να εκκαθαρίσει τη θέση στη μέση τιμή της αγοράς. Όταν τα ιδρύματα κάνουν χρήση αυτής της παρέκκλισης, ενημερώνουν ανά εξάμηνο τις αρμόδιες αρχές τους για τις σχετικές θέσεις και παρέχουν αποδεικτικά στοιχεία ότι μπορούν να εκκαθαρίσουν τη θέση στη μέση τιμή της αγοράς.
6. Όταν δεν είναι δυνατή η αποτίμηση με αγοραίες τιμές, τα ιδρύματα αποτιμούν συντηρητικά βάσει υποδείγματος τις θέσεις και τα χαρτοφυλάκιά τους, ακόμα και όταν υπολογίζουν τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για θέσεις στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών.
7. Τα ιδρύματα συμμορφώνονται με τις ακόλουθες απαιτήσεις κατά την αποτίμηση βάσει υποδείγματος:
α)
τα ανώτατα διευθυντικά στελέχη γνωρίζουν τα στοιχεία του χαρτοφυλακίου συναλλαγών ή άλλων θέσεων εύλογης αξίας που υπόκεινται σε αποτίμηση βάσει υποδείγματος και αντιλαμβάνονται το βαθμό αβεβαιότητας που ως εκ τούτου προκύπτει για τη γνωστοποίηση του κινδύνου ή της απόδοσης της εκάστοτε επιχειρηματικής δράσης,
β)
τα ιδρύματα αντλούν τα δεδομένα αγοράς στο μέτρο του δυνατού με γνώμονα τις αγοραίες τιμές, ενώ η καταλληλότητα των δεδομένων αγοράς της εκάστοτε αποτιμώμενης θέσης και οι παράμετροι του υποδείγματος υποβάλλονται σε τακτική αξιολόγηση,
γ)
οσάκις είναι διαθέσιμες, χρησιμοποιούνται μεθοδολογίες αποτίμησης οι οποίες αποτελούν αποδεκτή πρακτική στην αγορά για συγκεκριμένα χρηματοοικονομικά μέσα ή βασικά εμπορεύματα,
δ)
όταν το υπόδειγμα αναπτύσσεται από το ίδιο το ίδρυμα, πρέπει να στηρίζεται σε κατάλληλες παραδοχές οι οποίες έχουν αξιολογηθεί και ελεγχθεί από πρόσωπα με κατάλληλη κατάρτιση που είναι ανεξάρτητα με τη διαδικασία ανάπτυξης του υποδείγματος,
ε)
τα ιδρύματα διαθέτουν τυπικές διαδικασίες ελέγχου των αλλαγών και φυλάσσουν ασφαλές αντίγραφο του υποδείγματος, το οποίο χρησιμοποιείται ανά τακτά χρονικά διαστήματα για τον έλεγχο των αποτιμήσεων,
στ)
οι υπεύθυνοι για τη διαχείριση κινδύνων γνωρίζουν τις αδυναμίες των χρησιμοποιούμενων υποδειγμάτων, καθώς και τον ενδεδειγμένο τρόπο για την αποτύπωσή τους στα πορίσματα των αποτιμήσεων, και
ζ)
τα υποδείγματα των ιδρυμάτων υπόκεινται σε τακτική επανεξέταση προκειμένου να κριθεί η ακρίβεια των επιδόσεών τους, ώστε, μεταξύ άλλων, να αξιολογηθεί κατά πόσον οι παραδοχές εξακολουθούν να είναι κατάλληλες, να γίνει ανάλυση των κερδών και ζημιών σε αντιπαραβολή με τους παράγοντες κινδύνου και να συγκριθούν οι πραγματικές τιμές εκκαθάρισης με τις τιμές που προκύπτουν από το υπόδειγμα.
Για τους σκοπούς του στοιχείου δ), το υπόδειγμα αναπτύσσεται ή εγκρίνεται χωρίς την ανάμειξη της μονάδα διαπραγμάτευσης και η ορθότητά του ελέγχεται από ανεξάρτητο φορέα. Η διαδικασία αυτή περιλαμβάνει την επικύρωση των μαθηματικών υπολογισμών, των παραδοχών και του χρησιμοποιούμενου λογισμικού.
8. Τα ιδρύματα διενεργούν ανεξάρτητη επαλήθευση των τιμών επιπλέον της καθημερινής αποτίμησης με τιμές αγοράς ή της αποτίμησης βάσει υποδείγματος. Η επαλήθευση των τιμών αγοράς και των δεδομένων που χρησιμοποιούνται για το υπόδειγμα διενεργείται από μονάδα ανεξάρτητη από πρόσωπα ή μονάδες που επωφελούνται από το χαρτοφυλάκιο συναλλαγών, τουλάχιστον σε μηνιαία βάση ή συχνότερα, αναλόγως του χαρακτήρα της αγοράς ή της δραστηριότητας διαπραγμάτευσης. Σε περίπτωση που δεν υπάρχουν ανεξάρτητες πηγές για τις τιμές ή υπάρχουν μεν αλλά χαρακτηρίζονται από αυξημένη υποκειμενικότητα, ενδείκνυται ενδεχομένως η εφαρμογή μέτρων συντηρητικότητας, όπως είναι οι προσαρμογές αποτίμησης.
9. Τα ιδρύματα διαμορφώνουν και διατηρούν σε ισχύ διαδικασίες που επιτρέπουν τις προσαρμογές αποτίμησης.
10. Τα ιδρύματα διερευνούν τυπικά τις κατωτέρω προσαρμογές αποτίμησης: μη δεδουλευμένα πιστωτικά περιθώρια, έξοδα εκκαθάρισης, λειτουργικούς κινδύνους, αβεβαιότητα αγοραίας τιμής, πρόωρη λήξη, επενδυτικά έξοδα και έξοδα χρηματοδότησης, μελλοντικά διοικητικά έξοδα και, εφόσον ισχύει, κίνδυνο υποδείγματος.
11. Τα ιδρύματα υιοθετούν και διατηρούν διαδικασίες για τον υπολογισμό της προσαρμογής στην τρέχουσα αποτίμηση θέσεων μειωμένης ρευστότητας, οι οποίες είναι δυνατόν να προκύψουν τόσο από γεγονότα της αγοράς όσο και από καταστάσεις που αφορούν το ίδρυμα, λ.χ. συγκεντρωμένες θέσεις ή/και θέσεις η αρχικά σκοπούμενη περίοδος διακράτησης των οποίων έχει υπερβεί. Τα ιδρύματα, εφόσον απαιτείται, πραγματοποιούν τις εν λόγω προσαρμογές επιπρόσθετα τυχόν μεταβολών στην αξία της θέσης που απαιτούνται για σκοπούς χρηματοοικονομικής πληροφόρησης, και σχεδιάζουν τις σχετικές προσαρμογές έτσι ώστε να αντικατοπτρίζουν την έλλειψη ρευστότητας της θέσης. Βάσει των εν λόγω διαδικασιών, όταν ένα ίδρυμα εξετάζει κατά πόσον είναι απαραίτητη η προσαρμογή αποτίμησης για θέσεις μειωμένης ρευστότητας, συνεκτιμά διάφορους παράγοντες, στους οποίους συγκαταλέγονται οι εξής:
α)
το χρονικό διάστημα που απαιτείται για την αντιστάθμιση της θέσης ή των κινδύνων που περικλείει η θέση,
β)
η μεταβλητότητα και ο μέσος όρος των αποκλίσεων μεταξύ τιμής αγοράς και τιμής πώλησης,
γ)
η διαθεσιμότητα παρεχόμενων τιμών αγοράς (πλήθος και ταυτότητα των ειδικών διαπραγματευτών) και η μεταβλητότητα και ο μέσος όρος των όγκων συναλλαγών, συμπεριλαμβανομένων των όγκων συναλλαγών κατά τη διάρκεια περιόδων ακραίων συνθηκών της αγοράς,
δ)
οι συγκεντρώσεις στην αγορά,
ε)
η χρονολογική ωρίμανση των θέσεων,
στ)
ο βαθμός στον οποίο η αποτίμηση βασίζεται σε υπόδειγμα αποτίμησης,
ζ)
η επίπτωση άλλων κινδύνων που σχετίζονται με το υπόδειγμα.
12. Όταν ένα ίδρυμα χρησιμοποιεί αποτιμήσεις τρίτων ή αποτιμήσεις βάσει υποδείγματος, πρέπει να εξετάζει τη σκοπιμότητα προσαρμογής αποτίμησης. Επιπλέον, τα ιδρύματα εξετάζουν την αναγκαιότητα θέσπισης προσαρμογών για θέσεις μειωμένης ρευστότητας και ελέγχουν συνεχώς την καταλληλότητά τους. Τα ιδρύματα αξιολογούν συγκεκριμένα την ανάγκη για προσαρμογές αποτίμησης σχετικά με την αβεβαιότητα των παραμέτρων των δεδομένων που χρησιμοποιούνται από τα υποδείγματα.
13. Όσον αφορά πολύπλοκα προϊόντα, τα οποία περιλαμβάνουν ανοίγματα τιτλοποίησης και πιστωτικά παράγωγα νιοστής αθέτησης, τα ιδρύματα αξιολογούν συγκεκριμένα την ανάγκη για προσαρμογές αποτίμησης προκειμένου να αντικατοπτριστούν ο κίνδυνος υποδείγματος που συνδέεται με τη χρήση ενδεχομένως εσφαλμένης μεθόδου αποτίμησης και ο κίνδυνος υποδείγματος που συνδέεται με τη χρήση στο υπόδειγμα αποτίμησης παραμέτρων βαθμονόμησης μη δυναμένων να παρατηρηθούν (και ενδεχομένως εσφαλμένων).
14. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων για τον καθορισμό των όρων σύμφωνα με τους οποίους ισχύουν οι απαιτήσεις του άρθρου 105 για τους σκοπούς της παραγράφου 1 του παρόντος άρθρου.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως 1η Φεβρουαρίου 2015.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 106
Εσωτερικές αντισταθμίσεις κινδύνου
1. Συγκεκριμένα, μια εσωτερική αντιστάθμιση κινδύνου πληροί τις κατωτέρω απαιτήσεις:
α)
δεν έχει ως αρχικό στόχο την αποφυγή ή τη μείωση των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων,
β)
είναι δεόντως και εγγράφως τεκμηριωμένη και υπόκειται σε ειδικές εσωτερικές διαδικασίες έγκρισης και ελέγχου,
γ)
διενεργείται υπό τους όρους που ισχύουν στην αγορά,
δ)
ο κίνδυνος αγοράς που δημιουργείται από την εσωτερική αντιστάθμιση κινδύνου αποτελεί αντικείμενο δυναμικής διαχείρισης στο πλαίσιο του χαρτοφυλακίου συναλλαγών εντός των επιτρεπόμενων ορίων,
ε)
παρακολουθείται προσεκτικά.
Η παρακολούθηση διασφαλίζεται με επαρκείς διαδικασίες.
2. Οι απαιτήσεις της παραγράφου 1 εφαρμόζονται με την επιφύλαξη των απαιτήσεων που ισχύουν για την αντισταθμισμένη θέση εκτός χαρτοφυλακίου συναλλαγών.
3. Κατά παρέκκλιση των παραγράφων 1 και 2, όταν ένα ίδρυμα αντισταθμίζει ένα άνοιγμα σε πιστωτικό κίνδυνο εκτός χαρτοφυλακίου συναλλαγών ή σε κίνδυνο αντισυμβαλλομένου με ένα πιστωτικό παράγωγο που περιλαμβάνεται στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών του με εσωτερική αντιστάθμιση, το άνοιγμα εκτός χαρτοφυλακίου συναλλαγών ή στον κίνδυνο αντισυμβαλλομένου δεν θεωρείται ότι έχει αντισταθμιστεί για τους σκοπούς του υπολογισμού των ποσών των σταθμισμένων ανοιγμάτων ως προς τον κίνδυνο, εκτός εάν το ίδρυμα αγοράσει από τρίτο, ο οποίος είναι επιλέξιμος πάροχος πιστωτικής προστασίας, ένα πιστωτικό παράγωγο που ανταποκρίνεται στις απαιτήσεις της μη χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας εκτός του χαρτοφυλακίου συναλλαγών. Με την επιφύλαξη του άρθρου 299 παράγραφος 2 στοιχείο η), όταν παρόμοια πιστωτική προστασία αγοράζεται από τρίτους και αναγνωρίζεται ως αντιστάθμιση ανοίγματος εκτός χαρτοφυλακίου συναλλαγών για τους σκοπούς του υπολογισμού των κεφαλαιακών απαιτήσεων, ούτε η εσωτερική ούτε η εξωτερική αντιστάθμιση με πιστωτικό παράγωγο δεν περιλαμβάνονται στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών για τους σκοπούς του υπολογισμού των κεφαλαιακών απαιτήσεων.
ΤΙΤΛΟΣ ΙΙ
ΚΕΦΑΛΑΙΑΚΕΣ ΑΠΑΙΤΗΣΕΙΣ ΓΙΑ ΠΙΣΤΩΤΙΚΟ ΚΙΝΔΥΝΟ
ΚΕΦΑΛΑΙΟ Ι
Γενικές αρχές
Άρθρο 107
Μέθοδοι όσον αφορά τον πιστωτικό κίνδυνο
1. Τα ιδρύματα εφαρμόζουν είτε την τυποποιημένη προσέγγιση που προβλέπεται στο κεφάλαιο 2 είτε, εφόσον το επιτρέπουν οι αρμόδιες αρχές βάσει του άρθρου 143, την προσέγγιση εσωτερικών διαβαθμίσεων (IRΒ) που προβλέπεται στο κεφάλαιο 3 προκειμένου να υπολογίσουν τα ποσά των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ανοιγμάτων τους για τους σκοπούς του άρθρου 92 παράγραφος 3 στοιχεία α) και στ).
2. Για τα ανοίγματα διαπραγμάτευσης και για τις εισφορές στο κεφάλαιο εκκαθάρισης έναντι κεντρικού αντισυμβαλλομένου, τα ιδρύματα εφαρμόζουν την αντιμετώπιση που ορίζεται στο κεφάλαιο 6 τμήμα 9 προκειμένου να υπολογίσουν τα ποσά των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ανοιγμάτων τους για τους σκοπούς του άρθρου 92 παράγραφος 3 στοιχεία α) και στ). Για όλα τα άλλα είδη ανοίγματος έναντι κεντρικού αντισυμβαλλομένου, τα ιδρύματα αντιμετωπίζουν τα εν λόγω ανοίγματα ως εξής:
α)
ως ανοίγματα έναντι ιδρύματος για άλλα είδη ανοίγματος έναντι επιλέξιμου κεντρικού αντισυμβαλλομένου,
β)
ως ανοίγματα έναντι επιχείρησης για άλλα είδη ανοίγματος έναντι μη επιλέξιμου κεντρικού αντισυμβαλλομένου.
3. Για τους σκοπούς του παρόντος κανονισμού, τα ανοίγματα έναντι επιχειρήσεων επενδύσεων τρίτων χωρών και τα ανοίγματα έναντι πιστωτικών ιδρυμάτων τρίτων χωρών και τα ανοίγματα έναντι οίκων διακανονισμού και χρηματιστηρίων τρίτων χωρών αντιμετωπίζονται ως ανοίγματα έναντι ιδρύματος μόνο εάν η τρίτη χώρα εφαρμόζει προληπτικές εποπτικές και ρυθμιστικές απαιτήσεις στην εν λόγω οντότητα οι οποίες είναι τουλάχιστον ισοδύναμες με αυτές που ισχύουν στην Ένωση.
4. Για τους σκοπούς της παραγράφου 3, η Επιτροπή μπορεί να θεσπίζει, μέσω εκτελεστικών πράξεων και με την επιφύλαξη της διαδικασίας εξέτασης που αναφέρεται στο άρθρο 464 παράγραφος 2, απόφαση σχετικά με την εφαρμογή ή όχι από τρίτη χώρα εποπτικών και ρυθμιστικών απαιτήσεων τουλάχιστον ισοδύναμων με εκείνες που ισχύουν στην Ένωση. Ελλείψει τέτοιας απόφασης, έως την 1η Ιανουαρίου 2015, τα ιδρύματα μπορούν να συνεχίσουν να αντιμετωπίζουν ανοίγματα έναντι των οντοτήτων που αναφέρονται στην παράγραφο 3 ως ανοίγματα έναντι ιδρυμάτων υπό την προϋπόθεση ότι οι σχετικές αρμόδιες αρχές είχαν εγκρίνει την τρίτη χώρα ως επιλέξιμη για τη σχετική αντιμετώπιση πριν από την 1η Ιανουαρίου 2014.
Άρθρο 108
Χρήση των τεχνικών μείωσης πιστωτικού κινδύνου δυνάμει της τυποποιημένης προσέγγισης και της προσέγγισης εσωτερικών διαβαθμίσεων (IRB)
1. Για ανοίγματα στα οποία ένα ίδρυμα εφαρμόζει την τυποποιημένη προσέγγιση δυνάμει του Κεφαλαίου 2 ή την προσέγγιση εσωτερικών διαβαθμίσεων (IRB) δυνάμει του Κεφαλαίου 3 αλλά δεν χρησιμοποιεί εσωτερικές εκτιμήσεις για τον υπολογισμό της ποσοστιαίας ζημιάς σε περίπτωση αθέτησης (LGD) και των συντελεστών μετατροπής δυνάμει του άρθρου 151, το ίδρυμα μπορεί να χρησιμοποιήσει τις τεχνικές μείωσης του πιστωτικού κινδύνου σύμφωνα με το Κεφάλαιο 4 στον υπολογισμό των ποσών των σταθμισμένων χρηματοδοτικών ανοιγμάτων για τους σκοπούς των στοιχείων α) και στ) του άρθρου 92 παράγραφος 3 ή, ως σχετικές αναμενόμενες ζημίες για τους σκοπούς του υπολογισμού που αναφέρεται στο στοιχείο δ) του άρθρου 36 παράγραφος 1 και στο στοιχείο γ) του άρθρου 62.
2. Για ανοίγματα στα οποία ένα ίδρυμα εφαρμόζει την προσέγγιση IRB χρησιμοποιώντας εσωτερικές εκτιμήσεις για LGD και συντελεστές μετατροπής δυνάμει του άρθρου 151, το ίδρυμα μπορεί να χρησιμοποιήσει τις τεχνικές μείωσης του πιστωτικού κινδύνου σύμφωνα με το κεφάλαιο 3.
Άρθρο 109
Αντιμετώπιση των τιτλοποιημένων ανοιγμάτων δυνάμει της τυποποιημένης προσέγγισης και της προσέγγισης IRB
1. Όταν ένα ίδρυμα χρησιμοποιεί την τυποποιημένη προσέγγιση δυνάμει του κεφαλαίου 2 για τον υπολογισμό των ποσών των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ανοιγμάτων για την κατηγορία στην οποία ανήκουν τα τιτλοποιημένα ανοίγματα βάσει του άρθρου 112, υπολογίζει το ποσό του σταθμισμένου ως προς τον κίνδυνο ανοίγματος για μια θέση τιτλοποίησης σύμφωνα με τα άρθρα 245 και 246 και τα άρθρα 251 έως 258. Τα ιδρύματα που χρησιμοποιούν την τυποποιημένη προσέγγιση μπορούν επίσης να χρησιμοποιήσουν τη μέθοδο εσωτερικής αξιολόγησης εφόσον έχει επιτραπεί δυνάμει του άρθρου 259 παράγραφος 3.
2. Όταν ένα ίδρυμα χρησιμοποιεί την προσέγγιση IRB δυνάμει του κεφαλαίου 3 για τον υπολογισμό των ποσών των σταθμισμένων ανοιγμάτων για την κατηγορία στην οποία ανήκουν τα τιτλοποιημένα ανοίγματα βάσει του άρθρου 147 υπολογίζει το ύψος του σταθμισμένου ανοίγματος για μια θέση τιτλοποίησης σύμφωνα με τα άρθρα 245 και 246 και τα άρθρα 259 έως 266.
Εκτός από την προσέγγιση εσωτερικής αξιολόγησης, εάν η προσέγγιση IRB χρησιμοποιείται μόνο για μέρος των τιτλοποιημένων ανοιγμάτων μιας τιτλοποίησης, το ίδρυμα χρησιμοποιεί την προσέγγιση που αντιστοιχεί στο μεγαλύτερο μέρος των τιτλοποιημένων ανοιγμάτων αυτής της τιτλοποίησης.
Άρθρο 110
Αντιμετώπιση των γενικών προσαρμογών πιστωτικού κινδύνου
1. Τα ιδρύματα που εφαρμόζουν την τυποποιημένη προσέγγιση αντιμετωπίζουν τις γενικές προσαρμογές πιστωτικού κινδύνου (credit risk adjustments) σύμφωνα με το άρθρο 62 στοιχείο γ).
2. Τα ιδρύματα που εφαρμόζουν την προσέγγιση IRB αντιμετωπίζουν τις γενικές προσαρμογές πιστωτικού κινδύνου σύμφωνα με το άρθρο 159, το άρθρο 62 στοιχείο δ) και το άρθρο 36 παράγραφος 1 στοιχείο δ).
Για τους σκοπούς του παρόντος άρθρου και των κεφαλαίων 2 και 3, από τις γενικές και ειδικές προσαρμογές πιστωτικού κινδύνου εξαιρούνται τα κεφάλαια για γενικούς τραπεζικούς κινδύνους.
3. Τα ιδρύματα που χρησιμοποιούν την προσέγγιση IRB και εφαρμόζουν την τυποποιημένη προσέγγιση για μέρος των ανοιγμάτων τους σε ενοποιημένη ή ατομική βάση, σύμφωνα με τα άρθρα 148 και 150 προσδιορίζουν το μέρος της γενικής προσαρμογής πιστωτικού κινδύνου που υπάγεται στην αντιμετώπιση της γενικής προσαρμογής πιστωτικού κινδύνου δυνάμει της τυποποιημένης προσέγγισης και το μέρος που υπάγεται στην αντιμετώπιση της γενικής προσαρμογής πιστωτικού κινδύνου δυνάμει της προσέγγισης IRB ως εξής:
α)
ανάλογα με την περίπτωση, αν ένα ίδρυμα που συμπεριλαμβάνεται στην ενοποίηση εφαρμόζει αποκλειστικά την προσέγγιση IRB, οι γενικές προσαρμογές πιστωτικού κινδύνου του εν λόγω ιδρύματος υπάγονται στην αντιμετώπιση που ορίζεται στην παράγραφο 2,
β)
ανάλογα με την περίπτωση, αν ένα ίδρυμα που συμπεριλαμβάνεται στην ενοποίηση εφαρμόζει αποκλειστικά την τυποποιημένη προσέγγιση, οι γενικές προσαρμογές πιστωτικού κινδύνου του εν λόγω ιδρύματος υπάγονται στην αντιμετώπιση που ορίζεται στην παράγραφο 1,
γ)
Το υπόλοιπο μέρος της προσαρμογής πιστωτικού κινδύνου προσδιορίζεται κατ’ αναλογία σύμφωνα με το μέρος των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ανοιγμάτων που υπόκεινται στην τυποποιημένη προσέγγιση και αυτών που υπόκεινται στην προσέγγιση IRB αντίστοιχα.
4. H ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει τον υπολογισμό των ειδικών και γενικών προσαρμογών πιστωτικού κινδύνου δυνάμει του εφαρμοστέου λογιστικού πλαισίου για τα κατωτέρω:
α)
αξία ανοίγματος βάσει της τυποποιημένης προσέγγισης που αναφέρεται στο άρθρο 111,
β)
αξία ανοίγματος βάσει της προσέγγισης IRB που αναφέρεται στα άρθρα 166 έως 168,
γ)
αντιμετώπιση των ποσών αναμενόμενης ζημίας που αναφέρονται στο άρθρο 159,
δ)
αξία ανοίγματος για τον υπολογισμό των ποσών των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ανοιγμάτων για θέση τιτλοποίησης που αναφέρεται στα άρθρα 246 και 266,
ε)
προσδιορισμός της αθέτησης δυνάμει του άρθρου 178.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως 1η Φεβρουαρίου 2015.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
ΚΕΦΑΛΑΙΟ 2
Τυποποιημένη μέθοδος
Τμήμα 1
Γενικές αρχές
Άρθρο 111
Αξία ανοίγματος
1. Η αξία ανοίγματος ενός στοιχείου ενεργητικού ισούται με τη λογιστική αξία που απομένει μετά την εφαρμογή ειδικών προσαρμογών πιστωτικού κινδύνου, πρόσθετων προσαρμογών αξίας σύμφωνα με τα άρθρα 34 και 110 και άλλων αφαιρέσεων στοιχείων ιδίων κεφαλαίων που σχετίζονται με το στοιχείο ενεργητικού στο οποίο έχουν εφαρμοστεί. Η αξία ανοίγματος ενός στοιχείου εκτός ισολογισμού που περιλαμβάνεται στο παράρτημα Ι ισούται με το ακόλουθο ποσοστό της ονομαστικής αξίας του, κατόπιν αφαιρέσεως ειδικών προσαρμογών πιστωτικού κινδύνου:
α)
100 % αν πρόκειται για στοιχείο πλήρους κινδύνου,
β)
50 % εάν πρόκειται για στοιχείο μέτριου κινδύνου,
γ)
20 % εάν πρόκειται για στοιχείο κινδύνου μέτριου προς χαμηλό,
δ)
0 % εάν πρόκειται για στοιχείο χαμηλού κινδύνου.
Τα εκτός ισολογισμού στοιχεία που αναφέρονται στη δεύτερη πρόταση του πρώτου εδαφίου κατατάσσονται σε κατηγορίες κινδύνου βάσει του παραρτήματος Ι.
Όταν ένα ίδρυμα χρησιμοποιεί την αναλυτική μέθοδο χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων δυνάμει του άρθρου 223, η αξία ανοίγματος των τίτλων ή βασικών εμπορευμάτων που πωλούνται, παρέχονται ως εξασφάλιση ή ως δάνειο στο πλαίσιο μιας πράξης επαναγοράς ή μιας πράξης δανειοδοσίας/δανειοληψίας τίτλων ή βασικών εμπορευμάτων και πράξεων δανεισμού περιθωρίου προσαυξάνεται κατά το ποσό της προσαρμογής μεταβλητότητας που αναλογεί σε τέτοιου είδους τίτλους ή βασικά εμπορεύματα, σύμφωνα με τα όσα ορίζουν τα άρθρα 223 έως 225.
2. Η αξία ανοίγματος ενός παράγωγου μέσου που περιλαμβάνεται στο παράρτημα ΙΙ προσδιορίζεται σύμφωνα με το κεφάλαιο 6 λαμβάνοντας υπόψη τα αποτελέσματα συμβάσεων ανανέωσης και άλλων συμψηφιστικών συμφωνιών για τους σκοπούς των εν λόγω μεθόδων σύμφωνα με το κεφάλαιο 6. Η αξία ανοίγματος των πράξεων επαναγοράς, των συναλλαγών δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων ή εμπορευμάτων, των πράξεων με μακρά προθεσμία διακανονισμού και των πράξεων δανεισμού περιθωρίου μπορεί να προσδιορίζεται είτε σύμφωνα με το κεφάλαιο 6 είτε σύμφωνα με το κεφάλαιο 4.
3. Όταν ένα άνοιγμα έχει χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία, η αξία ανοίγματος που αποδίδεται στο υπόψη στοιχείο μπορεί να τροποποιηθεί σύμφωνα με το κεφάλαιο 4.
Άρθρο 112
Κατηγορίες ανοιγμάτων
Κάθε άνοιγμα κατατάσσεται σε μια από τις ακόλουθες κατηγορίες:
α)
ανοίγματα έναντι κεντρικών κυβερνήσεων ή κεντρικών τραπεζών,
β)
ανοίγματα έναντι περιφερειακών κυβερνήσεων ή τοπικών αρχών,
γ)
ανοίγματα έναντι οντοτήτων του δημόσιου τομέα,
δ)
ανοίγματα έναντι πολυμερών τραπεζών ανάπτυξης,
ε)
ανοίγματα έναντι διεθνών οργανισμών,
στ)
ανοίγματα έναντι ιδρυμάτων,
ζ)
ανοίγματα έναντι επιχειρήσεων,
η)
ανοίγματα λιανικής τραπεζικής,
θ)
ανοίγματα που εξασφαλίζονται με υποθήκες επί ακίνητης περιουσίας,
ι)
ανοίγματα σε αθέτηση,
ια)
ανοίγματα που σχετίζονται με ιδιαίτερα υψηλούς κινδύνους,
ιβ)
ανοίγματα υπό τη μορφή καλυμμένων ομολόγων,
ιγ)
στοιχεία που αντιστοιχούν σε θέσεις τιτλοποίησης,
ιδ)
ανοίγματα έναντι ιδρυμάτων και επιχειρήσεων με βραχυπρόθεσμη πιστοληπτική αξιολόγηση,
ιε)
ανοίγματα υπό μορφή μεριδίων ή μετοχών σε οργανισμούς συλλογικών επενδύσεων (ΟΣΕ),
ιστ)
ανοίγματα σε μετοχές,
ιζ)
άλλα στοιχεία.
Άρθρο 113
Υπολογισμός των ποσών των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ανοιγμάτων
1. Για τον υπολογισμό των ποσών των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ανοιγμάτων, εφαρμόζονται συντελεστές στάθμισης κινδύνου σε όλα τα ανοίγματα εκτός εάν αφαιρούνται από τα ίδια κεφάλαια, σύμφωνα με τις διατάξεις της ενότητας 2. Η εφαρμογή των συντελεστών στάθμισης κινδύνου πραγματοποιείται βάσει της κατηγορίας στην οποία υπάγεται το άνοιγμα και της πιστωτικής ποιότητάς του, στο μέτρο που ορίζει το τμήμα 2. Η πιστωτική ποιότητα είναι δυνατόν να προσδιορίζεται με βάση τις πιστοληπτικές αξιολογήσεις που πραγματοποιούνται από ΕΟΠΑ ή τη διαβάθμιση από οργανισμούς εξαγωγικών πιστώσεων σύμφωνα με το τμήμα 3.
2. Για τους σκοπούς της εφαρμογής ενός συντελεστή στάθμισης κινδύνου, σύμφωνα με τα όσα ορίζονται στην παράγραφο 1, η αξία ανοίγματος πολλαπλασιάζεται με τον εκάστοτε συντελεστή στάθμισης κινδύνου που καθορίζεται ή προσδιορίζεται σύμφωνα με το τμήμα 2.
3. Όταν ένα άνοιγμα υπόκειται σε πιστωτική προστασία, ο συντελεστής στάθμισης κινδύνου που αποδίδεται στο υπόψη στοιχείο είναι δυνατόν να τροποποιηθεί σύμφωνα με το κεφάλαιο 4.
4. Τα ποσά των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ανοιγμάτων για τιτλοποίηση υπολογίζονται σύμφωνα με το κεφάλαιο 5.
5. Στα ανοίγματα για τα οποία δεν προβλέπεται υπολογισμός δυνάμει του τμήματος 2 εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 100 %.
6. Με εξαίρεση τα ανοίγματα που οδηγούν σε κεφάλαιο κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, πρόσθετα στοιχεία της κατηγορίας 1 ή της κατηγορίας 2, ένα ίδρυμα δύναται, με την επιφύλαξη της προηγούμενης έγκρισης από τις αρμόδιες αρχές, να αποφασίσει να μην εφαρμόσει τις απαιτήσεις της παραγράφου 1 του παρόντος άρθρου στα ανοίγματά του έναντι αντισυμβαλλόμενου που αποτελεί τη μητρική του επιχείρηση, δική του θυγατρική ή θυγατρική της μητρικής του επιχείρησης ή επιχείρηση που συνδέεται με σχέση κατά την έννοια του άρθρου 12 παράγραφος 1 της οδηγίας 83/349/ΕΟΚ. Οι αρμόδιες αρχές είναι εξουσιοδοτημένες να χορηγούν τη σχετική έγκριση εφόσον πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
ο αντισυμβαλλόμενος είναι ίδρυμα, χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών ή μικτή χρηματοοικονομική εταιρεία συμμετοχών, χρηματοδοτικό ίδρυμα, εταιρεία διαχείρισης ή επιχείρηση παροχής επικουρικών υπηρεσιών που υπόκειται σε καθεστώς προληπτικής εποπτείας,
β)
ο αντισυμβαλλόμενος ενοποιείται με το ίδρυμα με τη μέθοδο της ολικής ενοποίησης,
γ)
ο αντισυμβαλλόμενος υπόκειται στις ίδιες διαδικασίες αξιολόγησης, μέτρησης και ελέγχου κινδύνων με το ίδρυμα,
δ)
ο αντισυμβαλλόμενος είναι εγκατεστημένος στο ίδιο κράτος μέλος με το ίδρυμα,
ε)
δεν υπάρχει κανένα τρέχον ή προβλεπόμενο ουσιώδες πρακτικό ή νομικό κώλυμα για την άμεση μεταβίβαση ιδίων κεφαλαίων ή την εξόφληση υποχρεώσεων προς το ίδρυμα.
Εάν το ίδρυμα, δυνάμει της παρούσας παραγράφου, έχει εξουσιοδοτηθεί να μην εφαρμόσει τις απαιτήσεις της παραγράφου 1, μπορεί να λαμβάνει συντελεστή στάθμισης κινδύνου 0 %.
7. Με εξαίρεση τα ανοίγματα που οδηγούν σε κεφάλαιο κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, πρόσθετα στοιχεία της κατηγορίας 1 και της κατηγορίας 2, τα ιδρύματα δύνανται, εφόσον λάβουν προηγουμένως την άδεια των αρμόδιων αρχών, να μην εφαρμόσουν τις απαιτήσεις της παραγράφου 1 του παρόντος άρθρου στα ανοίγματα έναντι αντισυμβαλλομένων με τους οποίους έχουν συμφωνήσει θεσμικό σύστημα προστασίας δηλαδή συμβατική ή θεσμική ρύθμιση ευθύνης που προστατεύει τα εν λόγω ιδρύματα και εξασφαλίζει ιδιαίτερα τη ρευστότητα και τη φερεγγυότητά τους, προκειμένου να αποφεύγεται η χρεοκοπία όταν είναι αναγκαίο. Οι αρμόδιες αρχές είναι εξουσιοδοτημένες να χορηγούν τη σχετική άδεια εφόσον πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
πληρούνται οι απαιτήσεις που εκτίθενται στην παράγραφο 6 στοιχεία α), δ) και ε),
β)
οι ρυθμίσεις εξασφαλίζουν ότι το θεσμικό σύστημα προστασίας είναι σε θέση να παρέχει την αναγκαία υποστήριξη βάσει των δεσμεύσεων που έχει αναλάβει με πόρους που θα του διατίθενται έγκαιρα,
γ)
το θεσμικό σύστημα προστασίας διαθέτει τα κατάλληλα και ομοιόμορφα διατυπωμένα συστήματα για τον έλεγχο και την κατάταξη του κινδύνου (που παρέχουν πλήρη εικόνα των καταστάσεων κινδύνου όλων των μεμονωμένων μελών και του θεσμικού συστήματος προστασίας στο σύνολό του) με αντίστοιχες δυνατότητες επηρεασμού· τα συστήματα αυτά ελέγχουν κατά το δέοντα τρόπο τα ανοίγματα σε αθέτηση σύμφωνα με το άρθρο 178 παράγραφος 1,
δ)
το θεσμικό σύστημα προστασίας συντάσσει τη δική του έκθεση κατάστασης κινδύνου που κοινοποιείται στα μεμονωμένα μέλη,
ε)
το θεσμικό σύστημα προστασίας συντάσσει και δημοσιεύει ετησίως είτε ενοποιημένη έκθεση που περιλαμβάνει τον ισολογισμό, τους λογαριασμούς εσόδων-εξόδων, την έκθεση της κατάστασης και την έκθεση της κατάστασης κινδύνου σχετικά με το θεσμικό σύστημα προστασίας στο σύνολό του είτε έκθεση που περιλαμβάνει το συνολικό ισολογισμό, τους συνολικούς λογαριασμούς εσόδων-εξόδων, την έκθεση της κατάστασης και την έκθεση της κατάστασης κινδύνου σχετικά με το θεσμικό σύστημα προστασίας στο σύνολό του,
στ)
οι συμμετέχοντες στο θεσμικό σύστημα προστασίας υποχρεούνται να δώσουν προειδοποίηση τουλάχιστον 24 μηνών εάν επιθυμούν να αποχωρήσουν από το σύστημα,
ζ)
εξαλείφεται η πολλαπλή χρήση στοιχείων επιλέξιμων για τον υπολογισμό των ιδίων κεφαλαίων (εφεξής «πολλαπλός υπολογισμός») καθώς και οποιαδήποτε αθέμιτη δημιουργία ιδίων κεφαλαίων μεταξύ μελών του θεσμικού συστήματος προστασίας,
η)
το θεσμικό σύστημα προστασίας βασίζεται στην ευρεία συμμετοχή πιστωτικών ιδρυμάτων με ως επί το πλείστον ομοιογενή επιχειρησιακή μορφή,
θ)
η επάρκεια των συστημάτων που μνημονεύονται στα στοιχεία γ) και δ) πρέπει να εγκρίνεται και να παρακολουθείται ανά τακτά χρονικά διαστήματα από τις αρμόδιες αρχές.
Εάν το ίδρυμα, δυνάμει της παρούσας παραγράφου, αποφασίσει να μην εφαρμόσει τις απαιτήσεις της παραγράφου 1, μπορεί να λαμβάνει συντελεστή στάθμισης κινδύνου 0 %.
Τμήμα 2
Συντελεστές Στάθμισης κινδύνου
Άρθρο 114
Ανοίγματα έναντι κεντρικών κυβερνήσεων και κεντρικών τραπεζών
1. Στα ανοίγματα έναντι κεντρικών κυβερνήσεων και κεντρικών τραπεζών εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 100 %, εκτός εάν εφαρμόζεται η αντιμετώπιση που ορίζεται στις παραγράφους 2 έως 7.
2. Στα ανοίγματα έναντι κεντρικών κυβερνήσεων και κεντρικών τραπεζών που έχουν πιστοληπτική αξιολόγηση από καθορισμένο για το σκοπό αυτό ΕΟΠΑ εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου σύμφωνα με τον πίνακα 1 που αντιστοιχεί στην πιστοληπτική αξιολόγηση του ΕΟΠΑ σύμφωνα με το άρθρο 136.
Πίνακας 1
Βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας
1
2
3
4
5
6
Συντελεστής στάθμισης κινδύνου
0 %
20 %
50 %
100 %
100 %
150 %
3. Στα ανοίγματα έναντι της ΕΚΤ εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 0 %.
4. Στα ανοίγματα έναντι των κεντρικών κυβερνήσεων και των κεντρικών τραπεζών των κρατών μελών που είναι εκπεφρασμένα και χρηματοδοτούμενα στο εθνικό νόμισμα της εν λόγω κεντρικής κυβέρνησης και της κεντρικής τράπεζας εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 0 %.
5. Όσον αφορά ανοίγματα σε κεντρικές κυβερνήσεις των κρατών μελών ή σε κεντρικές τράπεζες που είναι εκπεφρασμένα και χρηματοδοτούμενα στο εγχώριο νόμισμα οιουδήποτε κράτους μέλους εφαρμόζεται έως τις 31 Δεκεμβρίου 2017 συντελεστής στάθμισης κινδύνου ίδιος με αυτόν που εφαρμόζεται για παρόμοια ανοίγματα που είναι εκπεφρασμένα και χρηματοδοτούμενα στο εγχώριο νόμισμά τους.
6. Για τα ανοίγματα που αναφέρονται στην παράγραφο 5:
α)
το 2018 τα υπολογιζόμενα ποσά των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ανοιγμάτων θα ανέρχονται στο 20 % της στάθμισης κινδύνου που αφορά τα ανοίγματα αυτά σύμφωνα με το άρθρο 114 παράγραφος 2,
β)
το 2019 τα υπολογιζόμενα ποσά των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ανοιγμάτων θα ανέρχονται στο 50 % της στάθμισης κινδύνου που αφορά τα ανοίγματα αυτά σύμφωνα με το άρθρο 114 παράγραφος 2,
γ)
από το 2020 και έπειτα τα υπολογιζόμενα ποσά των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ανοιγμάτων θα ανέρχονται στο 100 % της στάθμισης κινδύνου που αφορά τα ανοίγματα αυτά σύμφωνα με το άρθρο 114 παράγραφος 2.
7. Εάν οι αρμόδιες αρχές τρίτης χώρας με εποπτικές και κανονιστικές ρυθμίσεις τουλάχιστον ισοδύναμες με εκείνες που ισχύουν στην Ένωση εφαρμόζουν συντελεστή στάθμισης κινδύνου χαμηλότερο από εκείνον που ορίζεται στα σημεία 1 έως 2 στα ανοίγματα έναντι της κεντρικής τους κυβέρνησης και της κεντρικής τους τράπεζας που είναι εκπεφρασμένα και χρηματοδοτούμενα στο εθνικό της νόμισμα, τα ιδρύματα δύνανται να σταθμίζουν τα ανοίγματα αυτά με τον ίδιο τρόπο.
Για τους σκοπούς της παρούσας παραγράφου, η Επιτροπή μπορεί να θεσπίζει, μέσω εκτελεστικών πράξεων και με την επιφύλαξη της διαδικασίας εξέτασης που αναφέρεται στο άρθρο 464 παράγραφος 2, απόφαση σχετικά με το αν μια τρίτη χώρα εφαρμόζει εποπτικές και κανονιστικές ρυθμίσεις τουλάχιστον ισοδύναμες με εκείνες που ισχύουν στην Ένωση. Εάν δεν εκδοθεί μια τέτοια απόφαση, έως την 1η Ιανουαρίου 2015, τα ιδρύματα μπορούν να συνεχίσουν να εφαρμόζουν την αντιμετώπιση που προβλέπεται στην παρούσα παράγραφο στα ανοίγματα έναντι κεντρικής κυβέρνησης ή κεντρικής τράπεζας τρίτης χώρας εάν οι σχετικές αρμόδιες αρχές είχαν εγκρίνει την εν λόγω τρίτη χώρα ως επιλέξιμη για τη σχετική αντιμετώπιση πριν από την 1η Ιανουαρίου 2014.
Άρθρο 115
Ανοίγματα έναντι περιφερειακών κυβερνήσεων ή τοπικών αρχών
1. Τα ανοίγματα έναντι περιφερειακών κυβερνήσεων ή τοπικών αρχών σταθμίζονται ως ανοίγματα έναντι ιδρυμάτων εκτός εάν αντιμετωπίζονται ως ανοίγματα έναντι κεντρικών κυβερνήσεων δυνάμει των παραγράφων 2 ή 4 ή σταθμίζονται με συντελεστή στάθμισης κινδύνου που αναφέρεται στην παράγραφο 5. Η προνομιακή αντιμετώπιση των βραχυπρόθεσμων ανοιγμάτων που αναφέρεται στο άρθρο 119 παράγραφος 2 και στο άρθρο 120 παράγραφος 2 δεν εφαρμόζεται.
2. Τα ανοίγματα έναντι περιφερειακών κυβερνήσεων και τοπικών αρχών αντιμετωπίζονται ως ανοίγματα έναντι της κεντρικής κυβέρνησης στη δικαιοδοσία της οποίας υπάγονται εάν δεν υπάρχει διαφορά κινδύνου μεταξύ αυτών των ανοιγμάτων λόγω των ειδικών εξουσιών άντλησης εσόδων αυτών των περιφερειακών κυβερνήσεων και τοπικών αρχών και λόγω της ύπαρξης ειδικών θεσμικών ρυθμίσεων που περιορίζουν τον κίνδυνο αθέτησης των υποχρεώσεών τους.
Η ΕΑΤ τηρεί βάση δεδομένων, η οποία είναι διαθέσιμη στο κοινό, με όλες τις περιφερειακές κυβερνήσεις και τοπικές αρχές εντός της Ένωσης τα ανοίγματα έναντι των οποίων αντιμετωπίζονται ως ανοίγματα έναντι των κεντρικών κυβερνήσεών τους από τις σχετικές αρμόδιες αρχές.
3. Ανοίγματα έναντι εκκλησιών και θρησκευτικών κοινοτήτων που έχουν συσταθεί υπό μορφή νομικού προσώπου βάσει νόμου, στο βαθμό που αυτές εισπράττουν φόρους βάσει νομοθεσίας που τους παρέχει το δικαίωμα να το πράττουν, θεωρούνται ως ανοίγματα έναντι περιφερειακών κυβερνήσεων και τοπικών αρχών. Σε αυτή, την περίπτωση, η παράγραφος 2 δεν εφαρμόζεται και, για τους σκοπούς του άρθρου 150 παράγραφος 1 στοιχείο α), η έγκριση για εφαρμογή της τυποποιημένης προσέγγισης δεν αποκλείεται.
4. Εάν οι αρμόδιες αρχές τρίτης χώρας που εφαρμόζει εποπτικές και κανονιστικές ρυθμίσεις τουλάχιστον ισοδύναμες με εκείνες που ισχύουν στην Ένωση αντιμετωπίζουν τα ανοίγματα έναντι περιφερειακών κυβερνήσεων ή τοπικών αρχών ως ανοίγματα έναντι της κεντρικής τους κυβέρνησης και δεν υπάρχει διαφορά στον κίνδυνο μεταξύ των δύο ανοιγμάτων λόγω των ειδικών εξουσιών άντλησης εσόδων αυτών των περιφερειακών κυβερνήσεων και τοπικών αρχών και λόγω της ύπαρξης ειδικών θεσμικών ρυθμίσεων που περιορίζουν τον κίνδυνο αθέτησης των υποχρεώσεών τους, τα ιδρύματα δύνανται να σταθμίζουν τα ανοίγματα έναντι των εν λόγω περιφερειακών κυβερνήσεων και τοπικών αρχών με τον ίδιο τρόπο.
Για τους σκοπούς της παρούσας παραγράφου, η Επιτροπή μπορεί να θεσπίζει, μέσω εκτελεστικών πράξεων και με την επιφύλαξη της διαδικασίας εξέτασης που αναφέρεται στο άρθρο 464 παράγραφος 2, απόφαση σχετικά με το αν μια τρίτη χώρα εφαρμόζει εποπτικές και κανονιστικές ρυθμίσεις τουλάχιστον ισοδύναμες με εκείνες που ισχύουν στην Ένωση. Εάν δεν εκδοθεί σχετική απόφαση, έως την 1η Ιανουαρίου 2015, τα ιδρύματα μπορούν να συνεχίσουν να εφαρμόζουν την αντιμετώπιση που προβλέπεται στην παρούσα παράγραφο για την τρίτη χώρα εάν οι σχετικές αρμόδιες αρχές είχαν εγκρίνει την εν λόγω τρίτη χώρα ως επιλέξιμη για τη σχετική αντιμετώπιση πριν από την 1η Ιανουαρίου 2014.
5. Τα ανοίγματα έναντι περιφερειακών κυβερνήσεων και τοπικών αρχών των κρατών μελών που δεν αναφέρονται στις παραγράφους 2 έως 4 και τα οποία είναι εκπεφρασμένα και χρηματοδοτούμενα στο εγχώριο νόμισμα της εν λόγω περιφερειακής κυβέρνησης και τοπικής αρχής σταθμίζονται με συντελεστή στάθμισης κινδύνου 20 %.
Άρθρο 116
Ανοίγματα έναντι οντοτήτων του δημόσιου τομέα
1. Στα ανοίγματα έναντι οντοτήτων του δημόσιου τομέα για τα οποία δεν διατίθεται πιστοληπτική αξιολόγηση από καθορισμένο για το σκοπό αυτό ΕΟΠΑ εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου σύμφωνα με τη βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας στην οποία κατατάσσονται τα ανοίγματα έναντι της κεντρικής κυβέρνησης στη δικαιοδοσία της οποίας εδρεύει η οντότητα του δημόσιου τομέα σύμφωνα με τον Πίνακα 2 κατωτέρω:
Πίνακας 2
Βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας στην οποία κατατάσσεται η κεντρική κυβέρνηση
1
2
3
4
5
6
Συντελεστής στάθμισης κινδύνου
20 %
50 %
100 %
100 %
100 %
150 %
Για τα ανοίγματα έναντι οντοτήτων του δημόσιου τομέα που εδρεύουν σε χώρες των οποίων η κεντρική κυβέρνηση δεν αποτελεί αντικείμενο διαβάθμισης, ο συντελεστής στάθμισης κινδύνου είναι 100 %.
2. Τα ανοίγματα οντοτήτων του δημόσιου τομέα που έχουν πιστοληπτική αξιολόγηση από καθορισμένο για το σκοπό αυτό ΕΟΠΑ αντιμετωπίζονται σύμφωνα με το άρθρο 120. Η προνομιακή αντιμετώπιση των βραχυπρόθεσμων ανοιγμάτων που αναφέρεται στο άρθρο 119 παράγραφος 2 και στο άρθρο 120 παράγραφος 2 δεν εφαρμόζεται στις εν λόγω οντότητες.
3. Στα ανοίγματα έναντι οντοτήτων του δημόσιου τομέα με αρχική ληκτότητα τριών μηνών ή λιγότερο εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 20 %.
4. Σε εξαιρετικές περιστάσεις, τα ανοίγματα έναντι οντοτήτων του δημόσιου τομέα μπορούν να αντιμετωπίζονται ως ανοίγματα έναντι της κεντρικής κυβέρνησης, περιφερειακής κυβέρνησης ή τοπικής αρχής στη δικαιοδοσία της οποίας εδρεύουν αυτές, εφόσον κατά την κρίση των αρμόδιων αρχών της δικαιοδοσίας αυτής δεν υπάρχει διαφορά κινδύνου μεταξύ αυτών και εκείνων των ανοιγμάτων, καθόσον τα πρώτα είναι δεόντως εγγυημένα από την κεντρική κυβέρνηση, την περιφερειακή κυβέρνηση ή την τοπική αρχή.
5. Όταν οι αρμόδιες αρχές τρίτης χώρας με εποπτικές και κανονιστικές ρυθμίσεις τουλάχιστον ισοδύναμες με εκείνες που ισχύουν στην Ένωση αντιμετωπίζουν τα ανοίγματα έναντι οντοτήτων του δημόσιου τομέα σύμφωνα με την παράγραφο 1 ή 2, τα ιδρύματα μπορεί να σταθμίζουν με τον ίδιο τρόπο τα ανοίγματα έναντι αυτών των οντοτήτων του δημόσιου τομέα. Διαφορετικά τα ιδρύματα εφαρμόζουν συντελεστή στάθμισης κινδύνου 100 %.
Για τους σκοπούς της παρούσας παραγράφου, η Επιτροπή μπορεί να θεσπίζει, μέσω εκτελεστικών πράξεων και με την επιφύλαξη της διαδικασίας εξέτασης που αναφέρεται στο άρθρο 464 παράγραφος 2, απόφαση σχετικά με το αν μια τρίτη χώρα εφαρμόζει εποπτικές και κανονιστικές ρυθμίσεις τουλάχιστον ισοδύναμες με εκείνες που ισχύουν στην Ένωση. Εάν δεν εκδοθεί σχετική απόφαση, έως την 1η Ιανουαρίου 2015, τα ιδρύματα μπορούν να συνεχίσουν να εφαρμόζουν την αντιμετώπιση που προβλέπεται στην παρούσα παράγραφο για την τρίτη χώρα εάν οι σχετικές αρμόδιες αρχές είχαν εγκρίνει την εν λόγω τρίτη χώρα ως επιλέξιμη για τη σχετική αντιμετώπιση πριν από την 1η Ιανουαρίου 2014.
Άρθρο 117
Ανοίγματα έναντι πολυμερών τραπεζών ανάπτυξης
1. Τα ανοίγματα έναντι πολυμερών τραπεζών ανάπτυξης που δεν αναφέρονται στην παράγραφο 2 αντιμετωπίζονται με τον ίδιο τρόπο όπως τα ανοίγματα έναντι ιδρυμάτων. Η προνομιακή αντιμετώπιση των βραχυπρόθεσμων ανοιγμάτων που αναφέρεται στο άρθρο 119 παράγραφος 2, στο άρθρο 120 παράγραφος 2 και στο άρθρο 121 παράγραφος 3 δεν εφαρμόζεται.
Η Διαμερικανική Εταιρεία Επενδύσεων (Inter-American Investment Corporation), η Παρευξείνια Τράπεζα (Black Sea Trade and Development Bank), η Κεντροαμερικανική Τράπεζα Οικονομικής Ολοκλήρωσης (Central American Bank for Economic Integration) και η CAF-Αναπτυξιακή Τράπεζα της Λατινικής Αμερικής (CAF-Development Bank of Latin America) θεωρούνται πολυμερείς τράπεζες ανάπτυξης.
2. Στα ανοίγματα έναντι των ακόλουθων πολυμερών τραπεζών ανάπτυξης εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 0 %:
α)
Διεθνής Τράπεζα Ανασυγκρότησης και Ανάπτυξης,
β)
Διεθνής Εταιρεία Χρηματοδοτήσεων,
γ)
Διαμερικανική Τράπεζα Ανάπτυξης,
δ)
Ασιατική Τράπεζα Ανάπτυξης,
ε)
Αφρικανική Τράπεζα Ανάπτυξης,
στ)
Τράπεζα Ανάπτυξης του Συμβουλίου της Ευρώπης,
ζ)
Σκανδιναβική Τράπεζα Επενδύσεων,
η)
Τράπεζα Ανάπτυξης της Καραϊβικής,
θ)
Ευρωπαϊκή Τράπεζα Ανασυγκρότησης και Ανάπτυξης,
ι)
Ευρωπαϊκή Τράπεζα Επενδύσεων,
ια)
Ευρωπαϊκό Ταμείο Επενδύσεων,
ιβ)
Πολυμερής Οργανισμός για την Εγγύηση των Επενδύσεων,
ιγ)
Διεθνής Χρηματοδοτική Διευκόλυνση για Ανοσοποίηση,
ιδ)
Ισλαμική Τράπεζα Ανάπτυξης.
3. Στο τμήμα του εγγεγραμμένου και μη καταβεβλημένου κεφαλαίου του Ευρωπαϊκού Ταμείου Επενδύσεων εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 20 %.
Άρθρο 118
Ανοίγματα έναντι διεθνών οργανισμών
Στα ανοίγματα έναντι των ακόλουθων διεθνών οργανισμών εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 0 %:
α)
Ένωση,
β)
Διεθνές Νομισματικό Ταμείο,
γ)
Τράπεζα Διεθνών Διακανονισμών,
δ)
Ευρωπαϊκό Ταμείο Χρηματοπιστωτικής Σταθερότητας,
ε)
Ευρωπαϊκός Μηχανισμός Σταθερότητας,
στ)
οποιοδήποτε διεθνές χρηματοδοτικό ίδρυμα που έχει συσταθεί από δύο ή περισσότερα κράτη μέλη, με στόχο την κινητοποίηση της χρηματοδότησης και την παροχή χρηματοδοτικής συνδρομής προς όφελος των μελών του, τα οποία βιώνουν ή απειλούνται από σοβαρά προβλήματα χρηματοδότησης.
Άρθρο 119
Ανοίγματα έναντι ιδρυμάτων
1. Στα ανοίγματα έναντι ιδρυμάτων που έχουν πιστοληπτική αξιολόγηση από καθορισμένο για το σκοπό αυτό ΕΟΠΑ εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης σύμφωνα με το άρθρο 120. Στα ανοίγματα έναντι ιδρυμάτων για τα οποία δεν διατίθεται πιστοληπτική αξιολόγηση από καθορισμένο για το σκοπό αυτό ΕΟΠΑ εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης σύμφωνα με το άρθρο 121.
2. Στα ανοίγματα έναντι ιδρυμάτων με εναπομένουσα ληκτότητα ίση ή μικρότερη των τριών μηνών που είναι εκπεφρασμένα και χρηματοδοτούμενα στο εθνικό νόμισμα του πιστούχου, εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου λιγότερο ευνοϊκός κατά μία κατηγορία από τον προνομιακό συντελεστή στάθμισης, όπως περιγράφεται στο άρθρο 109 παράγραφοι 4 ως 7, που εφαρμόζεται στα ανοίγματα έναντι της κεντρικής κυβέρνησης στη δικαιοδοσία της οποίας εδρεύουν.
3. Σε κανένα άνοιγμα με εναπομένουσα ληκτότητα μικρότερη ή ίση των τριών μηνών που είναι εκπεφρασμένο και χρηματοδοτούμενο στο εθνικό νόμισμα του πιστούχου δεν εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου χαμηλότερος του 20 %.
4. Τα ανοίγματα έναντι ιδρύματος υπό μορφή ελάχιστων αποθεματικών που απιατούνται από την ΕΚΤ ή την κεντρική τράπεζα κράτους μέλους, μπορούν να σταθμίζονται ως ανοίγματα έναντι της κεντρικής τράπεζας του εν λόγω κράτους μέλους εφόσον:
α)
τα αποθεματικά διατηρούνται σύμφωνα με τον κανονισμό (ΕΚ) αριθ. 1745/2003 της Ευρωπαϊκής Κεντρικής Τράπεζας, της 12ης Σεπτεμβρίου 2003, σχετικά με τη θέσπιση υποχρέωσης ελάχιστου αποθεματικού (29) ή σύμφωνα με εθνικές απαιτήσεις καθ’ όλα ισοδύναμες προς τον εν λόγω κανονισμό,
β)
στην περίπτωση πτώχευσης ή αφερεγγυότητας του ιδρύματος το οποίο διατηρεί τα αποθεματικά, αυτά επιστρέφονται εγκαίρως και πλήρως στο ίδρυμα και δεν διατίθενται για την κάλυψη άλλων υποχρεώσεων του ιδρύματος.
5. Τα ανοίγματα έναντι ιδρυμάτων του χρηματοπιστωτικού τομέα που έχουν λάβει άδεια λειτουργίας και εποπτεύονται από τις αρμόδιες αρχές και τα οποία υπόκεινται σε απαιτήσεις προληπτικής εποπτείας ισοδύναμες με εκείνες που εφαρμόζονται στα ιδρύματα όσον αφορά την ευρωστία, αντιμετωπίζονται όπως τα ανοίγματα έναντι ιδρυμάτων.
Άρθρο 120
Ανοίγματα έναντι διαβαθμισμένων ιδρυμάτων
1. Στα ανοίγματα έναντι ιδρυμάτων με εναπομένουσα ληκτότητα μεγαλύτερη των τριών μηνών που έχουν πιστοληπτική αξιολόγηση από καθορισμένο για το σκοπό αυτό ΕΟΠΑ εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου σύμφωνα με τον πίνακα 3 που αντιστοιχεί στην πιστοληπτική αξιολόγηση του ΕΟΠΑ σύμφωνα με το άρθρο 136.
Πίνακας 3
Βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας
1
2
3
4
5
6
Συντελεστής στάθμισης κινδύνου
20 %
50 %
50 %
100 %
100 %
150 %
2. Στα ανοίγματα έναντι ιδρυμάτων με εναπομένουσα ληκτότητα μικρότερη ή ίση των τριών μηνών που έχουν πιστοληπτική αξιολόγηση από καθορισμένο για το σκοπό αυτό ΕΟΠΑ εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης σύμφωνα με τον πίνακα 4 που αντιστοιχεί στην πιστοληπτική αξιολόγηση του ΕΟΠΑ σύμφωνα με το άρθρο 136.
Πίνακας 4
Βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας
1
2
3
4
5
6
Συντελεστής στάθμισης κινδύνου
20 %
20 %
20 %
50 %
50 %
150 %
3. Η αλληλεπίδραση μεταξύ της αντιμετώπισης της βραχυπρόθεσμης πιστοληπτικής αξιολόγησης δυνάμει του άρθρου 131 και της γενικής προνομιακής αντιμετώπισης των βραχυπρόθεσμων ανοιγμάτων που προβλέπεται στην παράγραφο 2 είναι η εξής:
α)
εάν δεν υπάρχει βραχυπρόθεσμη πιστοληπτική αξιολόγηση, εφαρμόζεται η γενική προνομιακή αντιμετώπιση των βραχυπρόθεσμων ανοιγμάτων της παραγράφου 2 σε όλα τα ανοίγματα έναντι ιδρυμάτων με εναπομένουσα ληκτότητα μικρότερη ή ίση των τριών μηνών,
β)
εάν υπάρχει βραχυπρόθεσμη αξιολόγηση που συνεπάγεται την εφαρμογή ευνοϊκότερου ή ισοδύναμου συντελεστή στάθμισης κινδύνου με εκείνον της γενικής προνομιακής αντιμετώπισης των βραχυπρόθεσμων ανοιγμάτων της παραγράφου 2, η βραχυπρόθεσμη αξιολόγηση χρησιμοποιείται μόνο για το εν λόγω άνοιγμα. Στα άλλα βραχυπρόθεσμα ανοίγματα εφαρμόζεται η γενική προνομιακή αντιμετώπιση που αναφέρεται στην παράγραφο 2,
γ)
εάν υπάρχει βραχυπρόθεσμη αξιολόγηση που συνεπάγεται την εφαρμογή λιγότερο ευνοϊκού συντελεστή στάθμισης κινδύνου από εκείνον της γενικής προνομιακής αντιμετώπισης των βραχυπρόθεσμων ανοιγμάτων, όπως ορίζεται στην παράγραφο 2, η γενική προνομιακή αντιμετώπιση των βραχυπρόθεσμων ανοιγμάτων δεν χρησιμοποιείται και σε όλες τις βραχυπρόθεσμες απαιτήσεις χωρίς διαβάθμιση εφαρμόζεται ο ίδιος συντελεστής στάθμισης κινδύνου με εκείνον της εν λόγω βραχυπρόθεσμης αξιολόγησης.
Άρθρο 121
Ανοίγματα έναντι μη διαβαθμισμένων ιδρυμάτων
1. Στα ανοίγματα έναντι ιδρυμάτων για τα οποία δεν διατίθεται πιστοληπτική αξιολόγηση από καθορισμένο για το σκοπό αυτό ΕΟΠΑ εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου σύμφωνα με τη βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας στην οποία κατατάσσονται τα ανοίγματα έναντι της κεντρικής κυβέρνησης στη δικαιοδοσία της οποίας εδρεύει το ίδρυμα σύμφωνα με τον Πίνακα 5.
Πίνακας 5
Βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας στην οποία κατατάσσεται η κεντρική κυβέρνηση
1
2
3
4
5
6
Συντελεστής στάθμισης κινδύνου του ανοίγματος
20 %
50 %
100 %
100 %
100 %
150 %
2. Για τα ανοίγματα έναντι μη διαβαθμισμένων ιδρυμάτων που εδρεύουν σε χώρες των οποίων η κεντρική κυβέρνηση δεν είναι διαβαθμισμένη, ο συντελεστής στάθμισης κινδύνου είναι 100 %.
3. Στα ανοίγματα έναντι μη διαβαθμισμένων ιδρυμάτων με αρχική πραγματική ληκτότητα τριών μηνών ή λιγότερο εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 20 %.
4. Κατά παρέκκλιση από τις παραγράφους 2 και 3 σχετικά με τα ανοίγματα χρηματοδότησης του εμπορίου που αναφέρονται στο άρθρο 162 παράγραφος 3 δεύτερο εδάφιο στοιχείο β) έναντι μη διαβαθμισμένων ιδρυμάτων, ο συντελεστής στάθμισης κινδύνου είναι 50 % και όταν η εναπομένουσα ληκτότητα των εν λόγω ανοιγμάτων χρηματοδότησης του εμπορίου έναντι μη διαβαθμισμένων ιδρυμάτων είναι ίση ή μικρότερη των τριών μηνών, ο συντελεστής στάθμισης κινδύνου είναι 20 %.
Άρθρο 122
Ανοίγματα έναντι επιχειρήσεων
1. Στα ανοίγματα που έχουν πιστοληπτική αξιολόγηση από καθορισμένο για το σκοπό αυτό ΕΟΠΑ εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου σύμφωνα με τον πίνακα 6 που αντιστοιχεί στην πιστοληπτική αξιολόγηση του ΕΟΠΑ σύμφωνα με το άρθρο 136.
Πίνακας 6
Βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας
1
2
3
4
5
6
Συντελεστής στάθμισης κινδύνου
20 %
50 %
100 %
100 %
150 %
150 %
2. Στα ανοίγματα για τα οποία δεν υπάρχει διαθέσιμη πιστοληπτική αξιολόγηση εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 100 % ή ο συντελεστής στάθμισης κινδύνου των ανοιγμάτων έναντι της κεντρικής κυβέρνησης στη δικαιοδοσία της οποίας υπάγεται η επιχείρηση, όποιος είναι υψηλότερος.
Άρθρο 123
Ανοίγματα λιανικής τραπεζικής
Στα ανοίγματα που πληρούν τα κατωτέρω κριτήρια εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 75 %:
α)
το άνοιγμα αφορά φυσικό πρόσωπο ή πρόσωπα ή μικρομεσαία επιχείρηση (ΜΜΕ),
β)
το άνοιγμα εντάσσεται σε έναν μεγάλο αριθμό ανοιγμάτων με παρόμοια χαρακτηριστικά, ώστε να είναι πολύ μειωμένοι οι κίνδυνοι που απορρέουν από τέτοιου είδους δανειοδοσία,
γ)
το συνολικό ποσό που οφείλει ο πιστούχος ή η οφειλέτρια ομάδα συνδεδεμένων πελατών στο ίδρυμα καθώς και στη μητρική επιχείρηση και τις θυγατρικές της, περιλαμβανομένων τυχόν ανοιγμάτων σε αθέτηση αλλά εξαιρουμένων των ανοιγμάτων που είναι πλήρως εξασφαλισμένα με ακίνητα που προορίζονται για κατοικία τα οποία υπάγονται στις κατηγορίες ανοίγματος σύμφωνα με το άρθρο 112 στοιχείο θ), δεν πρέπει, εξ’όσων γνωρίζει το ίδρυμα, να υπερβαίνει το 1 εκατομμύριο ευρώ. Το ίδρυμα προβαίνει σε εύλογες ενέργειες προκειμένου να αποκτήσει γνώση των σχετικών πληροφοριών.
Ανοίγματα υπό τη μορφή τίτλων δεν μπορούν να υπαχθούν στην κατηγορία των ανοιγμάτων λιανικής τραπεζικής.
Ανοίγματα που δεν συμμορφώνονται με τα κριτήρια που αναφέρονται στα στοιχεία α) έως γ) του πρώτου εδαφίου δεν είναι επιλέξιμα για την κατηγορία ανοιγμάτων λιανικής τραπεζικής.
Η παρούσα αξία των ελάχιστων καταβλητέων πληρωμών λιανικής χρηματοδοτικής μίσθωσης είναι επιλέξιμη για την κατηγορία ανοιγμάτων λιανικής τραπεζικής.
Άρθρο 124
Ανοίγματα που εξασφαλίζονται με υποθήκες επί ακίνητης περιουσίας
1. Σε ένα άνοιγμα ή σε οποιοδήποτε τμήμα του που εξασφαλίζεται πλήρως με υποθήκη επί ακίνητης περιουσίας εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 100 %, εάν δεν πληρούνται οι προϋποθέσεις δυνάμει των άρθρων 125 και 126, με εξαίρεση οποιοδήποτε τμήμα του ανοίγματος που κατατάσσεται σε άλλη κατηγορία. Στο τμήμα του ανοίγματος που υπερβαίνει την αξία υποθήκης του ακινήτου εφαρμόζεται ο συντελεστής στάθμισης κινδύνου που εφαρμόζεται στα μη εξασφαλισμένα ανοίγματα του εμπλεκόμενου αντισυμβαλλομένου.
Το τμήμα ενός ανοίγματος που αντιμετωπίζεται ως πλήρως εξασφαλισμένο με υποθήκη επί ακίνητης περιουσίας δεν μπορεί να υπερβαίνει το ενυπόθηκο ποσό της αγοραίας αξίας ή, στα κράτη μέλη που έχουν προβλέψει στις νομοθετικές ή κανονιστικές διατάξεις τους αυστηρά κριτήρια για την εκτίμηση της αξίας του ενυπόθηκου ακινήτου, την αξία του εν λόγω ενυπόθηκου ακινήτου.
2. Με βάση τα δεδομένα που συλλέγονται δυνάμει του άρθρου 101 και οποιουσδήποτε σχετικούς δείκτες, οι αρμόδιες αρχές εκτιμούν περιοδικά και τουλάχιστον μια φορά τον χρόνο εάν ο συντελεστής στάθμισης κινδύνου 35 % για τα ανοίγματα που εξασφαλίζονται με ακίνητα που προορίζονται για κατοικία σύμφωνα με το άρθρο 125 και ο συντελεστής στάθμισης κινδύνου 50 % για τα ανοίγματα που εξασφαλίζονται με εμπορικά ακίνητα σύμφωνα με το άρθρο 126 τα οποία βρίσκονται στην επικράτειά τους, είναι κατάλληλοι με βάση τα εξής:
α)
εμπειρία ζημίας των ανοιγμάτων που εξασφαλίζονται με ακίνητα,
β)
μελλοντικές εξελίξεις της αγοράς ακινήτων.
Οι αρμόδιες αρχές δύνανται να ορίσουν υψηλότερο συντελεστή στάθμισης ή αυστηρότερα κριτήρια από αυτά που προβλέπονται στο άρθρο 125 παράγραφος 2 και το άρθρο 126 παράγραφος 2, ανάλογα με την περίπτωση, για λόγους χρηματοπιστωτικής σταθερότητας.
Για τα ανοίγματα που εξασφαλίζονται με ακίνητα που προορίζονται για κατοικία, η αρμόδια αρχή ορίζει ως συντελεστή στάθμισης κινδύνου ένα ποσοστό από 35 % έως και 150 %.
Για τα ανοίγματα που εξασφαλίζονται με εμπορικά ακίνητα, η αρμόδια αρχή ορίζει ως συντελεστή στάθμισης κινδύνου ένα ποσοστό από 50 % έως και 150 %.
Εντός των ορίων αυτών, ο υψηλότερος συντελεστής στάθμισης κινδύνου ορίζεται με βάση την εμπειρία ζημίας και λαμβανομένων υπόψη των μελλοντικών εξελίξεων της αγοράς ακινήτων και της χρηματοπιστωτικής σταθερότητας. Όταν από την εκτίμηση προκύπτει ότι οι συντελεστές στάθμισης κινδύνου που ορίζονται στο άρθρο 125 παράγραφος 2 και το άρθρο 126 παράγραφος 2 δεν αντανακλούν τους πραγματικούς κινδύνους που συνδέονται με μία ή περισσότερες κατηγορίες ακινήτων των ανοιγμάτων αυτών, που εξασφαλίζονται πλήρως με ακίνητα που προορίζονται για κατοικία ή εμπορικά ακίνητα τα οποία βρίσκονται σε ένα ή περισσότερα τμήματα του εδάφους του συγκεκριμένου κράτους μέλους, οι αρμόδιες αρχές ορίζουν, για τις εν λόγω κατηγορίες ακινήτων των ανοιγμάτων, υψηλότερο συντελεστή στάθμισης κινδύνου αντίστοιχο προς τους πραγματικούς κινδύνους.
Οι αρμόδιες αρχές συμβουλεύονται την ΕΑΤ σχετικά με τις προσαρμογές των εφαρμοζόμενων συντελεστών στάθμισης κινδύνου και κριτηρίων, οι οποίες υπολογίζονται σύμφωνα με τα κριτήρια της παρούσας παραγράφου που προσδιορίζονται στα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα της παραγράφου 4 του παρόντος άρθρου. Η ΕΑΤ δημοσιεύει τους συντελεστές στάθμισης κινδύνου και τα κριτήρια που ορίζουν οι αρμόδιες αρχές για τα ανοίγματα που αναφέρονται στα άρθρα 125, 126 και 199.
3. Εάν οι αρμόδιες αρχές ορίσουν υψηλότερο συντελεστή στάθμισης κινδύνου ή αυστηρότερα κριτήρια, τα ιδρύματα έχουν στη διάθεσή τους μεταβατική περίοδο έξι μηνών για να εφαρμόσουν το νέο συντελεστή στάθμισης κινδύνου.
4. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει τα εξής:
α)
αυστηρά κριτήρια για την εκτίμηση της αξίας του ενυπόθηκου ακινήτου που αναφέρεται στην παράγραφο 1,
β)
τις προϋποθέσεις της παραγράφου 2 τις οποίες λαμβάνουν υπόψη τους οι αρμόδιες αρχές για τον προσδιορισμό υψηλότερων συντελεστών στάθμισης κινδύνου και ιδίως τον όρο «λόγοι χρηματοπιστωτικής σταθερότητας».
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή το αργότερο έως τις 31 Δεκεμβρίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
5. Τα ιδρύματα κάθε κράτους μέλους εφαρμόζουν τους συντελεστές στάθμισης κινδύνου και τα κριτήρια που έχουν προσδιοριστεί από τις αρμόδιες αρχές άλλου κράτους μέλους σε ανοίγματα που εξασφαλίζονται με εμπορικά ακίνητα και ακίνητα που προορίζονται για κατοικία που βρίσκονται στο εν λόγω κράτος μέλος.
Άρθρο 125
Ανοίγματα που εξασφαλίζονται πλήρως και καθ’ολοκληρία με υποθήκες επί ακινήτων που προορίζονται για κατοικία
1. Εάν δεν αποφασιστεί κάτι διαφορετικό από τις αρμόδιες αρχές σύμφωνα με το άρθρο 124 παράγραφος 2, τα ανοίγματα που εξασφαλίζονται πλήρως με υποθήκες επί ακινήτων που προορίζονται για κατοικία αντιμετωπίζονται ως εξής:
α)
στα ανοίγματα ή τμήματα αυτών που εξασφαλίζονται πλήρως και καθ’ ολοκληρία με ακίνητα που προορίζονται για κατοικία τα οποία κατοικούνται ή θα κατοικηθούν ή εκμισθώνονται ή θα εκμισθωθούν από τον ιδιοκτήτη ή από τον πραγματικό δικαιούχο στην περίπτωση των προσωπικών επενδυτικών εταιρειών εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης 35 %,
β)
στα ανοίγματα έναντι μισθωτή στα πλαίσια πράξεων χρηματοδοτικής μίσθωσης ακινήτων κατοικίας στις οποίες το ίδρυμα είναι ο εκμισθωτής και ο μισθωτής έχει δικαίωμα αγοράς, εφαρμόζεται συντελεστής 35 %, εφόσον το άνοιγμα του ιδρύματος είναι πλήρως εξασφαλισμένο λόγω του ότι διατηρεί την κυριότητα του ακινήτου.
2. Τα ιδρύματα θεωρούν ένα άνοιγμα ή τμήμα ανοίγματος ως πλήρως και καθ’ολοκληρία εξασφαλισμένο για τους σκοπούς της παραγράφου 1 μόνο αν πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
η αξία του ακινήτου δεν εξαρτάται σε ουσιαστικό βαθμό από την πιστωτική ποιότητα του πιστούχου. Τα ιδρύματα δύνανται να αποκλείουν από τον προσδιορισμό της ουσίας της εν λόγω εξάρτησης περιπτώσεις στις οποίες καθαρά μακροοικονομικοί παράγοντες επηρεάζουν τόσο την αξία του ακινήτου όσο και την τήρηση των υποχρεώσεων του πιστούχου,
β)
ο κίνδυνος του πιστούχου δεν εξαρτάται σε ουσιαστικό βαθμό από την απόδοση του υποκείμενου ακινήτου ή έργου αλλά από την ικανότητα του δανειζομένου να εξοφλήσει την οφειλή με έσοδα από άλλες πηγές, και κατά συνέπεια, η εξόφληση του δανείου δεν εξαρτάται ουσιωδώς από ενδεχόμενες χρηματορροές που σχετίζονται με το υποκείμενο ακίνητο που χρησιμοποιείται ως εξασφάλιση. Για τις εν λόγω άλλες πηγές, τα ιδρύματα προσδιορίζουν τους μέγιστους λόγους «δάνειο/έσοδα» ως μέρος της πιστοδοτικής τους πολιτικής και αντλούν επαρκείς αποδείξεις των σχετικών εσόδων κατά τη χορήγηση του δανείου,
γ)
πληρούνται οι ελάχιστες απαιτήσεις που προβλέπονται στο άρθρο 203 και οι κανόνες αποτίμησης του άρθρου 224 παράγραφος 1,
δ)
εκτός εάν ορίζεται κάτι διαφορετικό δυνάμει του άρθρου 124 παράγραφος 2, το τμήμα του δανείου στο οποίο εφαρμόζεται ο συντελεστής στάθμισης 35 % δεν υπερβαίνει το 80 % της αγοραίας αξίας του σχετικού ακινήτου ή το 80 % της αξίας του εν λόγω ενυπόθηκου ακινήτου στα κράτη μέλη που έχουν προβλέψει στις νομοθετικές ή κανονιστικές διατάξεις τους αυστηρά κριτήρια για την εκτίμηση της αξίας του ενυπόθηκου ακινήτου.
3. Τα ιδρύματα δύνανται να παρεκκλίνουν από την παράγραφο 2 στοιχείο β) για ανοίγματα που εξασφαλίζονται πλήρως και καθ’ολοκληρία με ακίνητα που προορίζονται για κατοικία που βρίσκονται στο έδαφος κράτους μέλους, εάν η αρμόδια αρχή του εν λόγω κράτους μέλους έχει δημοσιεύσει στοιχεία που αποδεικνύουν ότι στο έδαφός του υπάρχει από μακρού καλά αναπτυγμένη αγορά εμπορικών ακινήτων με ποσοστά ζημίας που δεν υπερβαίνουν τα κατωτέρω όρια:
α)
οι ζημίες που προέρχονται από δάνεια εξασφαλισμένα με ακίνητα που προορίζονται για κατοικία και αντιπροσωπεύουν έως και το 80 % της αγοραίας αξίας ή το 80 % της αξίας του ενυπόθηκου ακινήτου σε δεδομένο έτος, εκτός εάν αποφασιστεί κάτι διαφορετικό δυνάμει του άρθρου 124 παράγραφος 2, δεν υπερβαίνουν το 0,3 % των ανεξόφλητων υπόλοιπων δανείων που εξασφαλίζονται με ακίνητα που προορίζονται για κατοικία σε δεδομένο έτος,
β)
οι συνολικές ζημίες που απορρέουν από δάνεια εξασφαλισμένα με ακίνητα που προορίζονται για κατοικία δεν υπερβαίνουν το 0,5 % του ανεξόφλητου υπολοίπου αυτών των δανείων σε δεδομένο έτος.
4. Εάν ένα από τα δύο όρια της παραγράφου 3 δεν τηρείται σε δεδομένο έτος, η δυνατότητα εφαρμογής της παραγράφου 3 δεν μπορεί πλέον να χρησιμοποιηθεί, έχει δε εφαρμογή η προϋπόθεση της παραγράφου 2 στοιχείο β), έως ότου πληρωθούν εκ νέου σε επόμενο έτος οι προϋποθέσεις της παραγράφου 3.
Άρθρο 126
Ανοίγματα που εξασφαλίζονται πλήρως και καθ’ολοκληρία με υποθήκες επί εμπορικών ακινήτων
1. Εάν δεν αποφασιστεί κάτι διαφορετικό από τις αρμόδιες αρχές σύμφωνα με το άρθρο 124 παράγραφος 2, τα ανοίγματα που εξασφαλίζονται πλήρως και καθ’ολοκληρία με υποθήκες επί εμπορικών ακινήτων αντιμετωπίζονται ως εξής:
α)
στα ανοίγματα ή τμήματα αυτών που εξασφαλίζονται πλήρως και καθ’ολοκληρία με υποθήκες επί γραφείων ή άλλων εμπορικών ακινήτων μπορεί να εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης 50 %,
β)
στα ανοίγματα που σχετίζονται με πράξεις χρηματοδοτικής μίσθωσης γραφείων ή άλλων εμπορικών ακινήτων στις οποίες το ίδρυμα είναι ο εκμισθωτής και ο μισθωτής έχει δικαίωμα αγοράς, μπορεί να εφαρμόζεται συντελεστής 50 %, εφόσον το άνοιγμα του ιδρύματος είναι πλήρως και καθ’ολοκληρία εξασφαλισμένο λόγω του ότι διατηρεί την κυριότητα του ακινήτου.
2. Τα ιδρύματα θεωρούν ένα άνοιγμα ή τμήμα ανοίγματος ως πλήρως και καθ’ολοκληρία εξασφαλισμένο για τους σκοπούς της παραγράφου 1 μόνο αν πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
Η αξία του ακινήτου δεν εξαρτάται σε ουσιαστικό βαθμό από την πιστωτική ποιότητα του δανειζομένου. Τα ιδρύματα δύνανται να αποκλείουν από τον προσδιορισμό της ουσίας της εν λόγω εξάρτησης καταστάσεις στις οποίες καθαρά μακροοικονομικοί παράγοντες επηρεάζουν τόσο την αξία του ακινήτου όσο και την τήρηση των υποχρεώσεων του πιστούχου,
β)
Ο κίνδυνος του πιστούχου δεν εξαρτάται σε ουσιαστικό βαθμό από την απόδοση του υποκείμενου ακινήτου ή έργου αλλά από την ικανότητα του δανειζομένου να εξοφλήσει το χρέος με έσοδα από άλλες πηγές, και κατά συνέπεια, η εξόφληση του δανείου δεν εξαρτάται ουσιωδώς από ενδεχόμενες χρηματορροές που σχετίζονται με το υποκείμενο ακίνητο που χρησιμοποιείται ως εξασφάλιση,
γ)
πληρούνται οι ελάχιστες απαιτήσεις που προβλέπονται στο άρθρο 208 και οι κανόνες αποτίμησης του άρθρου 229 παράγραφος 1,
δ)
Ο συντελεστής στάθμισης κινδύνου 50 %, εκτός εάν ορίζεται κάτι διαφορετικό δυνάμει του άρθρου 124 παράγραφος 2, εφαρμόζεται στο τμήμα του δανείου που δεν υπερβαίνει το 50 % της αγοραίας αξίας του σχετικού ακινήτου ή το 60 % της αξίας του εν λόγω ενυπόθηκου ακινήτου, εκτός εάν ορίζεται κάτι διαφορετικό δυνάμει του άρθρου 124 παράγραφος 2, στα κράτη μέλη που έχουν προβλέψει στις νομοθετικές ή κανονιστικές διατάξεις τους αυστηρά κριτήρια για την εκτίμηση της αξίας του ενυπόθηκου ακινήτου.
3. Τα ιδρύματα δύνανται να παρεκκλίνουν από την παράγραφο 2 στοιχείο β) για ανοίγματα που εξασφαλίζονται πλήρως και καθ’ολοκληρία με υποθήκες επί εμπορικών ακινήτων που βρίσκονται στο έδαφος κράτους μέλους, εάν η αρμόδια αρχή του εν λόγω κράτους μέλους έχει δημοσιεύσει στοιχεία που αποδεικνύουν ότι στο έδαφός του υπάρχει από μακρού καλά αναπτυγμένη αγορά εμπορικών ακινήτων με ποσοστά ζημίας που δεν υπερβαίνουν τα κατωτέρω όρια:
α)
οι ζημίες που προέρχονται από δάνεια εξασφαλισμένα με εμπορικό ακίνητο και αντιπροσωπεύουν έως και το 50 % της αγοραίας αξίας ή το 60 % της αξίας του ενυπόθηκου ακινήτου, εκτός εάν ορίζεται διαφορετικά στο άρθρο 124 παράγραφος 2, δεν υπερβαίνουν το 0,3 % των ανεξόφλητων υπόλοιπων δανείων που εξασφαλίζονται με εμπορικά ακίνητα,
β)
οι συνολικές ζημίες που προέρχονται από δάνεια εξασφαλισμένα με εμπορικά ακίνητα δεν υπερβαίνουν το 0,5 % του ανεξόφλητου υπολοίπου αυτών των δανείων.
4. Εάν ένα από τα δύο όρια της παραγράφου 3 δεν τηρείται σε δεδομένο έτος, η δυνατότητα εφαρμογής της παραγράφου 3 δεν μπορεί πλέον να χρησιμοποιηθεί, έχει δε εφαρμογή η προϋπόθεση της παραγράφου 2 στοιχείο β), έως ότου πληρωθούν εκ νέου σε επόμενο έτος οι προϋποθέσεις της παραγράφου 3.
Άρθρο 127
Ανοίγματα σε αθέτηση
1. Στο μη εξασφαλισμένο τμήμα ενός στοιχείου ως προς το οποίο έχει επέλθει αθέτηση από τον οφειλέτη σύμφωνα με το άρθρο 178 ή, στην περίπτωση ανοιγμάτων λιανικής τραπεζικής, το μη εξασφαλισμένο τμήμα οποιασδήποτε πιστωτικής διευκόλυνσης ως προς την οποία έχει επέλθει αθέτηση σύμφωνα με το άρθρο 178 εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου:
α)
150 % εάν οι ειδικές προσαρμογές πιστωτικού κινδύνου αντιπροσωπεύουν τουλάχιστον το 20 % του μη εξασφαλισμένου τμήματος της αξίας του ανοίγματος σε περίπτωση που δεν θα εφαρμόζονταν οι εν λόγω προσαρμογές,
β)
100 % εάν οι ειδικές προσαρμογές πιστωτικού κινδύνου αντιπροσωπεύουν τουλάχιστον το 20 % του μη εξασφαλισμένου τμήματος της αξίας του ανοίγματος σε περίπτωση που δεν θα εφαρμόζονταν οι εν λόγω προσαρμογές.
2. Για τους σκοπούς του προσδιορισμού του εξασφαλισμένου μέρους του στοιχείου σε καθυστέρηση, επιλέξιμες εξασφαλίσεις και εγγυήσεις είναι εκείνες που είναι επιλέξιμες για τη μείωση του πιστωτικού κινδύνου σύμφωνα με το κεφάλαιο 4.
3. Στην αξία ανοίγματος που απομένει μετά την εφαρμογή ειδικών προσαρμογών πιστωτικού κινδύνου για τα ανοίγματα που εξασφαλίζονται πλήρως και καθ’ολοκληρία με υποθήκες επί ακινήτων που προορίζονται για κατοικία σύμφωνα με το άρθρο 125 εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 100 % εάν έχει επέλθει αθέτηση σύμφωνα με το άρθρο 178.
4. Στην αξία ανοίγματος που απομένει μετά την εφαρμογή ειδικών προσαρμογών πιστωτικού κινδύνου για τα ανοίγματα που εξασφαλίζονται πλήρως και καθ’ολοκληρία με υποθήκες επί εμπορικών ακινήτων σύμφωνα με το άρθρο 126 εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 100 % εάν έχει επέλθει αθέτηση σύμφωνα με το άρθρο 178.
Άρθρο 128
Στοιχεία που σχετίζονται με ιδιαίτερα υψηλούς κινδύνους
1. Τα ιδρύματα εφαρμόζουν συντελεστή στάθμισης κινδύνου 150 % σε ανοίγματα, συμπεριλαμβανομένων των ανοιγμάτων υπό τη μορφή μετοχών ή μεριδίων σε ΟΣΕ, τα οποία σχετίζονται με ιδιαίτερα υψηλούς κινδύνους, αν συντρέχει περίπτωση.
2. Στα ανοίγματα με ιδιαίτερα υψηλούς κινδύνους συγκαταλέγονται όλα τα κατωτέρω ανοίγματα:
α)
επενδύσεις σε εταιρείες επιχειρηματικών συμμετοχών,
β)
επενδύσεις σε ΟΕΕ όπως ορίζονται στο άρθρο 4 παράγραφος 1 στοιχείο α) της οδηγίας 2011/61/ΕΕ εκτός αν η εντολή του οργανισμού δεν επιτρέπει υψηλότερη μόχλευση από την απαιτούμενη βάσει του άρθρου 51 παράγραφος 3 της οδηγίας 2009/65/ΕΚ,
γ)
επενδύσεις σε ιδιωτικά επενδυτικά κεφάλαια,
δ)
κερδοσκοπική χρηματοδότηση ακίνητης περιουσίας.
3. Όταν αξιολογούν εάν ένα άνοιγμα διαφορετικό από τα ανοίγματα που αναφέρονται στην παράγραφο 2 στο πρώτο εδάφιο σχετίζεται με ιδιαίτερα υψηλούς κινδύνους, τα ιδρύματα λαμβάνουν υπόψη τους τα κατωτέρω χαρακτηριστικά κινδύνου:
α)
υπάρχει υψηλός κίνδυνος ζημίας ως αποτέλεσμα αθέτησης του οφειλέτη,
β)
είναι αδύνατον να αξιολογηθεί επαρκώς εάν το άνοιγμα εμπίπτει στην περίπτωση του στοιχείου α).
Η ΕΑΤ εκδίδει κατευθυντήριες γραμμές που διευκρινίζουν ποια είδη ανοίγματος σχετίζονται με ιδιαίτερα υψηλό κίνδυνο και υπό ποιες περιστάσεις.
Οι εν λόγω κατευθυντήριες γραμμές εγκρίνονται σύμφωνα με το άρθρο 16 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 129
Ανοίγματα υπό τη μορφή καλυμμένων ομολόγων
1. Προκειμένου να είναι επιλέξιμα για την προνομιακή αντιμετώπιση που προβλέπεται στις παραγράφους 4 και 5, τα ομόλογα που αναφέρονται στο άρθρο 52 παράγραφος 4 της οδηγίας 2009/65/ΕΚ (καλυμμένα ομόλογα) πληρούν τις απαιτήσεις της παραγράφου 7 και είναι εξασφαλισμένα με ένα από τα κατωτέρω επιλέξιμα στοιχεία ενεργητικού:
α)
ανοίγματα έναντι ή ανοίγματα καλυπτόμενα από την εγγύηση κεντρικών κυβερνήσεων, κεντρικών τραπεζών του ΕΣΚΤ, οντοτήτων του δημόσιου τομέα, περιφερειακών κυβερνήσεων ή τοπικών αρχών στην Ένωση,
β)
ανοίγματα έναντι ή ανοίγματα καλυπτόμενα από την εγγύηση κεντρικών κυβερνήσεων τρίτων χωρών, κεντρικών τραπεζών τρίτων χωρών, πολυμερών τραπεζών ανάπτυξης ή διεθνών οργανισμών που κατατάσσονται στην πρώτη βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας του παρόντος κεφαλαίου και ανοίγματα έναντι ή ανοίγματα καλυπτόμενα από την εγγύηση οντοτήτων του δημόσιου τομέα τρίτων χωρών, περιφερειακών κυβερνήσεων τρίτων χωρών ή τοπικών αρχών τρίτων χωρών που σταθμίζονται κατά τον κίνδυνο ως ανοίγματα έναντι ιδρυμάτων ή κεντρικών κυβερνήσεων και κεντρικών τραπεζών σύμφωνα με το άρθρο 115 παράγραφος 1 ή 2 ή το άρθρο 116 παράγραφος 1, 2 4 αντίστοιχα και κατατάσσονται στην πρώτη βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας του παρόντος κεφαλαίου, και ανοίγματα κατά την έννοια της παρούσας παραγράφου που κατατάσσονται στη δεύτερη βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας του παρόντος κεφαλαίου, εφόσον δεν υπερβαίνουν το 20 % του ονομαστικού ποσού των ανεξόφλητων καλυμμένων ομολόγων των εκδιδόντων ιδρυμάτων,
γ)
ανοίγματα έναντι ιδρυμάτων που κατατάσσονται στην πρώτη βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας του παρόντος κεφαλαίου. Το σύνολο αυτών των ανοιγμάτων δεν υπερβαίνει το 15 % του ονομαστικού υπολοίπου των ανεξόφλητων καλυμμένων ομολόγων του εκδίδοντος ιδρύματος. Τα ανοίγματα έναντι ιδρυμάτων στην Ένωση με ληκτότητα που δεν υπερβαίνει τις 100 ημέρες δεν συνοδεύονται από την απαίτηση της πρώτης βαθμίδας, αλλά τα ιδρύματα αυτά κατατάσσονται τουλάχιστον στη δεύτερη βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας του παρόντος κεφαλαίου,
δ)
δάνεια που εξασφαλίζονται:
i)
με ακίνητα που προορίζονται για κατοικία έως το μικρότερο ποσό μεταξύ του ονομαστικού ποσού των υποθηκών, συνεκτιμώντας με κάθε προηγούμενη υποθήκη, και του 80 % της αξίας του ενυπόθηκου ακινήτου ή
ii)
με μερίδια με εξοφλητική προτεραιότητα που έχουν εκδοθεί από γαλλικά Fonds Communs de Titrisation ή ανάλογες οντότητες τιτλοποίησης διεπόμενες από τη νομοθεσία κράτους μέλους που τιτλοποιεί ανοίγματα σχετικά με ακίνητα κατοικίας. Σε περίπτωση που τα εν λόγω μερίδια με εξοφλητική προτεραιότητα χρησιμοποιούνται ως εξασφάλιση, η ειδική δημόσια εποπτική υπηρεσία για την προστασία των κατόχων των μεριδίων, όπως προβλέπει το άρθρο 52 παράγραφος 4, της οδηγίας 2009/65/ΕΚ, διασφαλίζει ότι τα περιουσιακά στοιχεία που καλύπτουν τα μερίδια αυτά, αποτελούνται, ανά πάσα στιγμή ενόσω περιλαμβάνονται στα συνολικά στοιχεία κάλυψης, τουλάχιστον κατά το 90 % από εγγραφές υποθήκης σε εμπορικά ακίνητα σε συνδυασμό με κάθε προηγούμενη υποθήκη έως το μικρότερο ποσό μεταξύ του κεφαλαίου που οφείλεται στα μερίδια, του κεφαλαίου των υποθηκών και του 80 % της αξίας του ενυπόθηκου ακινήτου, ότι τα μερίδια κατατάσσονται στην πρώτη βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας του παρόντος κεφαλαίου, και ότι τα εν λόγω μερίδια δεν υπερβαίνουν το 10 % του ονομαστικού ποσού της καλυπτόμενης έκδοσης ομολόγων,
ε)
στεγαστικά δάνεια πλήρως εξασφαλισμένα με εγγύηση από επιλέξιμο πάροχο πιστωτικής προστασίας ο οποίος αναφέρεται στο άρθρο 201 και κατατάσσεται στη δεύτερη ή ανώτερη βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας του παρόντος κεφαλαίου, εφόσον το τμήμα κάθε δανείου που χρησιμοποιείται για την εκπλήρωση της υποχρέωσης της παρούσας παραγράφου για εξασφάλιση του καλυμμένου ομολόγου δεν αντιστοιχεί σε πάνω από 80 % της αξίας του αντίστοιχου ακινήτου που προορίζεται για κατοικία που βρίσκεται στη Γαλλία και εφόσον ο λόγος «δάνειο/έσοδα» ισούται προς μέγιστο ποσοστό 33 % όταν έχει χορηγηθεί το δάνειο. Δεν υφίστανται ενυπόθηκες απαιτήσεις επί του ακινήτου κατοικίας όταν χορηγείται το δάνειο, και για τα δάνεια που χορηγούνται από την 1η Ιανουαρίου 2014 ο πιστούχος δεσμεύεται συμβατικά να μη χορηγήσει σχετικές απαιτήσεις χωρίς τη συγκατάθεση του πιστωτικού ιδρύματος που χορήγησε το δάνειο. Ο λόγος «δάνειο/έσοδα» αντιστοιχεί στο μερίδιο του ακαθάριστου εισοδήματος του δανειολήπτη το οποίο καλύπτει την εξόφληση του δανείου, συμπεριλαμβανομένων των τόκων. Ο πάροχος προστασίας είναι είτε χρηματοδοτικό ίδρυμα που έχει λάβει άδεια λειτουργίας και εποπτεύεται από τις αρμόδιες αρχές και το οποίο υπόκειται σε απαιτήσεις προληπτικής εποπτείας ισοδύναμες με εκείνες που εφαρμόζονται στα ιδρύματα όσον αφορά την ανθεκτικότητα ή ασφαλιστική εταιρεία. Συνιστά αμοιβαίο κεφάλαιο εγγύησης ή άλλο ισοδύναμο προστατευτικό μέσο για τις ασφαλιστικές εταιρείες προς απορρόφηση των ζημιών πιστωτικού κινδύνου, των οποίων η βαθμονόμηση αναθεωρείται περιοδικώς από τις αρμόδιες αρχές. Τόσο το πιστωτικό ίδρυμα όσο και ο πάροχος προστασίας διεξάγουν αξιολόγηση της φερεγγυότητας του δανειολήπτη,
στ)
δάνεια που εξασφαλίζονται:
i)
με εμπορικά ακίνητα έως το μικρότερο ποσό μεταξύ του ονομαστικού ποσού των υποθηκών, συνεκτιμώντας κάθε προηγούμενη υποθήκη, και του 60 % της αξίας του ενυπόθηκου ακινήτου ή
ii)
με μερίδια με εξοφλητική προτεραιότητα που έχουν εκδοθεί από γαλλικά Fonds Communs de Titrisation ή ισοδύναμες οντότητες τιτλοποίησης διεπόμενες από τη νομοθεσία κράτους μέλους που τιτλοποιεί ανοίγματα σχετικά με εμπορικά ακίνητα. Σε περίπτωση που τα εν λόγω μερίδια με εξοφλητική προτεραιότητα χρησιμοποιούνται ως εξασφάλιση, η ειδική δημόσια εποπτική υπηρεσία για την προστασία των κατόχων των μεριδίων, όπως προβλέπει το άρθρο 52 παράγραφος 4, της οδηγίας 2009/65/ΕΚ, διασφαλίζει ότι τα περιουσιακά στοιχεία που καλύπτουν τα μερίδια αυτά, αποτελούνται, ανά πάσα στιγμή ενόσω περιλαμβάνονται στα συνολικά στοιχεία κάλυψης, τουλάχιστον κατά το 90 % από εγγραφές υποθήκης σε εμπορικά ακίνητα συνεκτιμώντας κάθε προηγούμενη υποθήκη έως το μικρότερο ποσό μεταξύ του κεφαλαίου που οφείλεται στα μερίδια, του κεφαλαίου των υποθηκών και του 60 % της αξίας του ενυπόθηκου ακινήτου, ότι τα μερίδια κατατάσσονται στην πρώτη βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας του παρόντος κεφαλαίου, και ότι τα εν λόγω μερίδια δεν υπερβαίνουν το 10 % του ονομαστικού ποσού της καλυπτόμενης έκδοσης ομολόγων.
Τα δάνεια που εξασφαλίζονται με εμπορικά ακίνητα είναι επιλέξιμα σε περίπτωση υπέρβασης μέχρι μέγιστου ποσοστού70 % της ανωτέρω οριζόμενης τιμής του 60 % για το λόγο «δάνειο/αξία» εάν η αξία όλων των στοιχείων ενεργητικού που δόθηκαν ως εξασφάλιση των καλυμμένων ομολόγων υπερβαίνει το ονομαστικό υπόλοιπο των καλυμμένων ομολόγων κατά τουλάχιστον 10 % και η απαίτηση των ομολογιούχων είναι σύμφωνη με τις υποχρεώσεις ασφάλειας δικαίου του κεφαλαίου 4. Η απαίτηση των ομολογιούχων προηγείται όλων των άλλων απαιτήσεων επί της εξασφάλισης,
ζ)
δάνεια που εξασφαλίζονται με ναυτικά προνόμια επί πλοίων έως τη διαφορά μεταξύ του 60 % της αξίας του ενυπόθηκου πλοίου και της αξίας τυχόν προηγούμενου ναυτικού προνομίου.
Για τους σκοπούς του στοιχείου γ) του πρώτου εδαφίου, του στοιχείου δ) σημείο ii) του πρώτου εδαφίου και του στοιχείου στ) σημείο ii) του πρώτου εδαφίου, τα ανοίγματα που δημιουργούνται από τη μεταβίβαση και τη διαχείριση πληρωμών από οφειλέτες δανείων ή από το προϊόν εκκαθάρισης σε σχέση με δάνεια που εξασφαλίζονται με ακίνητα σε κατόχους καλυμμένων ομολόγων δεν λαμβάνονται υπόψη στον υπολογισμό των ορίων που αναφέροντοναι στα εν λόγω στοιχεία.
Οι αρμόδιες αρχές δύνανται, αφού ζητήσουν τη γνώμη της ΕΑΤ, να μην εφαρμόζουν εν μέρει το στοιχείο γ) του πρώτου εδαφίου και να επιτρέπουν τη βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας 2 για ποσό που δεν υπερβαίνει το 10 % του συνολικού ανοίγματος του ονομαστικού υπολοίπου των ανεξόφλητων καλυμμένων ομολόγων του εκδίδοντος ιδρύματος, με την προϋπόθεση ότι μπορεί να τεκμηριωθεί το ενδεχόμενο σημαντικών προβλημάτων συγκέντρωσης στα ενδιαφερόμενα κράτη μέλη λόγω της εφαρμογής της πρώτης βαθμίδας πιστωτικής ποιότητας που αναφέρεται στο εν λόγω στοιχείο.
2. Οι περιπτώσεις που αναφέρονται στην παράγραφο 1 στοιχεία α) έως ζ) περιλαμβάνουν επίσης εξασφάλιση που περιορίζεται αποκλειστικά από τη νομοθεσία στην προστασία των ομολογιούχων από ζημία.
3. Για τα ακίνητα που δίνονται σε εξασφάλιση καλυμμένων ομολόγων, τα ιδρύματα πληρούν τις απαιτήσεις του άρθρου 208 και τους κανόνες αποτίμησης του άρθρου 229 παράγραφος 1.
4. Στα καλυμμένα ομόλογα που έχουν πιστοληπτική αξιολόγηση από καθορισμένο για το σκοπό αυτό ΕΟΠΑ εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου σύμφωνα με τον πίνακα 6α που αντιστοιχεί στην πιστοληπτική αξιολόγηση του ΕΟΠΑ σύμφωνα με το άρθρο 136.
Πίνακας 6α
Βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας
1
2
3
4
5
6
Συντελεστής στάθμισης κινδύνου
10 %
20 %
20 %
50 %
50 %
100 %
5. Στα καλυμμένα ομόλογα για τα οποία δεν διατίθεται πιστοληπτική αξιολόγηση από καθορισμένο για το σκοπό αυτό ΕΟΠΑ εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου που βασίζεται στο συντελεστή στάθμισης που εφαρμόζεται στα μη εξασφαλισμένα ανοίγματα με εξοφλητική προτεραιότητα έναντι του ιδρύματος που τα εκδίδει. Εφαρμόζεται η ακόλουθη αντιστοιχία μεταξύ συντελεστών στάθμισης κινδύνου:
α)
εάν ο συντελεστής στάθμισης για τα ανοίγματα έναντι του ιδρύματος είναι 20 %, στα καλυμμένα ομόλογα εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης 10 %,
β)
εάν ο συντελεστής στάθμισης για τα ανοίγματα έναντι του ιδρύματος είναι 50 %, στα καλυμμένα ομόλογα εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης 20 %,
γ)
εάν ο συντελεστής στάθμισης για τα ανοίγματα έναντι του ιδρύματος είναι 100 %, στα καλυμμένα ομόλογα εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης 50 %,
δ)
εάν ο συντελεστής στάθμισης για τα ανοίγματα έναντι του ιδρύματος είναι 150 %, στα καλυμμένα ομόλογα εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης 100 %.
6. Τα καλυμμένα ομόλογα που εκδίδονται πριν από τις 31 Δεκεμβρίου 2007 δεν υπόκεινται στις απαιτήσεις των παραγράφων 1 και 3. Είναι επιλέξιμα για την προνομιακή αντιμετώπιση δυνάμει των παραγράφων 4 και 5 έως τη λήξη τους.
7. Τα ανοίγματα υπό μορφή καλυμμένων ομολόγων είναι επιλέξιμα για προνομιακή αντιμετώπιση, εφόσον το ίδρυμα που επενδύει στα καλυμμένα ομόλογα αποδεικνύει στις αρμόδιες αρχές ότι:
α)
λαμβάνει πληροφορίες χαρτοφυλακίου τουλάχιστον όσον αφορά:
i)
την αξία των συνολικών στοιχείων κάλυψης και των ανεξόφλητων καλυμμένων ομόλογων,
ii)
τη γεωγραφική κατανομή και τον τύπο των στοιχείων κάλυψης, το μέγεθος του δανείου, το επιτόκιο και τους συναλλαγματικούς κινδύνους,
iii)
τη δομή ληκτότητας των στοιχείων κάλυψης και των καλυμμένων ομολόγων και
iv)
το ποσοστό των δανείων που παρουσιάζουν καθυστέρηση άνω των ενενήντα ημερών,
β)
ο εκδότης υποβάλλει τις πληροφορίες του στοιχείου α) στο ίδρυμα τουλάχιστον ανά εξάμηνο.
Άρθρο 130
Στοιχεία που αντιστοιχούν σε θέσεις τιτλοποίησης
Τα ποσά των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ανοιγμάτων για θέσεις τιτλοποίησης προσδιορίζονται σύμφωνα με το κεφάλαιο 5.
Άρθρο 131
Ανοίγματα έναντι ιδρυμάτων και επιχειρήσεων με βραχυπρόθεσμη πιστοληπτική αξιολόγηση
Στα ανοίγματα έναντι ιδρυμάτων και επιχειρήσεων που έχουν βραχυπρόθεσμη πιστοληπτική αξιολόγηση από καθορισμένο για το σκοπό αυτό ΕΟΠΑ εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου σύμφωνα με τον πίνακα 7 που αντιστοιχεί στην πιστοληπτική αξιολόγηση του ΕΟΠΑ σύμφωνα με το άρθρο 136.
Πίνακας 7
Βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας
1
2
3
4
5
6
Συντελεστής στάθμισης κινδύνου
20 %
50 %
100 %
150 %
150 %
150 %
Άρθρο 132
Ανοίγματα υπό μορφή μεριδίων ή μετοχών σε ΟΣΕ
1. Στα ανοίγματα υπό τη μορφή μεριδίων ή μετοχών σε ΟΣΕ εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 100 %, εκτός εάν το ίδρυμα εφαρμόζει τη μέθοδο αξιολόγησης πιστωτικού κινδύνου της παραγράφου 2, ή τη μέθοδο εξέτασης της παραγράφου 4 ή τη μέθοδο μέσου συντελεστή στάθμισης της παραγράφου 5 όταν πληρούνται οι προϋποθέσεις της παραγράφου 3.
2. Στα ανοίγματα υπό τη μορφή μεριδίων ή μετοχών σε ΟΣΕ που έχουν πιστοληπτική αξιολόγηση από καθορισμένο για το σκοπό αυτό ΕΟΠΑ εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου σύμφωνα με τον πίνακα 8 που αντιστοιχεί στην πιστοληπτική αξιολόγηση του ΕΟΠΑ σύμφωνα με το άρθρο 136.
Πίνακας 8
Βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας
1
2
3
4
5
6
Συντελεστής στάθμισης κινδύνου
20 %
50 %
100 %
100 %
150 %
150 %
3. Τα ιδρύματα μπορούν να προσδιορίζουν το συντελεστή στάθμισης κινδύνου για έναν ΟΣΕ σύμφωνα με τις παραγράφους 4 και 5, εφόσον πληρούνται τα ακόλουθα κριτήρια επιλεξιμότητας:
α)
τον ΟΣΕ διαχειρίζεται εταιρεία που υπόκειται σε εποπτεία από κράτος μέλος, ή, σε περίπτωση ΟΣΕ τρίτης χώρας, εφόσον πληρούνται οι ακόλουθες προϋποθέσεις:
i)
τον ΟΣΕ διαχειρίζεται εταιρεία η οποία υπόκειται σε εποπτεία που θεωρείται ισοδύναμη με εκείνη που προβλέπεται από το ενωσιακό δίκαιο,
ii)
εξασφαλίζεται σε επαρκή βαθμό η συνεργασία μεταξύ των αρμόδιων αρχών,
β)
το ενημερωτικό δελτίο ή ισοδύναμο έγγραφο του ΟΣΕ πρέπει να περιλαμβάνει τα παρακάτω:
i)
τις κατηγορίες στοιχείων ενεργητικού στις οποίες επιτρέπεται να επενδύει ο ΟΣΕ,
ii)
εάν ισχύουν επενδυτικά όρια, τα σχετικά όρια και τις μεθόδους υπολογισμού τους,
γ)
οι δραστηριότητες του ΟΣΕ αποτελούν αντικείμενο εξαμηνιαίων και ετήσιων εκθέσεων, ούτως ώστε να είναι δυνατή η εκτίμηση του ενεργητικού και του παθητικού, των εσόδων και των πράξεων που διενεργήθηκαν κατά τη χρονική περίοδο αναφοράς.
Για τους σκοπούς του στοιχείου α), η Επιτροπή μπορεί να θεσπίζει, μέσω εκτελεστικών πράξεων και με την επιφύλαξη της διαδικασίας εξέτασης του άρθρου 464 παράγραφος 2, απόφαση σχετικά με το αν μια τρίτη χώρα εφαρμόζει εποπτικές και κανονιστικές ρυθμίσεις τουλάχιστον ισοδύναμες με εκείνες που ισχύουν στην Ευρωπαϊκή Ένωση. Ελλείψει σχετικής απόφασης, έως την 1η Ιανουαρίου 2015, τα ιδρύματα μπορούν να συνεχίσουν να εφαρμόζουν την αντιμετώπιση που προβλέπεται στην παρούσα παράγραφο για ανοίγματα υπό μορφή μεριδίων ή μετοχών σε ΟΣΕ από τρίτες χώρες εάν οι σχετικές αρμόδιες αρχές είχαν εγκρίνει την εν λόγω τρίτη χώρα ως επιλέξιμη για τη σχετική αντιμετώπιση πριν από την 1η Ιανουαρίου 2014.
4. Εάν το ίδρυμα έχει γνώση των υποκειμένων ανοιγμάτων του ΟΣΕ, μπορεί να τα λάβει αμέσως υπόψη προκειμένου να υπολογίσει ένα μέσο συντελεστή στάθμισης κινδύνου για τα ανοίγματά του υπό τη μορφή μεριδίων ή μετοχών σε ΟΣΕ με τις μεθόδους που προβλέπονται στο παρόν κεφάλαιο. Εάν ένα υποκείμενο άνοιγμα του ΟΣΕ είναι άνοιγμα υπό τη μορφή μετοχών σε άλλον ΟΣΕ, ο οποίος πληροί τα κριτήρια της παραγράφου 3, το ίδρυμα μπορεί να εξετάσει τα υποκείμενα ανοίγματα του εν λόγω άλλου ΟΣΕ.
5. Εάν το ίδρυμα δεν έχει γνώση των υποκειμένων ανοιγμάτων του ΟΣΕ, μπορεί να υπολογίσει ένα μέσο συντελεστή στάθμισης κινδύνου για τα ανοίγματά του υπό τη μορφή μεριδίων ή μετοχών του ΟΣΕ με τις μεθόδους που προβλέπονται στο παρόν κεφάλαιο βάσει της παραδοχής ότι ο ΟΣΕ επενδύει πρώτα, στο μεγαλύτερο βαθμό που επιτρέπεται από το σκοπό του, στις κατηγορίες ανοιγμάτων για τις οποίες προβλέπεται υψηλότερη κεφαλαιακή απαίτηση και στη συνέχεια επενδύει με φθίνουσα σειρά έως το ανώτατο συνολικό όριο των επενδύσεων.
Τα ιδρύματα μπορούν να αναθέτουν στους κατωτέρω τρίτους να υπολογίσουν και να κοινοποιήσουν, με τις μεθόδους των παραγράφων 4 και 5, τον συντελεστή στάθμισης κινδύνου για τον ΟΣΕ:
α)
τον οργανισμό ή το χρηματοδοτικό ίδρυμα θεματοφυλακής του ΟΣΕ εφόσον ο εν λόγω ΟΣΕ επενδύει αποκλειστικά σε τίτλους και καταθέτει όλους τους τίτλους στον εν λόγω οργανισμό ή χρηματοδοτικό ίδρυμα θεματοφυλακής,
β)
για τους ΟΣΕ που δεν καλύπτονται από το στοιχείο α), στην εταιρεία διαχείρισης του ΟΣΕ, εφόσον η εν λόγω εταιρεία διαχείρισης πληροί τα κριτήρια της παραγράφου 3 στοιχείο α).
Η ορθότητα του υπολογισμού που αναφέρεται στο πρώτο εδάφιο επιβεβαιώνεται από εξωτερικό ελεγκτή.
Άρθρο 133
Ανοίγματα σε μετοχές
1. Τα κάτωθι ανοίγματα θεωρούνται ανοίγματα σε μετοχές:
α)
ανοίγματα σε μη χρεωστικούς τίτλους που συνεπάγονται υπολειμματική απαίτηση ελάσσονος εξοφλητικής προτεραιότητας επί των στοιχείων ενεργητικού ή του εισοδήματος του εκδότη,
β)
δανειακά ανοίγματα και άλλοι τίτλοι, εταιρικές σχέσεις, παράγωγα ή άλλα μέσα, των οποίων η οικονομική ουσία είναι παρόμοια εκείνης των ανοιγμάτων που περιγράφονται στο στοιχείο α).
2. Στα ανοίγματα σε μετοχές εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 100 %, εκτός εάν απαιτείται η αφαίρεσή τους σύμφωνα με το Δεύτερο Μέρος, η υπαγωγή τους σε συντελεστή στάθμισης 250 % σύμφωνα με το άρθρο 48 παράγραφος 4, η υπαγωγή τους σε συντελεστή στάθμισης 1 250 % σύμφωνα με το άρθρο 89 παράγραφος 3 ή η αντιμετώπισή τους ως στοιχείων υψηλού κινδύνου δυνάμει του άρθρου 128.
3. Οι επενδύσεις σε μετοχές ή σε μέσα εποπτικών κεφαλαίων που εκδίδονται από ιδρύματα κατατάσσονται ως απαιτήσεις σε μετοχές, εκτός εάν αφαιρούνται από τα ίδια κεφάλαια ή λαμβάνουν συντελεστή στάθμισης 250 % σύμφωνα με το άρθρο 48 παράγραφος 4 ή αν αντιμετωπίζονται ως στοιχεία υψηλού κινδύνου δυνάμει του άρθρου 128.
Άρθρο 134
Άλλα στοιχεία
1. Στα ενσώματα πάγια στοιχεία κατά την έννοια του άρθρου 4 παράγραφος 10, της οδηγίας 86/635/ΕΟΚ εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 100 %.
2. Στα προπληρωθέντα έξοδα και τα μη εισπραχθέντα έσοδα για τα οποία το ίδρυμα δεν είναι σε θέση να προσδιορίσει τον αντισυμβαλλόμενο σύμφωνα με την οδηγία 86/635/ΕΟΚ, εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 100 %.
3. Στα υπό είσπραξη μετρητά εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 20 %. Στα μετρητά στο ταμείο και στα εξομοιούμενα με αυτά στοιχεία εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 0 %.
4. Στα αποθέματα χρυσού σε ίδιο θησαυροφυλάκιο ή υπό κοινή διαχείριση, και μέχρι του ποσού των υποχρεώσεων σε χρυσό, εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 0 %.
5. Στην περίπτωση των συμφωνιών πώλησης και επαναγοράς και των δεσμεύσεων μελλοντικής αγοράς, οι συντελεστές στάθμισης κινδύνου είναι εκείνοι που εφαρμόζονται στα στοιχεία ενεργητικού και όχι εκείνοι των αντισυμβαλλομένων στις συναλλαγές.
6. Εάν ένα ίδρυμα παρέχει πιστωτική προστασία για ορισμένο αριθμό ανοιγμάτων με τον όρο ότι η νιοστή (n) αθέτηση μεταξύ αυτών των ανοιγμάτων ενεργοποιεί την πληρωμή και το πιστωτικό αυτό γεγονός λύει τη σύμβαση, και εάν το σχετικό προϊόν έχει εξωτερική πιστοληπτική αξιολόγηση από ΕΟΠΑ, εφαρμόζονται οι συντελεστές στάθμισης κινδύνου του κεφαλαίου 5. Εάν το προϊόν δεν έχει διαβάθμιση από ΕΟΠΑ, οι συντελεστές στάθμισης κινδύνου των ανοιγμάτων που περιλαμβάνονται στο καλάθι αθροίζονται, με την εξαίρεση ανοιγμάτων n-1, μέχρι ποσοστού 1 250 % κατ’ ανώτατο όριο και πολλαπλασιάζονται με το ονομαστικό ποσό της προστασίας που παρέχει το πιστωτικό παράγωγο ώστε να προκύψει το σταθμισμένο ποσό ανοιγμάτων. Τα ανοίγματα n-1 που εξαιρούνται από το άθροισμα προσδιορίζονται κατά τρόπο ώστε να περιλαμβάνουν κάθε άνοιγμα του οποίου το σταθμισμένο ως προς τον κίνδυνο ποσό είναι χαμηλότερο από το σταθμισμένο ως προς τον κίνδυνο ποσό καθενός από τα ανοίγματα που περιλαμβάνονται στο άθροισμα.
7. Η αξία ανοίγματος των χρηματοδοτικών μισθώσεων είναι η παρούσα αξία των ελάχιστων καταβλητέων πληρωμών τους. Ελάχιστες καταβλητέες πληρωμές είναι οι πληρωμές καθ’ όλη τη διάρκεια της σύμβασης που ο μισθωτής καλείται ή μπορεί να κληθεί να πραγματοποιήσει και κάθε δικαίωμα έκπτωσης, του οποίου η άσκηση είναι λογικώς βέβαιη. Στην περίπτωση που κάποιος άλλος εκτός του μισθωτή δύναται να υποχρεούται να καταβάλει πληρωμή που σχετίζεται με την υπολειμματική αξία του περιουσιακού στοιχείου που έχει εκμισθωθεί και η εν λόγω υποχρέωση πληρωμής πληροί τις προϋποθέσεις του άρθρου 201 περί επιλεξιμότητας παρόχων προστασίας καθώς και τις ελάχιστες προϋποθέσεις αναγνώρισης άλλων μορφών εγγυήσεων που προβλέπονται στα άρθρα 213 έως 215, η εν λόγω υποχρέωση πληρωμής μπορεί να λαμβάνεται υπόψη ως μη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία δυνάμει του κεφαλαίου 4. Τα εν λόγω ανοίγματα υπάγονται στη σχετική κατηγορία ανοίγματος σύμφωνα με το άρθρο 112. Όταν το άνοιγμα συνιστά υπολειμματική αξία περιουσιακών στοιχείων που έχουν εκμισθωθεί, τα σταθμισμένα ποσά ανοιγμάτων υπολογίζονται ως εξής: 1/t * 100 % * υπολειμματική αξία, όπου t είναι μεγαλύτερο του 1 και αποτελεί τον πλησιέστερο ακέραιο αριθμό που αντιστοιχεί στα έτη της εναπομένουσας διάρκειας της σύμβασης χρηματοδοτικής μίσθωσης.
Τμήμα 3
Αναγνώριση και κατάταξη πιστοληπτικών αξιολογήσεων
Ενότητα 1
Αναγνώριση των ΕΟΠΑ
Άρθρο 135
Χρησιμοποίηση πιστοληπτικών αξιολογήσεων που διενεργούνται από ΕΟΠΑ
1. Η εξωτερική πιστοληπτική αξιολόγηση μπορεί να χρησιμοποιηθεί για τον προσδιορισμό του συντελεστή στάθμισης ενός ανοίγματος σε κίνδυνο δυνάμει του παρόντος κεφαλαίου μόνο εφόσον έχει εκδοθεί από ΕΟΠΑ ή έχει προσυπογραφεί από ΕΟΠΑ σύμφωνα με τον κανονισμό (ΕΚ) αριθ. 1060/2009.
2. Η ΕΑΤ δημοσιεύει τον κατάλογο των ΕΟΠΑ σύμφωνα με το άρθρο 2 παράγραφος 4 και το άρθρο 18 παράγραφος 3 του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 1060/2009 στον δικτυακό της τόπο.
Ενότητα 2
Κατάταξη των πιστοληπτικών αξιολογήσεων των ΕΟΠΑ
Άρθρο 136
Κατάταξη των πιστοληπτικών αξιολογήσεων των ΕΟΠΑ
1. Η ΕΑΤ, η ΕΑΑΕΣ και η ΕΑΚΑΑ, μέσω της Μεικτής Επιτροπής, καταρτίζουν σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να καθορίσει για όλους τους ΕΟΠΑ, σε ποιες από τις βαθμίδες πιστωτικής ποιότητας που προβλέπονται στο τμήμα 2 αντιστοιχούν οι σχετικές πιστοληπτικές αξιολογήσεις του ΕΟΠΑ («κατάταξη»). Οι αντιστοιχίες αυτές πρέπει να είναι αντικειμενικές και συνεπείς.
Η ΕΑΤ, η ΕΑΑΕΣ και η ΕΑΚΑΑ υποβάλλουν τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή το αργότερο έως την 1η Ιουλίου 2014 και υποβάλλει αναθεωρημένα σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων όποτε κρίνεται απαραίτητο.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα εκτελεστικά τεχνικά πρότυπα που αναφέρονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με το άρθρο 15 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010, του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1094/2010 και του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1095/2010 αντίστοιχα.
2. Κατά τον προσδιορισμό της κατάταξης των πιστοληπτικών αξιολογήσεων, η ΕΑΤ, η ΕΑΑΕΣ και η ΕΑΚΑΑ συμμορφώνονται με τις κατωτέρω απαιτήσεις:
α)
για να διαφοροποιηθούν οι σχετικοί βαθμοί κινδύνου που εκφράζονται με κάθε πιστοληπτική αξιολόγηση, η ΕΑΤ, η ΕΑΑΕΣ και η ΕΑΚΑΑ λαμβάνουν υπόψη ποσοτικούς παράγοντες όπως το μακροπρόθεσμο ποσοστό αθέτησης για όλα τα στοιχεία που έχουν την ίδια πιστοληπτική αξιολόγηση. Η ΕΑΤ, η ΕΑΑΕΣ και η ΕΑΚΑΑ ζητούν από τους νεοσυσταθέντες ΕΟΠΑ και από εκείνους που διαθέτουν περιορισμένο μόνο όγκο δεδομένων για τις περιπτώσεις αθέτησης να προσδιορίσουν ποιο μακροπρόθεσμο ποσοστό αθέτησης θεωρούν ότι αντιστοιχεί σε όλα τα στοιχεία που έχουν την ίδια πιστοληπτική αξιολόγηση,
β)
για να διαφοροποιηθούν οι σχετικοί βαθμοί κινδύνου που εκφράζονται με κάθε πιστοληπτική αξιολόγηση, η ΕΑΤ, η ΕΑΑΕΣ και η ΕΑΚΑΑ λαμβάνουν υπόψη ποιοτικούς παράγοντες όπως η ομάδα ομοειδών εκδοτών που καλύπτει ο ΕΟΠΑ, το φάσμα των πιστοληπτικών αξιολογήσεων του ΕΟΠΑ, η σημασία κάθε πιστοληπτικής αξιολόγησης και ο ορισμός της «αθέτησης» που δίνει ο ΕΟΠΑ,
γ)
η ΕΑΤ, η ΕΑΑΕΣ και η ΕΑΚΑΑ συγκρίνουν το ποσοστό αθέτησης που καταγράφεται για κάθε πιστοληπτική αξιολόγηση δεδομένου ΕΟΠΑ με ποσοστό αναφοράς που υπολογίζεται βάσει ποσοστών αθέτησης που κατέγραψαν άλλοι ΕΟΠΑ επί πληθυσμού εκδοτών που παρουσιάζει ισοδύναμο επίπεδο πιστωτικού κινδύνου,
δ)
όταν το ποσοστό αθέτησης που καταγράφεται για την πιστοληπτική αξιολόγηση δεδομένου ΕΟΠΑ είναι ουσιωδώς και συστηματικά υψηλότερο από το ποσοστό αναφοράς, η ΕΑΤ, η ΕΑΑΕΣ και η ΕΑΚΑΑ κατατάσσουν την πιστοληπτική αξιολόγηση του ΕΟΠΑ σε βαθμίδα υψηλότερου πιστωτικού κινδύνου στην κλίμακα πιστωτικής ποιότητας,
ε)
όταν η ΕΑΤ, η ΕΑΑΕΣ και η ΕΑΚΑΑ έχουν αυξήσει το συντελεστή στάθμισης που αποδίδεται σε συγκεκριμένη πιστοληπτική αξιολόγηση ενός δεδομένου ΕΟΠΑ και εφόσον τα ποσοστά αθέτησης που καταγράφονται για την πιστοληπτική αξιολόγηση του εν λόγω ΕΟΠΑ δεν είναι πλέον ουσιωδώς και συστηματικά υψηλότερα από το ποσοστό αναφοράς, η ΕΑΤ, η ΕΑΑΕΣ και η ΕΑΚΑΑ μπορούν να αποφασίσουν να κατατάξουν εκ νέου την πιστοληπτική αξιολόγηση του ΕΟΠΑ στην αρχική του βαθμίδα πιστωτικού κινδύνου στην κλίμακα πιστωτικής ποιότητας.
3. Η ΕΑΤ, η ΕΑΑΕΣ και η ΕΑΚΑΑ καταρτίζουν σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων για να καθορίσουν τους ποσοτικούς παράγοντες που αναφέρονται στο στοιχείο α), τους ποιοτικούς παράγοντες που αναφέρονται στο στοιχείο β) και το ποσοστό αναφοράς που αναφέρεται στην παράγραφο 2 στοιχείο γ).
Η ΕΑΤ, η ΕΑΑΕΣ και η ΕΑΚΑΑ υποβάλλουν τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως την 1η Ιουλίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα εκτελεστικά τεχνικά πρότυπα που αναφέρονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με το άρθρο 15 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010, του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1094/2010 και του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1095/2010 αντίστοιχα.
Ενοτητα 3
Χρησιμοποίηση πιστοληπτικών αξιολογήσεων που διενεργούνται από οργανισμούς εξαγωγικών πιστώσεων
Άρθρο 137
Χρησιμοποίηση πιστοληπτικών αξιολογήσεων που διενεργούνται από οργανισμούς εξαγωγικών πιστώσεων
1. Για τους σκοπούς του άρθρου 114, τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν πιστοληπτικές αξιολογήσεις οργανισμού εξαγωγικών πιστώσεων που έχει ορισθεί από το ίδρυμα, εφόσον πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
πρόκειται για συναινετική βαθμολόγηση κινδύνου από οργανισμούς εξαγωγικών πιστώσεων που συμμετέχουν στον «Διακανονισμό περί κατευθυντηρίων γραμμών στον τομέα των εξαγωγικών πιστώσεων οι οποίες τυγχάνουν δημόσιας στήριξης» του ΟΟΣΑ,
β)
ο οργανισμός εξαγωγικών πιστώσεων δημοσιεύει τις πιστοληπτικές αξιολογήσεις του και εφαρμόζει τη μεθοδολογία που έχει συμφωνηθεί στο πλαίσιο του ΟΟΣΑ, και η πιστοληπτική αξιολόγηση συνδέεται με ένα από τα οκτώ ελάχιστα ασφάλιστρα εξαγωγικών πιστώσεων (ΕΑΕΠ) που προβλέπονται από τη μεθοδολογία αυτή. Ο ορισμός του οργανισμού εξαγωγικών πιστώσεων μπορεί να ανακληθεί από το ίδρυμα. Το ίδρυμα τεκμηριώνει την ανάκληση, εάν υπάρχουν συγκεκριμένες ενδείξεις ότι σκοπός της ανάκλησης είναι να μειωθούν οι κεφαλαιακές απαιτήσεις.
2. Στα ανοίγματα για τα οποία αναγνωρίζεται πιστοληπτική αξιολόγηση οργανισμού εξαγωγικών πιστώσεων για τους σκοπούς της στάθμισης κινδύνων εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου σύμφωνα με τον πίνακα 9.
Πίνακας 9
ΕΑΕΠ
0
1
2
3
4
5
6
7
Συντελεστής στάθμισης κινδύνου
0 %
0 %
20 %
50 %
100 %
100 %
100 %
150 %
Τμήμα 4
Χρησιμοποιηση των πιστοληπτικων αξιολογησεων των ΕΟΠΑ για τον προσδιορισμό των συντελεστών στάθμισης κινδυνου
Άρθρο 138
Γενικές απαιτήσεις
Ένα ίδρυμα μπορεί να ορίσει έναν ή περισσότερους ΕΟΠΑ των οποίων τις πιστοληπτικές αξιολογήσεις θα χρησιμοποιεί για τον προσδιορισμό των συντελεστών στάθμισης που εφαρμόζονται στα στοιχεία ενεργητικού και στα στοιχεία εκτός ισολογισμού. Ο ορισμός του ή των ECΑΙ μπορεί να ανακληθεί από το ίδρυμα. Το ίδρυμα τεκμηριώνει την ανάκληση, εάν υπάρχουν συγκεκριμένες ενδείξεις ότι σκοπός της ανάκλησης είναι να μειωθούν οι απαιτήσεις επάρκειας των ιδίων κεφαλαίων. Δεν επιτρέπεται η επιλεκτική χρήση των πιστοληπτικών αξιολογήσεων. Ένα ίδρυμα χρησιμοποιεί πιστοληπτικές αξιολογήσεις που πραγματοποιήθηκαν κατόπιν παραγγελίας. Ωστόσο, μπορεί να χρησιμοποιήσει αυτόκλητες πιστοληπτικές αξιολογήσεις, εάν η ΕΑΤ επιβεβαιώσει ότι αυτόκλητες πιστοληπτικές αξιολογήσεις του ΕΟΠΑ δεν διαφέρουν σε ποιότητα από πιστοληπτικές αξιολογήσεις που πραγματοποιήθηκαν κατόπιν παραγγελίας. Η ΕΑΤ αρνείται ή ανακαλεί την επιβεβαίωση αυτή, ειδικότερα αν ο ΕΟΠΑ χρησιμοποίησε πιστοληπτική αξιολόγηση που δεν έγιναν κατά παραγγελία για να ασκήσει πίεση στην αξιολογούμενη οντότητα να παραγγείλει πιστοληπτική αξιολόγηση ή άλλες υπηρεσίες. Κατά τη χρήση πιστοληπτικών αξιολογήσεων, τα ιδρύματα συμμορφώνονται με τις κατωτέρω απαιτήσεις:
α)
ένα ίδρυμα που αποφασίζει να χρησιμοποιήσει τις πιστοληπτικές αξιολογήσεις οργανισμού ΕΟΠΑ για δεδομένη κατηγορία στοιχείων χρησιμοποιεί αυτές τις πιστοληπτικές αξιολογήσεις κατά τρόπο συνεπή για όλα τα ανοίγματα που ανήκουν σε αυτή την κατηγορία,
β)
ένα ίδρυμα που αποφασίζει να χρησιμοποιήσει τις πιστοληπτικές αξιολογήσεις οργανισμού ΕΟΠΑ τις χρησιμοποιεί σε συνεχή βάση και με διαχρονική συνέπεια,
γ)
ένα ίδρυμα χρησιμοποιεί μόνο τις πιστοληπτικές αξιολογήσεις των ΕΟΠΑ που λαμβάνουν υπόψη όλα τα ποσά που τού οφείλονται τόσο σε κεφάλαιο όσο και σε τόκους,
δ)
εάν για ένα διαβαθμισμένο στοιχείο είναι διαθέσιμη μία μόνο πιστοληπτική αξιολόγηση από καθορισμένο ΕΟΠΑ, αυτή η πιστοληπτική αξιολόγηση χρησιμοποιείται για τον προσδιορισμό του συντελεστή στάθμισης κινδύνου για το στοιχείο αυτό,
ε)
εάν για ένα διαβαθμισμένο στοιχείο είναι διαθέσιμες δύο πιστοληπτικές αξιολογήσεις από καθορισμένους ΕΟΠΑ οι οποίες αντιστοιχούν σε διαφορετικούς συντελεστές στάθμισης, εφαρμόζεται ο υψηλότερος συντελεστής στάθμισης κινδύνου,
στ)
εάν για ένα διαβαθμισμένο στοιχείο είναι διαθέσιμες περισσότερες από δύο πιστοληπτικές αξιολογήσεις από καθορισμένους ΕΟΠΑ, οι δύο αξιολογήσεις που αντιστοιχούν στους δύο χαμηλότερους συντελεστές στάθμισης κινδύνου είναι οι αξιολογήσεις αναφοράς. Εάν οι δύο χαμηλότεροι συντελεστές στάθμισης κινδύνου είναι διαφορετικοί, εφαρμόζεται ο υψηλότερος. Εάν οι δύο χαμηλότεροι συντελεστές στάθμισης κινδύνου είναι ίσοι, εφαρμόζεται αυτός ο συντελεστής στάθμισης κινδύνου.
Άρθρο 139
Πιστοληπτική αξιολόγηση εκδότη και έκδοσης
1. Εάν υπάρχει πιστοληπτική αξιολόγηση για δεδομένο πρόγραμμα έκδοσης χρεογράφων ή για πιστωτική διευκόλυνση στο οποίο ανήκει το στοιχείο που συνιστά το άνοιγμα, αυτή η πιστοληπτική αξιολόγηση χρησιμοποιείται για τον προσδιορισμό του συντελεστή στάθμισης κινδύνου που εφαρμόζεται σε αυτό το στοιχείο.
2. Εάν δεν υπάρχει πιστοληπτική αξιολόγηση που μπορεί να εφαρμοστεί άμεσα στο στοιχείο που συνιστά το άνοιγμα, αλλά υπάρχει πιστοληπτική αξιολόγηση για δεδομένο πρόγραμμα έκδοσης χρεογράφων ή πιστωτική διευκόλυνση στο οποίο δεν ανήκει το στοιχείο αυτό ή υπάρχει γενική πιστοληπτική αξιολόγηση για τον εκδότη, αυτή η πιστοληπτική αξιολόγηση χρησιμοποιείται σε οποιαδήποτε από τις κατωτέρω περιπτώσεις:
α)
συνεπάγεται υψηλότερο συντελεστή στάθμισης κινδύνου από ό,τι σε κάθε άλλη περίπτωση και το εν λόγω άνοιγμα έχει, από κάθε άποψη, την ίδια ή χαμηλότερη εξοφλητική προτεραιότητα από εκείνη του δεδομένου προγράμματος έκδοσης χρεογράφων ή πιστωτικής διευκόλυνσης ή, κατά περίπτωση, από εκείνη των μη εξασφαλισμένων ανοιγμάτων με εξοφλητική προτεραιότητα του ίδιου εκδότη,
β)
συνεπάγεται χαμηλότερο συντελεστή στάθμισης και το εν λόγω άνοιγμα έχει, από κάθε άποψη, την ίδια ή υψηλότερη εξοφλητική προτεραιότητα από εκείνη του δεδομένου προγράμματος έκδοσης χρεογράφων ή πιστωτικής διευκόλυνσης ή, κατά περίπτωση, από εκείνη των μη εξασφαλισμένων ανοιγμάτων με εξοφλητική προτεραιότητα του ίδιου εκδότη.
Σε κάθε άλλη περίπτωση, το άνοιγμα αντιμετωπίζεται ως μη διαβαθμισμένο.
3. Οι παράγραφοι 1 και 2 δεν εμποδίζουν την εφαρμογή του άρθρου 129.
4. Οι πιστοληπτικές αξιολογήσεις εκδοτών που ανήκουν σε όμιλο δεν μπορούν να χρησιμοποιούνται ως πιστοληπτικές αξιολογήσεις άλλου εκδότη του ιδίου ομίλου.
Άρθρο 140
Μακροπρόθεσμες και βραχυπρόθεσμες πιστοληπτικές αξιολογήσεις
1. Οι βραχυπρόθεσμες πιστοληπτικές αξιολογήσεις μπορούν να χρησιμοποιούνται μόνο για βραχυπρόθεσμα στοιχεία ενεργητικού και στοιχεία εκτός ισολογισμού που συνιστούν ανοίγματα έναντι ιδρυμάτων και επιχειρήσεων.
2. Κάθε βραχυπρόθεσμη πιστοληπτική αξιολόγηση εφαρμόζεται μόνο στο στοιχείο στο οποίο αναφέρεται η βραχυπρόθεσμη πιστοληπτική αξιολόγηση και δεν χρησιμοποιείται για τον υπολογισμό συντελεστών στάθμισης κινδύνου για άλλα στοιχεία, εξαιρουμένων των κατωτέρω περιπτώσεων:
α)
εάν σε μια διαβαθμισμένη βραχυπρόθεσμη πιστωτική διευκόλυνση εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 150 %, εφαρμόζεται επίσης συντελεστής στάθμισης κινδύνου 150 % σε όλα τα μη διαβαθμισμένα ανοίγματα χωρίς εξασφάλιση έναντι αυτού του οφειλέτη, είτε είναι βραχυπρόθεσμα είναι μακροπρόθεσμα,
β)
εάν σε μια διαβαθμισμένη βραχυπρόθεσμη πιστωτική διευκόλυνση εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 50 %, δεν μπορεί να εφαρμοστεί συντελεστής χαμηλότερος από 100 % σε κανένα μη διαβαθμισμένο βραχυπρόθεσμο άνοιγμα.
Άρθρο 141
Στοιχεία που εκφράζονται σε εθνικό και σε ξένο νόμισμα
Μια πιστοληπτική αξιολόγηση που αναφέρεται σε στοιχείο εκπεφρασμένο στο εθνικό νόμισμα του οφειλέτη δεν μπορεί να χρησιμοποιηθεί για τον προσδιορισμό συντελεστή στάθμισης για άλλο άνοιγμα έναντι του ίδιου οφειλέτη που είναι εκπεφρασμένο σε ξένο νόμισμα.
Όταν προκύπτει άνοιγμα από τη συμμετοχή ιδρύματος σε δάνειο που έχει χορηγήσει πολυμερής τράπεζα ανάπτυξης της οποίας το προνομιακό καθεστώς αναγνωρίζεται από την αγορά, η πιστοληπτική αξιολόγηση του στοιχείου που είναι εκπεφρασμένο στο εθνικό νόμισμα του οφειλέτη μπορεί να χρησιμοποιηθεί για τους σκοπούς της στάθμισης του κινδύνου.
ΚΕΦΑΛΑΙΟ 3
Προσέγγιση των εσωτερικών διαβαθμίσεων
Τμήμα 1
Αδεια χρήσης της προσέγγισης ΠΕΔ από τις αρμόδιες αρχές
Άρθρο 142
Ορισμοί
1. Για τους σκοπούς του παρόντος κεφαλαίου, ισχύουν οι ακόλουθοι ορισμοί:
1)
ως «σύστημα διαβάθμισης» νοείται το σύνολο των προσεγγίσεων, διαδικασιών, ελέγχων, συστημάτων συλλογής δεδομένων και πληροφοριακών συστημάτων που υποστηρίζουν την αξιολόγηση του πιστωτικού κινδύνου, την ταξινόμηση των ανοιγμάτων σε βαθμίδες κινδύνου ή σε ομάδες με ομοειδή χαρακτηριστικά κινδύνου και την ποσοτική εκτίμηση της πιθανότητας αθέτησης και της ζημίας που έχει αναπτυχθεί για δεδομένο είδος ανοίγματος,
2)
ως «είδος ανοίγματος» νοείται μια ομάδα ανοιγμάτων που υπόκεινται σε ομοιογενή διαχείριση, τα οποία δημιουργούνται από συγκεκριμένο είδος πιστοδοτήσεων και μπορεί να περιορίζονται σε μία μόνο οντότητα ή σε ένα μόνο υποσύνολο οντοτήτων μιας ομάδας εφόσον το ίδιο είδος ανοίγματος υπόκειται σε διαφορετική διαχείριση σε άλλες οντότητες της ομάδας,
3)
ως «επιχειρηματική μονάδα» νοούνται οποιεσδήποτε χωριστές οργανωτικές ή νομικές οντότητες, επιχειρηματικοί τομείς, γεωγραφικές τοποθεσίες,
4)
ως «μεγάλη οντότητα του χρηματοπιστωτικού τομέα» νοείται οποιαδήποτε οντότητα του χρηματοπιστωτικού τομέα, εκτός εκείνων που αναφέρονται στο άρθρο 4 παράγραφος 1 σημείο 27) στοιχείο ι), που πληροί τις ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
το σύνολο των περιουσιακών στοιχείων της, υπολογιζόμενο σε μεμονωμένη ή ενοποιημένη βάση, είναι μεγαλύτερο ή ίσο με το κατώτατο όριο των 70 δισεκατομμυρίων EUR, με χρήση της πλέον πρόσφατα ελεγμένης οικονομικής κατάστασης ή ενοποιημένου δημοσιονομικού δελτίου για τον προσδιορισμό του μεγέθους των περιουσιακών στοιχείων, και
β)
υπόκειται ή τουλάχιστον μία από τις θυγατρικές της υπόκειται σε προληπτική ρύθμιση στην Ένωση ή στους νόμους τρίτης χώρας που εφαρμόζει προληπτικές εποπτικές και ρυθμιστικές απαιτήσεις τουλάχιστον ισοδύναμες προς εκείνες που εφαρμόζονται στην Ένωση,
5)
ως «μη ρυθμιζόμενη χρηματοπιστωτική οντότητα» νοείται οποιαδήποτε άλλη οντότητα που δεν είναι ρυθμιζόμενη οντότητα χρηματοπιστωτικού τομέα αλλά πραγματοποιεί, ως κύρια επαγγελματική δραστηριότητα, μία ή περισσότερες από τις πράξεις που απαριθμούνται στο παράρτημα Ι της οδηγίας 2013/36/ΕΕ ή στο παράρτημα Ι της οδηγίας 2004/39/ΕΚ,
6)
ως «βαθμίδα πιστούχου» νοείται κατηγορία κινδύνου στην κλίμακα διαβάθμισης πιστούχων του συστήματος διαβάθμισης, στην οποία οι πιστούχοι ταξινομούνται βάσει συνόλου προκαθορισμένων και διακριτών κριτηρίων διαβάθμισης που χρησιμοποιούνται για την εκτίμηση της πιθανότητας αθέτησης υποχρέωσης (PD),
7)
ως «βαθμίδα πιστοδότησης» νοείται κατηγορία κινδύνου στην κλίμακα διαβάθμισης πιστοδοτήσεων του συστήματος διαβάθμισης, στην οποία οι πιστοδοτήσεις ταξινομούνται βάσει συνόλου προκαθορισμένων και διακριτών κριτηρίων διαβάθμισης, που χρησιμοποιούνται για την εσωτερική εκτίμηση της LGD,
8)
ως «διαχειριστής» νοείται οντότητα που διαχειρίζεται σε καθημερινή βάση ομάδα αποκτηθεισών εισπρακτέων απαιτήσεων ή τα υποκείμενα πιστωτικά ανοίγματα.
2. Για τους σκοπούς της παραγράφου 1 σημείο 4) στοιχείο β) του παρόντος άρθρου, η Επιτροπή μπορεί να θεσπίζει, μέσω εκτελεστικών πράξεων και με την επιφύλαξη της διαδικασίας εξέτασης του άρθρου 464 παράγραφος 2, απόφαση σχετικά με το αν μια τρίτη χώρα εφαρμόζει εποπτικές και κανονιστικές ρυθμίσεις τουλάχιστον ισοδύναμες με εκείνες που ισχύουν στην Ένωση. Ελλείψει σχετικής απόφασης, έως την 1η Ιανουαρίου 2015, τα ιδρύματα μπορούν να συνεχίσουν να εφαρμόζουν την αντιμετώπιση που προβλέπεται στην παρούσα παράγραφο για την τρίτη χώρα εάν οι σχετικές αρμόδιες αρχές είχαν εγκρίνει την εν λόγω τρίτη χώρα ως επιλέξιμη για τη σχετική αντιμετώπιση πριν από την 1η Ιανουαρίου 2014.
Άρθρο 143
Άδεια χρήσης της προσέγγισης ΠΕΔ
1. Εφόσον πληρούνται οι προϋποθέσεις του παρόντος κεφαλαίου, η αρμόδια αρχή επιτρέπει στα ιδρύματα να υπολογίζουν τα ποσά των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ανοιγμάτων τους χρησιμοποιώντας την προσέγγιση των εσωτερικών διαβαθμίσεων (εφεξής «προσέγγιση ΠΕΔ»).
2. Απαιτείται προηγούμενη άδεια χρήσης της προσέγγισης ΠΕΔ, συμπεριλαμβανομένων των εσωτερικών εκτιμήσεων της LGD και των συντελεστών μετατροπής, για κάθε κατηγορία ανοίγματος και για κάθε σύστημα διαβάθμισης, για κάθε προσέγγιση εσωτερικών υποδειγμάτων για τα ανοίγματα σε μετοχές και για κάθε προσέγγιση για την εκτίμηση της LGD και των συντελεστών μετατροπής.
3. Τα ιδρύματα λαμβάνουν την προηγούμενη άδεια των αρμόδιων αρχών προτού προβούν στις εξής ενέργειες:
α)
ουσιώδεις αλλαγές στο εύρος εφαρμογής συστήματος διαβάθμισης ή προσέγγισης εσωτερικών υποδειγμάτων για ανοίγματα σε μετοχές που έχει λάβει άδεια να χρησιμοποιεί το ίδρυμα,
β)
ουσιώδεις αλλαγές σε σύστημα διαβάθμισης ή προσέγγιση εσωτερικών υποδειγμάτων για ανοίγματα σε μετοχές που έχει λάβει άδεια να χρησιμοποιεί το ίδρυμα.
Το εύρος εφαρμογής συστήματος διαβάθμισης περιλαμβάνει όλα τα ανοίγματα του σχετικού είδους ανοίγματος για το οποίο αναπτύχθηκε το σύστημα διαβάθμισης.
4. Τα ιδρύματα κοινοποιούν στις αρμόδιες αρχές όλες τις αλλαγές των συστημάτων διαβάθμισης και των προσεγγίσεων εσωτερικών υποδειγμάτων για ανοίγματα σε μετοχές.
5. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει τους όρους για την αξιολόγηση της σημασίας της χρησιμοποίησης υπάρχοντος συστήματος διαβάθμισης για άλλα πρόσθετα ανοίγματα που δεν καλύπτονται ήδη από το εν λόγω σύστημα, και των αλλαγών συστημάτων διαβάθμισης ή προσεγγίσεων εσωτερικών υποδειγμάτων όσον αφορά ανοίγματα σε μετοχές δυνάμει της προσέγγισης ΠΕΔ.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως τις 31 Δεκεμβρίου 2013.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 144
Αξιολόγηση από τις αρμόδιες αρχές αίτησης χρησιμοποίησης της προσέγγισης ΠΕΔ
1. Η αρμόδια αρχή χορηγεί, σύμφωνα με το άρθρο 143, άδεια σε ίδρυμα για να χρησιμοποιεί την προσέγγιση ΠΕΔ, συμπεριλαμβανομένων εσωτερικών εκτιμήσεων LGD και συντελεστών μετατροπής, μόνο εφόσον πεισθεί ότι πληρούνται οι απαιτήσεις του παρόντος κεφαλαίου και ιδίως του τμήματος 6, και ότι τα συστήματα του ιδρύματος για τη διαχείριση και διαβάθμιση των αναλαμβανόμενων πιστωτικών κινδύνων είναι αξιόπιστα και εφαρμόζονται με ακεραιότητα και, ιδίως, ότι το ίδρυμα έχει αποδείξει στην αρμόδια αρχή ότι πληρούνται οι κατωτέρω απαιτήσεις:
α)
τα συστήματα διαβάθμισης του ιδρύματος επιτρέπουν την έγκυρη αξιολόγηση των χαρακτηριστικών του πιστούχου και της πιστοδότησης, την έγκυρη διαφοροποίηση του κινδύνου, καθώς και ακριβείς και συνεπείς ποσοτικές εκτιμήσεις του κινδύνου,
β)
οι εσωτερικές διαβαθμίσεις και εκτιμήσεις αθέτησης υποχρέωσης και ζημίας που χρησιμοποιούνται στον υπολογισμό των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων και στα συναφή συστήματα και διαδικασίες διαδραματίζουν ουσιαστικό ρόλο στη διαχείριση κινδύνου και τη λήψη αποφάσεων, καθώς και στην έγκριση πιστώσεων, την κατανομή των εσωτερικών κεφαλαίων και την εταιρική διακυβέρνηση του ιδρύματος,
γ)
το ίδρυμα διαθέτει μονάδα ελέγχου του πιστωτικού κινδύνου, υπεύθυνη για τα συστήματα διαβάθμισης, η οποία έχει τη δέουσα ανεξαρτησία και δεν υφίσταται αθέμιτες επιρροές,
δ)
το ίδρυμα συγκεντρώνει και αποθηκεύει όλα τα σχετικά δεδομένα με σκοπό την αποτελεσματική στήριξη της διαδικασίας μέτρησης και διαχείρισης του πιστωτικού κινδύνου,
ε)
το ίδρυμα τεκμηριώνει τα συστήματα διαβάθμισης που εφαρμόζει, καθώς και το σκεπτικό βάσει του οποίου σχεδιάστηκαν, και τα επικυρώνει,
στ)
το ίδρυμα έχει επικυρώσει κάθε σύστημα διαβάθμισης και κάθε προσέγγιση εσωτερικών υποδειγμάτων για ανοίγματα σε μετοχές κατά τη διάρκεια κατάλληλης χρονικής περιόδου πριν από τη λήψη άδειας χρήσης του εν λόγω συστήματος διαβάθμισης ή της προσέγγισης εσωτερικών υποδειγμάτων για ανοίγματα σε μετοχές, έχει αξιολογήσει κατά τη διάρκεια της σχετικής περιόδου εάν το σύστημα διαβάθμισης ή οι προσεγγίσεις εσωτερικών υποδειγμάτων για ανοίγματα σε μετοχές είναι κατάλληλα για το εύρος εφαρμογής του συστήματος διαβάθμισης ή των προσεγγίσεων εσωτερικών υποδειγμάτων για ανοίγματα σε μετοχές και έχει προβεί στις αναγκαίες αλλαγές στα εν λόγω συστήματα ή τις προσεγγίσεις για ανοίγματα σε μετοχές που προέκυψαν βάσει της αξιολόγησής του,
ζ)
το ίδρυμα έχει υπολογίσει βάσει της προσέγγισης ΠΕΔ τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων που προκύπτουν από τις εκτιμήσεις του για τις παραμέτρους κινδύνου και είναι σε θέση να υποβάλει την έκθεση που απαιτείται δυνάμει του άρθρου 99,
η)
το ίδρυμα έχει ταξινομήσει και συνεχίζει να ταξινομεί κάθε άνοιγμα που περιλαμβάνεται στο εύρος εφαρμογής συστήματος διαβάθμισης σε βαθμίδα ή ομάδα αυτού του συστήματος διαβάθμισης· το ίδρυμα έχει ταξινομήσει και συνεχίζει να ταξινομεί κάθε άνοιγμα που περιλαμβάνεται στο εύρος εφαρμογής προσέγγισης για ανοίγματα σε μετοχές σε αυτή την προσέγγιση εσωτερικών υποδειγμάτων.
Οι απαιτήσεις χρήσης προσέγγισης ΠΕΔ, συμπεριλαμβανομένων εσωτερικών εκτιμήσεων για LGD και συντελεστών μετατροπής, ισχύουν και σε περίπτωση που ένα ίδρυμα έχει εφαρμόσει σύστημα διαβάθμισης, ή υπόδειγμα που χρησιμοποιείται στο πλαίσιο συστήματος διαβάθμισης, το οποίο αγόρασε από τρίτο πωλητή.
2. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει την προσέγγιση αξιολόγησης που πρέπει να ακολουθούν οι αρμόδιες αρχές για την αξιολόγηση της συμμόρφωσης ενός ιδρύματος με τις απαιτήσεις χρήσης της προσέγγισης ΠΕΔ.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως τις 31 Δεκεμβρίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 145
Προηγούμενη εμπειρία από τη χρήση προσεγγίσεων ΠΕΔ
1. Ένα ίδρυμα που υποβάλλει αίτηση εφαρμογής της προσέγγισης ΠΕΔ οφείλει, για τις σχετικές κατηγορίες ανοίγματος ΠΕΔ, να έχει χρησιμοποιήσει συστήματα διαβάθμισης ανταποκρινόμενα εν γένει στις ελάχιστες απαιτήσεις του τμήματος 6, όσον αφορά την εσωτερική μέτρηση και διαχείριση κινδύνου, τουλάχιστον επί μια τριετία προτού αποκτήσει το δικαίωμα χρήσης της προσέγγισης ΠΕΔ.
2. Το ίδρυμα το οποίο υποβάλλει αίτηση εφαρμογής εσωτερικών εκτιμήσεων για LGD και συντελεστές μετατροπής οφείλει να αποδείξει στις αρμόδιες αρχές ότι εκτιμούσε και εφάρμοζε εσωτερικές εκτιμήσεις για LGD και συντελεστές μετατροπής κατά τρόπο εν γένει συνεπή προς τις ελάχιστες απαιτήσεις του τμήματος 6, όσον αφορά τη χρήση εσωτερικών εκτιμήσεων για τις παραμέτρους αυτές, τουλάχιστον επί μια τριετία προτού αποκτήσει το δικαίωμα να χρησιμοποιεί εσωτερικές εκτιμήσεις για LGD και συντελεστές μετατροπής.
3. Αν το ίδρυμα επεκτείνει τη χρήση της προσέγγισης ΠΕΔ μετά την αρχική άδεια, το ίδρυμα πρέπει να διαθέτει επαρκή εμπειρία για να ικανοποιεί τις απαιτήσεις των παραγράφων 1 και 2 όσον αφορά τα πρόσθετα ανοίγματα που καλύπτονται. Αν η χρήση των συστημάτων διαβάθμισης επεκταθεί και για ανοίγματα που διαφέρουν σημαντικά από τα ήδη καλυπτόμενα, σε βαθμό ώστε η υπάρχουσα εμπειρία να μην μπορεί να θεωρηθεί επαρκής για την ικανοποίηση των απαιτήσεων των εν λόγω διατάξεων όσον αφορά τα πρόσθετα ανοίγματα, οι απαιτήσεις των παραγράφων 1 και 2 εφαρμόζονται χωριστά για τα πρόσθετα ανοίγματα.
Άρθρο 146
Μέτρα που λαμβάνονται όταν παύουν να πληρούνται οι απαιτήσεις του παρόντος κεφαλαίου
Σε περίπτωση που ένα ίδρυμα παύσει να συμμορφώνεται με τις απαιτήσεις του παρόντος κεφαλαίου, οφείλει να ενημερώσει τις αρμόδιες αρχές και να προβεί σε μία από τις κατωτέρω ενέργειες:
α)
υποβάλλει, με τρόπο που θα ικανοποιεί την αρμόδια αρχή, πρόγραμμα έγκαιρης επανόδου σε κατάσταση συμμόρφωσης και υλοποιεί το πρόγραμμα αυτό εντός περιόδου που συμφωνείται με την αρμόδια αρχή,
β)
αποδεικνύει στις αρμόδιες αρχές ότι οι επιπτώσεις της μη συμμόρφωσης είναι επουσιώδεις.
Άρθρο 147
Μεθοδολογία υπαγωγής ανοιγμάτων σε κατηγορίες ανοιγμάτων
1. Για την υπαγωγή των ανοιγμάτων στις διάφορες κατηγορίες το ίδρυμα εφαρμόζει την κατάλληλη μεθοδολογία με διαχρονική συνέπεια.
2. Κάθε άνοιγμα κατατάσσεται σε μια από τις ακόλουθες κατηγορίες:
α)
ανοίγματα έναντι κεντρικών κυβερνήσεων και κεντρικών τραπεζών,
β)
ανοίγματα έναντι ιδρυμάτων,
γ)
ανοίγματα έναντι επιχειρήσεων,
δ)
ανοίγματα λιανικής τραπεζικής,
ε)
ανοίγματα σε μετοχές,
στ)
στοιχεία που αντιστοιχούν σε θέσεις τιτλοποίησης,
ζ)
άλλα στοιχεία ενεργητικού που δεν συνιστούν πιστωτικές υποχρεώσεις.
3. Τα κατωτέρω ανοίγματα υπάγονται στην κατηγορία που ορίζεται στην παράγραφο 2 στοιχείο α):
α)
ανοίγματα έναντι περιφερειακών κυβερνήσεων, τοπικών αρχών ή φορέων του δημόσιου τομέα που ισοδυναμούν με ανοίγματα έναντι κεντρικών κυβερνήσεων βάσει των άρθρων 115 και 116,
β)
ανοίγματα έναντι πολυμερών αναπτυξιακών τραπεζών που αναφέρονται στο άρθρο 117 παράγραφος 2,
γ)
ανοίγματα έναντι Διεθνών Οργανισμών που λαμβάνουν συντελεστή στάθμισης κινδύνου 0 % βάσει του άρθρου 118.
4. Τα κατωτέρω ανοίγματα υπάγονται στην κατηγορία που ορίζεται στην παράγραφο 2 στοιχείο β):
α)
ανοίγματα έναντι περιφερειακών κυβερνήσεων και τοπικών αρχών που δεν ισοδυναμούν με ανοίγματα έναντι κεντρικών κυβερνήσεων σύμφωνα με το άρθρο 115 παράγραφοι 2 και 4,
β)
ανοίγματα έναντι οντοτήτων του δημόσιου τομέα που δεν ισοδυναμούν με ανοίγματα έναντι κεντρικών κυβερνήσεων σύμφωνα με το άρθρο 116 παράγραφος 4,
γ)
ανοίγματα έναντι πολυμερών αναπτυξιακών τραπεζών που δεν λαμβάνουν συντελεστή στάθμισης κινδύνου 0 % δυνάμει του άρθρου 117 και
δ)
ανοίγματα έναντι χρηματοπιστωτικών ιδρυμάτων που ισοδυναμούν με ανοίγματα έναντι ιδρυμάτων σύμφωνα με το άρθρο 119 παράγραφος 5.
5. Για να είναι αποδεκτά προς ταξινόμηση στην κατηγορία των ανοιγμάτων λιανικής τραπεζικής που αναφέρεται στην παράγραφο 2 στοιχείο δ), τα ανοίγματα πρέπει να πληρούν τις κάτωθι προϋποθέσεις:
α)
να είναι ανοίγματα ένα από τα επόμενα:
i)
ανοίγματα έναντι ενός ή περισσότερων φυσικών προσώπων,
ii)
ανοίγματα έναντι ΜΜΕ, υπό τον όρο ότι, στην περίπτωση αυτή, το συνολικό ποσό που οφείλεται στο ίδρυμα και σε μητρική επιχείρηση και τις θυγατρικές του από τον πιστούχου πελάτη ή την οφειλέτρια ομάδα συνδεδεμένων πελατών, περιλαμβανομένου οιουδήποτε οφειλόμενου ανοίγματος σε υπερημερία, εξαιρουμένων όμως ανοιγμάτων εξασφαλισμένων με ακίνητη περιουσία που χρησιμοποιείται ως κατοικία, δεν υπερβαίνει - καθ’ όσον γνωρίζει το ίδρυμα, το οποίο οφείλει να έχει προβεί σε εύλογες ενέργειες προκειμένου να επιβεβαιώσει την κατάσταση - το 1 εκατομμύριο EUR,
β)
να αντιμετωπίζονται από το ίδρυμα στο πλαίσιο της διαχείρισης κινδύνου με διαχρονική συνέπεια και με ανάλογο τρόπο,
γ)
να μην αποτελούν αντικείμενο μεμονωμένης διαχείρισης εξίσου όπως τα ανοίγματα της κατηγορίας ανοιγμάτων έναντι εταιρειών,
δ)
το καθένα να αποτελεί μέρος σημαντικού αριθμού ανοιγμάτων υπό παρόμοια διαχείριση.
Επιπλέον των ανοιγμάτων που απαριθμούνται στο πρώτο εδάφιο, η παρούσα αξία των ελάχιστων καταβλητέων πληρωμών λιανικής χρηματοδοτικής μίσθωσης είναι επιλέξιμη για την κατηγορία ανοιγμάτων λιανικής τραπεζικής.
6. Τα κατωτέρω ανοίγματα υπάγονται στην κατηγορία ανοιγμάτων σε μετοχές που ορίζεται στην παράγραφο 2 στοιχείο ε):
α)
ανοίγματα σε μη χρεωστικούς τίτλους που συνεπάγονται υπολειμματική απαίτηση ελάσσονος εξοφλητικής προτεραιότητας επί των στοιχείων ενεργητικού ή του εισοδήματος του εκδότη,
β)
δανειακά ανοίγματα και άλλοι τίτλοι, εταιρικές σχέσεις, παράγωγα ή άλλα μέσα, των οποίων η οικονομική ουσία είναι παρόμοια εκείνης των ανοιγμάτων που περιγράφονται στο στοιχείο α).
7. Οι πιστωτικές υποχρεώσεις που δεν υπάγονται στις κατηγορίες ανοιγμάτων που ορίζονται στην παράγραφο 2 στοιχεία α), β), δ), ε) και στ) υπάγονται στην κατηγορία εταιρικών ανοιγμάτων που αναφέρονται στο στοιχείο γ) της ιδίας παραγράφου.
8. Στην κατηγορία των εταιρικών ανοιγμάτων που ορίζονται στην παράγραφο 2 στοιχείο γ), τα ιδρύματα πρέπει να προσδιορίζουν χωριστά ως ανοίγματα ειδικής δανειοδότησης τα ανοίγματα που φέρουν τα εξής χαρακτηριστικά:
α)
το άνοιγμα αφορά οντότητα που συστάθηκε ειδικά για τη χρηματοδότηση ή λειτουργία εμπράγματων περιουσιακών στοιχείων ή αποτελεί οικονομικά συγκρίσιμο άνοιγμα,
β)
οι συμβατικές ρυθμίσεις παρέχουν στον δανειοδότη σημαντικό βαθμό ελέγχου επί των στοιχείων ενεργητικού και των εσόδων που αυτά παράγουν,
γ)
την πρωταρχική πηγή εξόφλησης της υποχρέωσης αποτελούν τα έσοδα που παράγουν τα χρηματοδοτούμενα στοιχεία ενεργητικού και όχι η ανεξάρτητη ικανότητα μιας ευρύτερης εμπορικής επιχείρησης.
9. Η υπολειμματική αξία μισθωμένων περιουσιακών στοιχείων υπάγεται στην κατηγορία ανοιγμάτων που ορίζεται στην παράγραφο 2 στοιχείο ζ), εκτός από το βαθμό στον οποίο η εν λόγω υπολειμματική αξία συμπεριλαμβάνεται ήδη στο μισθωτικό άνοιγμα που ορίζεται στο άρθρο 166 παράγραφος 4.
10. Το άνοιγμα από την παροχή προστασίας με πιστωτικό παράγωγο νιοστής αθέτησης για ομάδα ανοιγμάτων κατατάσσεται στην ίδια κατηγορία από τις οριζόμενες στην παράγραφο 2 στην οποία θα κατατάσσονταν τα ανοίγματα της ομάδας, εκτός εάν τα επιμέρους ανοίγματα της ομάδας θα κατατάσσονταν σε διάφορες κατηγορίες ανοιγμάτων, εν η περιπτώσει το άνοιγμα κατατάσσεται στην κατηγορία ανοιγμάτων έναντι επιχειρήσεων που ορίζεται στην παράγραφο 2 στοιχείο γ).
Άρθρο 148
Προϋποθέσεις για την εφαρμογή της προσέγγισης ΠΕΔ σε διάφορες κατηγορίες ανοιγμάτων και σε διάφορες επιχειρηματικές μονάδες
1. Τα ιδρύματα και οποιεσδήποτε μητρικές επιχειρήσεις και οι θυγατρικές τους εφαρμόζουν την προσέγγιση ΠΕΔ για όλα τα ανοίγματα, εκτός εάν έχουν λάβει την άδεια των αρμόδιων αρχών να χρησιμοποιούν μόνιμα την τυποποιημένη προσέγγιση σύμφωνα με το άρθρο 150.
Εφόσον το εγκρίνουν προηγουμένως οι αρμόδιες αρχές, η εφαρμογή είναι δυνατόν να γίνει διαδοχικά στις διάφορες κατηγορίες ανοιγμάτων που προβλέπονται στο άρθρο 147, εντός της ίδιας επιχειρηματικής μονάδας, στις διαφορετικές επιχειρηματικές μονάδες του ιδίου ομίλου ή στις εσωτερικές εκτιμήσεις για LGD ή συντελεστές μετατροπής με σκοπό τον υπολογισμό των συντελεστών στάθμισης κινδύνου για ανοίγματα έναντι εταιρειών, ιδρυμάτων, κεντρικών κυβερνήσεων και κεντρικών τραπεζών.
Στην περίπτωση της κατηγορίας των ανοιγμάτων λιανικής τραπεζικής του άρθρου 147 παράγραφος 5, η εφαρμογή είναι δυνατόν να γίνει διαδοχικά στις κατηγορίες ανοιγμάτων στις οποίες αντιστοιχούν οι διάφοροι συσχετισμοί του άρθρου 154.
2. Οι αρμόδιες αρχές προσδιορίζουν την χρονική περίοδο κατά τη διάρκεια της οποίας ένα ίδρυμα και οποιαδήποτε μητρική επιχείρηση και οι θυγατρικές της υποχρεούνται να εφαρμόσουν την προσέγγιση ΠΕΔ για όλα τα ανοίγματα. Η εν λόγω χρονική περίοδος θα είναι κατάλληλη κατά την κρίση των αρμόδιων αρχών βάσει της φύσης και της κλίμακας των δραστηριοτήτων των ιδρυμάτων ή των μητρικών επιχειρήσεων και των θυγατρικών τους, καθώς και βάσει του αριθμού και της φύσης των συστημάτων διαβάθμισης που πρόκειται να εφαρμοστούν.
3. Τα ιδρύματα εφαρμόζουν την προσέγγιση ΠΕΔ σύμφωνα με τους όρους που προσδιορίζουν οι αρμόδιες αρχές. Η αρμόδια αρχή σχεδιάζει τους ανωτέρω όρους για να εξασφαλιστεί ότι η ευελιξία που παρέχει η παράγραφος 1 δεν χρησιμοποιείται επιλεκτικά για να επιτευχθεί η μείωση των ελάχιστων απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων για τις κατηγορίες ανοιγμάτων ή τις επιχειρηματικές μονάδες που δεν περιλαμβάνονται ακόμη στην προσέγγιση ΠΕΔ ή στις εσωτερικές εκτιμήσεις για LGD και συντελεστές μετατροπής.
4. Τα ιδρύματα που έχουν αρχίσει να χρησιμοποιούν την προσέγγιση ΠΕΔ μόνο μετά την 1η Ιανουαρίου 2013 ή τους έχει ζητηθεί από τις αρμόδιες αρχές, μέχρι την εν λόγω ημερομηνία, να είναι σε θέση να υπολογίζουν τις κεφαλαιακές απαιτήσεις τους με χρήση της τυποποιημένης προσέγγισης διατηρούν τη δυνατότητα υπολογισμού των κεφαλαιακών απαιτήσεων με χρήση της τυποποιημένης προσέγγισης για όλα τα ανοίγματά τους κατά τη διάρκεια της περιόδου εφαρμογής μέχρις ότου οι αρμόδιες αρχές τα ενημερώσουν ότι έχουν βεβαιωθεί ότι η εφαρμογή της προσέγγισης ΠΕΔ θα ολοκληρωθεί με εύλογη βεβαιότητα.
5. Ένα ίδρυμα στο οποίο έχει επιτραπεί να χρησιμοποιεί την προσέγγιση ΠΕΔ για οποιαδήποτε κατηγορία ανοιγμάτων οφείλει να χρησιμοποιεί την προσέγγιση ΠΕΔ για την κατηγορία ανοιγμάτων σε μετοχές που ορίζεται στο άρθρο 147 παράγραφος 2 στοιχείο ε), εκτός εάν το εν λόγω ίδρυμα επιτρέπεται να εφαρμόζει την τυποποιημένη προσέγγιση για ανοίγματα σε μετοχές σύμφωνα με το άρθρο 150 και την κατηγορία ανοιγμάτων «για άλλα στοιχεία ενεργητικού που δεν συνιστούν πιστωτικές υποχρεώσεις» που ορίζεται στο άρθρο 147 παράγραφος 2 στοιχείο ζ).
6. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει τις προϋποθέσεις σύμφωνα με τις οποίες οι αρμόδιες αρχές θα προσδιορίσουν την κατάλληλη φύση και το χρονοδιάγραμμα της διαδοχικής επέκτασης της προσέγγισης ΠΕΔ στις κατηγορίες ανοιγμάτων που αναφέρονται στην παράγραφο 3.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως τις 31 Δεκεμβρίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 149
Επαναφορά στη χρήση λιγότερο εξελιγμένων προσεγγίσεων
1. Ένα ίδρυμα που χρησιμοποιεί την προσέγγιση ΠΕΔ για συγκεκριμένη κατηγορία ανοίγματος ή είδους ανοίγματος δεν παύει να χρησιμοποιεί την εν λόγω προσέγγιση αρχίζοντας να χρησιμοποιεί αντ’ αυτής την τυποποιημένη προσέγγιση για τον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών ανοιγμάτων εκτός εάν πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
το ίδρυμα έχει αποδείξει επαρκώς στις αρμόδιες αρχές ότι η χρήση της τυποποιημένης προσέγγισης δεν προτείνεται για τη μείωση της απαίτησης ιδίων κεφαλαίων του ιδρύματος, ότι είναι απαραίτητη βάσει της φύσης και της πολυπλοκότητας του συνόλου των ανοιγμάτων αυτού του είδους του ιδρύματος και δεν θα είχε ουσιώδη αρνητικό αντίκτυπο στη φερεγγυότητα του ιδρύματος ή την ικανότητά του για αποτελεσματική διαχείριση του κινδύνου,
β)
το ίδρυμα έχει λάβει την προηγούμενη έγκριση της αρμόδιας αρχής.
2. Τα ιδρύματα που έχουν λάβει άδεια δυνάμει του άρθρου 151 παράγραφος 9 να χρησιμοποιούν εσωτερικές εκτιμήσεις LGD και συντελεστών μετατροπής, δεν επιστρέφουν στη χρήση των τιμών LGD και συντελεστών μετατροπής που αναφέρονται στο άρθρο 151 παράγραφος 8, εκτός εάν πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
το ίδρυμα έχει αποδείξει επαρκώς στις αρμόδιες αρχές ότι η χρήση των LGD και των συντελεστών μετατροπής που ορίζονται στο άρθρο 151 παράγραφος 8 για συγκεκριμένη κατηγορία ή είδος ανοίγματος δεν προτείνεται για τη μείωση της απαίτησης ιδίων κεφαλαίων του ιδρύματος, ότι είναι απαραίτητη βάσει της φύσης και της πολυπλοκότητας των συνολικών ανοιγμάτων αυτού του είδους που έχει το ίδρυμα, καθώς και ότι δεν θα είχε ουσιώδη αρνητικό αντίκτυπο στη φερεγγυότητα του ιδρύματος ή την ικανότητά του για αποτελεσματική διαχείριση του κινδύνου,
β)
το ίδρυμα έχει λάβει την προηγούμενη έγκριση της αρμόδιας αρχής.
3. Η εφαρμογή των παραγράφων 1 και 2 υπόκειται στις προϋποθέσεις σταδιακής επέκτασης της προσέγγισης ΠΕΔ που προσδιορίζονται από τις αρμόδιες αρχές δυνάμει του άρθρου 148 και στην άδεια μόνιμης μερικής χρήσης που αναφέρεται στο άρθρο 150.
Άρθρο 150
Προϋποθέσεις μόνιμης μερικής χρήσης
1. Εφόσον τα ιδρύματα έχουν λάβει την προηγούμενη έγκριση των αρμόδιων αρχών, τα ιδρύματα που έχουν την άδεια να χρησιμοποιούν την προσέγγιση ΠΕΔ κατά τον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών ανοιγμάτων και των αναμενόμενων ζημιών για μια ή περισσότερες κατηγορίες ανοιγμάτων δύνανται να εφαρμόσουν την τυποποιημένη προσέγγιση για τα ακόλουθα ανοίγματα:
α)
την κατηγορία ανοιγμάτων του άρθρου 147 παράγραφος 2 στοιχείο α), όταν ο αριθμός των σημαντικών αντισυμβαλλομένων είναι περιορισμένος και η εφαρμογή ενός συστήματος διαβάθμισης για τους αντισυμβαλλομένους αυτούς θα ήταν υπερβολικά επιβαρυντική για το ίδρυμα,
β)
την κατηγορία ανοιγμάτων του άρθρου 147 παράγραφος 2 στοιχείο β), όταν ο αριθμός των σημαντικών αντισυμβαλλομένων είναι περιορισμένος και η εφαρμογή ενός συστήματος διαβάθμισης για τους αντισυμβαλλομένους αυτούς θα ήταν υπερβολικά επιβαρυντική για το ίδρυμα,
γ)
ανοίγματα έναντι μη σημαντικών επιχειρηματικών μονάδων καθώς και κατηγορίες ή είδη ανοιγμάτων που είναι επουσιώδη από άποψη μεγέθους και αντιληπτού προφίλ κινδύνου,
δ)
ανοίγματα έναντι κεντρικών κυβερνήσεων και κεντρικών τραπεζών των κρατών μελών και έναντι των περιφερειακών τους κυβερνήσεων, τοπικών αρχών, διοικητικών φορέων και οντοτήτων του δημοσίου τομέα, υπό την προϋπόθεση ότι:
(i)
δεν υφίσταται διαφορά ως προς τον κίνδυνο που παρουσιάζουν τα ανοίγματα έναντι της εν λόγω κεντρικής κυβέρνησης και της κεντρικής τράπεζας και αυτά τα άλλα ανοίγματα λόγω ειδικών δημόσιων διακανονισμών και
(ii)
στα ανοίγματα έναντι της κεντρικής κυβέρνησης και της κεντρικής τράπεζας εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 0 % στο πλαίσιο του άρθρου 114 παράγραφος 2, 4 ή 5,
ε)
ανοίγματα ενός ιδρύματος σε αντισυμβαλλόμενο που αποτελεί την μητρική του επιχείρηση, δική του θυγατρική ή θυγατρική της μητρικής του επιχείρησης εφόσον ο αντισυμβαλλόμενος είναι ίδρυμα ή χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών, εταιρεία χρηματοπιστωτικών συμμετοχών, χρηματοπιστωτικό ίδρυμα, εταιρεία διαχείρισης περιουσιακών στοιχείων ή επιχείρηση παροχής επικουρικών υπηρεσιών που υπόκειται σε κατάλληλες απαιτήσεις προληπτικής εποπτείας ή επιχείρηση με την οποία την συνδέει μια σχέση κατά την έννοια του άρθρου 12 παράγραφος 1 της οδηγίας 83/349/ΕΟΚ,
στ)
ανοίγματα μεταξύ ιδρυμάτων τα οποία πληρούν τις απαιτήσεις που ορίζονται στο άρθρο 113 παράγραφος 7,
ζ)
ανοίγματα σε μετοχές έναντι οντοτήτων των οποίων οι πιστωτικές υποχρεώσεις λαμβάνουν συντελεστή στάθμισης κινδύνου 0 % δυνάμει του κεφαλαίου 2, περιλαμβανομένων των υπό την αιγίδα του δημοσίου οντοτήτων στις οποίες μπορεί να εφαρμοστεί μηδενικός συντελεστής στάθμισης,
η)
ανοίγματα σε μετοχές αναληφθέντα στο πλαίσιο νομοθετικών προγραμμάτων προώθησης συγκεκριμένων τομέων της οικονομίας με τα οποία παρέχονται σημαντικές επιδοτήσεις στο ίδρυμα για επενδύσεις και περιλαμβάνουν κάποια μορφή κρατικής εποπτείας και περιορισμούς όσον αφορά τις μετοχικές επενδύσεις, εφόσον τα εν λόγω ανοίγματα μπορούν να αποκλειστούν συνολικά από την προσέγγιση ΠΕΔ μόνο έως και ένα όριο 10 % των ιδίων κεφαλαίων,
θ)
τα ανοίγματα που προσδιορίζονται στο άρθρο 119 παράγραφος 4, και πληρούν τις εκεί οριζόμενες προϋποθέσεις,
ι)
κρατικές και κρατικά διασφαλιζόμενες εγγυήσεις που αναφέρονται στο άρθρο 215 παράγραφος 2.
Οι αρμόδιες αρχές επιτρέπουν την εφαρμογή της τυποποιημένης προσέγγισης για ανοίγματα σε μετοχές που αναφέρονται στα στοιχεία ζ) και η) του πρώτου εδαφίου και τα οποία έχουν επιτραπεί για την εν λόγω αντιμετώπιση σε άλλα κράτη μέλη. Η ΕΑΤ δημοσιεύει στον ιστότοπό της και επικαιροποιεί τακτικά κατάλογο με τα ανοίγματα που αναφέρονται στα εν λόγω στοιχεία που μπορούν να αντιμετωπίζονται σύμφωνα με την τυποποιημένη προσέγγιση.
2. Για τους σκοπούς της παραγράφου 1, η κατηγορία ανοιγμάτων σε μετοχές ενός ιδρύματος θεωρείται σημαντική όταν η συνολική τους αξία, μη συμπεριλαμβανομένων των ανοιγμάτων σε μετοχές που πραγματοποιήθηκαν στο πλαίσιο νομοθετικών προγραμμάτων σύμφωνα με την παράγραφο 1 στοιχείο ζ), υπερβαίνει κατά μέσο όρο, κατά τη διάρκεια του προηγούμενου έτους, το 10 % των ιδίων κεφαλαίων του ιδρύματος. Εάν ο αριθμός των εν λόγω ανοιγμάτων σε μετοχές είναι μικρότερος από 10 μεμονωμένες συμμετοχές, το σχετικό όριο είναι το 5 % των ιδίων κεφαλαίων του ιδρύματος.
3. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να προσδιορίσει τους όρους εφαρμογής της παραγράφου 1 στοιχεία α), β) και γ).
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως τις 31 Δεκεμβρίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
4. Η ΕΑΤ θα θεσπίσει κατευθυντήριες γραμμές για την εφαρμογή της παραγράφου 1 στοιχείο δ) το 2018, προτείνοντας όρια σε ό,τι αφορά το ποσοστό των στοιχείων του ενεργητικού που αναγράφονται στον ισολογισμό και/ή των σταθμισμένων βάσει κινδύνου στοιχείων του ενεργητικού που πρέπει να υπολογίζονται σύμφωνα με την τυποποιημένη προσέγγιση.
Αυτές οι κατευθυντήριες γραμμές εγκρίνονται σύμφωνα με το άρθρο 16 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Τμήμα 2
Υπολογισμόσ των ποσών των σταθμισμένων ωσ προς τον κίνδυνο ανοιγμάτων
Ενότητα 1
Αντιμετώπιση ανά είδος κατηγορίας ανοίγματος
Άρθρο 151
Αντιμετώπιση ανά κατηγορία ανοιγμάτων
1. Τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά για ανοίγματα πιστωτικού κινδύνου που ανήκουν σε μια από τις κατηγορίες που αναφέρονται στο άρθρο 147 παράγραφος 2 στοιχεία α) έως ε) και ζ), υπολογίζονται βάσει της ενότητας 2, εκτός εάν αφαιρούνται από τα ίδια κεφάλαια με εξαίρεση την περίπτωση που τα εν λόγω ανοίγματα αφαιρούνται από στοιχεία του κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, από πρόσθετα στοιχεία της κατηγορίας 1 ή από στοιχεία της κατηγορίας 2.
2. Τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά ανοιγμάτων για κίνδυνο απομείωσης της αξίας για αποκτηθείσες εισπρακτέες απαιτήσεις υπολογίζονται σύμφωνα με το άρθρο 157. Στην περίπτωση που ένα ίδρυμα έχει δικαίωμα πλήρους αναγωγής κατά του πωλητή αποκτηθεισών εισπρακτέων απαιτήσεων για κίνδυνο αθέτησης υποχρέωσης και για κίνδυνο απομείωσης της αξίας, οι διατάξεις του παρόντος άρθρου, του άρθρου 152 και του άρθρου 158 παράγραφοι 1 έως 4 σχετικά με τις αποκτηθείσες εισπρακτέες απαιτήσεις δεν έχουν εφαρμογή και το άνοιγμα αντιμετωπίζεται ως καλυμμένο με εξασφαλίσεις.
3. Ο υπολογισμός των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών ανοιγμάτων για πιστωτικό κίνδυνο και κίνδυνο απομείωσης της αξίας βασίζεται στις παραμέτρους που αφορούν το συγκεκριμένο άνοιγμα. Σε αυτές περιλαμβάνεται η PD, η LGD, η ληκτότητα (maturity - εφεξής «M») και η αξία ανοίγματος. Η PD και η LGD λαμβάνονται χωριστά ή από κοινού, σύμφωνα με τα οριζόμενα στο τμήμα 4.
4. Τα ιδρύματα υπολογίζουν τα σταθμισμένα για πιστωτικό κίνδυνο ποσά για όλα τα ανοίγματα που ανήκουν στην κατηγορία ανοίγματος σε μετοχές που αναφέρεται στο άρθρο 147 παράγραφος 2 στοιχείο ε) σύμφωνα με το άρθρο 155. Τα ιδρύματα δύνανται να χρησιμοποιούν τις προσεγγίσεις του άρθρου 155 παράγραφοι 3 και 4 εφόσον έχουν λάβει προηγουμένως την άδεια των αρμόδιων αρχών. Οι αρμόδιες αρχές επιτρέπουν σε ίδρυμα να χρησιμοποιεί την οριζόμενη στο άρθρο 155 παράγραφος 4 προσέγγιση των εσωτερικών υποδειγμάτων, εφόσον το ίδρυμα πληροί τις ελάχιστες προϋποθέσεις της ενότητας 4 του τμήματος 6.
5. Τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά ανοιγμάτων για πιστωτικό κίνδυνο ειδικής δανειοδότησης υπολογίζονται σύμφωνα με το άρθρο 153 παράγραφος 5.
6. Για ανοίγματα των κατηγοριών του άρθρου 147 παράγραφος 2 στοιχεία α) έως δ), τα ιδρύματα παρέχουν εσωτερικές εκτιμήσεις PD σύμφωνα με το άρθρο 143 και το τμήμα 6.
7. Για ανοίγματα της κατηγορίας του άρθρου 147 παράγραφος 2 στοιχείο δ), τα ιδρύματα παρέχουν εσωτερικές εκτιμήσεις LGD και συντελεστών μετατροπής σύμφωνα με το άρθρο 143 και το τμήμα 6.
8. Για ανοίγματα των κατηγοριών του άρθρου 147 παράγραφος 2 στοιχεία (α) έως (γ), τα ιδρύματα εφαρμόζουν τις τιμές LGD που προβλέπονται στο άρθρο 161 παράγραφος 1 και τους συντελεστές μετατροπής που προβλέπονται στο άρθρο 166 παράγραφος 8 στοιχεία α) έως δ), εκτός εάν τους έχει επιτραπεί η χρήση εσωτερικών εκτιμήσεων LGD και συντελεστών μετατροπής για τις εν λόγω κατηγορίες ανοιγμάτων σύμφωνα με την παράγραφο 9.
9. Για όλα τα ανοίγματα των κατηγοριών που αναφέρονται στο άρθρο 147 παράγραφος 2 στοιχεία α) έως γ), οι αρμόδιες αρχές επιτρέπουν στα ιδρύματα να χρησιμοποιούν εσωτερικές εκτιμήσεις LGD και συντελεστών μετατροπής, σύμφωνα με το άρθρο 143 και το τμήμα 6.
10. Τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά για τιτλοποιημένα ανοίγματα και ανοίγματα που ανήκουν στην κατηγορία ανοιγμάτων του άρθρου 147 παράγραφος 2 στοιχείο στ) υπολογίζονται σύμφωνα με το κεφάλαιο 5.
Άρθρο 152
Αντιμετώπιση ανοιγμάτων υπό μορφή μεριδίων ή μετοχών σε ΟΣΕ
1. Όταν τα ανοίγματα υπό τη μορφή μεριδίων ή μετοχών σε ΟΣΕ πληρούν τα κριτήρια του άρθρου 132 παράγραφος 3 και το ίδρυμα έχει γνώση όλων ή μέρους των υποκείμενων ανοιγμάτων του ΟΣΕ, το ίδρυμα εξετάζει τα εν λόγω υποκείμενα ανοίγματα προκειμένου να υπολογίσει τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά ανοίγματος και το ύψος των αναμενόμενων ζημιών σύμφωνα με τις προσεγγίσεις του παρόντος κεφαλαίου.
Εάν υποκείμενο άνοιγμα του ΟΣΕ αποτελεί το ίδιο άλλο άνοιγμα υπό τη μορφή μεριδίων ή μετοχών σε άλλον ΟΣΕ, το πρώτο ίδρυμα εξετάζει επίσης τα υποκείμενα ανοίγματα του εν λόγω άλλου ΟΣΕ.
2. Όταν το ίδρυμα δεν πληροί τις προϋποθέσεις χρησιμοποίησης των προσεγγίσεων του παρόντος κεφαλαίου για όλα ή μέρος των υποκείμενων ανοιγμάτων του ΟΣΕ, τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ανοίγματα και οι αναμενόμενες ζημίες υπολογίζονται σύμφωνα με τις εξής μεθόδους:
α)
για ανοίγματα της κατηγορίας ανοιγμάτων σε μετοχές που αναφέρονται στο άρθρο 147 παράγραφος 2 στοιχείο ε), τα ιδρύματα εφαρμόζουν την προσέγγιση της απλής στάθμισης κινδύνου του άρθρου 155 παράγραφος 2,
β)
για όλα τα άλλα υποκείμενα ανοίγματα που αναφέρονται στην παράγραφο 1, τα ιδρύματα εφαρμόζουν την τυποποιημένη προσέγγιση που ορίζεται στο κεφάλαιο 2, με τις κατωτέρω προϋποθέσεις:
i)
για ανοίγματα που υπόκεινται σε συγκεκριμένο συντελεστή στάθμισης κινδύνου για μη διαβαθμισμένα ανοίγματα ή που υπόκεινται στη βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας που αντιστοιχεί στον ανώτερο συντελεστή στάθμισης κινδύνου για δεδομένη κατηγορία ανοιγμάτων, η στάθμιση κινδύνου πολλαπλασιάζεται επί 2, αλλά δεν υπερβαίνει το 1 250 %,
ii)
για όλα τα υπόλοιπα ανοίγματα, η στάθμιση κινδύνου πολλαπλασιάζεται επί 1,1 και να έχει τιμή τουλάχιστον 5 %.
Εάν, για τους σκοπούς του στοιχείου α), το ίδρυμα δεν είναι σε θέση να διαφοροποιήσει μεταξύ ανοιγμάτων σε μετοχές μη διαπραγματεύσιμες σε χρηματιστήριο, μετοχές διαπραγματεύσιμες σε χρηματιστήριο και άλλες μετοχές, αντιμετωπίζει τα σχετικά ανοίγματα σαν ανοίγματα σε άλλες μετοχές. Εάν αυτά τα ανοίγματα, μαζί με τα άμεσα ανοίγματα του ιδρύματος σε αυτή την κατηγορία ανοιγμάτων, δεν είναι ουσιώδη κατά την έννοια του άρθρου 150 παράγραφος 2, μπορεί να εφαρμόζεται το άρθρο 150 παράγραφος 1 με την έγκριση των αρμοδίων αρχών.
3. Όταν τα ανοίγματα υπό τη μορφή μεριδίων ή μετοχών σε οργανισμούς συλλογικών επενδύσεων (ΟΣΕ) δεν πληρούν τα κριτήρια του άρθρου 132 παράγραφος 3 ή το ίδρυμα δεν έχει γνώση όλων των υποκείμενων ανοιγμάτων του ΟΣΕ ή των υποκειμένων ανοιγμάτων του που αποτελούν ανοίγματα υπό τη μορφή μεριδίων ή μετοχών σε έναν ΟΣΕ, το ίδρυμα εξετάζει τα εν λόγω υποκείμενα ανοίγματα και υπολογίζει τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά ανοίγματος και το ύψος των αναμενόμενων ζημιών σύμφωνα με την προσέγγιση της απλής στάθμισης κινδύνου του άρθρου 155 παράγραφος 2.
Εάν το ίδρυμα δεν είναι σε θέση να διαφοροποιήσει μεταξύ ανοιγμάτων σε μετοχές μη διαπραγματεύσιμες σε χρηματιστήριο, μετοχές διαπραγματεύσιμες σε χρηματιστήριο και άλλες μετοχές, αντιμετωπίζει τα σχετικά ανοίγματα σαν ανοίγματα σε άλλες μετοχές. Τα ανοίγματα που δεν αφορούν μετοχές υπάγονται στην κατηγορία ανοιγμάτων σε άλλες μετοχές.
4. Αντί της προσέγγισης της παραγράφου 3, τα ιδρύματα δύνανται να υπολογίζουν τα ίδια ή να αναθέτουν σε τρίτο τον υπολογισμό και την αναφορά των μέσων σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ανοιγμάτων βάσει των υποκείμενων ανοιγμάτων των ΟΣΕ και σύμφωνα με τις προσεγγίσεις της παραγράφου 2 στοιχεία α) και β) για τους ακόλουθους φορείς:
α)
τον οργανισμό ή το χρηματοπιστωτικό ίδρυμα θεματοφυλακής του ΟΣΕ εφόσον ο εν λόγω ΟΣΕ επενδύει αποκλειστικά σε τίτλους και καταθέτει όλους τους τίτλους στον εν λόγω οργανισμό ή χρηματοπιστωτικό ίδρυμα θεματοφυλακής,
β)
για τους υπόλοιπους ΟΣΕ, την εταιρεία διαχείρισης του ΟΣΕ, εφόσον η εν λόγω εταιρεία διαχείρισης πληροί τα κριτήρια του άρθρου 132 παράγραφος 3 στοιχείο α).
Η ορθότητα του υπολογισμού επιβεβαιώνεται από εξωτερικό ελεγκτή.
5. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει τους όρους σύμφωνα με τους οποίους οι αρμόδιες αρχές δύνανται να επιτρέπουν σε ιδρύματα να χρησιμοποιούν την τυποποιημένη προσέγγιση που αναφέρεται στο άρθρο 150 παράγραφος 1 δυνάμει της παραγράφου 2 στοιχείο β) του παρόντος άρθρου.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως τις 30 Ιουνίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Ενότητα 2
Υπολογισμός των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ανοιγμάτων για πιστωτικό κίνδυνο
Άρθρο 153
Σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά ανοιγμάτων έναντι επιχειρήσεων, ιδρυμάτων, κεντρικών κυβερνήσεων και κεντρικών τραπεζών
1. Με την επιφύλαξη της εφαρμογής της ειδικής αντιμετώπισης που ορίζεται στις παραγράφους 2, 3 και 4, τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά των ανοιγμάτων έναντι επιχειρήσεων, ιδρυμάτων και κεντρικών κυβερνήσεων και κεντρικών τραπεζών υπολογίζονται με τους ακόλουθους τύπους:
όπου ο συντελεστής στάθμισης κινδύνου RW ορίζεται ως
i)
εάν PD = 0, ο RW λαμβάνεται ίσος με 0,
ii)
εάν PD = 1, ήτοι για αθετημένα ανοίγματα:
-
εάν τα ιδρύματα εφαρμόζουν τις τιμές LGD που προβλέπονται στο άρθρο 161 παράγραφος 1, ο RW λαμβάνεται ίσος με 0,
-
εάν τα ιδρύματα χρησιμοποιούν εσωτερικές εκτιμήσεις του LGD, ο RW είναι
-
;
όπου ως καλύτερη εκτίμηση για την αναμενόμενη ζημία (στο εξής «ELBE») λαμβάνεται η καλύτερη εκτίμηση του ιδρύματος για την αναμενόμενη ζημία για τα ανοίγματα σε αθέτηση σύμφωνα με το άρθρο 181 παράγραφος 1 στοιχείο η),
iii)
εάν 0 PD 1,
όπου:
N(x)
=
η αθροιστική συνάρτηση κατανομής μιας τυποποιημένης κανονικής τυχαίας μεταβλητής (δηλαδή η πιθανότητα να είναι μια κανονική τυχαία μεταβλητή με μέσο όρο 0 και διακύμανση 1 μικρότερη ή ίση με x),
G (Z)
=
η αντίστροφη αθροιστική συνάρτηση κατανομής μιας τυποποιημένης κανονικής τυχαίας μεταβλητής (δηλαδή η τιμή του x ώστε N(x) = z),
R
=
ο συντελεστής συσχέτισης, που ορίζεται ως
b
=
ο συντελεστής προσαρμογής ληκτότητας, που ορίζεται ως
.
2. Για όλα τα ανοίγματα σε μεγάλες οντότητες του χρηματοπιστωτικού τομέα, ο συντελεστής συσχέτισης της παραγράφου 1 σημείο iii) πολλαπλασιάζεται επί 1,25. Για όλα τα ανοίγματα σε μη ρυθμιζόμενες χρηματοπιστωτικές οντότητες, οι συντελεστές συσχέτισης που ορίζονται στην παράγραφο 1 σημείο iii) και την παράγραφο 4, ανάλογα με την περίπτωση, πολλαπλασιάζεται επί 1,25.
3. Τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά των ανοιγμάτων που πληρούν τις προϋποθέσεις των άρθρων 202 και 217 μπορούν να προσαρμόζονται χρησιμοποιώντας τον ακόλουθο τύπο:
όπου:
PDpp
=
πιθανότητα αθέτησης (PD) του παρόχου πιστωτικής προστασίας.
Ο συντελεστής στάθμισης κινδύνου (RW) υπολογίζεται χρησιμοποιώντας τον κατάλληλο τύπο στάθμισης κινδύνου της παραγράφου 1 για το άνοιγμα, την PD του πιστούχου και την τιμή της LGD για συγκρίσιμο άμεσο άνοιγμα έναντι του παρόχου της προστασίας. Ο συντελεστής ληκτότητας (b) υπολογίζεται βάσει της PD του παρόχου προστασίας ή της PD του πιστούχου, όποιο είναι χαμηλότερο.
4. Για ανοίγματα έναντι επιχειρήσεων που ανήκουν σε όμιλο με ενοποιημένο κύκλο εργασιών μικρότερο των 50 εκατομμυρίων ευρώ, τα ιδρύματα μπορούν να εφαρμόζουν τον ακόλουθο τύπο συσχέτισης που προβλέπεται στην παράγραφο 1 σημείο iii) για τον υπολογισμό των συντελεστών στάθμισης κινδύνου. Στον τύπο αυτό, S είναι οι ενοποιημένες ετήσιες πωλήσεις σε εκατ. ευρώ με τη συνθήκη 5 εκατ. ευρώ ≤ S ≤ 50 εκατ. ευρώ. Κάθε κύκλος εργασιών κάτω των 5 εκατ. ευρώ θεωρείται ότι ισούται με 5 εκατ. ευρώ. Για τις αποκτηθείσες εισπρακτέες απαιτήσεις, οι συνολικές ετήσιες πωλήσεις είναι ο σταθμισμένος μέσος όρος των μεμονωμένων απαιτήσεων της ομάδας.
Τα ιδρύματα αντικαθιστούν τις ενοποιημένες ετήσιες πωλήσεις με το σύνολο του ενοποιημένου ενεργητικού του ομίλου εάν οι ενοποιημένες ετήσιες πωλήσεις δεν αποτελούν έγκυρο δείκτη του μεγέθους της επιχείρησης και εάν το σύνολο του ενεργητικού είναι πιο αντιπροσωπευτικός δείκτης από την άποψη αυτή.
5. Για τα ανοίγματα της υποκατηγορίας ειδικού δανεισμού για τα οποία το ίδρυμα δεν μπορεί να εκτιμήσει την PD ή οι εσωτερικές εκτιμήσεις της PD δεν πληρούν τις ελάχιστες απαιτήσεις του τμήματος 6, το ίδρυμα εφαρμόζει τους συντελεστές στάθμισης κινδύνου του πίνακα 1, ως εξής:
Πίνακας 1
Εναπομένουσα ληκτότητα
Κατηγορία 1
Κατηγορία 2
Κατηγορία 3
Κατηγορία 4
Κατηγορία 5
Μικρότερη των 2,5 ετών
50 %
70 %
115 %
250 %
0 %
Ίση ή μεγαλύτερη των 2,5 ετών
70 %
90 %
115 %
250 %
0 %
Κατά τον καθορισμό των συντελεστών στάθμισης κινδύνου για τα ανοίγματα ειδικού δανεισμού, τα ιδρύματα λαμβάνουν υπόψη τους ακόλουθους παράγοντες: χρηματοοικονομική βάση, πολιτικό και νομικό περιβάλλον, χαρακτηριστικά των συναλλαγών και/ή των στοιχείων ενεργητικού, οικονομική ευρωστία του αναδόχου και του κυρίου του έργου, περιλαμβανομένης κάθε ροής εσόδων από εταιρική σχέση δημοσίου-ιδιωτών, πακέτο εγγυήσεων.
6. Όσον αφορά τις αποκτηθείσες εισπρακτέες απαιτήσεις τους έναντι επιχειρήσεων, τα ιδρύματα πρέπει να πληρούν τις ελάχιστες απαιτήσεις του άρθρου 184. Για τις αποκτηθείσες εισπρακτέες απαιτήσεις έναντι επιχειρήσεων που πληρούν επιπλέον τις προϋποθέσεις του άρθρου 154 παράγραφος 5, και εφόσον η χρήση των προτύπων ποσοτικοποίησης του κινδύνου ανοιγμάτων έναντι επιχειρήσεων του τμήματος 6 θα επιβάρυνε αδικαιολόγητα το ίδρυμα, μπορούν να χρησιμοποιούνται τα πρότυπα ποσοτικοποίησης του κινδύνου ανοιγμάτων λιανικής τραπεζικής του τμήματος 6.
7. Στην περίπτωση των αποκτηθεισών εισπρακτέων απαιτήσεων έναντι επιχειρήσεων, οι επιστρεπτέες εκπτώσεις επί της τιμής αγοράς και οι εξασφαλίσεις ή μερικές εγγυήσεις που παρέχουν προστασία κατά της πρωτεύουσας ζημίας από αθέτηση, κατά της ζημίας από απομείωση αξίας εισπρακτέων απαιτήσεων, ή κατά αμφοτέρων, μπορούν να αντιμετωπίζονται ως θέσεις πρωτεύουσας ζημίας σύμφωνα με την προσέγγιση των εσωτερικών διαβαθμίσεων που εφαρμόζεται στις τιτλοποιήσεις.
8. Εάν ένα ίδρυμα παρέχει πιστωτική προστασία για ορισμένο αριθμό ανοιγμάτων με τον όρο ότι η νιοστή (n) αθέτηση μεταξύ αυτών των ανοιγμάτων ενεργοποιεί την πληρωμή και το πιστωτικό αυτό γεγονός λύει τη σύμβαση, και εάν το σχετικό προϊόν έχει εξωτερική πιστοληπτική αξιολόγηση από ΕΟΠΑ, εφαρμόζονται οι συντελεστές στάθμισης κινδύνου του κεφαλαίου 5. Εάν το προϊόν δεν έχει πιστοληπτική αξιολόγηση από ΕΟΠΑ, οι συντελεστές στάθμισης κινδύνου των ανοιγμάτων που περιλαμβάνονται στην κατηγορία συναθροίζονται, με την εξαίρεση ανοιγμάτων n-1, εάν το άθροισμα του ποσού αναμενόμενης ζημίας πολλαπλασιασμένο επί 12,5 και του σταθμισμένου ως προς τον κίνδυνο ποσού δεν υπερβαίνει το ονομαστικό ποσό της προστασίας που παρέχει το πιστωτικό παράγωγο πολλαπλασιασμένο επί 12,5. Τα ανοίγματα n-1 που εξαιρούνται από το συνάθροισμα προσδιορίζονται κατά τρόπο ώστε να περιλαμβάνουν κάθε άνοιγμα του οποίου το σταθμισμένο ως προς τον κίνδυνο ποσό είναι χαμηλότερο από το σταθμισμένο ως προς τον κίνδυνο ποσό καθενός από τα ανοίγματα που περιλαμβάνονται στο άθροισμα. Στις θέσεις μιας κατηγορίας για τις οποίες το ίδρυμα δεν μπορεί να προσδιορίσει τον συντελεστή στάθμισης κινδύνου δυνάμει της προσέγγισης ΠΕΔ εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης 1 250 %.
9. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει τον τρόπο με τον οποίο τα ιδρύματα λαμβάνουν υπ’ όψιν τους παράγοντες που αναφέρονται στην παράγραφο 5 δεύτερο εδάφιο κατά την εφαρμογή συντελεστών στάθμισης κινδύνου σε ανοίγματα ειδικού δανεισμού.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως τις 31 Δεκεμβρίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 154
Σταθμισμένα ποσά ανοιγμάτων για ανοίγματα λιανικής τραπεζικής
1. Τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά για ανοίγματα λιανικής τραπεζικής υπολογίζονται με τον ακόλουθο τύπο:
όπου ο συντελεστής στάθμισης κινδύνου RW ορίζεται ως:
i)
εάν PD = 1, ήτοι για αθετημένα ανοίγματα, ο RW ισούται με
;
όπου ELBE, σύμφωνα με το άρθρο 181 παράγραφος 1 στοιχείο η) είναι η καλύτερη εκτίμηση του ιδρύματος για την αναμενόμενη ζημία λόγω του αθετημένου ανοίγματος,
ii)
εάν 0 PD 1, ήτοι, για οποιαδήποτε δυνατή τιμή της PD πλην των τιμών στο στοιχείο i)
όπου:
N(x)
=
η αθροιστική συνάρτηση κατανομής μιας τυποποιημένης κανονικής τυχαίας μεταβλητής (δηλαδή η πιθανότητα να είναι μια κανονική τυχαία μεταβλητή με μέσο όρο 0 και διακύμανση 1 μικρότερη ή ίση με x),
G (Z)
=
η αντίστροφη αθροιστική συνάρτηση κατανομής μιας τυποποιημένης κανονικής τυχαίας μεταβλητής (δηλαδή η τιμή του x ώστε N(x) = z),
R
=
ο συντελεστής συσχέτισης και ορίζεται ως
2. Τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά ανοιγμάτων έναντι μιας ΜΜΕ όπως αναφέρονται στο άρθρο 147 παράγραφος 5, οι οποίες πληρούν τις προϋποθέσεις των άρθρων 202 και 217, μπορούν να υπολογίζονται σύμφωνα με το άρθρο 153 παράγραφος 3.
3. Για τα ανοίγματα λιανικής τραπεζικής που εξασφαλίζονται με ακίνητα, ο συντελεστής συσχέτισης που προκύπτει από τον τύπο υπολογισμού της παραγράφου 1 αντικαθίσταται από συντελεστή συσχέτισης (R) ίσο με 0,15.
4. Για τα αποδεκτά ανακυκλούμενα ανοίγματα λιανικής τραπεζικής σύμφωνα με τα στοιχεία α) έως ε), ο συντελεστής συσχέτισης που προκύπτει από τον τύπο υπολογισμού της παραγράφου 1 αντικαθίσταται από συντελεστή συσχέτισης (R) ίσο με 0,04.
Αποδεκτά ανακυκλούμενα ανοίγματα λιανικής τραπεζικής είναι τα ανοίγματα που πληρούν τις ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
είναι ανοίγματα έναντι ιδιωτών,
β)
τα ανοίγματα είναι ανακυκλούμενα, μη εξασφαλισμένα και, στο βαθμό που δεν έχουν εκταμιευθεί, άμεσα και άνευ όρων ακυρώσιμα από το ίδρυμα. Στο πλαίσιο αυτό, ως ανακυκλούμενα ανοίγματα ορίζονται εκείνα στα οποία είναι δυνατή η αυξομείωση των ανεξόφλητων υπολοίπων των πελατών με βάση τις αποφάσεις τους για το ποσό που θα δανειστούν και θα εξοφλήσουν, μέχρις ενός ορίου που καθορίζει το ίδρυμα. Οι μη αναληφθείσες πιστωτικές διευκολύνσεις μπορούν να θεωρούνται ακυρώσιμες άνευ όρων εάν οι ρήτρες τους επιτρέπουν στο ίδρυμα να τις ακυρώνει πλήρως στον βαθμό που επιτρέπεται από τη νομοθεσία για την προστασία των καταναλωτών και τις συναφείς διατάξεις,
γ)
το ανώτατο άνοιγμα έναντι μεμονωμένου ιδιώτη στο υποχαρτοφυλάκιο δεν υπερβαίνει το ποσό των 100 000 EUR,
δ)
η χρήση του τύπου συσχέτισης της παρούσας παραγράφου περιορίζεται στα χαρτοφυλάκια με χαμηλή μεταβλητότητα ποσοστών ζημίας σε σχέση με το μέσο επίπεδο των ποσοστών ζημίας, ιδίως εντός των ζωνών χαμηλής πιθανότητας αθέτησης (PD),
ε)
η αντιμετώπιση ως αποδεκτών ανακυκλούμενων ανοιγμάτων λιανικής τραπεζικής πρέπει να είναι συνεπής με τα υποκείμενα χαρακτηριστικά κινδύνου του υποχαρτοφυλακίου.
Κατά παρέκκλιση από το στοιχείο β), η απαίτηση να είναι μη εξασφαλισμένα τα ανοίγματα δεν ισχύει για εξασφαλισμένες πιστωτικές διευκολύνσεις συνδεδεμένες με λογαριασμό μισθοδοσίας. Στην περίπτωση αυτή, τα ανακτώμενα από την παρεχόμενη ασφάλεια ποσά δεν συνυπολογίζονται στην εκτίμηση της LGD.
Οι αρμόδιες αρχές ελέγχουν τη σχετική μεταβλητότητα των ποσοστών ζημίας των υποχαρτοφυλακίων και του συνολικού χαρτοφυλακίου αποδεκτών ανακυκλούμενων ανοιγμάτων λιανικής τραπεζικής και διαβιβάζουν στα άλλα κράτη μέλη πληροφορίες σχετικά με τα τυπικά χαρακτηριστικά των ποσοστών ζημίας αποδεκτών ανακυκλούμενων ανοιγμάτων λιανικής τραπεζικής στα διάφορα κράτη μέλη.
5. Για να μπορούν να αντιμετωπίζονται ως ανοίγματα λιανικής τραπεζικής, οι αποκτηθείσες εισπρακτέες απαιτήσεις πρέπει να πληρούν τις ελάχιστες απαιτήσεις του άρθρου 184, καθώς και τις ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
το ίδρυμα έχει αγοράσει τις εισπρακτέες απαιτήσεις από μη συνδεδεμένους τρίτους και το άνοιγμά του έναντι του πιστούχου των εισπρακτέων απαιτήσεων δεν περιλαμβάνει ανοίγματα που έχει άμεσα ή έμμεσα μεταβιβάσει το ίδιο το ίδρυμα,
β)
οι αποκτηθείσες εισπρακτέες απαιτήσεις πρέπει να έχουν συνομολογηθεί υπό συνθήκες πλήρους ανταγωνισμού μεταξύ του πωλητή και του οφειλέτη. Συνεπώς, δεν είναι αποδεκτοί οι λογαριασμοί διεπιχειρησιακών απαιτήσεων ούτε οι εισπρακτέες απαιτήσεις που συνδέονται με αντιθετικούς λογαριασμούς μεταξύ επιχειρήσεων που πραγματοποιούν αμοιβαίες αγοραπωλησίες,
γ)
το αποκτών ίδρυμα έχει απαίτηση επί του συνόλου των εσόδων από τις αποκτηθείσες εισπρακτέες απαιτήσεις ή αναλογικά μερίδιο επί των εσόδων αυτών και
δ)
το χαρτοφυλάκιο εισπρακτέων απαιτήσεων είναι επαρκώς διαφοροποιημένο.
6. Στην περίπτωση των αποκτηθεισών εισπρακτέων απαιτήσεων, οι επιστρεπτέες εκπτώσεις επί της τιμής αγοράς και οι εξασφαλίσεις ή μερικές εγγυήσεις που παρέχουν προστασία κατά της πρωτεύουσας ζημίας από αθέτηση, κατά της ζημίας από απομείωση αξίας εισπρακτέων απαιτήσεων, ή κατά αμφοτέρων, μπορούν να αντιμετωπίζονται ως θέσεις πρωτεύουσας ζημίας σύμφωνα με την προσέγγιση των εσωτερικών διαβαθμίσεων που εφαρμόζεται στις τιτλοποιήσεις
7. Στην περίπτωση των υβριδικών ομάδων αποκτηθεισών εισπρακτέων απαιτήσεων λιανικής τραπεζικής, για τις οποίες τα αποκτώντα ιδρύματα δεν μπορούν να διαχωρίσουν τα ανοίγματα που εξασφαλίζονται με ακίνητα και τα αποδεκτά ανακυκλούμενα ανοίγματα λιανικής τραπεζικής από τα άλλα ανοίγματα λιανικής τραπεζικής, εφαρμόζεται η προσέγγιση στάθμισης των κινδύνου λιανικής τραπεζικής που οδηγεί στις υψηλότερες κεφαλαιακές απαιτήσεις για τα ανοίγματα αυτά.
Άρθρο 155
Σταθμισμένα ποσά ανοιγμάτων για ανοίγματα σε μετοχές
1. Τα ιδρύματα προσδιορίζουν τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά για ανοίγματα σε μετοχές, εξαιρουμένων των ποσών που αφαιρούνται σύμφωνα με το Δεύτερο Μέρος ή που υπόκεινται σε συντελεστή στάθμισης κινδύνου 250 % δυνάμει του άρθρου 48, σύμφωνα με τις προσεγγίσεις που προβλέπονται στις παραγράφους 2, 3 και 4 του παρόντος άρθρου. Ένα ίδρυμα μπορεί να εφαρμόζει διαφορετικές προσεγγίσεις σε διαφορετικά χαρτοφυλάκια μετοχών εφόσον το ίδιο το ίδρυμα χρησιμοποιεί διαφορετικές προσεγγίσεις για σκοπούς εσωτερικής διαχείρισης κινδύνων. Εάν ένα ίδρυμα χρησιμοποιεί διαφορετικές προσεγγίσεις, η επιλογή της προσέγγισης PD/LGD ή της προσέγγισης των εσωτερικών υποδειγμάτων γίνεται με συνέπεια, περιλαμβανομένης της διαχρονικότητας και με την προσέγγιση που χρησιμοποιείται για τις εσωτερικές διαδικασίες διαχείρισης κινδύνων των σχετικών ανοιγμάτων σε μετοχές και δεν υπαγορεύεται από λόγους «εποπτικού αρμπιτράζ».
Τα ιδρύματα μπορούν να αντιμετωπίζουν τα ανοίγματα σε μετοχές επιχειρήσεων παροχής επικουρικών υπηρεσιών σύμφωνα με την αντιμετώπιση που εφαρμόζεται στα άλλα στοιχεία ενεργητικού που δεν σχετίζονται με πιστωτικές υποχρεώσεις.
2. Δυνάμει της προσέγγισης απλής στάθμισης κινδύνου, το σταθμισμένο ως προς τον κίνδυνο ποσό υπολογίζεται σύμφωνα με τον τύπο:
,
όπου:
Συντελεστής στάθμισης κινδύνου (RW)= 190 % για ανοίγματα σε μετοχές μη διαπραγματεύσιμες σε χρηματιστήριο σε επαρκώς διαφοροποιημένα χαρτοφυλάκια.
Συντελεστής στάθμισης κινδύνου (RW)= 290 % για ανοίγματα σε μετοχές διαπραγματεύσιμες σε χρηματιστήριο.
Συντελεστής στάθμισης κινδύνου (RW)= 370 % για όλα τα άλλα ανοίγματα σε μετοχές.
Οι εκτός χαρτοφυλακίου συναλλαγών αρνητικές θέσεις στην αγορά τοις μετρητοίς και σε παράγωγα μέσα μπορούν να αντισταθμίζουν θετικές θέσεις στις αντίστοιχες μετοχές εάν έχουν χαρακτηριστεί ρητά ως αντισταθμίσεις συγκεκριμένων ανοιγμάτων σε μετοχές και εάν παρέχουν αντιστάθμιση για τουλάχιστον ένα ακόμα έτος. Οι άλλες αρνητικές θέσεις αντιμετωπίζονται ως θετικές θέσεις και στην απόλυτη αξία κάθε θέσης εφαρμόζεται κατάλληλος συντελεστής στάθμισης κινδύνου. Σε περίπτωση αναντιστοιχίας της ληκτότητας των θέσεων, εφαρμόζεται η προσέγγιση του άρθρου 162 παράγραφος 5 για τα ανοίγματα έναντι επιχειρήσεων.
Τα ιδρύματα μπορούν να λαμβάνουν υπόψη μη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία για άνοιγμα σε μετοχές σύμφωνα με τις προσεγγίσεις του κεφαλαίου 4.
3. Δυνάμει της προσέγγισης PD/LGD, τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά υπολογίζονται σύμφωνα με τους τύπους του άρθρου 153 παράγραφος 1. Εάν τα ιδρύματα δεν διαθέτουν επαρκείς πληροφορίες για να χρησιμοποιήσουν τον ορισμό της αθέτησης υποχρέωσης του άρθρου 178, στους συντελεστές στάθμισης κινδύνου εφαρμόζεται συντελεστής προσαύξησης 1,5.
Στο επίπεδο κάθε μεμονωμένου ανοίγματος, το άθροισμα του ποσού αναμενόμενης ζημίας πολλαπλασιασμένο επί 12,5 και του σταθμισμένου ως προς τον κίνδυνο ποσού δεν υπερβαίνει την αξία ανοίγματος πολλαπλασιασμένη επί 12,5.
Τα ιδρύματα μπορούν να λαμβάνουν υπόψη μη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία για άνοιγμα σε μετοχές σύμφωνα με τις προσεγγίσεις του κεφαλαίου 4. Τούτο ισχύει εφόσον εφαρμόζεται LGD 90 % στο άνοιγμα έναντι του παρέχοντος την προστασία. Για τα ανοίγματα σε μετοχές μη διαπραγματεύσιμες σε χρηματιστήριο σε επαρκώς διαφοροποιημένα χαρτοφυλάκια, μπορεί να χρησιμοποιείται LGD 65 %. Για τους σκοπούς αυτούς η ληκτότητα (Μ) είναι πέντε έτη.
4. Δυνάμει της προσέγγισης των εσωτερικών υποδειγμάτων, το σταθμισμένο ως προς τον κίνδυνο ποσό αντιστοιχεί στην ενδεχόμενη ζημία από τα ανοίγματα του πιστωτικού ιδρύματος σε μετοχές, όπως αυτή υπολογίζεται με εσωτερικά υποδείγματα «δυνητικής ζημίας» με μονόπλευρο διάστημα εμπιστοσύνης 99 % για τη διαφορά μεταξύ τριμηνιαίας απόδοσης και ενός κατάλληλου τριμηνιαίου επιτοκίου χωρίς κίνδυνο υπολογιζόμενου σε μακροχρόνια δειγματική περίοδο, πολλαπλασιασμένη επί 12,5. Στο επίπεδο του χαρτοφυλακίου μετοχών, το σταθμισμένο ως προς τον κίνδυνο ποσό δεν είναι μικρότερο από το συνολικό άθροισμα των κατωτέρω:
α)
του ελάχιστου σταθμισμένου ως προς τον κίνδυνο ποσού που απαιτείται βάσει της προσέγγισης PD/LGD και
β)
του αντίστοιχου ποσού αναμενόμενης ζημίας, πολλαπλασιασμένο επί 12,5.
Τα ποσά που αναφέρονται στα στοιχεία α) και β) υπολογίζονται βάσει των τιμών PD που προβλέπονται στο άρθρο 165 παράγραφος 1 και των αντίστοιχων τιμών LGD που ορίζονται στο άρθρο 165 παράγραφος 2.
Τα ιδρύματα μπορούν να αναγνωρίζουν μη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία για μια θέση σε μετοχές.
Άρθρο 156
Σταθμισμένα ποσά ανοιγμάτων για άλλα στοιχεία ενεργητικού που δεν συνιστούν πιστωτικές υποχρεώσεις
Τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά για άλλα στοιχεία ενεργητικού που δεν συνιστούν πιστωτικές υποχρεώσεις υπολογίζονται με τον ακόλουθο τύπο:
,
με εξαίρεση:
α)
τα μετρητά στο ταμείο και τα εξομοιούμενα με αυτά στοιχεία, καθώς και τα αποθέματα χρυσού σε ίδιο θησαυροφυλάκιο ή υπό κοινή διαχείριση, και μέχρι του ποσού των υποχρεώσεων σε χρυσό, όπου εφαρμόζεται μηδενικός συντελεστής στάθμισης κινδύνου,
β)
την περίπτωση που το άνοιγμα είναι η υπολειμματική αξία μισθωμένων περιουσιακών στοιχείων, όπου τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά υπολογίζονται ως εξής:
όπου t είναι μεγαλύτερο του 1 και αντιπροσωπεύει τον πλησιέστερο ακέραιο αριθμό που αντιστοιχεί στα έτη της χρηματοδοτικής μίσθωσης που υπολείπονται.
Ενότητα 3
Υπολογισμός των σταθμισμένων ποσών για κίνδυνο απομείωσης αξίας αποκτηθεισών εισπρακτέων απαιτήσεων
Άρθρο 157
Σταθμισμένα ποσά για κίνδυνο απομείωσης αξίας αποκτηθεισών εισπρακτέων απαιτήσεων
1. Τα ιδρύματα υπολογίζουν τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά για τον κίνδυνο απομείωσης της αξίας των αποκτηθεισών εισπρακτέων απαιτήσεών τους έναντι επιχειρήσεων και των απαιτήσεων λιανικής τραπεζικής σύμφωνα με τον τύπο του άρθρου 153 παράγραφος 1.
2. Τα ιδρύματα προσδιορίζουν τις εισαγόμενες τιμές για τις PD και LGD σύμφωνα με το τμήμα 4.
3. Τα ιδρύματα προσδιορίζουν την αξία ανοίγματος σύμφωνα με το τμήμα 5.
4. Για τους σκοπούς του παρόντος άρθρου, η τιμή της Μ είναι 1 έτος.
5. Οι αρμόδιες αρχές απαλλάσσουν ένα ίδρυμα από τον υπολογισμό και την αναγνώριση των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών για τον κίνδυνο απομείωσης της αξίας ενός είδους ανοίγματος που προκαλείται από αποκτηθείσες εισπρακτέες απαιτήσεις έναντι επιχειρήσεων ή εισπρακτέες απαιτήσεις λιανικής τραπεζικής εάν το ίδρυμα έχει αποδείξει επαρκώς στις αρμόδιες αρχές ότι ο κίνδυνος απομείωσης για το εν λόγω ίδρυμα είναι επουσιώδης όσον αφορά το συγκεκριμένο είδος ανοίγματος.
Τμήμα 3
Ποσά αναμενόμενησ ζημίασ
Άρθρο 158
Αντιμετώπιση ανά είδος ανοίγματος
1. Ο υπολογισμός των αναμενόμενων ζημιών πρέπει να βασίζεται, για κάθε άνοιγμα, στα ίδια στοιχεία για την PD, την LGD και την αξία ανοίγματος με τα χρησιμοποιούμενα για τον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ανοιγμάτων σύμφωνα με το άρθρο 151.
2. Οι αναμενόμενες ζημίες από τιτλοποιημένα ανοίγματα υπολογίζονται σύμφωνα με το κεφάλαιο 5.
3. Οι αναμενόμενες ζημίες από ανοίγματα που ανήκουν στην κατηγορία των «άλλων στοιχείων ενεργητικού που δεν συνιστούν πιστωτικές υποχρεώσεις» του άρθρου 147 παράγραφος 2 στοιχείο ζ) είναι μηδενικές.
4. Οι αναμενόμενες ζημίες από ανοίγματα υπό τη μορφή μεριδίων ή μετοχών ενός ΟΣΕ που αναφέρονται στο άρθρο 152 υπολογίζονται σύμφωνα με τις προσεγγίσεις του παρόντος άρθρου.
5. Η αναμενόμενη ζημία (EL) και το ποσό της αναμενόμενης ζημίας από τα ανοίγματα έναντι επιχειρήσεων, ιδρυμάτων, κεντρικών κυβερνήσεων και κεντρικών τραπεζών και από τα ανοίγματα λιανικής τραπεζικής υπολογίζονται με τους ακόλουθους τύπους:
Ποσό αναμενόμενης ζημίας= EL [πολλαπλασιαζόμενη επί] αξίας ανοίγματος.
Για αθετημένα ανοίγματα (PD = 100 %) όπου τα ιδρύματα εφαρμόζουν εσωτερικές εκτιμήσεις των LGD, ως EL λαμβάνεται η καλύτερη εκτίμηση (ELBE) του ιδρύματος για την αναμενόμενη ζημία λόγω του συγκεκριμένου ανοίγματος σύμφωνα με το άρθρο 181 παράγραφος 1 στοιχείο η).
Για τα ανοίγματα που υπάγονται στο άρθρο 153 παράγραφος 3, η τιμή της EL ισούται με 0 %.
6. Στην περίπτωση των ανοιγμάτων της υποκατηγορίας ειδικού δανεισμού για τα οποία τα ιδρύματα χρησιμοποιούν τις προσεγγίσεις του άρθρου 153 παράγραφος 5, για τον προσδιορισμό των συντελεστών στάθμισης κινδύνου οι τιμές της EL καθορίζονται σύμφωνα με τον πίνακα 2.
Πίνακας 2
Εναπομένουσα ληκτότητα
Κατηγορία 1
Κατηγορία 2
Κατηγορία 3
Κατηγορία 4
Κατηγορία 5
Μικρότερη των 2,5 ετών
0 %
0,4 %
2,8 %
8 %
50 %
Ίση ή μικρότερη των 2,5 ετών
0,4 %
0,8 %
2,8 %
8 %
50 %
7. Στην περίπτωση των ανοιγμάτων σε μετοχές των οποίων τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά υπολογίζονται σύμφωνα με την προσέγγιση απλής στάθμισης κινδύνου, τα ποσά αναμενόμενης ζημίας υπολογίζονται με τον ακόλουθο τύπο:
Οι τιμές της EL είναι οι ακόλουθες:
Αναμενόμενη ζημία (EL)= 0,8 % για ανοίγματα σε μετοχές μη διαπραγματεύσιμες σε χρηματιστήριο σε επαρκώς διαφοροποιημένα χαρτοφυλάκια.
Αναμενόμενη ζημία (EL)= 0,8 % για ανοίγματα σε μετοχές διαπραγματεύσιμες σε χρηματιστήριο.
Αναμενόμενη ζημία (EL)= 2,4 % για όλα τα άλλα ανοίγματα σε μετοχές.
8. Η αναμενόμενη ζημία και το ποσό της αναμενόμενης ζημίας από τα ανοίγματα σε μετοχές των οποίων τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά υπολογίζονται σύμφωνα με την προσέγγιση PD/LGD, τα ποσά αναμενόμενης ζημίας υπολογίζονται με τους ακόλουθους τύπους:
9. Στην περίπτωση των ανοιγμάτων σε μετοχές των οποίων τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά υπολογίζονται με την προσέγγιση των εσωτερικών υποδειγμάτων, τα ποσά αναμενόμενης ζημίας είναι μηδενικά.
10. Τα ποσά αναμενόμενης ζημίας για κίνδυνο απομείωσης αξίας αποκτηθεισών εισπρακτέων απαιτήσεων υπολογίζονται με τους ακόλουθους τύπους:
Άρθρο 159
Αντιμετώπιση των ποσών αναμενόμενης ζημίας
Τα ιδρύματα αφαιρούν τα ποσά αναμενόμενης ζημίας που υπολογίζονται δυνάμει του άρθρου 158 παράγραφοι 5, 6 και 10 από τις προσαρμογές γενικού και ειδικού πιστωτικού κινδύνου και τις πρόσθετες προσαρμογές αξίας σύμφωνα με τα άρθρα 34 και 110 καθώς και τις λοιπές μειώσεις ιδίων κεφαλαίων που σχετίζονται με τα εν λόγω ανοίγματα. Οι μειώσεις αξίας ανοιγμάτων εντός ισολογισμού αποκτηθέντων αφού είχαν ήδη αθετηθεί σύμφωνα με το άρθρο 166 παράγραφος 1 αντιμετωπίζονται με τον ίδιο τρόπο όπως οι ειδικές προσαρμογές πιστωτικού κινδύνου. Οι ειδικές προσαρμογές πιστωτικού κινδύνου για αθετημένα ανοίγματα δεν χρησιμοποιούνται για την κάλυψη αναμενόμενων ζημιών από άλλα ανοίγματα. Τα ποσά αναμενόμενης ζημίας για τιτλοποιημένα ανοίγματα και οι γενικές και ειδικές προσαρμογές πιστωτικού κινδύνου που σχετίζονται με αυτά τα ανοίγματα δεν περιλαμβάνονται στον υπολογισμό.
Τμήμα 4
Πιθανότητα αθέτησησ, ποσοστιαία ζημία σε περίπτωση αθέτησησ και ληκτότητα
Ενοτητα 1
Ανοίγματα έναντι επιχειρήσεων, ιδρυμάτων και κεντρικών κυβερνήσεων και κεντρικών τραπεζών
Άρθρο 160
Πιθανότητα αθέτησης (PD)
1. Η PD για άνοιγμα έναντι επιχείρησης ή ιδρύματος είναι τουλάχιστον 0,03 %.
2. Στην περίπτωση αποκτηθεισών εισπρακτέων απαιτήσεων έναντι επιχειρήσεων ως προς τις οποίες το ίδρυμα δεν μπορεί να εκτιμήσει την PD ή οι εκτιμήσεις της PD δεν πληρούν τις απαιτήσεις του τμήματος 6, η PD για αυτά τα ανοίγματα καθορίζεται με τις ακόλουθες μεθόδους:
α)
για τις εισπρακτέες απαιτήσεις έναντι επιχειρήσεων με εξοφλητική προτεραιότητα η PD είναι η εσωτερική εκτίμηση της EL διαιρούμενη δια της LGD για αυτές τις εισπρακτέες απαιτήσεις,
β)
για τις εισπρακτέες απαιτήσεις έναντι επιχειρήσεων με ελάσσονα εξοφλητική προτεραιότητα, η PD είναι η εσωτερική εκτίμηση της EL,
γ)
ένα ίδρυμα που έχει λάβει την άδεια της αρμόδιας αρχής να χρησιμοποιεί εσωτερικές εκτιμήσεις της LGD για τα ανοίγματα έναντι επιχειρήσεων σύμφωνα με το άρθρο 143 και που μπορεί να επιμερίσει σε PD και LGD τις εσωτερικές εκτιμήσεις της EL για αποκτηθείσες εισπρακτέες απαιτήσεις έναντι επιχειρήσεων με τρόπο αξιόπιστο κατά την κρίση των αρμόδιων αρχών, μπορεί να χρησιμοποιήσει την εκτίμηση PD που προκύπτει από τον εν λόγω επιμερισμό.
3. Η PD πιστούχων που αθέτησαν είναι 100 %.
4. Τα ιδρύματα μπορούν να λαμβάνουν υπόψη στην PD μη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία σύμφωνα με τις διατάξεις του κεφαλαίου 4. Όσον αφορά τον κίνδυνο απομείωσης της αξίας, επιπλέον των παρόχων προστασίας που αναφέρονται στο άρθρο 201 παράγραφος 1 στοιχείο ζ), ο πωλητής των αποκτηθεισών εισπρακτέων απαιτήσεων είναι επιλέξιμος εφόσον πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
η επιχείρηση έχει πιστοληπτική αξιολόγηση από ΕΟΠΑ την οποία η ΕΑΤ αντιστοιχίζει με τη βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας 3 ή με υψηλότερη βαθμίδα σύμφωνα με τους κανόνες στάθμισης κινδύνου των ανοιγμάτων έναντι επιχειρήσεων δυνάμει του κεφαλαίου 2,
β)
η επιχείρηση, στην περίπτωση ιδρυμάτων που υπολογίζουν σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά ανοιγμάτων και ποσά αναμενόμενης ζημίας σύμφωνα με την προσέγγιση ΠΕΔ, δεν έχει πιστοληπτική αξιολόγηση από αναγνωρισμένο ΕΟΠΑ και της αποδίδεται με εσωτερική διαβάθμιση πιθανότητα αθέτησης ισοδύναμη με εκείνη που αντιστοιχεί στις πιστοληπτικές αξιολογήσεις των ΕΟΠΑ οι οποίες αντιστοιχίζονται από την ΕΑΤ με τη βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας 3 ή με υψηλότερη βαθμίδα σύμφωνα με τους κανόνες στάθμισης κινδύνου των ανοιγμάτων έναντι επιχειρήσεων δυνάμει του κεφαλαίου 2.
5. Τα ιδρύματα που χρησιμοποιούν εσωτερικές εκτιμήσεις της LGD μπορούν να λαμβάνουν υπόψη μη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία με κατάλληλη προσαρμογή των PD, με την επιφύλαξη του άρθρου 161 παράγραφος 3.
6. Για τον κίνδυνο απομείωσης της αξίας αποκτηθεισών εισπρακτέων απαιτήσεων έναντι επιχειρήσεων, η PD ορίζεται ίση με την εκτίμηση EL του ιδρύματος για κίνδυνο απομείωσης. Ένα ίδρυμα που έχει λάβει την άδεια της αρμόδιας αρχής να χρησιμοποιεί εσωτερικές εκτιμήσεις της LGD για τα ανοίγματα έναντι επιχειρήσεων σύμφωνα με το άρθρο 143 και που μπορεί να επιμερίσει σε PD και LGD τις εσωτερικές εκτιμήσεις της EL για κίνδυνο απομείωσης της αξίας των αποκτηθεισών εισπρακτέων απαιτήσεων έναντι επιχειρήσεων με τρόπο αξιόπιστο κατά την κρίση των αρμόδιων αρχών, μπορεί να χρησιμοποιήσει την εκτίμηση PD που προκύπτει από τον εν λόγω επιμερισμό. Τα ιδρύματα μπορούν να λαμβάνουν υπόψη στην PD μη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία σύμφωνα με τις διατάξεις του κεφαλαίου 4. Όσον αφορά τον κίνδυνο απομείωσης της αξίας, επιπλέον των παρόχων προστασίας που αναφέρονται στο άρθρο 201 παράγραφος 1 στοιχείο ζ), ο πωλητής των αποκτηθεισών εισπρακτέων απαιτήσεων είναι επιλέξιμος εφόσον πληρούνται οι προϋποθέσεις της παραγράφου 4.
7. Κατά παρέκκλιση από το άρθρο 201 παράγραφος 1 στοιχείο ζ), οι επιχειρήσεις που πληρούν τις προϋποθέσεις της παραγράφου 4 είναι επιλέξιμες.
Ένα ίδρυμα που έχει λάβει την άδεια της αρμόδιας αρχής να χρησιμοποιεί εσωτερικές εκτιμήσεις της LGD για τον κίνδυνο απομείωσης της αξίας των αποκτηθεισών εισπρακτέων απαιτήσεων έναντι επιχειρήσεων σύμφωνα με το άρθρο 143, μπορεί να λαμβάνει υπόψη μη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία με κατάλληλη προσαρμογή της PD, με την επιφύλαξη του άρθρου 161 παράγραφος 3.
Άρθρο 161
Ζημία σε περίπτωση αθέτησης (LGD)
1. Τα ιδρύματα χρησιμοποιούν τις ακόλουθες τιμές LGD:
α)
ανοίγματα με εξοφλητική προτεραιότητα χωρίς αποδεκτή εξασφάλιση: 45 %,
β)
ανοίγματα ελάσσονος εξοφλητικής προτεραιότητας χωρίς αποδεκτή εξασφάλιση: 75 %,
γ)
τα ιδρύματα μπορούν να λαμβάνουν υπόψη χρηματοδοτούμενη και μη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία για την LGD σύμφωνα με το κεφάλαιο 4,
δ)
για τα καλυμμένα ομόλογα που είναι επιλέξιμα για την αντιμετώπιση που καθορίζεται στο άρθρο 129 παράγραφος 4 ή 5 μπορεί να εφαρμόζεται LGD 11,25 %,
ε)
για τα ανοίγματα σε αποκτηθείσες εισπρακτέες απαιτήσεις έναντι επιχειρήσεων με εξοφλητική προτεραιότητα σε περίπτωση που ένα ίδρυμα δεν μπορεί να εκτιμήσει την PD ή οι εσωτερικές εκτιμήσεις της PD δεν πληρούν τις απαιτήσεις του τμήματος 6: 45 %,
στ)
για τα ανοίγματα σε αποκτηθείσες εισπρακτέες απαιτήσεις έναντι επιχειρήσεων με ελάσσονα εξοφλητική προτεραιότητα σε περίπτωση που ένα ίδρυμα δεν μπορεί να εκτιμήσει την PD ή οι εσωτερικές εκτιμήσεις της PD δεν πληρούν τις απαιτήσεις του τμήματος 6: 100 %,
ζ)
για κίνδυνο απομείωσης της αξίας αποκτηθεισών εισπρακτέων απαιτήσεων: 75 %.
2. Για τον κίνδυνο απομείωσης της αξίας και τον κίνδυνο αθέτησης, εάν ένα ίδρυμα έχει λάβει την άδεια της αρμόδιας αρχής να χρησιμοποιεί εσωτερικές εκτιμήσεις της LGD για τα ανοίγματα έναντι επιχειρήσεων σύμφωνα με το άρθρο 143 και μπορεί να επιμερίσει σε PD και LGD τις εσωτερικές εκτιμήσεις της EL για τις αποκτηθείσες εισπρακτέες απαιτήσεις έναντι επιχειρήσεων με τρόπο αξιόπιστο κατά την κρίση των αρμόδιων αρχών, μπορεί να χρησιμοποιήσει την εκτίμηση LGD για τις αποκτηθείσες εισπρακτέες απαιτήσεις έναντι επιχειρήσεων.
3. Εάν ένα ίδρυμα έχει λάβει την άδεια της αρμόδιας αρχής να χρησιμοποιεί εσωτερικές εκτιμήσεις της LGD για τα ανοίγματα έναντι επιχειρήσεων, ιδρυμάτων, κεντρικών κυβερνήσεων και κεντρικών τραπεζών σύμφωνα με το άρθρο 143, η μη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία μπορεί να αναγνωρίζεται με προσαρμογή της PD και/ή της LGD, με την επιφύλαξη των απαιτήσεων του τμήματος 6 και της άδειας των αρμόδιων αρχών. Το ίδρυμα δεν εφαρμόζει σε εγγυημένα ανοίγματα προσαρμοσμένη PD ή LGD τέτοια ώστε ο προσαρμοσμένος συντελεστής στάθμισης κινδύνου να είναι χαμηλότερος από εκείνον που εφαρμόζεται σε συγκρίσιμο άμεσο άνοιγμα έναντι του εγγυητή.
4. Για τους σκοπούς του άρθρου 153 παράγραφος 3, η τιμή της LGD για συγκρίσιμο άμεσο άνοιγμα έναντι του παρόχου της πιστωτικής προστασίας που αναφέρεται στο άρθρο 148 παράγραφος 3 ισούται με την τιμή της LGD που αντιστοιχεί είτε σε μια μη αντισταθμισμένη πιστωτική διευκόλυνση υπέρ του εγγυητή, είτε στη μη αντισταθμισμένη πιστωτική διευκόλυνση υπέρ του πιστούχου, ανάλογα με το εάν από τις διαθέσιμες πληροφορίες και από τη διάρθρωση της εγγύησης προκύπτει ότι, σε περίπτωση αθέτησης τόσο του εγγυητή όσο και του πιστούχου στη διάρκεια της αντισταθμισμένης συναλλαγής, το ανακτώμενο ποσό θα εξαρτηθεί από την οικονομική κατάσταση του εγγυητή ή του πιστούχου, αντίστοιχα.
Άρθρο 162
Ληκτότητα
1. Τα ιδρύματα που δεν έχουν λάβει άδεια να χρησιμοποιούν εσωτερικές εκτιμήσεις LGD και εσωτερικούς συντελεστές μετατροπής για ανοίγματα έναντι επιχειρήσεων, ιδρυμάτων ή κεντρικών κυβερνήσεων και κεντρικών τραπεζών, αποδίδουν στα ανοίγματα από συναλλαγές επαναγοράς και από συναλλαγές δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων ή εμπορευμάτων ληκτότητα (M) 0,5 ετών και σε όλα τα άλλα ανοίγματα Μ 2,5 ετών.
Εναλλακτικά, στο πλαίσιο της άδειας που αναφέρεται στο άρθρο 143, οι αρμόδιες αρχές αποφασίζουν εάν το ίδρυμα χρησιμοποιεί ληκτότητα (Μ) για κάθε άνοιγμα όπως προβλέπεται δυνάμει της παραγράφου 2.
2. Τα ιδρύματα που έχουν λάβει την άδεια της αρμόδιας αρχής να χρησιμοποιούν εσωτερικές εκτιμήσεις LGD και εσωτερικούς συντελεστές μετατροπής για τα ανοίγματα έναντι επιχειρήσεων, ιδρυμάτων ή κεντρικών κυβερνήσεων και κεντρικών τραπεζών σύμφωνα με το άρθρο 143 υπολογίζουν την M για καθένα από αυτά τα ανοίγματα σύμφωνα με τα στοιχεία α) έως ε) της παρούσας παραγράφου, με την επιφύλαξη των παραγράφων 3 έως 5 του παρόντος άρθρου. Η Μ δεν υπερβαίνει την πενταετία πλην των περιπτώσεων του άρθρου 384 παράγραφος 1, στις οποίες η Μ θα χρησιμοποιείται σύμφωνα με τις οικείες διατάξεις:
α)
για τα μέσα με χρονοδιάγραμμα χρηματορροών, η M υπολογίζεται με τον ακόλουθο τύπο:
όπου CFt είναι οι χρηματορροές (κεφάλαιο, πληρωμές τόκων και προμήθειες) που καταβάλλει ο πιστούχοςστην περίοδο t βάσει της σύμβασης,
β)
για τα παράγωγα που υπάγονται σε σύμβαση-πλαίσιο συμψηφισμού, η M αντιστοιχεί στη σταθμισμένη μέση εναπομένουσα ληκτότητα του ανοίγματος, και δεν μπορεί να είναι μικρότερη του έτους, και το ονομαστικό ποσό κάθε ανοίγματος χρησιμοποιείται για τη στάθμιση της ληκτότητας,
γ)
για ανοίγματα από πλήρως ή σχεδόν πλήρως εξασφαλισμένες συναλλαγές στα παράγωγα μέσα που παρατίθενται στο παράρτημα II και από πλήρως ή σχεδόν πλήρως εξασφαλισμένες πράξεις δανεισμού σε λογαριασμό περιθωρίου ασφάλισης που υπάγονται σε σύμβαση-πλαίσιο συμψηφισμού, η M είναι η σταθμισμένη μέση εναπομένουσα ληκτότητα των συναλλαγών και δεν μπορεί να είναι μικρότερη των 10 ημερών,
δ)
για συναλλαγές επαναγοράς ή συναλλαγές δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων ή εμπορευμάτων που υπάγονται σε σύμβαση-πλαίσιο συμψηφισμού, η M είναι η σταθμισμένη μέση εναπομένουσα ληκτότητα των συναλλαγών και δεν μπορεί να είναι μικρότερη των 5 ημερών. Για τη στάθμιση της ληκτότητας χρησιμοποιείται το ονομαστικό ποσό κάθε συναλλαγής,
ε)
ένα ίδρυμα που έχει λάβει την άδεια της αρμόδιας αρχής σύμφωνα με το άρθρο 143 να χρησιμοποιεί εσωτερικές εκτιμήσεις της PD για τις αποκτηθείσες εισπρακτέες απαιτήσεις έναντι επιχειρήσεων, η Μ για τα εκταμιευθέντα ποσά ισούται με τη σταθμισμένη μέση ληκτότητα των εν λόγω απαιτήσεων και δεν μπορεί να είναι μικρότερη των 90 ημερών. Η ίδια τιμή Μ εφαρμόζεται επίσης στα μη αναληφθέντα ποσά πιστωτικής διευκόλυνσης αγοράς με δέσμευση εφόσον αυτή περιέχει περιοριστικές ρήτρες, σημεία ενεργοποίησης πρόωρης εξόφλησης ή άλλα χαρακτηριστικά που προστατεύουν το αποκτών ίδρυμα κατά μιας ουσιαστικής επιδείνωσης της ποιότητας των μελλοντικών εισπρακτέων απαιτήσεων που υποχρεούται να αγοράσει μέχρι τη λήξη ισχύος της διευκόλυνσης. Ελλείψει παρόμοιας αποτελεσματικής προστασίας, η M για τα μη αναληφθέντα ποσά ισούται με το άθροισμα της δυνητικής εισπρακτέας απαίτησης με τη μεγαλύτερη ληκτότητα δυνάμει της συμφωνίας αγοράς και της εναπομένουσας ληκτότητας της πιστωτικής διευκόλυνσης αγοράς, και δεν μπορεί να είναι μικρότερη των 90 ημερών,
στ)
για κάθε άλλο μέσο εκτός των μνημονευομένων στην παρούσα παράγραφο ή εάν το ίδρυμα δεν είναι σε θέση να υπολογίσει την M σύμφωνα με το στοιχείο α), η τιμή της M είναι το ανώτατο χρονικό διάστημα (σε έτη) που έχει ακόμα στη διάθεσή του ο πιστούχος για να εκπληρώσει πλήρως τις συμβατικές του υποχρεώσεις και δεν μπορεί να είναι μικρότερη του έτους,
ζ)
για τα ιδρύματα που χρησιμοποιούν την προσέγγιση εσωτερικών υποδειγμάτων που περιγράφεται στο κεφάλαιο 6 τμήμα 6, για τον υπολογισμό της αξίας των ανοιγμάτων, η Μ υπολογίζεται για τα ανοίγματα στα οποία το ίδρυμα εφαρμόζει την εν λόγω προσέγγιση και για τα οποία η ληκτότητα της σύμβασης με τη μεγαλύτερη διάρκεια στο συμψηφιστικό σύνολο υπερβαίνει το έτος σύμφωνα με τον ακόλουθο τύπο:
όπου:
=
μια εικονική μεταβλητή, η τιμή της οποίας στη μελλοντική χρονική περίοδο tk ισούται με μηδέν εάν tk 1 έτους και με 1 εάν tk ≤ 1,
=
το αναμενόμενο άνοιγμα στη μελλοντική περίοδο tk,
=
το πραγματικό αναμενόμενο άνοιγμα στη μελλοντική περίοδο tk,
=
ο συντελεστής προεξόφλησης χωρίς κίνδυνο για τη μελλοντική χρονική περίοδο tk,
,
η)
ένα ίδρυμα που χρησιμοποιεί εσωτερικό υπόδειγμα για τον υπολογισμό μονομερούς προσαρμογής πιστωτικής αποτίμησης (credit valuation adjustment ή CVA) μπορεί, με την άδεια των αρμόδιων αρχών, να λάβει ως τιμή της Μ την πραγματική μέση σταθμική διάρκεια (duration) όπως αυτή εκτιμάται βάσει του εσωτερικού υποδείγματος.
Με την επιφύλαξη της παραγράφου 2, για συμψηφιστικά σύνολα στα οποία όλες οι συμβάσεις έχουν αρχική ληκτότητα κάτω του έτους, εφαρμόζεται ο τύπος του στοιχείου α),
θ)
για τα ιδρύματα που χρησιμοποιούν την προσέγγιση εσωτερικών υποδειγμάτων που περιγράφεται στο τμήμα 6 του κεφαλαίου 6 για τον υπολογισμό της αξίας των ανοιγμάτων και που έχουν άδεια να χρησιμοποιούν εσωτερικό υπόδειγμα για τον ειδικό κίνδυνο από διαπραγματεύσιμους χρεωστικούς τίτλους σύμφωνα με το Τρίτο Μέρος, τίτλος IV, κεφάλαιο 5, η Μ λαμβάνει τιμή 1 στον τύπο του άρθρου 153 παράγραφος 1, εφόσον το ίδρυμα μπορεί να αποδείξει στις αρμόδιες αρχές ότι το εσωτερικό του υπόδειγμα για τον ειδικό κίνδυνο από διαπραγματεύσιμους χρεωστικούς τίτλους που εφαρμόζεται στο άρθρο 383 περιλαμβάνει τις επιπτώσεις από μεταβολές της διαβάθμισης,
ι)
για τους σκοπούς του άρθρου 153 παράγραφος 3 η Μ είναι η πραγματική ληκτότητα της πιστωτικής προστασίας, δεν μπορεί όμως να είναι κατώτερη του έτους.
3. Εάν η τεκμηρίωση των συμβάσεων απαιτεί καθημερινή προσαρμογή περιθωρίου και καθημερινή αποτίμηση αξίας και περιλαμβάνει ρήτρες που επιτρέπουν την άμεση ρευστοποίηση ή τον συμψηφισμό των εξασφαλίσεων σε περίπτωση αθέτησης ή μη κατάθεσης του απαιτούμενου περιθωρίου, η Μ είναι τουλάχιστον μία ημέρα για:
α)
τα πλήρως ή σχεδόν πλήρως εξασφαλισμένα παράγωγα μέσα που αναφέρονται στο παράρτημα II,
β)
τις πλήρως ή σχεδόν πλήρως εξασφαλισμένες συναλλαγές δανεισμού σε λογαριασμό περιθωρίου ασφάλισης,
γ)
συναλλαγές επαναγοράς ή συναλλαγές δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων ή εμπορευμάτων.
Επιπλέον, για τα άλλα αποδεκτά βραχυπρόθεσμα ανοίγματα που δεν αποτελούν μέρος της τρέχουσας χρηματοδότησης του πιστούχου από το ίδρυμα, η M είναι τουλάχιστον μία ημέρα. Ως αποδεκτά βραχυπρόθεσμα ανοίγματα θεωρούνται τα εξής:
α)
ανοίγματα έναντι ιδρυμάτων που προκύπτουν από τον διακανονισμό υποχρεώσεων ξένου συναλλάγματος,
β)
αυτοεξοφλούμενες βραχυπρόθεσμες συναλλαγές χρηματοδότησης του εμπορίου, που συνδέονται με την ανταλλαγή αγαθών ή υπηρεσιών, με εναπομένουσα ληκτότητα μικρότερη ή ίση με ένα έτος όπως αναφέρονται στο άρθρο 4 παράγραφος 1 σημείο 80),
γ)
ανοίγματα που προκύπτουν από τον διακανονισμό αγορών και πωλήσεων τίτλων εντός της συνήθους περιόδου παράδοσης ή δύο εργάσιμων ημερών,
δ)
ανοίγματα που προκύπτουν από διακανονισμούς σε μετρητά με τραπεζικό έμβασμα και από διακανονισμούς ηλεκτρονικής πληρωμής και προπληρωμένου κόστους, συμπεριλαμβανομένων των πιστωτικών διευκολύνσεων από αποτυχημένες συναλλαγές που δεν υπερβαίνουν ένα μικρό, πάγιο συμφωνηθέντα αριθμό εργάσιμων ημερών.
4. Για τα ανοίγματα έναντι επιχειρήσεων που είναι εγκατεστημένες στην Ένωση και έχουν ενοποιημένο κύκλο εργασιών και ενοποιημένο ενεργητικό κάτω των 500 εκατ. ευρώ, τα ιδρύματα μπορούν να επιλέξουν να ορίζουν σταθερά την M όπως ορίζεται στην παράγραφο 1 αντί να εφαρμόζουν την παράγραφο 2. Τα ιδρύματα μπορούν να αντικαταστήσουν το συνολικό ενεργητικό των 500 εκατ. ευρώ με συνολικό ενεργητικό 1.000 εκατ. ευρώ για επιχειρήσεις που κατά κύριο λόγο κατέχουν και μισθώνουν μη κερδοσκοπικά ακίνητα κατοικίας.
5. Οι αναντιστοιχίες ληκτότητας αντιμετωπίζονται σύμφωνα με το κεφάλαιο 4.
Ενότητα 2
Ανοίγματα λιανικής τραπεζικης
Άρθρο 163
Πιθανότητα αθέτησης (PD)
1. Η πιθανότητα αθέτησης (PD) ενός ανοίγματος είναι τουλάχιστον 0,03 %.
2. Για τους πιστούχοι που αθέτησαν, ή, εάν υιοθετείται αντιμετώπιση ανά πιστωτική υποχρέωση, για τα ανοίγματα σε αθέτηση, η PD είναι 100 %.
3. Για τον κίνδυνο απομείωσης της αξίας αποκτηθεισών εισπρακτέων απαιτήσεων, η PD ορίζεται ίση με τις εκτιμήσεις της EL για τον κίνδυνο απομείωσης της αξίας. Εάν το ίδρυμα μπορεί να επιμερίσει σε PD και LGD τις εσωτερικές εκτιμήσεις της EL για τον κίνδυνο απομείωσης της αξίας αποκτηθεισών εισπρακτέων απαιτήσεων κατά τρόπο που κρίνεται αξιόπιστος από τις αρμόδιες αρχές, μπορεί να χρησιμοποιείται η εκτίμηση της PD.
4. Η μη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία μπορεί να λαμβάνεται υπόψη μέσω της κατάλληλης προσαρμογής της PD, με την επιφύλαξη του άρθρου 164 παράγραφος 2. Για τον κίνδυνο απομείωσης της αξίας, επιπλέον των παρόχων προστασίας που αναφέρονται στο άρθρο 201 παράγραφος 1 στοιχείο ζ), ο πωλητής των αποκτηθεισών εισπρακτέων απαιτήσεων είναι επιλέξιμος εφόσον πληρούνται οι προϋποθέσεις του άρθρου 160 παράγραφος 4.
Άρθρο 164
Ζημία σε περίπτωση αθέτησης (LGD)
1. Τα ιδρύματα παρέχουν εσωτερικές εκτιμήσεις της LGD με την επιφύλαξη των απαιτήσεων του τμήματος 6 και της άδειας των αρμόδιων αρχών σύμφωνα με το άρθρο 143. Για τον κίνδυνο απομείωσης της αξίας αποκτηθεισών εισπρακτέων απαιτήσεων εφαρμόζεται LGD 75 %. Εάν το ίδρυμα μπορεί να επιμερίσει αξιόπιστα σε PD και LGD τις εκτιμήσεις της EL για τον κίνδυνο απομείωσης της αξίας αποκτηθεισών εισπρακτέων απαιτήσεων, το ίδρυμα μπορεί να χρησιμοποιεί εσωτερική εκτίμηση για την LGD.
2. Η μη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία μπορεί να αναγνωρίζεται ως επιλέξιμη με προσαρμογή των εκτιμήσεων PD ή LGD, με την επιφύλαξη των απαιτήσεων του άρθρου 183 παράγραφοι 1, 2 και 3 και της άδειας των αρμόδιων αρχών, για την κάλυψη μεμονωμένου ανοίγματος ή ομάδας ανοιγμάτων. Το ίδρυμα δεν εφαρμόζει σε εγγυημένα ανοίγματα προσαρμοσμένη PD ή LGD τέτοια ώστε ο προσαρμοσμένος συντελεστής στάθμισης κινδύνου να είναι χαμηλότερος από εκείνον που εφαρμόζεται σε συγκρίσιμο άμεσο άνοιγμα έναντι του εγγυητή.
3. Για τους σκοπούς του άρθρου 154 παράγραφος 2, η τιμή της LGD για συγκρίσιμο άμεσο άνοιγμα έναντι του παρόχου της πιστωτικής προστασίας που αναφέρεται στο άρθρο 153 παράγραφος 3 ισούται με την τιμή της LGD που αντιστοιχεί είτε σε μια μη αντισταθμισμένη πιστωτική διευκόλυνση υπέρ του εγγυητή, είτε στη μη αντισταθμισμένη πιστωτική διευκόλυνση υπέρ του πιστούχου, ανάλογα με το εάν από τις διαθέσιμες πληροφορίες και από τη διάρθρωση της εγγύησης προκύπτει ότι, σε περίπτωση αθέτησης τόσο του εγγυητή όσο και του πιστούχου στη διάρκεια της αντισταθμισμένης συναλλαγής, το ανακτώμενο ποσό θα εξαρτηθεί από την οικονομική κατάσταση του εγγυητή ή του πιστούχου, αντίστοιχα.
4. Το μέσο σταθμισμένο ύψος της LGD για όλα τα ανοίγματα λιανικής τραπεζικής που είναι εξασφαλισμένα με ακίνητα κατοικίας και δεν καλύπτονται από εγγυήσεις κεντρικών κυβερνήσεων δεν πρέπει να είναι κατώτερο του 10 %.
Το μέσο σταθμισμένο ύψος της LGD για όλα τα ανοίγματα λιανικής τραπεζικής που είναι εξασφαλισμένα με υποθήκες επί εμπορικών ακινήτων και δεν καλύπτονται από εγγυήσεις κεντρικών κυβερνήσεων δεν πρέπει να είναι κατώτερο του 15 %.
5. Βάσει των δεδομένων που συλλέγονται δυνάμει του άρθρου 101 και λαμβάνοντας υπόψη τις μελλοντικές εξελίξεις της αγοράς ακινήτων και κάθε άλλο σχετικό δείκτη, οι αρμόδιες αρχές αξιολογούν περιοδικά και τουλάχιστον άπαξ ετησίως, εάν οι ελάχιστες τιμές LGD της παραγράφου 4 του παρόντος άρθρου είναι κατάλληλες για τα ανοίγματα που εξασφαλίζονται με ακίνητα κατοικίας ή εμπορικά ακίνητα που βρίσκονται στην επικράτειά τους. Οι αρμόδιες αρχές μπορούν, όταν ενδείκνυται για λόγους χρηματοπιστωτικής σταθερότητας, να θέτουν υψηλότερες ελάχιστες τιμές της σταθμισμένης ως προς το άνοιγμα μέσης LGD για τα ανοίγματα που εξασφαλίζονται με ακίνητα στην επικράτειά τους.
Οι αρμόδιες αρχές κοινοποιούν κάθε μεταβολή των ελάχιστων τιμών LGD στις οποίες προβαίνουν σύμφωνα με το πρώτο εδάφιο στην ΕΑΤ, η οποία δημοσιεύει τις νέες τιμές LGD.
6. Η ΕΑΤ αναπτύσσει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων που διευκρινίζουν τα κριτήρια που λαμβάνουν υπόψη τους οι αρμόδιες αρχές κατά τον καθορισμό υψηλότερων ελάχιστων τιμών LGD.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή το αργότερο έως τις 31 Δεκεμβρίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που αναφέρονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
7. Τα ιδρύματα κάθε κράτους μέλους εφαρμόζουν τις υψηλότερες ελάχιστες τιμές LGD που έχουν καθοριστεί από τις αρμόδιες αρχές άλλου κράτους μέλους σε ανοίγματα που εξασφαλίζονται με ακίνητα που βρίσκονται στο εν λόγω κράτος μέλος.
Ενότητα 3
Ανοίγματα σε μετοχέσ που υπαγονται στην προσέγγιση PD/LGD
Άρθρο 165
Ανοίγματα σε μετοχές που υπάγονται στην προσέγγιση PD/LGD
1. Η PD προσδιορίζεται με τις προσεγγίσεις που χρησιμοποιούνται για τα ανοίγματα έναντι επιχειρήσεων.
Εφαρμόζονται οι ακόλουθοι συντελεστές:
α)
0,09 % για ανοίγματα σε μετοχές διαπραγματεύσιμες σε χρηματιστήριο εφόσον η επένδυση αποτελεί μέρος μακροχρόνιας σχέσης με τον πελάτη,
β)
0,09 % για ανοίγματα σε μετοχές μη διαπραγματεύσιμες σε χρηματιστήριο εφόσον η απόδοση της επένδυσης βασίζεται σε τακτικές και περιοδικές χρηματορροές που δεν προέρχονται από υπεραξίες κεφαλαίου,
γ)
0,40 % για ανοίγματα σε μετοχές διαπραγματεύσιμες σε χρηματιστήριο, περιλαμβανομένων άλλων αρνητικών θέσεων οριζόμενων στο άρθρο 155 παράγραφος 2,
δ)
1,25 % για όλα τα άλλα ανοίγματα σε μετοχές, περιλαμβανομένων άλλων αρνητικών θέσεων οριζόμενων στο άρθρο 155 παράγραφος 2.
2. Στα ανοίγματα σε μετοχές μη διαπραγματεύσιμες σε χρηματιστήριο σε επαρκώς διαφοροποιημένα χαρτοφυλάκια μπορεί να εφαρμόζεται LGD 65 %. Σε όλα τα άλλα τέτοιου είδους ανοίγματα εφαρμόζεται LGD 90 %.
3. Η Μ είναι πέντε έτη για όλα τα ανοίγματα.
Τμήμα 5
Αξία ανοίγματος
Άρθρο 166
Ανοίγματα έναντι επιχειρήσεων, ιδρυμάτων, κεντρικών κυβερνήσεων και κεντρικών τραπεζών και ανοίγματα λιανικής τραπεζικής
1. Εάν δεν ορίζεται διαφορετικά, η αξία των ανοιγμάτων εντός ισολογισμού είναι η λογιστική αξία που υπολογίζεται χωρίς να λαμβάνονται υπόψη τυχόν προσαρμογές του πιστωτικού κινδύνου.
Ο κανόνας αυτός εφαρμόζεται επίσης σε στοιχεία ενεργητικού που αποκτήθηκαν σε τιμή διαφορετική από το οφειλόμενο ποσό.
Για τα αποκτηθέντα στοιχεία ενεργητικού, η διαφορά μεταξύ του οφειλόμενου ποσού και της λογιστικής αξίας που απομένει μετά από την εφαρμογή ειδικών προσαρμογών του πιστωτικού κινδύνου, η οποία εγγράφεται στον ισολογισμό των ιδρυμάτων κατά την αγορά του στοιχείου ενεργητικού καταχωρίζεται ως μείωση αξίας εάν το οφειλόμενο ποσό είναι μεγαλύτερο και ως αύξηση αξίας εάν είναι μικρότερο.
2. Εάν τα ιδρύματα χρησιμοποιούν συμβάσεις-πλαίσια συμψηφισμού για τις συναλλαγές επαναγοράς και τις συναλλαγές δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων ή εμπορευμάτων, η αξία ανοίγματος υπολογίζεται σύμφωνα με τα κεφάλαια 4 ή 6.
3. Προκειμένου να υπολογιστεί η αξία ανοίγματος για τον συμψηφισμό δανείων και καταθέσεων εντός ισολογισμού, τα ιδρύματα εφαρμόζουν τις προσεγγίσεις του κεφαλαίου 4.
4. Η αξία ανοίγματος των χρηματοδοτικών μισθώσεων είναι η παρούσα αξία των ελάχιστων μισθωμάτων τους. Τα ελάχιστα μισθώματα περιλαμβάνουν τις πληρωμές καθ’ όλη τη διάρκεια της σύμβασης που ο μισθωτής καλείται ή μπορεί να κληθεί να πραγματοποιήσει και κάθε δικαίωμα έκπτωσης (δηλ. δικαίωμα του οποίου η άσκηση είναι λογικώς βέβαιη). Εάν άλλο μέρος εκτός του μισθωτή υποχρεούται να καταβάλει πληρωμή που σχετίζεται με την υπολειμματική αξία μισθωμένου περιουσιακού στοιχείου και η εν λόγω υποχρέωση πληρωμής πληροί τις προϋποθέσεις του άρθρου 201 περί επιλεξιμότητας παρόχων προστασίας καθώς και τις ελάχιστες προϋποθέσεις αναγνώρισης άλλων τύπων εγγυήσεων που προβλέπονται στο άρθρο 213, η υποχρέωση πληρωμής μπορεί να λαμβάνεται υπόψη ως μη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία δυνάμει του κεφαλαίου 4.
5. Όσον αφορά οποιοδήποτε συμβόλαιο που παρατίθεται στο παράρτημα ΙΙ, η αξία ανοίγματος προσδιορίζεται βάσει των προσεγγίσεων του κεφαλαίου 6 και δεν λαμβάνονται υπόψη τυχόν προσαρμογές του πιστωτικού κινδύνου.
6. Για τον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών ανοιγμάτων για αποκτηθείσες εισπρακτέες απαιτήσεις, η αξία ανοίγματος είναι η αξία που καθορίζεται σύμφωνα με την παράγραφο 1 μείον την απαίτηση ιδίων κεφαλαίων για τον κίνδυνο απομείωσης της αξίας πριν από τη μείωση πιστωτικού κινδύνου.
7. Για τα ανοίγματα με μορφή πώλησης, κατάθεσης ή δανεισμού τίτλων ή βασικών εμπορευμάτων στο πλαίσιο συναλλαγών επαναγοράς ή συναλλαγών δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων ή εμπορευμάτων, συναλλαγών με μακρά προθεσμία διακανονισμού και συναλλαγών δανεισμού σε λογαριασμό περιθωρίου ασφάλισης, η αξία ανοίγματος είναι η αξία των τίτλων ή των εμπορευμάτων που προσδιορίζεται σύμφωνα με το άρθρο 24. Εάν χρησιμοποιείται η αναλυτική προσέγγιση χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων του άρθρου 223, η αξία ανοίγματος προσαυξάνεται με την προσαρμογή μεταβλητότητας που είναι κατάλληλη για αυτούς τους τίτλους ή εμπορεύματα σύμφωνα με τις οικείες διατάξεις. Η αξία ανοίγματος των συναλλαγών επαναγοράς, των συναλλαγών δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων ή εμπορευμάτων, των συναλλαγών με μακρά προθεσμία διακανονισμού και των συναλλαγών δανεισμού σε λογαριασμό περιθωρίου ασφάλισης μπορεί να προσδιορίζεται είτε σύμφωνα με το κεφάλαιο 6 είτε σύμφωνα με το άρθρο 220 παράγραφος 2.
8. Για τα ακόλουθα στοιχεία, η αξία ανοίγματος υπολογίζεται ως το ποσό δέσμευσης που δεν έχει αναληφθεί πολλαπλασιασμένο με συντελεστή μετατροπής. Τα ιδρύματα χρησιμοποιούν τους ακόλουθους συντελεστές μετατροπής σύμφωνα με το άρθρο 151 παράγραφος 8 για τα ανοίγματα έναντι επιχειρήσεων, ιδρυμάτων, κεντρικών κυβερνήσεων και κεντρικών τραπεζών:
α)
για τα πιστωτικά όρια που είναι ακυρώσιμα από το ίδρυμα άνευ όρων ανά πάσα στιγμή χωρίς προειδοποίηση, ή παρέχουν στο ίδρυμα πραγματική δυνατότητα αυτόματης ακύρωσης λόγω επιδείνωσης της πιστοληπτικής ικανότητας του δανειολήπτη, εφαρμόζεται συντελεστής μετατροπής 0 %. Όταν εφαρμόζουν συντελεστή μετατροπής 0 %, τα ιδρύματα παρακολουθούν ενεργά τη χρηματοοικονομική κατάσταση του πιστούχου και διαθέτουν εσωτερικά συστήματα ελέγχου που τους επιτρέπουν να εντοπίζουν αμέσως κάθε επιδείνωση της πιστωτικής ποιότητας του πιστούχου. Λιανικά πιστωτικά όρια μπορούν να θεωρηθούν ως ακυρώσιμα άνευ όρων όταν οι όροι επιτρέπουν στο ίδρυμα να τα ακυρώσει έως το ανώτατο επιτρεπόμενο ποσό βάσει της νομοθεσίας για την προστασία του καταναλωτή και της συναφούς νομοθεσίας,
β)
για τις βραχυπρόθεσμες ενέγγυες πιστώσεις που συνδέονται με κινήσεις αγαθών, εφαρμόζεται συντελεστής μετατροπής 20 % τόσο από το ίδρυμα που εκδίδει όσο και από εκείνο που επιβεβαιώνει την ενέγγυα πίστωση,
γ)
για μη αναληφθείσες πιστωτικές διευκολύνσεις ανακυκλούμενων εισπρακτέων απαιτήσεων που μπορούν να ακυρώνονται άνευ όρων ή παρέχουν στο ίδρυμα πραγματική δυνατότητα αυτόματης ακύρωσης ανά πάσα στιγμή χωρίς προειδοποίηση, εφαρμόζεται συντελεστής μετατροπής 0 %. Όταν εφαρμόζουν συντελεστή μετατροπής 0 %, τα πιστωτικά ιδρύματα παρακολουθούν ενεργά τη χρηματοοικονομική κατάσταση του πιστούχου και διαθέτουν εσωτερικά συστήματα ελέγχου που τους επιτρέπουν να εντοπίζουν αμέσως κάθε επιδείνωση της πιστωτικής ποιότητας του πιστούχου,
δ)
για τα άλλα πιστωτικά όρια, τις διευκολύνσεις έκδοσης βραχυπρόθεσμων γραμματίων (NIFs) και τις ανανεούμενες διευκολύνσεις αναδοχής (RUFs), εφαρμόζεται συντελεστής μετατροπής 75 %,
ε)
τα ιδρύματα που πληρούν τις απαιτήσεις για τη χρήση εσωτερικών εκτιμήσεων συντελεστών μετατροπής σύμφωνα με το τμήμα 6, μπορούν να εφαρμόζουν τις εσωτερικές τους εκτιμήσεις σε διάφορα είδη προϊόντων αναφερόμενα στα στοιχεία α) έως δ) ανωτέρω, με την άδεια των αρμόδιων αρχών.
9. Εάν η πιστωτική διευκόλυνση αφορά την επέκταση άλλης πιστωτικής διευκόλυνσης, εφαρμόζεται ο μικρότερος από τους δύο συντελεστές μετατροπής που συνδέονται με τις μεμονωμένες πιστωτικές διευκολύνσεις.
10. Για όλα τα άλλα στοιχεία εκτός ισολογισμού πλην εκείνων που αναφέρονται στις παραγράφους 1 έως 8, η αξία ανοίγματος αντιστοιχεί στο εξής ποσοστό της αξίας του:
α)
100 % εάν πρόκειται για στοιχείο πλήρους κινδύνου,
β)
50 % εάν πρόκειται για στοιχείο μέτριου κινδύνου,
γ)
20 % εάν πρόκειται για στοιχείο κινδύνου μέτριου προς χαμηλό,
δ)
0 % εάν πρόκειται για στοιχείο χαμηλού κινδύνου.
Για τους σκοπούς της παρούσας παραγράφου, η απόδοση βαθμίδων κινδύνου στα εκτός ισολογισμού στοιχεία γίνεται σύμφωνα με το παράρτημα I.
Άρθρο 167
Ανοίγματα σε μετοχές
1. Η αξία ανοίγματος των ανοιγμάτων σε μετοχές είναι η λογιστική αξία που απομένει μετά την εφαρμογή ειδικών προσαρμογών πιστωτικού κινδύνου.
2. Η αξία ανοίγματος των εκτός ισολογισμού ανοιγμάτων σε μετοχές είναι η ονομαστική του αξία μετά τη μείωσή της κατά τις ειδικές προσαρμογές πιστωτικού κινδύνου για το εν λόγω άνοιγμα.
Άρθρο 168
Άλλα στοιχεία του ενεργητικού που δεν συνιστούν πιστωτικές υποχρεώσεις.
Η αξία ανοίγματος άλλων στοιχείων ενεργητικού που δεν συνιστούν πιστωτικές υποχρεώσεις είναι η λογιστική αξία που απομένει μετά την εφαρμογή ειδικών προσαρμογών πιστωτικού κινδύνου.
Τμήμα 6
Απαιτησεις για την προσέγγιση πεδ
Ενοτητα 1
Συστηματα διαβαθμισης
Άρθρο 169
Γενικές αρχές
1. Εάν ένα ίδρυμα χρησιμοποιεί πολλά συστήματα διαβάθμισης, τα κριτήρια υπαγωγής ενός πιστούχου ή μιας συναλλαγής σε συγκεκριμένο σύστημα διαβάθμισης τεκμηριώνονται γραπτώς και εφαρμόζονται με τρόπο που αντικατοπτρίζει επαρκώς το επίπεδο του αναλαμβανόμενου κινδύνου.
2. Τα κριτήρια και οι διαδικασίες ταξινόμησης σε βαθμίδες ή ομάδες επανεξετάζονται περιοδικά προκειμένου να εξακριβωθεί εάν εξακολουθούν να είναι κατάλληλα για το τρέχον χαρτοφυλάκιο και τις εξωτερικές συνθήκες.
3. Εάν το ίδρυμα χρησιμοποιεί άμεσες εκτιμήσεις των παραμέτρων κινδύνου για μεμονωμένους πιστούχους ή ανοίγματα, οι εκτιμήσεις αυτές μπορούν να θεωρούνται ως εκτιμήσεις ταξινομημένες στις βαθμίδες μιας συνεχούς κλίμακας διαβάθμισης.
Άρθρο 170
Διάρθρωση των συστημάτων διαβάθμισης
1. Η διάρθρωση των συστημάτων διαβάθμισης για ανοίγματα έναντι επιχειρήσεων, ιδρυμάτων και κεντρικών κυβερνήσεων και κεντρικών τραπεζών συμμορφώνεται με τις κατωτέρω απαιτήσεις:
α)
το σύστημα διαβάθμισης λαμβάνει υπόψη τα χαρακτηριστικά κινδύνου του πιστούχου και της συναλλαγής,
β)
το σύστημα διαβάθμισης έχει κλίμακα διαβάθμισης πιστούχων που αντικατοπτρίζει αποκλειστικά την ποσοτικοποίηση του κινδύνου αθέτησης της υποχρέωσης του πιστούχου. Η κλίμακα διαβάθμισης πιστούχων περιλαμβάνει τουλάχιστον 7 βαθμίδες για τους πιστούχοι που δεν αθέτησαν και μία βαθμίδα για τους πιστούχοι που αθέτησαν,
γ)
το ίδρυμα τεκμηριώνει γραπτώς τη σχέση μεταξύ βαθμίδων πιστούχου από την άποψη του επιπέδου κινδύνου αθέτησης που αντιστοιχεί σε κάθε βαθμίδα και των κριτηρίων που χρησιμοποιούνται για τον προσδιορισμό αυτού του επιπέδου,
δ)
τα ιδρύματα των οποίων τα χαρτοφυλάκια είναι συγκεντρωμένα σε δεδομένο τμήμα αγοράς και εύρος κινδύνου αθέτησης διαθέτουν επαρκή αριθμό βαθμίδων πιστούχου εντός του εύρους αυτού ώστε να αποφεύγουν την υπερβολική συγκέντρωση πιστούχων σε δεδομένη βαθμίδα. Σημαντικές συγκεντρώσεις σε μία βαθμίδα δικαιολογούνται εάν υπάρχουν πειστικές εμπειρικές ενδείξεις ότι η συγκεκριμένη βαθμίδα πιστούχου καλύπτει ένα εύλογα στενό εύρος τιμών PD και ότι ο κίνδυνος αθέτησης που αντιπροσωπεύουν όλοι οι πιστούχοι της βαθμίδας δεν υπερβαίνει τα όρια αυτού του εύρους τιμών,
ε)
για να επιτραπεί από την αρμόδια αρχή η χρησιμοποίηση εσωτερικών εκτιμήσεων LGD για τον υπολογισμό των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων των εσωτερικών εκτιμήσεων, το σύστημα διαβάθμισης περιλαμβάνει χωριστή κλίμακα διαβάθμισης πιστοδοτήσεων που αντικατοπτρίζει αποκλειστικά τα χαρακτηριστικά της συναλλαγής που σχετίζονται με την LGD. Ο ορισμός της βαθμίδας πιστοδότησης περιλαμβάνει περιγραφή του τρόπου με τον οποίο τα ανοίγματα ταξινομούνται σε δεδομένη βαθμίδα και των κριτηρίων που χρησιμοποιούνται για τη διάκριση των επιπέδων κινδύνου των διαφόρων βαθμίδων,
στ)
σημαντικές συγκεντρώσεις σε μία βαθμίδα πιστοδότησης δικαιολογούνται εάν υπάρχουν πειστικές εμπειρικές ενδείξεις ότι η βαθμίδα αυτή καλύπτει ένα εύλογα στενό εύρος τιμών της LGD και ότι ο κίνδυνος που αντιπροσωπεύουν όλα τα ανοίγματα της βαθμίδας δεν υπερβαίνει τα όρια αυτού του εύρους τιμών.
2. Τα ιδρύματα που εφαρμόζουν τις προσεγγίσεις του άρθρου 153 παράγραφος 5 για τον καθορισμό των συντελεστών στάθμισης κινδύνου για τα ανοίγματα ειδικού δανεισμού απαλλάσσονται από την απαίτηση να διαθέτουν κλίμακα διαβάθμισης πιστούχων που αντικατοπτρίζει αποκλειστικά την ποσοτικοποίηση του κινδύνου αθέτησης των υποχρεώσεων των πιστούχων για τα ανοίγματα αυτά. Τα ιδρύματα αυτά χρησιμοποιούν για τα ανοίγματα αυτά τουλάχιστον 4 βαθμίδες για τους πιστούχοι που δεν αθέτησαν και τουλάχιστον μία βαθμίδα για τους πιστούχοι που αθέτησαν.
3. Η διάρθρωση των συστημάτων διαβάθμισης για τα ανοίγματα λιανικής τραπεζικής πρέπει να πληροί τις ακόλουθες απαιτήσεις:
α)
τα συστήματα διαβάθμισης πρέπει να αντικατοπτρίζουν τόσο τον κίνδυνο του πιστούχου όσο και τον κίνδυνο της συναλλαγής και να αποτυπώνουν όλα τα κατάλληλα χαρακτηριστικά του πιστούχου και της συναλλαγής που επηρεάζουν τον αναλαμβανόμενο κίνδυνο,
β)
ο βαθμός διαφοροποίησης των κινδύνων εξασφαλίζει ότι ο αριθμός των ανοιγμάτων σε δεδομένη βαθμίδα ή ομάδα με ομοειδή χαρακτηριστικά είναι επαρκής για να είναι δυνατή μια ουσιαστική ποσοτικοποίηση και επικύρωση των χαρακτηριστικών ζημίας αυτής της βαθμίδας ή ομάδας. Η κατανομή των ανοιγμάτων και των πιστούχων σε βαθμίδες ή ομάδες είναι τέτοια ώστε να αποφεύγεται η υπερβολική συγκέντρωση,
γ)
η διαδικασία ταξινόμησης των ανοιγμάτων σε βαθμίδες ή ομάδες επιτρέπει ουσιαστική διαφοροποίηση των κινδύνων, την ομαδοποίηση ανοιγμάτων με επαρκώς ομοιογενή χαρακτηριστικά και επιτρέπει την ακριβή και συνεπή εκτίμηση των χαρακτηριστικών ζημίας στο επίπεδο κάθε βαθμίδας ή ομάδας. Για τις αποκτηθείσες εισπρακτέες απαιτήσεις, η ομαδοποίηση αντικατοπτρίζει τις πρακτικές αναδοχής των πωλητών και την ανομοιογένεια των πελατών τους.
4. Κατά την ταξινόμηση των ανοιγμάτων τους σε βαθμίδες ή ομάδες, τα ιδρύματα λαμβάνουν υπόψη τους ακόλουθους παράγοντες κινδύνου:
α)
τα χαρακτηριστικά κινδύνου του πιστούχου,
β)
τα χαρακτηριστικά κινδύνου της συναλλαγής περιλαμβανομένου του είδους του προϊόντος ή της εξασφάλισης, ή αμφοτέρων. Τα ιδρύματα αντιμετωπίζουν χωριστά τις περιπτώσεις στις οποίες περισσότερα ανοίγματα καλύπτονται από την ίδια εξασφάλιση,
γ)
τις καθυστερήσεις, εκτός εάν το ίδρυμα αποδείξει επαρκώς στις αρμόδιες αρχές ότι δεν αποτελούν σημαντικό παράγοντα κινδύνου για το σχετικό άνοιγμα.
Άρθρο 171
Ταξινόμηση σε βαθμίδες ή ομάδες
1. Το ίδρυμα διαθέτει ειδικούς ορισμούς, διαδικασίες και κριτήρια για την ταξινόμηση των ανοιγμάτων του στις βαθμίδες ή ομάδες ενός συστήματος διαβάθμισης, σύμφωνα με τις κατωτέρω απαιτήσεις:
α)
οι ορισμοί των βαθμίδων ή ομάδων και τα κριτήρια ταξινόμησης σε αυτές είναι επαρκώς λεπτομερείς ώστε να επιτρέπουν στους υπεύθυνους των διαβαθμίσεων να κατατάσσουν με συνέπεια τους πιστούχοι ή τις πιστοδοτήσεις με παρόμοιο κίνδυνο στην ίδια βαθμίδα ή ομάδα, όποιες και εάν είναι οι σχετικές επιχειρηματικές δραστηριότητες, αρμόδιες υπηρεσίες ή γεωγραφικές τοποθεσίες,
β)
η γραπτή τεκμηρίωση της διαδικασίας διαβάθμισης επιτρέπει στους τρίτους να κατανοούν τον τρόπο ταξινόμησης των ανοιγμάτων σε βαθμίδες ή ομάδες, να αναπαράγουν την ταξινόμηση αυτή και να αξιολογούν την καταλληλότητά της,
γ)
τα χρησιμοποιούμενα κριτήρια πρέπει επίσης να είναι συνεπή με τα εσωτερικά πιστοδοτικά πρότυπα του ιδρύματος και με τις πολιτικές του για τη διαχείριση των προβληματικών πιστούχων και πιστοδοτήσεων.
2. Το ίδρυμα λαμβάνει υπόψη όλες τις κατάλληλες πληροφορίες για την ταξινόμηση πιστούχων και πιστοδοτήσεων σε βαθμίδες ή ομάδες. Οι πληροφορίες πρέπει να είναι επίκαιρες και να επιτρέπουν στο ίδρυμα να προβλέπει τη μελλοντική συμπεριφορά του ανοίγματος. Όσο λιγότερες πληροφορίες διαθέτει το ίδρυμα, τόσο πιο συντηρητική πρέπει να είναι η ταξινόμηση των ανοιγμάτων του σε βαθμίδες ή ομάδες πιστούχων και πιστοδοτήσεων. Εάν το ίδρυμα χρησιμοποιεί εξωτερική διαβάθμιση ως τον κυριότερο παράγοντα προσδιορισμού εσωτερικής διαβάθμισης, πρέπει να εξασφαλίζει ότι λαμβάνει υπόψη και άλλες κατάλληλες πληροφορίες.
Άρθρο 172
Ταξινόμηση των ανοιγμάτων
1. Τα ανοίγματα έναντι επιχειρήσεων, ιδρυμάτων και κεντρικών κυβερνήσεων και κεντρικών τραπεζών, καθώς και τα ανοίγματα σε μετοχές όταν ένα ίδρυμα χρησιμοποιεί την προσέγγιση PD/LGD του άρθρου 155 παράγραφος 3, ταξινομούνται σύμφωνα με τα ακόλουθα κριτήρια:
α)
κάθε πιστούχος ταξινομείται σε βαθμίδα πιστούχου στο πλαίσιο της διαδικασίας έγκρισης της πίστωσης,
β)
για τα ανοίγματα εκείνα για τα οποία ένα ίδρυμα έχει λάβει την άδεια της αρμόδιας αρχής να χρησιμοποιεί εσωτερικές εκτιμήσεις LGD και συντελεστών μετατροπής σύμφωνα με το άρθρο 143, κάθε άνοιγμα ταξινομείται επίσης σε βαθμίδα πιστοδότησης στο πλαίσιο της διαδικασίας έγκρισης της πίστωσης,
γ)
τα ιδρύματα που εφαρμόζουν τις προσεγγίσεις του άρθρου 153 παράγραφος 5 για τον καθορισμό των συντελεστών στάθμισης κινδύνου για τα ανοίγματα ειδικού δανεισμού ταξινομούν καθένα από τα ανοίγματα αυτά σε μία βαθμίδα σύμφωνα με το άρθρο 170 παράγραφος 2,
δ)
κάθε χωριστή οντότητα έναντι της οποίας έχει άνοιγμα το ίδρυμα διαβαθμίζεται χωριστά. Κάθε ίδρυμα διαθέτει κατάλληλες πολιτικές για την αντιμετώπιση των μεμονωμένων πιστούχων-πελατών και των ομάδων συνδεδεμένων πελατών,
ε)
διαφορετικά ανοίγματα έναντι του ιδίου πιστούχου ταξινομούνται στην ίδια βαθμίδα πιστούχου, ανεξάρτητα από τις τυχόν διαφορές μεταξύ των σχετικών συναλλαγών. Ωστόσο, στις ακόλουθες περιπτώσεις επιτρέπεται η ταξινόμηση διαφορετικών ανοιγμάτων έναντι του ιδίου πιστούχου σε περισσότερες βαθμίδες:
i)
υπάρχει κίνδυνος μεταφοράς σε άλλη χώρα, ανάλογα με το εάν τα ανοίγματα είναι εκφρασμένα σε τοπικό ή σε ξένο νόμισμα,
ii)
οι εγγυήσεις που συνδέονται με ένα άνοιγμα μπορούν να αναγνωρίζονται με την προσαρμογή της ταξινόμησης σε βαθμίδα πιστούχου,
iii)
η νομοθεσία περί προστασίας των καταναλωτών και περί τραπεζικού απορρήτου ή άλλη νομοθεσία απαγορεύουν την ανταλλαγή δεδομένων που αφορούν τον πελάτη.
2. Για τα ανοίγματα λιανικής τραπεζικής, κάθε άνοιγμα ταξινομείται σε βαθμίδα ή ομάδα πιστούχου στο πλαίσιο της διαδικασίας έγκρισης της πίστωσης.
3. Τα ιδρύματα τεκμηριώνουν γραπτώς τις περιπτώσεις στις οποίες η ανθρώπινη κρίση μπορεί να αγνοήσει τις εισαγόμενες παραμέτρους και τα αποτελέσματα της διαδικασίας ταξινόμησης σε βαθμίδες και ομάδες, καθώς και το προσωπικό που είναι υπεύθυνο για την έγκριση αυτών των παρεκκλίσεων. Τεκμηριώνουν όλες τις παρεκκλίσεις και καταγράφουν το υπεύθυνο προσωπικό. Αναλύουν τις συμπεριφορές των ανοιγμάτων των οποίων οι ταξινομήσεις τροποποιήθηκαν. Η ανάλυση περιλαμβάνει αξιολόγηση της συμπεριφοράς των ανοιγμάτων των οποίων η διαβάθμιση δεν ελήφθη υπόψη από συγκεκριμένο πρόσωπο, το οποίο αναλαμβάνει την ευθύνη για όλο το υπεύθυνο προσωπικό.
Άρθρο 173
Αρτιότητα της διαδικασίας ταξινόμησης
1. Για τα ανοίγματα έναντι επιχειρήσεων, ιδρυμάτων και κεντρικών κυβερνήσεων και κεντρικών τραπεζών, καθώς και για τα ανοίγματα σε μετοχές όταν ένα ίδρυμα χρησιμοποιεί την προσέγγιση PD/LGD του άρθρου 155 παράγραφος 3, η διαδικασία ταξινόμησης πληροί τις ακόλουθες απαιτήσεις αρτιότητας:
α)
οι ταξινομήσεις και η περιοδική επανεξέτασή τους πραγματοποιούνται ή εγκρίνονται από ανεξάρτητο τρίτο που δεν επωφελείται άμεσα από την απόφαση χορήγησης της πίστωσης,
β)
τα ιδρύματα επανεξετάζουν τις ταξινομήσεις τουλάχιστον μία φορά τον χρόνο και προσαρμόζουν την ταξινόμηση όταν το αποτέλεσμα της επανεξέτασης δεν αιτιολογεί τη μεταφορά της τρέχουσας ταξινόμησης. Οι πιστούχοι υψηλού κινδύνου και τα προβληματικά ανοίγματα υπάγονται σε συχνότερη επανεξέταση. Τα ιδρύματα πραγματοποιούν νέα ταξινόμηση εάν καθίστανται διαθέσιμες νέες σημαντικές πληροφορίες για τον πιστούχου ή το άνοιγμα,
γ)
το ίδρυμα εφαρμόζει αποτελεσματική διαδικασία συγκέντρωσης και επικαιροποίησης των κατάλληλων πληροφοριών για τα χαρακτηριστικά των πιστούχων τα οποία έχουν επίπτωση στην PD, καθώς και για τα χαρακτηριστικά των συναλλαγών τα οποία επηρεάζουν τις LGD ή τους συντελεστές μετατροπής.
2. Για τα ανοίγματα λιανικής τραπεζικής το ίδρυμα επανεξετάζει, τουλάχιστον μία φορά τον χρόνο, τις ταξινομήσεις των πιστούχων και των πιστοδοτήσεων και προσαρμόζει την ταξινόμηση όταν το αποτέλεσμα της επανεξέτασης δεν αιτιολογεί τη μεταφορά της τρέχουσας ταξινόμησης ή επανεξετάζει, κατά περίπτωση, τα χαρακτηριστικά ζημίας και την κατάσταση καθυστερήσεων για κάθε ομάδα κινδύνου. Το ίδρυμα επανεξετάζει, τουλάχιστον μία φορά τον χρόνο, βάσει αντιπροσωπευτικού δείγματος, την κατάσταση των μεμονωμένων ανοιγμάτων σε κάθε ομάδα προκειμένου να διασφαλίσει ότι τα ανοίγματα εξακολουθούν να είναι ταξινομημένα στην κατάλληλη ομάδα και προσαρμόζει την ταξινόμηση όταν το αποτέλεσμα της επανεξέτασης δεν αιτιολογεί τη μεταφορά της τρέχουσας ταξινόμησης.
3. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων για τις προσεγγίσεις με τις οποίες οι αρμόδιες αρχές αξιολογούν την αρτιότητα της διαδικασίας ταξινόμησης καθώς και για την τακτική και ανεξάρτητη αξιολόγηση των κινδύνων.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως τις 31 Δεκεμβρίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 174
Χρήση υποδειγμάτων
Εάν το ίδρυμα χρησιμοποιεί στατιστικά υποδείγματα και άλλες αυτοματοποιημένες μεθόδους για την ταξινόμηση των ανοιγμάτων σε βαθμίδες ή ομάδες πιστούχων ή πιστοδοτήσεων, πρέπει να πληρούνται οι κατωτέρω απαιτήσεις:
α)
το υπόδειγμα πρέπει να έχει καλή προβλεπτική ικανότητα και η χρήση του να μην οδηγεί σε στρεβλώσεις των κεφαλαιακών απαιτήσεων. Οι μεταβλητές που εισάγονται στο υπόδειγμα πρέπει να αποτελούν εύλογη και αποτελεσματική βάση για τις προβλέψεις του. Το υπόδειγμα δεν πρέπει να έχει σημαντικές μεροληψίες,
β)
το ίδρυμα πρέπει να διαθέτει διαδικασία για την εξακρίβωση των δεδομένων που εισάγονται στο υπόδειγμα, η οποία να περιλαμβάνει τον έλεγχο της ακρίβειας, της πληρότητας και της καταλληλότητας των δεδομένων,
γ)
τα δεδομένα που χρησιμοποιήθηκαν για τον σχεδιασμό του υποδείγματος πρέπει να είναι αντιπροσωπευτικά του συνόλου των πραγματικών πιστούχων ή ανοιγμάτων του ιδρύματος,
δ)
το ίδρυμα πρέπει να διαθέτει τακτικό κύκλο επικύρωσης του υποδείγματος, ο οποίος να περιλαμβάνει έλεγχο των επιδόσεων και της σταθερότητάς του, επανεξέταση των προδιαγραφών του και σύγκριση των προβλέψεών του με τα πραγματικά αποτελέσματα,
ε)
το ίδρυμα πρέπει, εκτός από το στατιστικό υπόδειγμα, να χρησιμοποιεί επίσης ανθρώπινη κρίση και εποπτεία για τον έλεγχο των ταξινομήσεων που βασίζονται στο υπόδειγμα και να διασφαλίζει ότι το υπόδειγμα χρησιμοποιείται ορθά. Οι διαδικασίες επανεξέτασης πρέπει να επιτρέπουν τον εντοπισμό και τον περιορισμό των σφαλμάτων που σχετίζονται με τις αδυναμίες του υποδείγματος. Στην ανθρώπινη κρίση πρέπει να υπόκεινται όλες οι κατάλληλες πληροφορίες που δεν συνυπολογίζονται από το υπόδειγμα. Το ίδρυμα πρέπει να τεκμηριώνει γραπτώς τον τρόπο με τον οποίο η ανθρώπινη κρίση πρέπει να συνδυάζεται με τα αποτελέσματα του υποδείγματος.
Άρθρο 175
Τεκμηρίωση των συστημάτων διαβάθμισης
1. Τα ιδρύματα τεκμηριώνουν γραπτώς τον σχεδιασμό και τα λειτουργικά χαρακτηριστικά των συστημάτων διαβάθμισής τους. Η γραπτή τεκμηρίωση πρέπει να αποδεικνύει την τήρηση των απαιτήσεων του παρόντος τμήματος και να εξετάζει θέματα όπως η διαφοροποίηση των χαρτοφυλακίων, τα κριτήρια διαβάθμισης, οι ευθύνες των μερών που είναι επιφορτισμένα με τη διαβάθμιση των πιστούχων και των ανοιγμάτων, η συχνότητα επανεξέτασης των ταξινομήσεων και η εποπτεία της διαδικασίας διαβάθμισης από τη διοίκηση.
2. Το ίδρυμα τεκμηριώνει γραπτώς τους λόγους και τις αναλύσεις που το οδήγησαν στην επιλογή των κριτηρίων διαβάθμισης. Καταγράφει όλες τις σημαντικές μεταβολές στη διαδικασία διαβάθμισης κατά κίνδυνο με τρόπο που επιτρέπει τον εντοπισμό των μεταβολών που πραγματοποιήθηκαν μετά την τελευταία επανεξέταση των αρμόδιων αρχών. Τεκμηριώνει επίσης γραπτώς την οργάνωση της διαδικασίας διαβάθμισης και τη διάρθρωση των εσωτερικών ελέγχων.
3. Τα ιδρύματα τεκμηριώνουν γραπτώς τους ειδικούς ορισμούς της αθέτησης υποχρεώσεων και της ζημίας που χρησιμοποιούν εσωτερικά και διασφαλίζουν τη συνέπεια των ορισμών αυτών με εκείνους του παρόντος κανονισμού.
4. Εάν το ίδρυμα χρησιμοποιεί στατιστικά υποδείγματα στη διαδικασία διαβάθμισης, τεκμηριώνει γραπτώς τις μεθοδολογίες τους. Η τεκμηρίωση αυτή:
α)
περιγράφει λεπτομερώς τη θεωρία, τις παραδοχές και τη μαθηματική και εμπειρική βάση της αντιστοίχισης των εκτιμήσεων με συγκεκριμένες βαθμίδες, μεμονωμένους πιστούχους, ανοίγματα ή ομάδες κινδύνου, καθώς και τις πηγές δεδομένων που χρησιμοποιούνται για την εκτίμηση του υποδείγματος,
β)
εφαρμόζει αυστηρή στατιστική διαδικασία επικύρωσης του υποδείγματος (η οποία περιλαμβάνει δοκιμές επιδόσεων εκτός χρόνου και εκτός δείγματος),
γ)
αναφέρει κάθε περίσταση στην οποία το υπόδειγμα δεν λειτουργεί αποτελεσματικά.
5. Κάθε ίδρυμα οφείλει να αποδείξει επαρκώς στην αρμόδια αρχή ότι πληρούνται οι απαιτήσεις του παρόντος άρθρου, εάν έχει αγοράσει σύστημα διαβάθμισης ή υπόδειγμα που χρησιμοποιείται στο πλαίσιο συστήματος διαβάθμισης από τρίτο πωλητή και ο εν λόγω πωλητής απαγορεύει ή περιορίζει την πρόσβαση του ιδρύματος σε πληροφορίες που αφορούν τη μεθοδολογία του εν λόγω συστήματος διαβάθμισης ή υποδείγματος, ή σε υποκείμενα δεδομένα που χρησιμοποιήθηκαν για την ανάπτυξη της εν λόγω μεθοδολογίας ή του υποδείγματος, με τη λογική ότι οι εν λόγω πληροφορίες αποτελούν ιδιοκτησία του.
Άρθρο 176
Διαχείριση των δεδομένων
1. Τα ιδρύματα συλλέγουν και αποθηκεύουν δεδομένα σχετικά με ορισμένες πτυχές των εσωτερικών τους διαβαθμίσεων σύμφωνα με τις απαιτήσεις του Ένατου Μέρους.
2. Για τα ανοίγματα έναντι επιχειρήσεων, ιδρυμάτων και κεντρικών κυβερνήσεων και κεντρικών τραπεζών, καθώς και για τα ανοίγματα σε μετοχές όταν ένα ίδρυμα χρησιμοποιεί την προσέγγιση PD/LGD του άρθρου 155 παράγραφος 3, τα ιδρύματα συλλέγουν και αποθηκεύουν:
α)
τα πλήρη ιστορικά δεδομένα για τις διαβαθμίσεις των πιστούχων και των αποδεκτών εγγυητών,
β)
τις ημερομηνίες των διαβαθμίσεων,
γ)
τα κυριότερα δεδομένα και τη μεθοδολογία που χρησιμοποιήθηκαν για τις διαβαθμίσεις,
δ)
τα πρόσωπα που είναι υπεύθυνα για κάθε διαβάθμιση,
ε)
την ταυτότητα των πιστούχων που αθέτησαν και τα ανοίγματα σε αθέτηση,
στ)
τις ημερομηνίες και τις συνθήκες των αθετήσεων,
ζ)
τα δεδομένα για την PD και το πραγματικό ποσοστό αθέτησης για κάθε βαθμίδα διαβάθμισης και για κάθε μεταβολή διαβάθμισης.
3. Τα ιδρύματα που δεν χρησιμοποιούν εσωτερικές εκτιμήσεις LGD και συντελεστών μετατροπής συλλέγουν και αποθηκεύουν δεδομένα για τις συγκρίσεις μεταξύ των πραγματικών τιμών της LGD και των τιμών του άρθρου 161 παράγραφος 1 και για τις συγκρίσεις μεταξύ των πραγματικών τιμών των συντελεστών μετατροπής και των τιμών του άρθρου 166 παράγραφος 8.
4. Τα ιδρύματα που χρησιμοποιούν εσωτερικές εκτιμήσεις LGD και συντελεστών μετατροπής συλλέγουν και αποθηκεύουν:
α)
τα πλήρη ιστορικά δεδομένα για τις διαβαθμίσεις των πιστοδοτήσεων και για τις εκτιμήσεις LGD και συντελεστών μετατροπής για κάθε κλίμακα διαβάθμισης,
β)
τις ημερομηνίες των διαβαθμίσεων και των εκτιμήσεων,
γ)
τα κυριότερα δεδομένα και τη μεθοδολογία που χρησιμοποιήθηκαν για τις διαβαθμίσεις των πιστοδοτήσεων και για τις εκτιμήσεις LGD και συντελεστών μετατροπής,
δ)
τα πρόσωπα που διαβάθμισαν την πιστοδότηση και τα πρόσωπα που παρείχαν εκτίμηση της LGD και των συντελεστών μετατροπής,
ε)
τα δεδομένα για τις εκτιμηθείσες και τις πραγματικές τιμές της LGD και των συντελεστών μετατροπής για κάθε άνοιγμα σε αθέτηση,
στ)
τα δεδομένα για την LGD του ανοίγματος πριν και μετά την αξιολόγηση της επίπτωσης μιας εγγύησης ή ενός πιστωτικού παραγώγου, για τα ιδρύματα τα οποία λαμβάνουν υπόψη στον υπολογισμό της LGD τη μείωση του πιστωτικού κινδύνου που επιτυγχάνεται με εγγυήσεις ή πιστωτικά παράγωγα,
ζ)
τα δεδομένα για τις συνιστώσες της ζημίας για κάθε άνοιγμα σε αθέτηση.
5. Για τα ανοίγματα λιανικής τραπεζικής, τα ιδρύματα συλλέγουν και αποθηκεύουν:
α)
τα δεδομένα που χρησιμοποιούνται στη διαδικασία ταξινόμησης των ανοιγμάτων σε βαθμίδες ή ομάδες,
β)
τα δεδομένα για τις εκτιμήσεις της PD, της LGD και των συντελεστών μετατροπής για κάθε βαθμίδα ή ομάδα,
γ)
την ταυτότητα των πιστούχων που αθέτησαν και τα ανοίγματα σε αθέτηση,
δ)
για τα ανοίγματα σε αθέτηση, τα δεδομένα για τη βαθμίδα ή την ομάδα στην οποία το άνοιγμα είχε ταξινομηθεί κατά το έτος πριν από την αθέτηση και για τις πραγματικές τιμές της LGD και των συντελεστών μετατροπής,
ε)
τα δεδομένα για τα ποσοστά ζημίας για τις αποδεκτές ανακυκλούμενες πιστώσεις λιανικής τραπεζικής.
Άρθρο 177
Προσομοιώσεις ακραίων καταστάσεων για την αξιολόγηση της κεφαλαιακής επάρκειας
1. Το ίδρυμα διαθέτει άρτιες διαδικασίες προσομοίωσης ακραίων καταστάσεων για την αξιολόγηση της κεφαλαιακής επάρκειάς του. Οι προσομοιώσεις ακραίων καταστάσεων επιτρέπουν στο ίδρυμα να εντοπίζει δυνητικά γεγονότα ή μελλοντικές μεταβολές των οικονομικών συνθηκών που μπορούν να έχουν δυσμενείς επιπτώσεις στα ανοίγματα του και να αξιολογεί την ικανότητά του να αντιμετωπίσει τις μεταβολές αυτές.
2. Το ίδρυμα πραγματοποιεί τακτικά προσομοίωση ακραίων καταστάσεων για να αξιολογεί την επίπτωση ορισμένων ειδικών συνθηκών στη συνολική του κεφαλαιακή απαίτηση για πιστωτικό κίνδυνο. Η προσομοίωση που θα πραγματοποιηθεί επιλέγεται από το ίδρυμα, υπό την εποπτική αξιολόγηση των αρμόδιων αρχών. Πρέπει να είναι κατάλληλη και να λαμβάνει υπόψη την επίπτωση σεναρίων σοβαρής, αλλά εύλογης, οικονομικής ύφεσης. Το ίδρυμα αξιολογεί τη μεταβολή των διαβαθμίσεών του ως αποτέλεσμα των σεναρίων προσομοίωσης ακραίων καταστάσεων. Τα χαρτοφυλάκια που υποβάλλονται σε προσομοίωση περιέχουν το μεγαλύτερο μέρος των ανοιγμάτων του ιδρύματος.
3. Τα ιδρύματα που εφαρμόζουν την αντιμετώπιση του άρθρου 153 παράγραφος 3 λαμβάνουν υπόψη στο πλαίσιο των προσομοιώσεων ακραίων καταστάσεων την επίπτωση τυχόν επιδείνωσης της πιστωτικής ποιότητας των παρόχων πιστωτικής προστασίας και ιδίως την περίπτωση στην οποία αυτοί παύουν να πληρούν τα κριτήρια επιλεξιμότητας.
Ενότητα 2
Ποσοτικοποίηση του κινδύνου
Άρθρο 178
Αθέτηση πιστούχου
1. Ένας πιστούχος θεωρείται ότι είναι σε «αθέτηση» εάν έχει επέλθει ένα ή και τα δύο από τα ακόλουθα γεγονότα:
α)
το ίδρυμα εκτιμά ότι ο πιστούχος δεν είναι πιθανό να εκπληρώσει πλήρως την πιστωτική του υποχρέωση έναντι του ιδρύματος, της μητρικής του επιχείρησης ή μιας από τις θυγατρικές του, εκτός εάν το ίδρυμα προσφύγει σε μέτρα όπως η ρευστοποίηση της εξασφάλισης,
β)
ο πιστούχος είναι σε καθυστέρηση πληρωμών άνω των 90 ημερών σε οποιαδήποτε σημαντική πιστωτική υποχρέωση έναντι του ιδρύματος, της μητρικής του επιχείρησης ή των θυγατρικών του. Οι αρμόδιες αρχές δύναται να αντικαταστήσουν τις 90 ημέρες με 180 ημέρες για τα ανοίγματα που είναι εξασφαλισμένα με ακίνητα κατοικίας ή εμπορικά ακίνητα ΜΜΕ στην κατηγορία ανοιγμάτων λιανικής τραπεζικής, καθώς και για τα ανοίγματα σε οντότητες του δημόσιου τομέα. Οι 180 ημέρες δεν ισχύουν για τους σκοπούς του άρθρου 127.
Στην περίπτωση των ανοιγμάτων λιανικής τραπεζικής, τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν τον ορισμό της αθέτησης που αναφέρεται στα στοιχεία α) και β) του πρώτου εδαφίου στο επίπεδο μεμονωμένης πιστωτικής διευκόλυνσης και όχι σε ό,τι αφορά τις συνολικές υποχρεώσεις του δανειολήπτη.
2. Για τους σκοπούς της παραγράφου 1 στοιχείο β) ισχύουν τα εξής:
α)
για τις υπεραναλήψεις, η καθυστέρηση αρχίζει αμέσως μόλις ο πιστούχος υπερβεί ένα εγκεκριμένο όριο, ειδοποιηθεί ότι διαθέτει όριο χαμηλότερο από το τρέχον υπόλοιπο ή πραγματοποιήσει ανάληψη ποσών χωρίς έγκριση και τα βασικά ποσά είναι σημαντικά,
β)
για τους σκοπούς του στοιχείου α), ένα εγκεκριμένο όριο αποτελείται από οποιοδήποτε πιστωτικό όριο έχει προσδιοριστεί από το ίδρυμα και το οποίο έχει γνωστοποιηθεί στον πιστούχου από το ίδρυμα,
γ)
η καθυστέρηση για τις πιστωτικές κάρτες αρχίζει από τη λήξη της προθεσμίας εξόφλησης,
δ)
το ουσιώδες της καθυστερημένης πιστωτικής υποχρέωσης εκτιμάται βάσει ορίου που ορίζεται από τις αρμόδιες αρχές. Το όριο αυτό αντικατοπτρίζει ένα εύλογο επίπεδο κινδύνου κατά την κρίση της αρμόδιας αρχής,
ε)
τα ιδρύματα έχουν τεκμηριωμένες πολιτικές όσον αφορά τη μέτρηση των ημερών καθυστέρησης, ιδιαίτερα όσον αφορά τη χρονική αναπροσαρμογή των πιστοδοτήσεων και την παραχώρηση παρατάσεων, τροποποιήσεων ή αναβολών, ανανεώσεων και όσον αφορά τον συμψηφισμό των υφιστάμενων λογαριασμών. Οι εν λόγω πολιτικές εφαρμόζονται σταθερά και με συνέπεια και συμμορφώνονται με τη διαχείριση του εσωτερικού κινδύνου και τις διαδικασίες λήψης αποφάσεων του ιδρύματος.
3. Για τους σκοπούς της παραγράφου 1 στοιχείο α), τα στοιχεία που λαμβάνονται υπόψη ως ενδείξεις πιθανής αδυναμίας πληρωμής είναι τα εξής:
α)
η πιστωτική υποχρέωση έχει χαρακτηριστεί από το ίδρυμα ως μη εκτοκιζόμενη,
β)
το ίδρυμα αναγνωρίζει μια σημαντική προσαρμογή πιστωτικού κινδύνου που δικαιολογείται από τη διαπίστωση σημαντικής επιδείνωσης της ποιότητας της πίστωσης από το χρόνο της χορήγησής της,
γ)
το ίδρυμα πωλεί την πιστωτική υποχρέωση με σημαντική οικονομική ζημία λόγω της επιδείνωσης της ποιότητας της πίστωσης,
δ)
το ίδρυμα συναινεί στην επείγουσα αναδιάρθρωση της πιστωτικής υποχρέωσης, η οποία είναι πιθανό ότι θα οδηγήσει στη μείωσή της λόγω διαγραφής ή αναδιάταξης σημαντικού τμήματος του κεφαλαίου, των τόκων ή (κατά περίπτωση) των προμηθειών. Στην περίπτωση των ανοιγμάτων σε μετοχές που αποτιμώνται με την προσέγγιση PD/LGD, αυτό περιλαμβάνει την επείγουσα αναδιάρθρωση της ίδιας της μετοχικής θέσης,
ε)
το ίδρυμα έχει ζητήσει την κήρυξη σε πτώχευση του πιστούχου ή την εφαρμογή ανάλογου μέτρου ως προς την πιστωτική υποχρέωση του πιστούχου έναντι του ιδρύματος, της μητρικής του επιχείρησης ή μιας από τις θυγατρικές του,
στ)
ο πιστούχος έχει ζητήσει να κηρυχθεί ή έχει κηρυχθεί σε πτώχευση ή τεθεί σε παρόμοιο καθεστώς προστασίας προκειμένου να αποφύγει ή να καθυστερήσει την αποπληρωμή πιστωτικής του υποχρέωσης έναντι του ιδρύματος, της μητρικής του επιχείρησης ή μιας από τις θυγατρικές του.
4. Τα ιδρύματα που χρησιμοποιούν εξωτερικά δεδομένα που δεν είναι συνεπή με τον ορισμό της αθέτησης κατά τα οριζόμενα στην παράγραφο 1, πραγματοποιούν κατάλληλες προσαρμογές για να επιτύχουν μια γενική ισοδυναμία με τον ορισμό της αθέτησης.
5. Εάν το ίδρυμα θεωρεί ότι πίστωση που ήταν προηγουμένως σε αθέτηση είναι εφεξής τέτοια ώστε να μην εφαρμόζεται πλέον καμία ρήτρα ενεργοποίησης της αθέτησης, διαβαθμίζει τον πιστούχου ή την πιστοδότηση σαν να είναι άνοιγμα που δεν είναι σε αθέτηση. Σε περίπτωση μεταγενέστερης ενεργοποίησης του ορισμού της αθέτησης, θα θεωρηθεί ότι έλαβε χώρα νέα αθέτηση.
6. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων για να διευκρινίσει τις προϋποθέσεις σύμφωνα με τις οποίες η αρμόδια αρχή θέτει το όριο που αναφέρεται στην παράγραφο 2 στοιχείο δ).
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως τις 31 Δεκεμβρίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
7. Η ΕΑΤ θεσπίζει κατευθυντήριες γραμμές για την εφαρμογή του παρόντος άρθρου. Οσάκις γίνεται αναφορά στην παρούσα παράγραφο, εφαρμόζεται το άρθρο 16 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 179
Γενικές απαιτήσεις για τις εκτιμήσεις
1. Κατά την ποσοτικοποίηση των παραμέτρων κινδύνου για τις βαθμίδες ή ομάδες διαβάθμισης, τα ιδρύματα συμμορφώνονται με τις ακόλουθες απαιτήσεις:
α)
οι εκτιμήσεις του ιδρύματος για τις παραμέτρους κινδύνου PD, LGD, συντελεστή μετατροπής και EL λαμβάνουν υπόψη όλα τα κατάλληλα δεδομένα, πληροφορίες και προσεγγίσεις. Υπολογίζονται λαμβάνοντας υπόψη τα ιστορικά δεδομένα και τις εμπειρικές ενδείξεις, και δεν βασίζονται αποκλειστικά σε υποκειμενικές κρίσεις. Οι εκτιμήσεις πρέπει να είναι εύλογες και διαισθητικές και να βασίζονται στους κυριότερους προσδιοριστικούς παράγοντες των αντίστοιχων παραμέτρων κινδύνου. Όσο λιγότερα δεδομένα διαθέτει το ίδρυμα, τόσο πιο συντηρητικές πρέπει να είναι οι εκτιμήσεις του,
β)
το ίδρυμα είναι σε θέση να παράσχει ιστορικό των ζημιών του κατανεμημένο σε συχνότητα αθέτησης, LGD, συντελεστή μετατροπής, ή ζημία εάν χρησιμοποιούνται εκτιμήσεις της EL, ανάλογα με τους παράγοντες που θεωρεί καθοριστικούς για την εξέλιξη των διαφόρων παραμέτρων κινδύνου. Οι εκτιμήσεις του ιδρύματος πρέπει να είναι αντιπροσωπευτικές μιας μακροχρόνιας εμπειρίας,
γ)
λαμβάνεται υπόψη κάθε μεταβολή στις πιστοδοτικές πρακτικές ή στις διαδικασίες επανείσπραξης κατά τις περιόδους παρατήρησης του άρθρου 180 παράγραφος 1 στοιχείο η), του άρθρου 180 παράγραφος 2 στοιχείο ε), του άρθρου 181 παράγραφος 1 στοιχείο ι), του άρθρου 181 παράγραφος 2 και του άρθρου 178 παράγραφοι 2 και 3. Οι εκτιμήσεις του ιδρύματος λαμβάνουν επίσης υπόψη τις επιπτώσεις των τεχνικών εξελίξεων και νέα δεδομένα ή άλλες πληροφορίες, καθώς αυτές καθίστανται διαθέσιμες. Τα ιδρύματα επανεξετάζουν τις εκτιμήσεις τους εάν λάβουν γνώση νέων πληροφοριών και οπωσδήποτε μία φορά τον χρόνο,
δ)
ο πληθυσμός των ανοιγμάτων που αντιπροσωπεύονται στα δεδομένα που χρησιμοποιούνται για τις εκτιμήσεις, τα πιστοδοτικά πρότυπα εν ισχύι κατά τη διαμόρφωση των δεδομένων και τα άλλα κατάλληλα χαρακτηριστικά πρέπει να είναι συγκρίσιμα με εκείνα των ανοιγμάτων και προτύπων του ιδρύματος. Οι οικονομικές συνθήκες ή οι συνθήκες της αγοράς υπό τις οποίες διαμορφώθηκαν τα δεδομένα πρέπει να είναι συμβατές με τις τρέχουσες και τις προβλεπόμενες συνθήκες. Ο αριθμός των ανοιγμάτων του δείγματος και η περίοδος αναφοράς που χρησιμοποιούνται για την ποσοτικοποίηση είναι επαρκείς για να έχει το ίδρυμα εμπιστοσύνη στην ακρίβεια και ευρωστία των εκτιμήσεών του,
ε)
για τις αποκτηθείσες εισπρακτέες απαιτήσεις, οι εκτιμήσεις λαμβάνουν υπόψη όλες τις κατάλληλες πληροφορίες που έχει στη διάθεσή του το αποκτών ίδρυμα σχετικά με την ποιότητα των υποκείμενων απαιτήσεων, περιλαμβανομένων των σχετικών με παρόμοιες ομάδες ομοειδών απαιτήσεων δεδομένων που προέρχονται από τον πωλητή, από το αποκτών ίδρυμα, ή από εξωτερικές πηγές. Το αποκτών ίδρυμα εξακριβώνει κάθε δεδομένο που του παρέχει ο πωλητής εφόσον βασίζεται σε αυτό για τις εκτιμήσεις του,
στ)
το ίδρυμα προσθέτει στις εκτιμήσεις του περιθώριο ασφαλείας που συναρτάται με το αναμενόμενο περιθώριο σφάλματος της εκτίμησης. Εάν οι προσεγγίσεις και τα δεδομένα θεωρούνται ότι είναι λιγότερο ικανοποιητικά, το αναμενόμενο περιθώριο σφάλματος είναι μεγαλύτερο, το περιθώριο ασφαλείας είναι και αυτό μεγαλύτερο.
Σε περίπτωση που ένα ίδρυμα χρησιμοποιεί διαφορετικές εκτιμήσεις για τον υπολογισμό των συντελεστών στάθμισης κινδύνου και για εσωτερικούς σκοπούς, η επιλογή του πρέπει να είναι τεκμηριωμένη και λογική. Εάν το ίδρυμα μπορεί να αποδείξει στις αρμόδιες αρχές ότι στα δεδομένα που συλλέχθηκαν πριν από την 1η Ιανουαρίου 2007 έγιναν κατάλληλες προσαρμογές για να επιτευχθεί γενική ισοδυναμία με τον ορισμό της αθέτησης σύμφωνα με τα οριζόμενα στο άρθρο 178 ή με τη ζημία, οι αρμόδιες αρχές μπορούν να επιτρέψουν κάποια ευελιξία στην εφαρμογή των απαιτούμενων προτύπων για τα δεδομένα.
2. Εάν το ίδρυμα χρησιμοποιεί δεδομένα που συγκεντρώνονται από κοινού από ομάδα ιδρυμάτων, πρέπει να πληρούνται οι κατωτέρω απαιτήσεις:
α)
τα συστήματα διαβάθμισης και τα κριτήρια των άλλων ιδρυμάτων της ομάδας είναι παρόμοια με τα δικά του,
β)
η ομάδα είναι αντιπροσωπευτική του χαρτοφυλακίου για το οποίο χρησιμοποιούνται τα κοινά δεδομένα,
γ)
τα κοινά δεδομένα χρησιμοποιούνται με διαχρονική συνέπεια από το ίδρυμα για τις εκτιμήσεις του,
δ)
το ίδρυμα παραμένει υπεύθυνο για την αρτιότητα των συστημάτων διαβάθμισής του,
ε)
το ίδρυμα αποδεικνύει ότι διαθέτει επαρκή εσωτερική γνώση των συστημάτων διαβάθμισής του, περιλαμβανομένης της ικανότητας αποτελεσματικής παρακολούθησης και ελέγχου της διαδικασίας διαβάθμισης.
Άρθρο 180
Ειδικές απαιτήσεις για την εκτίμηση της πιθανότητας αθέτησης (PD)
1. Κατά την ποσοτικοποίηση των παραμέτρων κινδύνου για τις βαθμίδες ή ομάδες διαβάθμισης, τα ιδρύματα εφαρμόζουν τις ακόλουθες ειδικές απαιτήσεις για την εκτίμηση της PD όσον αφορά ανοίγματα έναντι επιχειρήσεων, ιδρυμάτων και κεντρικών κυβερνήσεων και κεντρικών τραπεζών και για ανοίγματα σε μετοχές όταν ένα ίδρυμα χρησιμοποιεί την προσέγγιση PD/LGD του άρθρου 155 παράγραφος 3:
α)
τα ιδρύματα εκτιμούν την PD ανά βαθμίδα πιστούχου βάσει μακροπρόθεσμων μέσων όρων των ετήσιων ποσοστών αθέτησης. Οι εκτιμήσεις PD για πιστούχους με υψηλό βαθμό μόχλευσης ή για πιστούχους που έχουν κατά κύριο λόγο διαπραγματεύσιμα περιουσιακά στοιχεία αντικατοπτρίζουν την απόδοση των υποκείμενων στοιχείων ενεργητικού βάσει περιόδων ακραίας μεταβλητότητας,
β)
για τις αποκτηθείσες εισπρακτέες απαιτήσεις έναντι επιχειρήσεων, τα ιδρύματα μπορούν να εκτιμούν την EL ανά βαθμίδα πιστούχου βάσει μακροπρόθεσμων μέσων όρων των ετήσιων πραγματικών ποσοστών αθέτησης,
γ)
εάν, για αποκτηθείσες εισπρακτέες απαιτήσεις έναντι επιχειρήσεων, το ίδρυμα υπολογίζει τις μέσες μακροπρόθεσμες εκτιμήσεις των PD και LGD βάσει εκτίμησης της EL και κατάλληλης εκτίμησης της PD ή της LGD, η διαδικασία εκτίμησης των συνολικών ζημιών πληροί τα γενικά πρότυπα του παρόντος Μέρους για την εκτίμηση της PD και της LGD και το αποτέλεσμα είναι συνεπές με την έννοια της LGD που ορίζεται στο άρθρο 181 παράγραφος 1 στοιχείο α),
δ)
τα ιδρύματα δεν μπορούν να χρησιμοποιούν τεχνικές εκτίμησης της PD χωρίς αναλυτική υποστήριξη. Τα ιδρύματα αναγνωρίζουν τη σημασία της υποκειμενικής κρίσης κατά το συνδυασμό των αποτελεσμάτων διαφόρων τεχνικών και τις προσαρμογές που γίνονται λόγω περιορισμών των τεχνικών και των πληροφοριών,
ε)
εάν το ίδρυμα χρησιμοποιεί για την εκτίμηση της PD δεδομένα από την εσωτερική εμπειρία αθέτησης, οι εκτιμήσεις αντικατοπτρίζουν τα πρότυπα αναδοχής και όλες τις διαφορές μεταξύ του συστήματος διαβάθμισης από το οποίο απορρέουν τα δεδομένα και του τρέχοντος συστήματος διαβάθμισης. Εάν τα πρότυπα αναδοχής ή τα συστήματα διαβάθμισης έχουν τροποποιηθεί, το ίδρυμα προσθέτει μεγαλύτερο περιθώριο ασφαλείας στις εσωτερικές εκτιμήσεις της PD,
στ)
στον βαθμό που το ίδρυμα συσχετίζει ή αντιστοιχίζει τις εσωτερικές του βαθμίδες με την κλίμακα ενός ΕΟΠΑ ή παρόμοιου οργανισμού, και τους αποδίδει στη συνέχεια το ποσοστό αθέτησης των βαθμίδων της κλίμακας του εξωτερικού οργανισμού, η αντιστοίχιση πρέπει να βασίζεται σε μια σύγκριση των εσωτερικών κριτηρίων διαβάθμισης με τα κριτήρια του εξωτερικού οργανισμού και σε μια σύγκριση μεταξύ των εσωτερικών και των εξωτερικών διαβαθμίσεων για κάθε κοινό πιστούχου. Το ίδρυμα αποφεύγει κάθε μεροληψία ή ασυνέπεια στην προσέγγιση αντιστοίχισης ή στα υποκείμενα δεδομένα. Τα κριτήρια του εξωτερικού οργανισμού για τα δεδομένα που χρησιμοποιούνται στην ποσοτικοποίηση αντικατοπτρίζουν αποκλειστικά τον κίνδυνο αθέτησης και όχι τα χαρακτηριστικά της συναλλαγής. Η ανάλυση του ιδρύματος περιλαμβάνει σύγκριση των αντίστοιχων ορισμών της αθέτησης, με την επιφύλαξη των απαιτήσεων του άρθρου 178. Το ίδρυμα τεκμηριώνει γραπτώς τη βάση της αντιστοίχισης,
ζ)
εάν το ίδρυμα χρησιμοποιεί στατιστικά υποδείγματα πρόβλεψης της αθέτησης, επιτρέπεται να εκτιμά τις PD ως τον απλό μέσο όρο των εκτιμήσεων των PD των μεμονωμένων πιστούχων δεδομένης βαθμίδας. Η χρησιμοποίηση από το ίδρυμα υποδειγμάτων πρόβλεψης της πιθανότητας αθέτησης πληροί τις απαιτήσεις του άρθρου 174,
η)
ανεξάρτητα από το εάν το ίδρυμα χρησιμοποιεί εξωτερικές, εσωτερικές ή κοινές πηγές δεδομένων, ή συνδυασμό των τριών για την εκτίμηση της PD, η υποκείμενη περίοδος ιστορικής παρατήρησης που χρησιμοποιείται είναι τουλάχιστον πέντε έτη για μία τουλάχιστον από τις πηγές αυτές. Εάν η διαθέσιμη περίοδος παρατήρησης είναι μεγαλύτερη για οποιαδήποτε πηγή και τα αντίστοιχα δεδομένα είναι κατάλληλα, χρησιμοποιείται αυτή η μεγαλύτερη περίοδος. Η παρούσα παράγραφος ισχύει επίσης και για την προσέγγιση PD/LGD που εφαρμόζεται στα ανοίγματα σε μετοχές. Με την επιφύλαξη της άδειας των αρμόδιων αρχών, τα ιδρύματα που δεν έχουν λάβει άδεια της αρμόδιας αρχής σύμφωνα με το άρθρο 143 να χρησιμοποιούν εσωτερικές εκτιμήσεις LGD ή συντελεστών μετατροπής, μπορούν να χρησιμοποιούν, όταν εφαρμόζουν την ΠΕΔ, αντίστοιχα στοιχεία που καλύπτουν περίοδο δύο ετών. Η περίοδος αυτή παρατείνεται κατά ένα έτος ετησίως, μέχρις ότου υπάρχουν στοιχεία αναφοράς για πενταετή περίοδο.
2. Για τα ανοίγματα λιανικής τραπεζικής ισχύουν οι κατωτέρω απαιτήσεις:
α)
τα ιδρύματα εκτιμούν την PD ανά βαθμίδα ή ομάδα πιστούχων βάσει μακροπρόθεσμων μέσων όρων των ετήσιων ποσοστών αθέτησης,
β)
οι εκτιμήσεις της PD μπορούν επίσης να βασίζονται σε εκτίμηση των συνολικών ζημιών και σε κατάλληλες εκτιμήσεις των LGD,
γ)
τα ιδρύματα θεωρούν ότι τα εσωτερικά δεδομένα για την ταξινόμηση των ανοιγμάτων σε βαθμίδες ή ομάδες αποτελούν την πρωταρχική πηγή πληροφοριών για την εκτίμηση των χαρακτηριστικών ζημίας. Επιτρέπεται να χρησιμοποιούν εξωτερικά δεδομένα (περιλαμβανομένων των δεδομένων από κοινές πηγές) ή στατιστικά υποδείγματα για τους σκοπούς της ποσοτικοποίησης, με την προϋπόθεση ότι υπάρχουν και οι δύο ακόλουθοι στενοί δεσμοί:
i)
μεταξύ της διαδικασίας που χρησιμοποιεί το ίδρυμα για την ταξινόμηση των ανοιγμάτων σε βαθμίδες ή ομάδες και της διαδικασίας που χρησιμοποιεί η εξωτερική πηγή δεδομένων και
ii)
μεταξύ του εσωτερικού προφίλ κινδύνου του ιδρύματος και της σύνθεσης των εξωτερικών δεδομένων,
δ)
εάν, για τα ανοίγματα λιανικής τραπεζικής, το ίδρυμα υπολογίζει τις μακροπρόθεσμες μέσες εκτιμήσεις των PD και LGD βάσει εκτίμησης των συνολικών ζημιών και κατάλληλης εκτίμησης της PD ή της LGD, η διαδικασία εκτίμησης των συνολικών ζημιών πληροί τα γενικά πρότυπα του παρόντος Μέρους για την εκτίμηση της PD και της LGD και το αποτέλεσμα είναι συνεπές με την έννοια της LGD που ορίζεται στο άρθρο 181 παράγραφος 1 στοιχείο α),
ε)
ανεξάρτητα από το εάν το ίδρυμα χρησιμοποιεί, για τις εσωτερικές εκτιμήσεις των χαρακτηριστικών ζημίας, εξωτερικές, εσωτερικές ή κοινές πηγές δεδομένων ή συνδυασμό των τριών, η υποκείμενη περίοδος ιστορικής παρατήρησης που χρησιμοποιείται είναι τουλάχιστον πέντε έτη για μία τουλάχιστον από τις πηγές αυτές. Εάν η διαθέσιμη περίοδος παρατήρησης είναι μεγαλύτερη για οποιαδήποτε πηγή και τα αντίστοιχα δεδομένα είναι κατάλληλα, χρησιμοποιείται αυτή η μεγαλύτερη περίοδος. Ένα ίδρυμα δεν υποχρεούται να αποδίδει την ίδια σημασία σε όλα τα ιστορικά δεδομένα εάν τα πλέον πρόσφατα δεδομένα έχουν καλύτερη ικανότητα πρόβλεψης των ποσοστών ζημίας. Με την επιφύλαξη της άδειας των αρμόδιων αρχών, τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν, όταν εφαρμόζουν την ΠΕΔ, αντίστοιχα στοιχεία που καλύπτουν περίοδο δύο ετών. Η περίοδος αυτή παρατείνεται κατά ένα έτος ετησίως, μέχρις ότου υπάρχουν στοιχεία αναφοράς για πενταετή περίοδο,
στ)
τα ιδρύματα εντοπίζουν και αναλύουν τις αναμενόμενες μεταβολές των παραμέτρων κινδύνου κατά τη διάρκεια ζωής των ανοιγμάτων (εποχικές διακυμάνσεις).
Για τις αποκτηθείσες εισπρακτέες απαιτήσεις λιανικής τραπεζικής, τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν εξωτερικά και εσωτερικά δεδομένα αναφοράς. Τα ιδρύματα χρησιμοποιούν όλες τις κατάλληλες πηγές δεδομένων ως σημεία σύγκρισης.
3. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει τα εξής:
α)
τις προϋποθέσεις σύμφωνα με τις οποίες οι αρμόδιες αρχές μπορούν να χορηγούν τις άδειες που αναφέρονται στην παράγραφο 1 στοιχείο η) και στην παράγραφο 2 στοιχείο ε),
β)
τις προσεγγίσεις σύμφωνα με τις οποίες οι αρμόδιες αρχές θα αξιολογούν την μεθοδολογία του ιδρύματος για την εκτίμηση της PD σύμφωνα με το άρθρο 143.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως τις 31 Δεκεμβρίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 181
Ειδικές απαιτήσεις για τις εσωτερικές εκτιμήσεις του LGD
1. Κατά την ποσοτικοποίηση των παραμέτρων κινδύνου για τις βαθμίδες ή ομάδες διαβάθμισης, τα ιδρύματα εφαρμόζουν τις ακόλουθες ειδικές απαιτήσεις για τις εσωτερικές εκτιμήσεις της LGD:
α)
τα ιδρύματα εκτιμούν την LGD ανά βαθμίδα ή ομάδα πιστοδοτήσεων με βάση τον μέσο όρο των πραγματικών τιμών της LGD ανά βαθμίδα ή ομάδα πιστοδοτήσεων, λαμβάνοντας υπόψη όλες τις παρατηρηθείσες αθετήσεις για τις διάφορες πηγές δεδομένων (σταθμισμένος μέσος όρος αθετήσεων),
β)
τα ιδρύματα χρησιμοποιούν εκτιμήσεις της LGD που είναι κατάλληλες για περιόδους οικονομικής ύφεσης εάν οι εκτιμήσεις αυτές είναι πιο συντηρητικές από το μακροπρόθεσμο μέσο όρο. Στο βαθμό που αναμένεται ότι ένα σύστημα διαβάθμισης θα παρέχει διαχρονικά μια σταθερού επιπέδου πραγματική τιμή της LGD ανά βαθμίδα ή ομάδα, τα ιδρύματα προσαρμόζουν τις εσωτερικές εκτιμήσεις των παραμέτρων κινδύνου ανά βαθμίδα ή ομάδα προκειμένου να περιορίσουν την επίπτωση της οικονομικής ύφεσης στα ίδια κεφάλαιά τους,
γ)
το ίδρυμα λαμβάνει υπόψη το βαθμό ενδεχόμενης εξάρτησης μεταξύ του κινδύνου του πιστούχου και του κινδύνου της εξασφάλισης ή του παρόχου της εξασφάλισης. Οι περιπτώσεις υψηλού βαθμού εξάρτησης αντιμετωπίζονται συντηρητικά,
δ)
οι αναντιστοιχίες νομισμάτων μεταξύ της υποκείμενης πιστωτικής υποχρέωσης και της εξασφάλισης αντιμετωπίζονται συντηρητικά από τα ιδρύματα στις εσωτερικές εκτιμήσεις της LGD,
ε)
στον βαθμό που λαμβάνουν υπόψη την ύπαρξη εξασφάλισης, οι εκτιμήσεις της LGD δεν βασίζονται αποκλειστικά στην εκτιμώμενη αγοραία αξία της εξασφάλισης. Οι εκτιμήσεις της LGD λαμβάνουν υπόψη την επίπτωση ενδεχόμενης αδυναμίας του ιδρύματος να αποκτήσει ταχέως τον έλεγχο της εξασφάλισης και να την ρευστοποιήσει,
στ)
εάν οι εκτιμήσεις της LGD συνυπολογίζουν την ύπαρξη εξασφαλίσεων, τα ιδρύματα καθορίζουν εσωτερικές απαιτήσεις για τη διαχείριση των εξασφαλίσεων, για την ασφάλεια δικαίου και για τη διαχείριση των κινδύνων, που εν γένει πρέπει να αντιστοιχούν προς εκείνες του κεφαλαίου 4 τμήμα 3,
ζ)
στον βαθμό που ένα ίδρυμα αναγνωρίζει τις εξασφαλίσεις κατά τον υπολογισμό της αξίας ανοίγματος για τον πιστωτικό κίνδυνο αντισυμβαλλομένου σύμφωνα με το κεφάλαιο 6 τμήμα 5 ή 6, δεν λαμβάνει υπόψη στις εσωτερικές εκτιμήσεις της LGD κανένα ποσό που αναμένεται να εισπραχθεί από τις εξασφαλίσεις,
η)
στην ειδική περίπτωση των ανοιγμάτων που είναι ήδη σε αθέτηση, το ίδρυμα χρησιμοποιεί το άθροισμα της καλύτερης εσωτερικής εκτίμησης της αναμενόμενης ζημίας για κάθε άνοιγμα, λαμβανομένων υπόψη των τρεχουσών οικονομικών συνθηκών και του καθεστώτος του ανοίγματος, καθώς και της εκτίμησής της αύξησης του ποσοστού ζημιών που προκλήθηκαν από το ενδεχόμενο επιπλέον απροσδόκητων ζημιών κατά την περίοδο της ανάκτησης, ήτοι μεταξύ της ημερομηνίας αθέτησης και της τελικής εκκαθάρισης του ανοίγματος,
θ)
στον βαθμό που κεφαλαιοποιούνται στον λογαριασμό αποτελεσμάτων, οι μη καταβληθέντες τόκοι υπερημερίας προστίθενται στη μέτρηση των ανοιγμάτων και των ζημιών του ιδρύματος,
ι)
για ανοίγματα έναντι επιχειρήσεων, ιδρυμάτων και κεντρικών κυβερνήσεων και κεντρικών τραπεζών, οι εκτιμήσεις της LGD βασίζονται σε δεδομένα που καλύπτουν ελάχιστη περίοδο πέντε ετών, περίοδος η οποία, κάθε χρόνο μετά την ένταξη σε εφαρμογή, αυξάνεται κατά ένα χρόνο μέχρι να φτάσει κατ’ ελάχιστον τα επτά χρόνια, για μία τουλάχιστον πηγή δεδομένων. Εάν η διαθέσιμη περίοδος παρατήρησης είναι μεγαλύτερη για μια πηγή και τα αντίστοιχα δεδομένα είναι κατάλληλα, χρησιμοποιείται αυτή η μεγαλύτερη περίοδος.
2. Για τα ανοίγματα λιανικής τραπεζικής, τα ιδρύματα μπορούν να πράττουν τα εξής:
α)
να πραγματοποιούν εκτιμήσεις της LGD βάσει των πραγματοποιηθεισών ζημιών και κατάλληλων εκτιμήσεων του PD,
β)
να λαμβάνουν υπόψη τις μελλοντικές αναλήψεις είτε στους εσωτερικούς συντελεστές μετατροπής είτε στις εσωτερικές εκτιμήσεις της LGD,
γ)
για τις αποκτηθείσες εισπρακτέες απαιτήσεις λιανικής τραπεζικής, τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν εξωτερικά και εσωτερικά δεδομένα αναφοράς για την εκτίμηση της LGD.
Για τα ανοίγματα λιανικής τραπεζικής, οι εκτιμήσεις της LGD βασίζονται σε δεδομένα που καλύπτουν ελάχιστη περίοδο πέντε ετών. Ένα ίδρυμα δεν υποχρεούται να αποδίδει την ίδια σημασία σε όλα τα ιστορικά δεδομένα εάν τα πλέον πρόσφατα δεδομένα έχουν καλύτερη ικανότητα πρόβλεψης των ποσοστών ζημίας. Με την επιφύλαξη της άδειας των αρμόδιων αρχών, τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν, όταν εφαρμόζουν την ΠΕΔ, αντίστοιχα στοιχεία που καλύπτουν περίοδο δύο ετών. Η περίοδος αυτή παρατείνεται κατά ένα έτος ετησίως, μέχρις ότου υπάρχουν στοιχεία αναφοράς για πενταετή περίοδο.
3. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει τα εξής:
α)
τη φύση, τη σοβαρότητα και τη διάρκεια μιας οικονομικής ύφεσης που αναφέρεται στην παράγραφο 1,
β)
τις προϋποθέσεις υπό τις οποίες μια αρμόδια αρχή επιτρέπει σε ένα ίδρυμα δυνάμει της παραγράφου 3 να χρησιμοποιεί αντίστοιχα στοιχεία που καλύπτουν περίοδο δύο ετών όταν εφαρμόζει την προσέγγιση ΠΕΔ.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως τις 31 Δεκεμβρίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 182
Ειδικές απαιτήσεις για την εκτίμηση των εσωτερικών συντελεστών μετατροπής
1. Κατά την ποσοτικοποίηση των παραμέτρων κινδύνου για τις βαθμίδες ή ομάδες διαβάθμισης, τα ιδρύματα εφαρμόζουν τις ακόλουθες ειδικές απαιτήσεις για τις εκτιμήσεις των εσωτερικών συντελεστών μετατροπής:
α)
τα ιδρύματα εκτιμούν τους συντελεστές μετατροπής ανά βαθμίδα ή ομάδα πιστοδοτήσεων με βάση τον μέσο όρο των πραγματικών συντελεστών μετατροπής ανά βαθμίδα ή ομάδα πιστοδοτήσεων, χρησιμοποιώντας τον σταθμισμένο μέσο όρο αθετήσεων που προκύπτει από όλες τις παρατηρηθείσες αθετήσεις για τις διάφορες πηγές δεδομένων,
β)
τα ιδρύματα χρησιμοποιούν τις εκτιμήσεις συντελεστών μετατροπής που είναι κατάλληλες για περιόδους οικονομικής ύφεσης εάν οι εκτιμήσεις αυτές είναι πιο συντηρητικές από τον μακροπρόθεσμο μέσο όρο. Στο βαθμό που αναμένεται ότι ένα σύστημα διαβάθμισης θα παρέχει διαχρονικά σταθερού επιπέδου πραγματικές τιμές συντελεστών μετατροπής ανά βαθμίδα ή ομάδα, τα ιδρύματα προσαρμόζουν τις εσωτερικές εκτιμήσεις των παραμέτρων κινδύνου ανά βαθμίδα ή ομάδα προκειμένου να περιορίσουν την επίπτωση της οικονομικής ύφεσης στα ίδια κεφάλαιά τους,
γ)
οι εσωτερικές εκτιμήσεις των συντελεστών μετατροπής λαμβάνουν υπόψη τη δυνατότητα πρόσθετων αναλήψεων από τον πιστούχου μέχρι την ημερομηνία ενεργοποίησης της αθέτησης και μετά την ημερομηνία αυτή. Η εκτίμηση του συντελεστή μετατροπής ενσωματώνει μεγαλύτερο περιθώριο συντηρητικότητας εάν μπορεί εύλογα να αναμένεται σημαντικότερη θετική συσχέτιση μεταξύ της συχνότητας των αθετήσεων και της τιμής του συντελεστή μετατροπής,
δ)
κατά την εκτίμηση των συντελεστών μετατροπής, τα ιδρύματα λαμβάνουν υπόψη τις ειδικές πολιτικές και στρατηγικές που έχουν υιοθετήσει για τη λογιστική παρακολούθηση και την επεξεργασία των πληρωμών. Λαμβάνουν επίσης υπόψη την ικανότητα και τη βούλησή τους να εμποδίσουν νέες αναλήψεις πριν την αθέτηση πληρωμών, για παράδειγμα σε περίπτωση παραβίασης συμβατικών ρητρών ή άλλων τεχνικών γεγονότα που προσομοιάζουν με αθέτηση,
ε)
τα ιδρύματα διαθέτουν επαρκή συστήματα και διαδικασίες για την παρακολούθηση των ποσών των πιστοδοτήσεων, των τρεχόντων υπολοίπων σε σχέση με τα πιστωτικά όρια και των μεταβολών των τρεχόντων υπολοίπων ανά πιστούχου και ανά βαθμίδα. Το ίδρυμα είναι σε θέση να παρακολουθεί τα τρέχοντα υπόλοιπα σε καθημερινή βάση,
στ)
εάν τα ιδρύματα χρησιμοποιούν διαφορετικές εκτιμήσεις συντελεστών μετατροπής για τον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών και για εσωτερικούς σκοπούς, τεκμηριώνουν γραπτώς την επιλογή αυτή και τον εύλογο χαρακτήρα της.
2. Για ανοίγματα έναντι επιχειρήσεων, ιδρυμάτων και κεντρικών κυβερνήσεων και κεντρικών τραπεζών, οι εκτιμήσεις συντελεστών μετατροπής βασίζονται σε δεδομένα που καλύπτουν ελάχιστη περίοδο πέντε ετών, περίοδος η οποία, κάθε χρόνο μετά την ένταξη σε εφαρμογή, αυξάνεται κατά ένα χρόνο μέχρι να φτάσει κατ’ ελάχιστον τα επτά χρόνια, για μία τουλάχιστον πηγή δεδομένων. Εάν η διαθέσιμη περίοδος παρατήρησης είναι μεγαλύτερη για μια πηγή και τα αντίστοιχα δεδομένα είναι κατάλληλα, χρησιμοποιείται αυτή η μεγαλύτερη περίοδος.
3. Για τα ανοίγματα λιανικής τραπεζικής, τα ιδρύματα μπορούν να λαμβάνουν υπόψη τις μελλοντικές αναλήψεις είτε στους εσωτερικούς συντελεστές μετατροπής είτε στις εσωτερικές εκτιμήσεις της LGD.
Για τα ανοίγματα λιανικής τραπεζικής, οι εκτιμήσεις των συντελεστών μετατροπής βασίζονται σε δεδομένα που καλύπτουν ελάχιστη περίοδο πέντε ετών. Κατά παρέκκλιση της παραγράφου 1 στοιχείο α), ένα ίδρυμα δεν υποχρεούται να αποδίδει την ίδια σημασία σε όλα τα ιστορικά δεδομένα εάν τα πλέον πρόσφατα δεδομένα έχουν καλύτερη ικανότητα πρόβλεψης των αναλήψεων. Με την επιφύλαξη της άδειας των αρμόδιων αρχών, τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν, όταν εφαρμόζουν την ΠΕΔ, αντίστοιχα στοιχεία που καλύπτουν περίοδο δύο ετών. Η περίοδος αυτή παρατείνεται κατά ένα έτος ετησίως, μέχρις ότου υπάρχουν στοιχεία αναφοράς για πενταετή περίοδο.
4. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει τα εξής:
α)
τη φύση, τη σοβαρότητα και τη διάρκεια μιας οικονομικής ύφεσης που αναφέρεται στην παράγραφο 1,
β)
τις προϋποθέσεις υπό τις οποίες μια αρμόδια αρχή επιτρέπει σε ένα ίδρυμα να χρησιμοποιεί αντίστοιχα στοιχεία που καλύπτουν περίοδο δύο ετών όταν το ίδρυμα εφαρμόζει για πρώτη φορά την ΠΕΔ.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως τις 31 Δεκεμβρίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 183
Απαιτήσεις για την αξιολόγηση της επίπτωσης των εγγυήσεων και των πιστωτικών παράγωγων για ανοίγματα έναντι επιχειρήσεων, ιδρυμάτων και κεντρικών κυβερνήσεων και κεντρικών τραπεζών για τα οποία χρησιμοποιούνται εσωτερικές εκτιμήσεις του LGD και ανοίγματα λιανικής τραπεζικής
1. Οι κατωτέρω απαιτήσεις εφαρμόζονται όσον αφορά τους επιλέξιμους εγγυητές και τις εγγυήσεις:
α)
τα ιδρύματα διαθέτουν σαφώς διατυπωμένα κριτήρια για τα είδη εγγυητών που αποδέχονται για τον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών,
β)
οι κανόνες που εφαρμόζονται στους αποδεκτούς εγγυητές είναι ίδιοι με εκείνους που ορίζονται για τους πιστούχοι στα άρθρα 171, 172 και 173,
γ)
η εγγύηση υποβάλλεται σε έγγραφο τύπο, δεν μπορεί να ακυρωθεί από τον εγγυητή, ισχύει έως την πλήρη εκπλήρωση της οφειλής (μέχρι του ποσού και για τη διάρκεια ισχύος της εγγύησης) και είναι εκτελεστή έναντι του εγγυητή σε κάθε χώρα στην οποία αυτός έχει στοιχεία ενεργητικού που μπορούν να κατασχεθούν με δικαστική απόφαση. Με την επιφύλαξη της έγκρισης των αρμόδιων αρχών, μπορούν να αναγνωρίζονται υπό αίρεση εγγυήσεις που συνοδεύονται από όρους δυνάμει των οποίων ο εγγυητής μπορεί να μην υποχρεωθεί να προβεί σε καταβολή. Τα κριτήρια ταξινόμησης λαμβάνουν επαρκώς υπόψη κάθε δυνητικό περιορισμό της αποτελεσματικότητας της μείωσης του πιστωτικού κινδύνου.
2. Το ίδρυμα διαθέτει σαφώς διατυπωμένα κριτήρια προσαρμογής των βαθμίδων, των ομάδων ή των εκτιμήσεων της LGD και, στην περίπτωση των ανοιγμάτων λιανικής τραπεζικής και των αποδεκτών αποκτηθεισών εισπρακτέων απαιτήσεων, της διαδικασίας ταξινόμησης των ανοιγμάτων σε βαθμίδες ή ομάδες, κατά τρόπο ώστε να λαμβάνονται υπόψη οι επιπτώσεις των εγγυήσεων για τον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών. Τα κριτήρια αυτά είναι σύμφωνα με τις ελάχιστες απαιτήσεις των άρθρων 171, 172 και 173.
Τα κριτήρια αυτά είναι εύλογα και διαισθητικά. Λαμβάνουν υπόψη την ικανότητα και τη βούληση του εγγυητή να καταβάλει την εγγύηση, την πιθανή ημερομηνία ενδεχόμενων πληρωμών από τον εγγυητή, το βαθμό στον οποίο η ικανότητα καταβολής της εγγύησης από τον εγγυητή συσχετίζεται με την ικανότητα αποπληρωμής του πιστούχου, καθώς και το βαθμό στον οποίο υπάρχουν ακόμα υπολειπόμενοι κίνδυνοι έναντι του πιστούχου.
3. Οι απαιτήσεις του παρόντος άρθρου σχετικά με τις εγγυήσεις εφαρμόζονται επίσης στα πιστωτικά παράγωγα για τη μεταφορά πιστωτικού κινδύνου μεμονωμένου πιστούχου. Σε περίπτωση αναντιστοιχίας μεταξύ της υποκείμενης υποχρέωσης και της υποχρέωσης αναφοράς του πιστωτικού παράγωγου ή της υποχρέωσης που χρησιμοποιείται για να διαπιστωθεί εάν επήλθε ένα πιστωτικό γεγονός, εφαρμόζονται οι απαιτήσεις του άρθρου 216 παράγραφος 2. Για τα ανοίγματα λιανικής τραπεζικής και τις αποδεκτές αποκτηθείσες εισπρακτέες απαιτήσεις, η παράγραφος αυτή εφαρμόζεται στη διαδικασία ταξινόμησης των ανοιγμάτων σε βαθμίδες ή ομάδες.
Τα κριτήρια λαμβάνουν υπόψη τη διάρθρωση των πληρωμών των πιστωτικών παράγωγων και αξιολογούν συντηρητικά την επίπτωσή της στο επίπεδο και το χρονοδιάγραμμα είσπραξης. Το ίδρυμα λαμβάνει επίσης υπόψη τον βαθμό στον οποίο υπάρχουν ακόμα άλλες μορφές υπολειπόμενου κινδύνου.
4. Οι απαιτήσεις που ορίζονται στις παραγράφους 1 έως 3 δεν εφαρμόζονται για εγγυήσεις που παρέχονται από ιδρύματα, κεντρικές κυβερνήσεις και κεντρικές τράπεζες, και οι επιχειρήσεις που πληρούν τις απαιτήσεις που προβλέπονται στο άρθρο 201 παράγραφος 1 στοιχείο ζ) εάν το ίδρυμα έχει λάβει άδεια να εφαρμόζει την τυποποιημένη προσέγγιση για ανοίγματα στις εν λόγω επιχειρήσεις σύμφωνα με τα άρθρα 148 και 150. Σε αυτή την περίπτωση εφαρμόζονται οι απαιτήσεις του κεφαλαίου 4.
5. Στην περίπτωση των ανοιγμάτων λιανικής τραπεζικής, οι απαιτήσεις που ορίζονται στις παραγράφους 1, 2 και 3 εφαρμόζονται επίσης στην ταξινόμηση των ανοιγμάτων σε βαθμίδες ή ομάδες, καθώς και στην εκτίμηση του PD.
6. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει τις συνθήκες σύμφωνα με τις οποίες οι αρμόδιες αρχές δύνανται να επιτρέπουν την αναγνώριση εγγυήσεων υπό αίρεση.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως τις 31 Δεκεμβρίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 184
Απαιτήσεις για τις αποκτηθείσες εισπρακτέες απαιτήσεις
1. Κατά την ποσοτικοποίηση των παραμέτρων κινδύνου για τις βαθμίδες ή ομάδες διαβάθμισης για αποκτηθείσες εισπρακτέες απαιτήσεις, τα ιδρύματα διασφαλίζουν τις προϋποθέσεις που ορίζονται στις παραγράφους 2 έως 6.
2. Η διάρθρωση της πιστοδότησης εξασφαλίζει ότι σε κάθε προβλέψιμη περίσταση το ίδρυμα είναι ο πραγματικός δικαιούχος και έχει τον πραγματικό έλεγχο κάθε πληρωμής μετρητών από τις εισπρακτέες απαιτήσεις. Εάν ο πιστούχος πραγματοποιεί πληρωμές απευθείας σε έναν πωλητή ή διαχειριστή, το ίδρυμα εξακριβώνει τακτικά ότι οι πληρωμές αυτές πραγματοποιούνται στο σύνολό τους και σύμφωνα με τους συμβατικούς όρους. Τα ιδρύματα διαθέτουν διαδικασίες που εγγυώνται ότι τα δικαιώματά τους επί των εισπρακτέων απαιτήσεων και των πληρωμών μετρητών προστατεύονται έναντι της αναστολής των διώξεων σε διαδικασίες πτώχευσης ή της προβολής νομίμων αξιώσεων που θα μπορούσαν να καθυστερήσουν ουσιωδώς την ρευστοποίηση ή εκχώρηση των εισπρακτέων απαιτήσεων από το δανειστή ή να περιορίσουν τον έλεγχό του επί των πληρωμών μετρητών.
3. Το ίδρυμα ελέγχει τόσο την ποιότητα των αποκτηθεισών εισπρακτέων απαιτήσεων όσο και τη χρηματοοικονομική κατάσταση του πωλητή και του διαχειριστή. Ισχύουν οι ακόλουθες διατάξεις:
α)
το ίδρυμα αξιολογεί τη συσχέτιση μεταξύ της ποιότητας των αποκτηθεισών εισπρακτέων απαιτήσεων και της χρηματοοικονομικής κατάστασης τόσο του πωλητή όσο και του διαχειριστή, και διαθέτει εσωτερικές πολιτικές και διαδικασίες που παρέχουν επαρκείς εγγυήσεις για την αντιμετώπιση απρόβλεπτων εξελίξεων και οι οποίες περιλαμβάνουν την ταξινόμηση κάθε πωλητή ή αγοραστή σε εσωτερική διαβάθμιση κινδύνου,
β)
το ίδρυμα διαθέτει σαφείς και αποτελεσματικές πολιτικές για τον προσδιορισμό της επιλεξιμότητας του πωλητή και του διαχειριστή. Το ίδιο το ίδρυμα ή ο εντολοδόχος του επανεξετάζει περιοδικά τους πωλητές και τους διαχειριστές προκειμένου να εξακριβώσει την ακρίβεια των εκθέσεών τους, να εντοπίσει τυχόν απάτες ή λειτουργικές αδυναμίες και να ελέγξει την ποιότητα των πιστοδοτικών πολιτικών του πωλητή και τις εισπρακτικές πολιτικές και διαδικασίες του διαχειριστή. Οι διαπιστώσεις των ελέγχων αυτών τεκμηριώνονται γραπτώς,
γ)
το ίδρυμα αξιολογεί τα χαρακτηριστικά των ομάδων αποκτηθεισών εισπρακτέων απαιτήσεων, και ιδίως τις υπερβάλλουσες προκαταβολές, το ιστορικό καθυστερήσεων πληρωμών, επισφαλών απαιτήσεων και προβλέψεων για επισφαλείς απαιτήσεις του πωλητή, τους όρους πληρωμής και τους ενδεχόμενους αντιθετικούς λογαριασμούς,
δ)
το ίδρυμα διαθέτει αποτελεσματικές πολιτικές και διαδικασίες για τον έλεγχο, σε συνολική βάση, των συγκεντρώσεων κινδύνων σε έναν μόνο πιστούχο τόσο εντός μιας ομάδας αποκτηθεισών εισπρακτέων απαιτήσεων όσο και μεταξύ ομάδων,
ε)
το ίδρυμα εξασφαλίζει ότι λαμβάνει έγκαιρα από το διαχειριστή επαρκώς λεπτομερείς εκθέσεις σχετικά με την παλαίωση και την απομείωση αξίας των εισπρακτέων απαιτήσεων ώστε να είναι σε θέση να εξακριβώνει την τήρηση των κριτηρίων επιλεξιμότητας του ιδρύματος και των πολιτικών του όσον αφορά τη χορήγηση προκαταβολών για αποκτηθείσες εισπρακτέες απαιτήσεις και να μπορεί ελέγχει και να επιβεβαιώνει τους όρους πώλησης που εφαρμόζει ο πωλητής και τις απομειώσεις αξίας.
4. Το ίδρυμα διαθέτει συστήματα και διαδικασίες για τον έγκαιρο εντοπισμό κάθε επιδείνωσης της χρηματοοικονομικής κατάστασης του πωλητή και της ποιότητας των αποκτηθεισών εισπρακτέων απαιτήσεων και για την προνοητική αντιμετώπιση των προβλημάτων που ανακύπτουν. Το ίδρυμα διαθέτει ιδίως σαφείς και αποτελεσματικές πολιτικές, διαδικασίες και συστήματα πληροφορικής για τον εντοπισμό κάθε παράβασης των συμβατικών όρων, καθώς και σαφείς και αποτελεσματικές πολιτικές και διαδικασίες για την αίτηση ένδικης προστασίας και τη διαχείριση των προβληματικών εισπρακτέων απαιτήσεων.
5. Το ίδρυμα διαθέτει σαφείς και αποτελεσματικές πολιτικές και διαδικασίες για τον έλεγχο των αποκτηθεισών εισπρακτέων απαιτήσεων, των πιστοδοτήσεων και των χρηματικών διαθεσίμων. Διαθέτει ιδίως γραπτώς τεκμηριωμένες εσωτερικές πολιτικές που διευκρινίζουν όλα τα ουσιώδη στοιχεία των προγραμμάτων απόκτησης εισπρακτέων απαιτήσεων, περιλαμβανομένων των ποσοστών προκαταβολών, των αποδεκτών εξασφαλίσεων, των αναγκαίων εγγράφων, των ορίων συγκέντρωσης και του τρόπου με τον οποίο θα αντιμετωπίζονται τα έσοδα από πληρωμές μετρητών. Τα στοιχεία αυτά λαμβάνουν επαρκώς υπόψη όλους τους κατάλληλους και σημαντικούς παράγοντες, και ιδίως τη χρηματοοικονομική κατάσταση του πωλητή και του διαχειριστή, τις συγκεντρώσεις κινδύνου και την εξέλιξη της ποιότητας των απαιτήσεων και της πελατειακής βάσης του πωλητή, ενώ τα εσωτερικά συστήματα εγγυώνται ότι τα κεφάλαια εκταμιεύονται μόνο εφόσον έχουν κατατεθεί οι αντίστοιχες εξασφαλίσεις και έγγραφα.
6. Το ίδρυμα διαθέτει αποτελεσματικές εσωτερικές διαδικασίες για την αξιολόγηση της συμμόρφωσης με όλες τις εσωτερικές πολιτικές και διαδικασίες. Η διαδικασία περιλαμβάνει ιδίως τακτικούς ελέγχους όλων των κρίσιμων φάσεων του προγράμματος απόκτησης εισπρακτέων απαιτήσεων του ιδρύματος, την εξακρίβωση του διαχωρισμού καθηκόντων μεταξύ, αφενός, της αξιολόγησης του πωλητή και διαχειριστή και της αξιολόγησης του πιστούχου και, αφετέρου, της αξιολόγησης του πωλητή και διαχειριστή και του επιτόπιου ελέγχου του πωλητή και του διαχειριστή, καθώς και της αξιολόγησης των υποστηρικτικών τους λειτουργιών με ιδιαίτερη έμφαση στα προσόντα και την εμπειρία του προσωπικού, τον αριθμό του προσωπικού και τα συστήματα πληροφορικής.
Ενότητα 3
Επικύρωση των εσωτερικων εκτιμησεων
Άρθρο 185
Επικύρωση των εσωτερικών εκτιμήσεων
Τα ιδρύματα επικυρώνουν τις εσωτερικές εκτιμήσεις τους σύμφωνα με τις κατωτέρω απαιτήσεις:
α)
τα ιδρύματα διαθέτουν άρτια συστήματα για την επικύρωση της ακρίβειας και της συνέπειας των συστημάτων και διαδικασιών διαβάθμισης, καθώς και των εκτιμήσεων όλων των κατάλληλων παραμέτρων κινδύνου. Η εσωτερική διαδικασία επικύρωσης τούς επιτρέπει να αξιολογούν με συνεπή και ουσιαστικό τρόπο την αποτελεσματικότητα των εσωτερικών συστημάτων διαβάθμισης και εκτίμησης κινδύνου,
β)
τα ιδρύματα συγκρίνουν τακτικά τα πραγματικά ποσοστά αθέτησης με τις εκτιμήσεις της PD για κάθε βαθμίδα και, εάν τα πραγματικά ποσοστά αθέτησης είναι εκτός του αναμενόμενου εύρους τιμών για δεδομένη βαθμίδα, αναλύουν ειδικά τους λόγους της απόκλισης. Τα ιδρύματα που χρησιμοποιούν εσωτερικές εκτιμήσεις της LGD και των συντελεστών μετατροπής πραγματοποιούν επίσης ανάλογη ανάλυση για τις εκτιμήσεις αυτές. Οι συγκρίσεις αυτές βασίζονται σε ιστορικά δεδομένα που καλύπτουν όσο το δυνατόν μεγαλύτερη περίοδο. Τα ιδρύματα τεκμηριώνουν γραπτώς τις μεθόδους και τα δεδομένα που χρησιμοποιούνται σε αυτές τις συγκρίσεις. Οι αναλύσεις τους και η σχετική γραπτή τεκμηρίωση επικαιροποιείται τουλάχιστον μία φορά τον χρόνο,
γ)
τα ιδρύματα χρησιμοποιούν επίσης άλλα μέσα ποσοτικής επικύρωσης και συγκρίσεις με κατάλληλες εξωτερικές πηγές δεδομένων. Οι αναλύσεις αυτές βασίζονται σε δεδομένα που είναι προσαρμοσμένα στο σχετικό χαρτοφυλάκιο, επικαιροποιούνται τακτικά και καλύπτουν κατάλληλη περίοδο παρατήρησης. Οι εσωτερικές εκτιμήσεις της αποτελεσματικότητας των συστημάτων διαβάθμισης του ιδρύματος βασίζονται σε όσο το δυνατόν μεγαλύτερη περίοδο,
δ)
οι μέθοδοι και τα δεδομένα που χρησιμοποιούνται για την ποσοτική επικύρωση είναι συνεπή διαχρονικά. Οι μεταβολές στις μεθόδους εκτίμησης και επικύρωσης και στα δεδομένα (πηγές δεδομένων και καλυπτόμενες περίοδοι) να τεκμηριώνονται γραπτώς,
ε)
τα ιδρύματα διαθέτουν αξιόπιστα εσωτερικά πρότυπα για τις περιπτώσεις στις οποίες οι αποκλίσεις των πραγματικών PD, LGD, συντελεστών μετατροπής και συνολικών ζημιών, όταν χρησιμοποιείται το EL, από τις αναμενόμενες τιμές τους, είναι επαρκώς σημαντικές ώστε να τίθεται σε αμφισβήτηση η εγκυρότητα των εκτιμήσεων. Τα πρότυπα αυτά λαμβάνουν υπόψη τους οικονομικούς κύκλους και άλλες παρόμοιες συστηματικές διακυμάνσεις των πραγματικών ποσοστών αθέτησης. Εάν οι πραγματικές τιμές παραμένουν υψηλότερες από τις αναμενόμενες, τα ιδρύματα αναθεωρούν προς τα πάνω τις εσωτερικές εκτιμήσεις ώστε να λαμβάνονται υπόψη τα πραγματικά τους ποσοστά αθέτησης και ζημίας.
Ενότητα 4
Απαιτήσεις για ανοίγματα σε μετοχεσ δυναμει της μεθοδου των εσωτερικων υποδειγματων
Άρθρο 186
Απαιτησεισ ιδίων κεφαλαίων και ποσοτικοποίηση του κινδύνου
Για τον υπολογισμό των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων τους, τα ιδρύματα πληρούν τα ακόλουθα πρότυπα:
α)
η εκτίμηση της δυνητικής ζημίας είναι ανθεκτική σε σχέση με τις δυσμενείς εξελίξεις της αγοράς που επηρεάζουν το μακροπρόθεσμο προφίλ κινδύνου των διαφόρων συμμετοχών του ιδρύματος. Τα δεδομένα που χρησιμοποιούνται για την απεικόνιση της κατανομής των αποδόσεων αντικατοπτρίζουν τη μεγαλύτερη δειγματική περίοδο για την οποία είναι διαθέσιμα σημαντικά δεδομένα για την απεικόνιση του προφίλ κινδύνου των ανοιγμάτων σε μετοχές του ιδρύματος. Τα χρησιμοποιούμενα δεδομένα πρέπει να είναι επαρκή για μια συντηρητική, στατιστικά αξιόπιστη και ανθεκτική εκτίμηση ζημίας που δεν βασίζεται μόνο σε υποκειμενικές ή προσωπικές κρίσεις. Η διαταραχή που λαμβάνεται ως παραδοχή οδηγεί σε συντηρητική εκτίμηση των δυνητικών ζημιών σε μακροχρόνιο κύκλο αγοράς ή οικονομικό κύκλο. Το ίδρυμα συνδυάζει εμπειρικές αναλύσεις των διαθέσιμων δεδομένων με προσαρμογές που βασίζονται σε διάφορους παράγοντες προκειμένου να επιτύχει επαρκώς ρεαλιστικά και συντηρητικά αποτελέσματα από τη χρήση του υποδείγματος. Κατά το σχεδιασμό υποδειγμάτων «δυνητικής ζημίας» (VaR) για την εκτίμηση των δυνητικών τριμηνιαίων ζημιών τους, τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν τριμηνιαία δεδομένα ή να μετατρέπουν δεδομένα μικρότερου χρονικού ορίζοντα σε ισοδύναμα τριμηνιαία δεδομένα χρησιμοποιώντας κατάλληλη αναλυτική προσέγγιση που στηρίζεται σε εμπειρικά δεδομένα και καλά σχεδιασμένη και τεκμηριωμένη διαδικασία και ανάλυση. Η προσέγγιση αυτή εφαρμόζεται με σύνεση και διαχρονική συνέπεια. Εάν ο όγκος των διαθέσιμων κατάλληλων δεδομένων είναι περιορισμένος, τα ιδρύματα προσθέτουν κατάλληλα περιθώρια ασφαλείας,
β)
τα χρησιμοποιούμενα υποδείγματα αποτυπώνουν επαρκώς όλους τους σημαντικούς κινδύνους που σχετίζονται με τις αποδόσεις των μετοχών, περιλαμβανομένου του γενικού κινδύνου αγοράς και του ειδικού κινδύνου του χαρτοφυλακίου μετοχών του ιδρύματος. Εξηγούν επαρκώς τις ιστορικές διακυμάνσεις των τιμών, αποτυπώνουν τόσο την έκταση όσο και τις μεταβολές της σύνθεσης των δυνητικών συγκεντρώσεων και είναι ανθεκτικά στα δυσμενή περιβάλλοντα αγοράς. Ο πληθυσμός των ανοιγμάτων σε μετοχές που αντιπροσωπεύονται στα δεδομένα που χρησιμοποιούνται για τις εκτιμήσεις αντιστοιχεί ή είναι τουλάχιστον συγκρίσιμος με εκείνον των ανοιγμάτων σε μετοχές του ιδρύματος,
γ)
το εσωτερικό υπόδειγμα είναι προσαρμοσμένο στο προφίλ κινδύνου και στη σύνθεση του χαρτοφυλακίου μετοχών του ιδρύματος. Εάν το ίδρυμα κατέχει σημαντικές συμμετοχές των οποίων οι αξίες έχουν εκ φύσεως ισχυρή μη γραμμικότητα, το εσωτερικό υπόδειγμα σχεδιάζεται με τρόπο ώστε να αποτυπώνει επαρκώς τους κινδύνους που συνδέονται με αυτά τα μέσα,
δ)
η αντιστοίχιση των μεμονωμένων θέσεων με προσεγγιστικές τιμές, δείκτες αγοράς και παράγοντες κινδύνου είναι εύλογη, διαισθητική και εννοιολογικά άρτια,
ε)
τα ιδρύματα αποδεικνύουν με εμπειρικές αναλύσεις την καταλληλότητα των παραγόντων κινδύνου, περιλαμβανομένης της ικανότητάς τους να καλύπτουν τόσο γενικούς όσο και ειδικούς κινδύνους,
στ)
οι εκτιμήσεις της μεταβλητότητας των αποδόσεων των ανοιγμάτων σε μετοχές ενσωματώνουν όλα τα κατάλληλα και διαθέσιμα δεδομένα, πληροφορίες και μεθόδους· Χρησιμοποιούνται τόσο εσωτερικά δεδομένα που ελέγχονται από ανεξάρτητο τρίτο όσο και δεδομένα από εξωτερικές πηγές, περιλαμβανομένων των δεδομένων από κοινές πηγές,
ζ)
τα ιδρύματα διαθέτουν αυστηρό και πλήρες πρόγραμμα προσομοιώσεων ακραίων καταστάσεων.
Άρθρο 187
Διαδικασίες διαχείρισης κινδύνων και σχετικοί έλεγχοι
Τα ιδρύματα διαθέτουν πολιτικές, διαδικασίες και ελέγχους που εγγυώνται την ακεραιότητα των εσωτερικών υποδειγμάτων που σχεδιάζουν και χρησιμοποιούν για να υπολογίσουν τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων τους, καθώς και την αρτιότητα του υποδείγματος και της διαδικασίας ανάπτυξης υποδειγμάτων. Αυτές οι πολιτικές, διαδικασίες και έλεγχοι περιλαμβάνουν:
α)
την πλήρη ένταξη του υποδείγματος στα συνολικά συστήματα διοικητικών πληροφοριών του ιδρύματος, καθώς και στη διαχείριση των θέσεων σε μετοχές εκτός χαρτοφυλακίου συναλλαγών. Τα εσωτερικά υποδείγματα είναι πλήρως ενταγμένα στην υποδομή διαχείρισης κινδύνων του ιδρύματος, ιδίως εάν χρησιμοποιούνται για τη μέτρηση και αξιολόγηση της απόδοσης του χαρτοφυλακίου μετοχών, περιλαμβανομένης της προσαρμοσμένης κατά τον κίνδυνο απόδοσης, για την κατανομή οικονομικών ιδίων κεφαλαίων στα ανοίγματα σε μετοχές και για την αξιολόγηση της συνολικής κεφαλαιακής επάρκειας, καθώς και για τη διαδικασία διαχείρισης των επενδύσεων,
β)
καθιερωμένα συστήματα, διαδικασίες και ελέγχους διαχείρισης που εγγυώνται την περιοδική και ανεξάρτητη επανεξέταση όλων των στοιχείων της εσωτερικής διαδικασίας ανάπτυξης υποδειγμάτων, περιλαμβανομένης της έγκρισης των αναθεωρήσεων των υποδειγμάτων, την εξακρίβωση των εισαγόμενων παραμέτρων και την ανάλυση των αποτελεσμάτων τους, για παράδειγμα με την απευθείας εξακρίβωση των υπολογισμών κινδύνου. Η επανεξέταση αποσκοπεί στην εκτίμηση της ακρίβειας, πληρότητας και καταλληλότητας των εισαγόμενων παραμέτρων και των αποτελεσμάτων του υποδείγματος και επικεντρώνεται στον εντοπισμό και περιορισμό των δυνητικών σφαλμάτων που σχετίζονται με γνωστές αδυναμίες καθώς και στον εντοπισμό μη γνωστών αδυναμιών του υποδείγματος. Η επανεξέταση μπορεί να πραγματοποιείται από ανεξάρτητη εσωτερική μονάδα ή από ανεξάρτητο τρίτο,
γ)
επαρκή συστήματα και διαδικασίες για την παρακολούθηση των ορίων επενδύσεων και των αναλαμβανόμενων κινδύνων στα ανοίγματα σε μετοχές,
δ)
μονάδες υπεύθυνες για το σχεδιασμό και την εφαρμογή του υποδείγματος, οι οποίες είναι λειτουργικά ανεξάρτητες από τις μονάδες που είναι υπεύθυνες για τη διαχείριση των μεμονωμένων επενδύσεων,
ε)
υπεύθυνο προσωπικό με κατάλληλα προσόντα για κάθε πτυχή της διαδικασίας ανάπτυξης υποδειγμάτων. Η διοίκηση διαθέτει στη μονάδα ανάπτυξης υποδειγμάτων επαρκές προσωπικό με τις αναγκαίες γνώσεις και εμπειρία.
Άρθρο 188
Επικύρωση και τεκμηρίωση
Τα ιδρύματα διαθέτουν άρτια συστήματα επικύρωσης της ακρίβειας και της συνέπειας των εσωτερικών τους υποδειγμάτων και της διαδικασίας ανάπτυξης υποδειγμάτων. Όλα τα σημαντικά στοιχεία των εσωτερικών υποδειγμάτων, και των διαδικασιών ανάπτυξης υποδειγμάτων και επικύρωσης τεκμηριώνονται γραπτώς.
Η επικύρωση και η τεκμηρίωση των εσωτερικών υποδειγμάτων και των διαδικασιών ανάπτυξης υποδειγμάτων των ιδρυμάτων υπόκειται στις ακόλουθες απαιτήσεις:
α)
τα ιδρύματα χρησιμοποιούν την εσωτερική διαδικασία επικύρωσης για να αξιολογούν με συνεπή και ουσιαστικό τρόπο την αποτελεσματικότητα των εσωτερικών τους υποδειγμάτων και διαδικασιών,
β)
οι μέθοδοι και τα δεδομένα που χρησιμοποιούνται για την ποσοτική επικύρωση είναι συνεπή διαχρονικά. Οι μεταβολές στις μεθόδους εκτίμησης και επικύρωσης και στα δεδομένα (πηγές δεδομένων και καλυπτόμενες περίοδοι) τεκμηριώνονται γραπτώς,
γ)
τα ιδρύματα συγκρίνουν τακτικά τις πραγματικές αποδόσεις των επενδύσεων σε μετοχές (υπολογιζόμενες με βάση τα πραγματοποιηθέντα και μη κέρδη και ζημίες) με τις εκτιμήσεις των υποδειγμάτων. Οι συγκρίσεις αυτές βασίζονται σε ιστορικά δεδομένα που καλύπτουν όσο το δυνατόν μεγαλύτερη περίοδο. Τα ιδρύματα τεκμηριώνουν γραπτώς τις μεθόδους και τα δεδομένα που χρησιμοποιούνται σε αυτές τις συγκρίσεις. Οι αναλύσεις τους και η σχετική γραπτή τεκμηρίωση επικαιροποιείται τουλάχιστον μία φορά το χρόνο,
δ)
τα ιδρύματα χρησιμοποιούν επίσης άλλα μέσα ποσοτικής επικύρωσης και συγκρίσεις με εξωτερικές πηγές δεδομένων. Οι αναλύσεις αυτές βασίζονται σε δεδομένα που είναι προσαρμοσμένα στο σχετικό χαρτοφυλάκιο, επικαιροποιούνται τακτικά και καλύπτουν κατάλληλη περίοδο παρατήρησης. Οι εσωτερικές αξιολογήσεις της αποτελεσματικότητας των υποδειγμάτων των ιδρυμάτων βασίζονται σε όσο το δυνατόν μεγαλύτερη περίοδο,
ε)
τα ιδρύματα διαθέτουν αποτελεσματικά εσωτερικά πρότυπα για την αντιμετώπιση περιπτώσεων στις οποίες οι αποκλίσεις των πραγματικών αποδόσεων των επενδύσεών τους σε μετοχές σε σχέση με τις εκτιμήσεις των υποδειγμάτων θέτουν σε αμφισβήτηση την εγκυρότητα των εκτιμήσεων ή των ίδιων των υποδειγμάτων. Τα πρότυπα αυτά λαμβάνουν υπόψη τους οικονομικούς κύκλους και άλλες παρόμοιες συστηματικές διακυμάνσεις στις αποδόσεις των μετοχών. Όλες οι προσαρμογές που γίνονται στα εσωτερικά υποδείγματα μετά την επανεξέτασή τους τεκμηριώνονται γραπτώς και είναι συνεπείς με τα πρότυπα του ιδρύματος για την αναθεώρηση των υποδειγμάτων,
στ)
τα εσωτερικά υποδείγματα και η διαδικασία ανάπτυξης υποδειγμάτων αποτελούν αντικείμενο γραπτής τεκμηρίωσης στην οποία διευκρινίζονται ιδίως οι ευθύνες των προσώπων που συμμετέχουν στην ανάπτυξη υποδειγμάτων και οι διαδικασίες έγκρισης και αναθεώρησης των υποδειγμάτων.
Ενότητα 5
Εσωτερική διακυβερνηση και εποπτεια
Άρθρο 189
Εταιρική διακυβέρνηση
1. Όλες οι σημαντικές πτυχές των διαδικασιών διαβάθμισης και εκτίμησης εγκρίνονται από το διοικητικό όργανο ή από ειδική επιτροπή που διορίζεται από αυτό, καθώς και από τα ανώτερα διευθυντικά στελέχη του ιδρύματος. Τα όργανα αυτά γνωρίζουν γενικά το σύστημα διαβάθμισης του ιδρύματος και κατανοούν πλήρως τις σχετικές με το σύστημα αυτό εκθέσεις διαχείρισης.
2. Τα ανώτερα διευθυντικά στελέχη του ιδρύματος υπόκεινται στις ακόλουθες απαιτήσεις:
α)
ενημερώνουν το διοικητικό όργανο ή ειδική επιτροπή που διορίζεται από αυτό σχετικά με κάθε ουσιώδη μεταβολή των καθιερωμένων πολιτικών ή παρέκκλιση από τις πολιτικές αυτές που αναμένεται να επηρεάσει σημαντικά τη λειτουργία των συστημάτων διαβάθμισης του πιστωτικού ιδρύματος,
β)
κατανοούν πλήρως τον σχεδιασμό και τον τρόπο λειτουργίας των συστημάτων διαβάθμισης,
γ)
μεριμνούν σε μόνιμη βάση για την καλή λειτουργία των συστημάτων διαβάθμισης.
Ενημερώνονται τακτικά από τις μονάδες ελέγχου πιστωτικού κινδύνου για την αποτελεσματικότητα του συστήματος διαβάθμισης, τις πτυχές που πρέπει να βελτιωθούν και την πρόοδο των προσπαθειών για τη βελτίωση των δυσλειτουργιών που έχουν διαπιστωθεί.
3. Η ανάλυση του προφίλ πιστωτικού κινδύνου του ιδρύματος με βάση τις εσωτερικές διαβαθμίσεις αποτελεί ουσιώδη πτυχή των εκθέσεων διαχείρισης που υποβάλλονται στα όργανα που αναφέρονται ανωτέρω. Οι εκθέσεις αυτές περιλαμβάνουν τουλάχιστον το προφίλ κινδύνου ανά βαθμίδα, τις μεταβολές μεταξύ βαθμίδων διαβάθμισης, τις εκτιμήσεις των σχετικών παραμέτρων ανά βαθμίδα και τις συγκρίσεις μεταξύ πραγματικών ποσοστών αθέτησης και, στο βαθμό που χρησιμοποιούνται, εσωτερικών εκτιμήσεων των πραγματικών τιμών της LGD και πραγματικών συντελεστών μετατροπής, αφενός και, αφετέρου, των προσδοκιών και των αποτελεσμάτων των προσομοιώσεων ακραίων καταστάσεων. Η συχνότητα των εκθέσεων εξαρτάται από τη σημασία και το είδος των γνωστοποιούμενων πληροφοριών και από το επίπεδο του αποδέκτη τους.
Άρθρο 190
Μονάδα Ελέγχου του πιστωτικού κινδύνου
1. Η μονάδα ελέγχου πιστωτικού κινδύνου είναι ανεξάρτητη από το προσωπικό και από τα ανώτερα στελέχη που είναι επιφορτισμένα με την έγκριση και ανανέωση των πιστοδοτήσεων και αναφέρεται απευθείας στα ανώτερα διευθυντικά στελέχη του πιστωτικού ιδρύματος. Η μονάδα είναι υπεύθυνη για τον σχεδιασμό ή την επιλογή, την εφαρμογή, την εποπτεία και την αποτελεσματικότητα του συστήματος διαβάθμισης. Καταρτίζει και αναλύει τακτικά εκθέσεις σχετικά με τα αποτελέσματα του συστήματος διαβάθμισης.
2. Οι τομείς ευθύνης της μονάδας ή των μονάδων ελέγχου πιστωτικού κινδύνου περιλαμβάνουν:
α)
τη δοκιμή και τον έλεγχο των βαθμίδων και ομάδων,
β)
την κατάρτιση και ανάλυση συνοπτικών εκθέσεων σχετικά με τη λειτουργία των συστημάτων διαβάθμισης του ιδρύματος,
γ)
την εφαρμογή διαδικασιών για να εξακριβωθεί ότι οι ορισμοί των βαθμίδων και ομάδων εφαρμόζονται με συνέπεια στις διάφορες υπηρεσίες και γεωγραφικές περιοχές,
δ)
την εξέταση και γραπτή τεκμηρίωση κάθε μεταβολής στη διαδικασία διαβάθμισης, περιλαμβανομένων των λόγων της μεταβολής,
ε)
την επανεξέταση των κριτηρίων διαβάθμισης για να εκτιμηθεί κατά πόσο διατηρούν ικανότητα πρόβλεψης του κινδύνου. Οι μεταβολές στη διαδικασία και τα κριτήρια διαβάθμισης ή στις μεμονωμένες διαβαθμίσεις τεκμηριώνονται γραπτώς και αρχειοθετούνται,
στ)
την ενεργό συμμετοχή στο σχεδιασμό, την εφαρμογή και την επικύρωση των υποδειγμάτων που χρησιμοποιούνται στη διαδικασία διαβάθμισης,
ζ)
τον έλεγχο και την εποπτεία των υποδειγμάτων που χρησιμοποιούνται στη διαδικασία διαβάθμισης,
η)
τη συνεχή επανεξέταση και τροποποίηση των υποδειγμάτων που χρησιμοποιούνται στη διαδικασία διαβάθμισης.
3. Τα ιδρύματα που χρησιμοποιούν κοινές πηγές δεδομένων σύμφωνα με το άρθρο 179 παράγραφος 2 μπορούν να αναθέτουν σε τρίτους τα ακόλουθα καθήκοντα:
α)
προετοιμασία κατάλληλων πληροφοριών για τη δοκιμή και τον έλεγχο των βαθμίδων και ομάδων διαβάθμισης,
β)
κατάρτιση συνοπτικών εκθέσεων σχετικά με τη λειτουργία των συστημάτων διαβάθμισης του ιδρύματος,
γ)
προετοιμασία κατάλληλων πληροφοριών για την επανεξέταση των κριτηρίων διαβάθμισης προκειμένου να εκτιμηθεί κατά πόσο διατηρούν ικανότητα πρόβλεψης του κινδύνου,
δ)
γραπτή τεκμηρίωση των μεταβολών στη διαδικασία, τα κριτήρια ή τις μεμονωμένες παραμέτρους διαβάθμισης,
ε)
προετοιμασία κατάλληλων πληροφοριών για τη συνεχή επανεξέταση και τροποποίηση των υποδειγμάτων που χρησιμοποιούνται στη διαδικασία διαβάθμισης.
4. Τα ιδρύματα που εφαρμόζουν τις διατάξεις της παραγράφου 3 μεριμνούν ώστε αυτοί οι τρίτοι να παρέχουν στις αρμόδιες αρχές πρόσβαση σε όλες τις κατάλληλες πληροφορίες που είναι αναγκαίες για την εξέταση της συμμόρφωσης με τις εφαρμοστέες απαιτήσεις και δυνατότητα επιτόπιων εξακριβώσεων όπως και στις εγκαταστάσεις του ιδρύματος.
Άρθρο 191
Εσωτερικός έλεγχος
Η μονάδα εσωτερικού ελέγχου ή άλλη παρεμφερής ανεξάρτητη μονάδα ελέγχου επανεξετάζει τουλάχιστον μία φορά το χρόνο το σύστημα διαβάθμισης και τη λειτουργία του, περιλαμβανομένων των εργασιών της υπηρεσίας πιστοδότησης, καθώς και τις εκτιμήσεις των PD, LGD, EL και των συντελεστών μετατροπής. Ελέγχει επίσης τη συμμόρφωση με όλες τις εφαρμοστέες απαιτήσεις.
ΚΕΦΑΛΑΙΟ 4
Μείωση πιστωτικού κινδύνου
Τμημα 1
Ορισμοι και γενικες απαιτήσεις
Άρθρο 192
Ορισμοί
Για τους σκοπούς του παρόντος κεφαλαίου ισχύουν οι κάτωθι ορισμοί:
1)
1ως «δανειοδοτικό ίδρυμα» νοείται το ίδρυμα που έχει αναλάβει το υπόψη άνοιγμα,
2)
ως «πιστοδότηση με εξασφάλιση» νοείται κάθε συναλλαγή που δημιουργεί άνοιγμα καλυπτόμενο από εξασφάλιση που δεν περιλαμβάνει ρήτρα παρέχουσα στο ίδρυμα το δικαίωμα να λαμβάνει περιθώριο ασφάλισης τουλάχιστον σε καθημερινή βάση,
3)
ως «συναλλαγή με όρους κεφαλαιαγοράς» νοείται κάθε συναλλαγή που δημιουργεί άνοιγμα καλυπτόμενο από εξασφάλιση που περιλαμβάνει ρήτρα παρέχουσα στο ίδρυμα το δικαίωμα να λαμβάνει περιθώριο ασφάλισης τουλάχιστον άπαξ ημερησίως,
4)
ως «υποκείμενος ΟΣΕ» νοείται ένας ΟΣΕ στις μετοχές ή στα μερίδια του οποίου έχει επενδύσει ένας άλλος ΟΣΕ.
Άρθρο 193
Αρχές αναγνώρισης της επίδρασης των τεχνικών μείωσης πιστωτικού κινδύνου
1. Ένα χρηματοδοτικό άνοιγμα για το οποίο ένα ίδρυμα αποκτά μείωση του πιστωτικού κινδύνου δεν επιτρέπεται, σε καμία περίπτωση, να οδηγεί σε μεγαλύτερο ποσό σταθμισμένου ανοίγματος ή αναμενόμενης ζημίας από ένα ταυτόσημο άνοιγμα για το οποίο δεν υπάρχει μείωση του πιστωτικού κινδύνου.
2. Όταν στο σταθμισμένο άνοιγμα εφαρμόζεται ήδη πιστωτική προστασία βάσει των Κεφαλαίων 2 ή 3, κατά περίπτωση, τα ιδρύματα δεν λαμβάνουν υπόψη την εν λόγω πιστωτική προστασία στους υπολογισμούς τους βάσει του παρόντος Κεφαλαίου.
3. Εάν πληρούνται οι διατάξεις των Τμημάτων 2 και 3, τα ιδρύματα μπορούν να τροποποιήσουν τον υπολογισμό των σταθμισμένων ποσών ανοιγμάτων δυνάμει της τυποποιημένης προσέγγισης και τον υπολογισμό των σταθμισμένων ποσών ανοιγμάτων και των ποσών αναμενόμενης ζημίας δυνάμει της ΠΕΔ σύμφωνα με τις διατάξεις των Τμημάτων 4, 5 και 6.
4. Τα ιδρύματα αντιμετωπίζουν τα μετρητά, τους τίτλους και τα εμπορεύματα που αγοράζονται, λαμβάνονται με δανεισμό ή παραλαμβάνονται σε συναλλαγή επαναγοράς ή συναλλαγή δανειοληψίας ή δανειοδοσίας τίτλων ή εμπορευμάτων ως εξασφαλίσεις.
5. Εάν ένα ίδρυμα που υπολογίζει τα σταθμισμένα ποσά ανοιγμάτων δυνάμει της τυποποιημένης προσέγγισης καλύπτει ένα μεμονωμένο άνοιγμα με περισσότερα μέσα μείωσης του πιστωτικού κινδύνου, προβαίνει στις δύο κατωτέρω ενέργειες:
α)
διαιρεί το άνοιγμα σε τμήματα που καλύπτονται καθένα από ένα είδος μέσου μείωσης του πιστωτικού κινδύνου,
β)
υπολογίζει χωριστά το σταθμισμένο ποσό ανοίγματος για κάθε τμήμα του στοιχείου α) σύμφωνα με τις διατάξεις του Κεφαλαίου 2 και του παρόντος Κεφαλαίου.
6. Εάν ένα ίδρυμα που υπολογίζει τα σταθμισμένα ποσά ανοιγμάτων δυνάμει της τυποποιημένης προσέγγισης καλύπτει ένα μεμονωμένο άνοιγμα με πιστωτική προστασία που παρέχει ένας μεμονωμένος πάροχος προστασίας και η εν λόγω προστασία έχει διαφορετικές ληκτότητες, προβαίνει στις δύο κατωτέρω ενέργειες:
α)
διαιρεί το άνοιγμα σε τμήματα που καλύπτονται από κάθε μέσο μείωσης του πιστωτικού κινδύνου,
β)
υπολογίζει χωριστά το σταθμισμένο ποσό ανοίγματος για κάθε τμήμα του στοιχείου α) σύμφωνα με τις διατάξεις του κεφαλαίου 2 και του παρόντος κεφαλαίου.
Άρθρο 194
Αρχές που διέπουν την επιλεξιμότητα των τεχνικών μείωσης πιστωτικού κινδύνου
1. Η μέθοδος που χρησιμοποιεί το δανειοδοτικό ίδρυμα για την παροχή πιστωτικής προστασίας από κοινού με τις ενέργειες και τα μέτρα που λαμβάνει και τις διαδικασίες και πολιτικές που εφαρμόζει, πρέπει να οδηγούν σε διακανονισμούς πιστωτικής προστασίας νομικώς αποτελεσματικoύς και εκτελεστούς σε όλες τις χώρες που έχουν δικαιοδοσία.
Το δανειοδοτικό ίδρυμα παρέχει, κατόπιν αιτήματος της αρμόδιας αρχής, την πιο πρόσφατη έκδοση της ανεξάρτητης, έγγραφης και τεκμηριωμένης νομικής γνωμοδότησης ή γνωμοδοτήσεων που χρησιμοποίησε για να διαπιστώσει εάν ο διακανονισμός ή οι διακανονισμοί πιστωτικής προστασίας πληρούν την προϋπόθεση του πρώτου εδαφίου.
2. Το δανειοδοτικό ίδρυμα λαμβάνει όλα τα κατάλληλα μέτρα προκειμένου να εξασφαλίσει την αποτελεσματικότητα του διακανονισμού πιστωτικής προστασίας και την αντιμετώπιση των σχετικών κινδύνων.
3. Τα ιδρύματα μπορούν να αναγνωρίσουν τη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία στον υπολογισμό των επιπτώσεων της μείωσης πιστωτικού κινδύνου μόνο εφόσον τα στοιχεία ενεργητικού στα οποία βασίζεται η προστασία πληρούν αμφότερες τις ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
συμπεριλαμβάνονται στον κατάλογο επιλέξιμων στοιχείων ενεργητικού που παρατίθεται στα άρθρα 197 ως 200, κατά περίπτωση,
β)
παρέχουν επαρκή ρευστότητα και η αξία τους παραμένει αρκετά σταθερή μέσα στον χρόνο ούτως ώστε να δημιουργείται η προσήκουσα βεβαιότητα ως προς την επιτυγχανόμενη πιστωτική προστασία, λαμβάνοντας υπόψη την προσέγγιση που χρησιμοποιήθηκε για τον υπολογισμό των ποσών των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ανοιγμάτων και τον επιτρεπόμενο βαθμό αναγνώρισης.
4. Τα ιδρύματα μπορούν να αναγνωρίσουν τη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία στον υπολογισμό των επιπτώσεων της μείωσης πιστωτικού κινδύνου μόνο όταν το δανειοδοτικό ίδρυμα δικαιούται να ρευστοποιεί ή να διακρατεί, εγκαίρως, στοιχεία ενεργητικού από τα οποία απορρέει η προστασία σε περίπτωση αθέτησης, αφερεγγυότητας ή πτώχευσης -ή άλλου πιστωτικού γεγονότος που εμφαίνεται στα έγγραφα τεκμηρίωσης της πράξης- του οφειλέτη και, κατά περίπτωση, του θεματοφύλακα που αναλαμβάνει την φύλαξη της εξασφάλισης. Ο βαθμός συσχετισμού μεταξύ αξίας των στοιχείων ενεργητικού στα οποία βασίζεται η προστασία και η πιστωτική ποιότητα του οφειλέτη δεν είναι υπερβολικά υψηλός.
5. Σε περίπτωση μη χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας, ο πάροχος της προστασίας είναι αποδεκτός ως πάροχος προστασίας μόνο εφόσον συμπεριλαμβάνεται στον κατάλογο αποδεκτών παρόχων προστασίας που παρατίθεται στο άρθρο 201 ή 202, κατά περίπτωση.
6. Σε περίπτωση μη χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας, μια σύμβαση εξασφάλισης είναι αποδεκτή ως σύμβαση εξασφάλισης μόνο εφόσον πληροί τις δύο ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
συμπεριλαμβάνεται στον κατάλογο αποδεκτών συμβάσεων εξασφάλισης που παρατίθεται στο άρθρο 203 και στο άρθρο 204 παράγραφος 1,
β)
είναι νομικώς αποτελεσματική και εκτελεστέα στα οικεία νομικά συστήματα, ούτως ώστε να δημιουργείται η προσήκουσα βεβαιότητα ως προς την επιτυγχανόμενη πιστωτική προστασία, λαμβάνοντας υπόψη την προσέγγιση που χρησιμοποιήθηκε για τον υπολογισμό των σταθμισμένων ανοιγμάτων και τον επιτρεπόμενο βαθμό αναγνώρισης,
γ)
ο πάροχος προστασίας πληροί όλα τα κριτήρια που ορίζονται στην παράγραφο 5.
7. Η πιστωτική προστασία συμμορφώνεται με τις απαιτήσεις που προβλέπονται στο Τμήμα 3, κατά περίπτωση.
8. Το ίδρυμα πρέπει να είναι σε θέση να αποδείξει στις αρμόδιες αρχές ότι διαθέτει κατάλληλες διαδικασίες διαχείρισης κινδύνων που του επιτρέπουν να ελέγχει τους κινδύνους στους οποίους ενδέχεται να εκτεθεί ως αποτέλεσμα της εφαρμογής τεχνικών μείωσης του πιστωτικού κινδύνου.
9. Ανεξάρτητα του γεγονότος ότι η μείωση του πιστωτικού κινδύνου έχει ληφθεί υπόψη για τον υπολογισμό των σταθμισμένων ποσών και, κατά περίπτωση, των ποσών αναμενόμενης ζημίας, τα ιδρύματα συνεχίζουν να αξιολογούν πλήρως τον πιστωτικό κίνδυνο του υποκείμενου ανοίγματος και είναι σε θέση να αποδείξουν στις αρμόδιες αρχές ότι συμμορφώνονται με την απαίτηση αυτή. Στην περίπτωση των πράξεων επαναγοράς και πράξεων δανειοδοσίας τίτλων ή δανειοληψίας τίτλων ή εμπορευμάτων, το υποκείμενο άνοιγμα ισούται, μόνο για τους σκοπούς της παρούσας παραγράφου, με το καθαρό ποσό του ανοίγματος.
10. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει ποια στοιχεία ενεργητικού παρέχουν επαρκή ρευστότητα και πότε μπορεί η αξία των στοιχείων ενεργητικού να θεωρηθεί αρκετά σταθερή για τους σκοπούς της παραγράφου 3.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως τις 30 Σεπτεμβρίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Τμήμα 2
Αποδεκτές μορφές μείωσης του πιστωτικού κινδύνου
Ενότητα 1
Χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία
Άρθρο 195
Συμψηφισμός εντός ισολογισμού
Ένα ίδρυμα μπορεί να χρησιμοποιεί εντός ισολογισμού συμψηφισμό αμοιβαίων απαιτήσεων μεταξύ του ίδιου και του αντισυμβαλλομένου του ως αποδεκτή μορφή μείωσης του πιστωτικού κινδύνου.
Με την επιφύλαξη του άρθρου 196, η επιλεξιμότητα περιορίζεται στα αμοιβαίως τηρούμενα υπόλοιπα διαθεσίμων στο ίδρυμα και στον αντισυμβαλλόμενο. Τα ιδρύματα μπορούν να τροποποιούν τα σταθμισμένα ποσά ανοιγμάτων και, κατά περίπτωση, τα αναμενόμενα ποσά ζημίας μόνο για δάνεια και καταθέσεις που έχουν λάβει τα ίδια και τα οποία υπόκεινται σε σύμβαση συμψηφισμού εντός ισολογισμού.
Άρθρο 196
Συμβάσεις-πλαίσια συμψηφισμού που καλύπτουν συναλλαγές επαναγοράς, συναλλαγές δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων ή εμπορευμάτων ή άλλες συναλλαγές με όρους κεφαλαιαγοράς
Τα ιδρύματα που υιοθετούν την αναλυτική μέθοδο χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων του άρθρου 223 μπορούν να αναγνωρίζουν τα αποτελέσματα των συμβάσεων διμερούς συμψηφισμού που καλύπτουν συναλλαγές επαναγοράς, συναλλαγές δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων ή βασικών εμπορευμάτων ή άλλες συναλλαγές με όρους κεφαλαιαγοράς με έναν αντισυμβαλλόμενο. Με την επιφύλαξη του άρθρου 299, οι λαμβανόμενες εξασφαλίσεις και οι τίτλοι ή τα εμπορεύματα που λαμβάνονται με δανεισμό στο πλαίσιο τέτοιων συμβάσεων ή συναλλαγών πληρούν τις απαιτήσεις επιλεξιμότητας των εξασφαλίσεων που ορίζονται στα άρθρα 197 και 198.
Άρθρο 197
Επιλεξιμότητα εξασφαλίσεων σε όλες τις προσεγγίσεις και μεθόδους
1. Τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν τα ακόλουθα μέσα ως αποδεκτή εξασφάλιση σε όλες τις προσεγγίσεις και μεθόδους:
α)
καταθέσεις μετρητών ή μέσα εξομοιούμενα με μετρητά που τηρούνται στο δανειοδοτικό ίδρυμα,
β)
χρεωστικοί τίτλοι που εκδίδονται από κεντρικές κυβερνήσεις ή κεντρικές τράπεζες και έχουν πιστοληπτική αξιολόγηση εξωτερικού οργανισμού αξιολόγησης πιστοληπτικής ικανότητας (ΕΟΠΑ) ή οργανισμού εξαγωγικών πιστώσεων που αναγνωρίζεται ως επιλέξιμος για τους σκοπούς του Κεφαλαίου 2, την οποία η ΕΑΤ αντιστοιχίζει με τη βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας 4 ή με υψηλότερη βαθμίδα σύμφωνα με τους κανόνες του Κεφαλαίου 2 για τη στάθμιση των ανοιγμάτων έναντι κεντρικών κυβερνήσεων και κεντρικών τραπεζών,
γ)
χρεωστικοί τίτλοι που εκδίδονται από ιδρύματα και έχουν πιστοληπτική αξιολόγηση από επιλέξιμο ΕΟΠΑ την οποία η ΕΑΤ αντιστοιχίζει με τη βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας 3 ή με υψηλότερη βαθμίδα σύμφωνα με τους κανόνες του κεφαλαίου 2 για τη στάθμιση των ανοιγμάτων έναντι ιδρυμάτων,
δ)
χρεωστικοί τίτλοι που εκδίδονται από άλλες οντότητες και έχουν πιστοληπτική αξιολόγηση από επιλέξιμο ΕΟΠΑ την οποία η ΕΑΤ αντιστοιχίζει με τη βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας 3 ή με υψηλότερη βαθμίδα σύμφωνα με τους κανόνες του Κεφαλαίου 2 για τη στάθμιση των ανοιγμάτων έναντι επιχειρήσεων,
ε)
χρεωστικοί τίτλοι που έχουν βραχυπρόθεσμη πιστοληπτική αξιολόγηση από επιλέξιμο ΕΟΠΑ την οποία η ΕΑΤ αντιστοιχίζει με τη βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας 3 ή με υψηλότερη βαθμίδα σύμφωνα με τους κανόνες του Κεφαλαίου 2 για τη στάθμιση των βραχυπρόθεσμων ανοιγμάτων,
στ)
μετοχές ή μετατρέψιμες ομολογίες που περιλαμβάνονται σε βασικό δείκτη,
ζ)
χρυσός,
η)
θέσεις τιτλοποίησης που δεν είναι θέσεις επανατιτλοποίησης, οι οποίες έχουν πιστοληπτική αξιολόγηση από ΕΟΠΑ την οποία η ΕΑΤ αντιστοιχίζει με τη βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας 3 ή με υψηλότερη βαθμίδα σύμφωνα με τους κανόνες του κεφαλαίου 5 τμήμα 3 ενότητα 3 για τη στάθμιση των ανοιγμάτων τιτλοποίησης.
2. Για τους σκοπούς του στοιχείου β) της παραγράφου 1, οι «χρεωστικοί τίτλοι που εκδίδονται από κεντρικές κυβερνήσεις ή κεντρικές τράπεζες» περιλαμβάνουν τους εξής τίτλους:
α)
τους χρεωστικούς τίτλους που εκδίδονται από περιφερειακές κυβερνήσεις ή τοπικές αρχές τα ανοίγματα έναντι των οποίων αντιμετωπίζονται ως ανοίγματα έναντι της κεντρικής κυβέρνησης στη δικαιοδοσία της οποίας υπάγονται σύμφωνα με το άρθρο 115 παράγραφος 2,
β)
τους χρεωστικούς τίτλους που εκδίδονται από νομικά πρόσωπα του δημοσίου τομέα και που αντιμετωπίζονται ως ανοίγματα έναντι της κεντρικής κυβέρνησης σύμφωνα με το άρθρο 116 παράγραφος 4,
γ)
τους χρεωστικούς τίτλους που εκδίδονται από πολυμερείς τράπεζες ανάπτυξης στις οποίες εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης 0 % σύμφωνα με το άρθρο 117 παράγραφος 2,
δ)
τους χρεωστικούς τίτλους που εκδίδονται από διεθνείς οργανισμούς στους οποίους εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης 0 % σύμφωνα με το άρθρο 118.
3. Για τους σκοπούς του στοιχείου γ) της παραγράφου 1, οι «χρεωστικοί τίτλοι που εκδίδονται από ιδρύματα» περιλαμβάνουν τους εξής τίτλους:
α)
τους χρεωστικούς τίτλους που εκδίδονται από περιφερειακές κυβερνήσεις ή τοπικές αρχές εκτός από τους χρεωστικούς τίτλους που αναφέρονται στο στοιχείο α) της παραγράφου 2,
β)
τους χρεωστικούς τίτλους που εκδίδονται από οντότητες του δημόσιου τομέα, τα ανοίγματα έναντι των οποίων αντιμετωπίζονται σύμφωνα με το άρθρο 116 παράγραφοι 1 και 2,
γ)
τους χρεωστικούς τίτλους που εκδίδονται από πολυμερείς τράπεζες ανάπτυξης, εκτός εκείνων στις οποίες εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης 0 % σύμφωνα με το άρθρο 117 παράγραφος 2.
4. Ένα ίδρυμα μπορεί να χρησιμοποιεί χρεωστικούς τίτλους που εκδίδονται από άλλα ιδρύματα οι οποίοι δεν έχουν πιστοληπτική αξιολόγηση από ΕΟΠΑ ως αποδεκτή εξασφάλιση εφόσον οι εν λόγω τίτλοι πληρούν όλα τα ακόλουθα κριτήρια:
α)
είναι εισηγμένοι σε αναγνωρισμένο χρηματιστήριο,
β)
δεν είναι τίτλοι μειωμένης εξασφάλισης,
γ)
όλοι οι άλλοι τίτλοι με την ίδια εξοφλητική προτεραιότητα που εκδίδονται από το πιστωτικό ίδρυμα έχουν διαβαθμιστεί από ΕΟΠΑ με πιστοληπτική αξιολόγηση την οποία η ΕΑΤ αντιστοιχίζει με τη βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας 3 ή με υψηλότερη βαθμίδα σύμφωνα με τους κανόνες του κεφαλαίου 2 για τη στάθμιση των ανοιγμάτων έναντι ιδρυμάτων ή των βραχυπρόθεσμων ανοιγμάτων,
δ)
το δανειοδοτικό ίδρυμα δεν διαθέτει καμία πληροφορία που υποδηλώνει ότι η πιστοληπτική αξιολόγηση της έκδοσης θα έπρεπε να είναι χαμηλότερη από εκείνη του στοιχείου γ),
ε)
η δυνατότητα ρευστοποίησης των εν λόγω τίτλων είναι επαρκής.
5. Τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν μερίδια ή μετοχές σε ΟΣΕ ως αποδεκτή εξασφάλιση εφόσον πληρούνται όλες οι ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
η τιμή των μεριδίων ή μετοχών δημοσιεύεται σε καθημερινή βάση,
β)
ο ΟΣΕ επενδύει αποκλειστικά σε μέσα που αναγνωρίζονται ως αποδεκτά σύμφωνα με τις παραγράφους 1 και 2,
γ)
οι ΟΣΕ πληρούν τις προϋποθέσεις του άρθρου 132 παράγραφος 3.
Σε περίπτωση που ένας ΟΣΕ επενδύει σε μερίδια ή μετοχές άλλου ΟΣΕ, οι προϋποθέσεις που ορίζονται στα στοιχεία α) έως γ) του πρώτου εδαφίου εφαρμόζονται εξίσου σε οποιονδήποτε υποκείμενο ΟΣΕ.
Η χρήση από ΟΣΕ παράγωγων μέσων για την αντιστάθμιση επιτρεπόμενων επενδύσεων δεν εμποδίζει την επιλεξιμότητα των μεριδίων αυτού του οργανισμού ως εξασφάλιση.
6. Για τους σκοπούς της παραγράφου 5, εάν ένας ΟΣΕ («ο αρχικός ΟΣΕ») ή οποιοσδήποτε από τους υποκείμενους ΟΣΕ του δεν επενδύει αποκλειστικά σε μέσα που είναι αποδεκτά δυνάμει των παραγράφων 1 και 4, τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν μερίδια ή μετοχές στον εν λόγω ΟΣΕ ως εξασφάλιση μέχρι το ποσό που ισούται με την αξία των αποδεκτών στοιχείων ενεργητικού του εν λόγω ΟΣΕ βάσει της παραδοχής ότι ο ΟΣΕ ή οποιοσδήποτε από τους υποκείμενους ΟΣΕ του έχουν επενδύσει σε μη αποδεκτά στοιχεία ενεργητικού στον μέγιστο βαθμό που επιτρέπεται από την αντίστοιχη εντολή τους.
Σε περίπτωση που υποκείμενος ΟΣΕ έχει δικούς του υποκείμενους ΟΣΕ, τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν μερίδια ή μετοχές του αρχικού ΟΣΕ ως επιλέξιμη εξασφάλιση υπό την προϋπόθεση ότι εφαρμόζουν τη μέθοδο του πρώτου εδαφίου.
Εάν τα μη αποδεκτά στοιχεία ενεργητικού μπορεί να έχουν αρνητική αξία λόγω υποχρεώσεων ή ενδεχόμενων υποχρεώσεων που προκύπτουν από την ιδιοκτησία, τα ιδρύματα προβαίνουν στις εξής ενέργειες:
α)
υπολογίζουν τη συνολική αξία των μη αποδεκτών στοιχείων ενεργητικού,
β)
εάν το ποσό που προκύπτει από το στοιχείο α) είναι αρνητικό, αφαιρούν την απόλυτη τιμή του εν λόγω ποσού από τη συνολική αξία των αποδεκτών στοιχείων ενεργητικού.
7. Όσον αφορά τα στοιχεία β) έως ε) της παραγράφου 1, εάν ένας τίτλος έχει λάβει δύο πιστοληπτικές αξιολογήσεις από επιλέξιμους ΕΟΠΑ, εφαρμόζεται ή η λιγότερο ευνοϊκή αξιολόγηση. Εάν ένας τίτλος έχει λάβει περισσότερες από δύο πιστοληπτικές αξιολογήσεις από επιλέξιμους ΕΟΠΑ, τα ιδρύματα εφαρμόζουν τις δύο ευνοϊκότερες αξιολογήσεις. Εάν οι δύο ευνοϊκότερες πιστοληπτικές αξιολογήσεις είναι διαφορετικές, τα ιδρύματα εφαρμόζουν τη λιγότερο ευνοϊκή από αυτές.
8. Η ΕΑΚΑΑ αναπτύσσει σχέδια εφαρμοστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει τα εξής:
α)
τους σημαντικούς δείκτες που αναφέρονται στην παράγραφο 1 στοιχείο στ) του παρόντος άρθρου, στο άρθρο 198 παράγραφος 1 στοιχείο α), στο άρθρο 224 παράγραφοι 1 και 4 και στο άρθρο 299 παράγραφος 2 στοιχείο ε),
β)
τα αναγνωρισμένα χρηματιστήρια που αναφέρονται στην παράγραφο 4 στοιχείο α) του παρόντος άρθρου, στο άρθρο 198 παράγραφος 1 στοιχείο α), στο άρθρο 224 παράγραφοι 1 και 4, στο άρθρο 299 παράγραφος 2 στοιχείο ε), στο άρθρο 400 παράγραφος 2 στοιχείο ια), στο άρθρο 416 παράγραφος 3 στοιχείο ε), στο άρθρο 428 παράγραφος 1 στοιχείο γ) και στο παράρτημα ΙΙΙ σημείο 12, σύμφωνα με τις προϋποθέσεις που ορίζονται στο άρθρο 4 παράγραφος 1 σημείο 72).
Η ΕΑΚΑΑ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή το αργότερο έως την 31η Δεκεμβρίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα εκτελεστικά τεχνικά πρότυπα που αναφέρονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με το άρθρο 15 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1095/2010.
Άρθρο 198
Συμπληρωματική επιλεξιμότητα εξασφαλίσεων στην αναλυτική μέθοδο χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων
1. Εκτός από την εξασφάλιση που αναφέρεται στο άρθρο 197, εάν το ίδρυμα χρησιμοποιεί τη μέθοδο χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων σύμφωνα με το άρθρο 223, μπορεί να χρησιμοποιεί τα ακόλουθα χρηματοπιστωτικά μέσα ως αποδεκτή εξασφάλιση:
α)
μετοχές ή μετατρέψιμα ομόλογα που δεν περιλαμβάνονται σε βασικό δείκτη αλλά είναι διαπραγματεύσιμες σε αναγνωρισμένο χρηματιστήριο,
β)
μερίδια ή μετοχές ΟΣΕ, εφόσον πληρούνται οι ακόλουθες προϋποθέσεις:
i)
η τιμή των μεριδίων ή μετοχών δημοσιοποιείται σε καθημερινή βάση,
ii)
ο ΟΣΕ επενδύει αποκλειστικά σε μέσα που αναγνωρίζονται ως αποδεκτά σύμφωνα με το άρθρο 197 παράγραφοι 1 και 4, και στα μέσα που αναφέρονται στο στοιχείο α) του παρόντος εδαφίου.
Σε περίπτωση που ένας ΟΣΕ επενδύει σε μερίδια ή μετοχές άλλου ΟΣΕ, οι προϋποθέσεις που ορίζονται στα στοιχεία α) και β) της παρούσας παραγράφου εφαρμόζονται εξίσου σε οποιονδήποτε υποκείμενο ΟΣΕ.
Η χρήση από ΟΣΕ παράγωγων μέσων για την αντιστάθμιση επιτρεπόμενων επενδύσεων δεν εμποδίζει την επιλεξιμότητα των μεριδίων ή μετοχών αυτού του οργανισμού ως εξασφάλιση.
2. Εάν ένας ΟΣΕ ή οποιοσδήποτε από τους υποκείμενους ΟΣΕ του δεν επενδύει αποκλειστικά σε μέσα που είναι αποδεκτά δυνάμει του άρθρου 197 παράγραφοι 1 και 4 και της παραγράφου 1 στοιχείο α) του παρόντος άρθρου, τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν μερίδια ή μετοχές στον εν λόγω ΟΣΕ ως εξασφάλιση μέχρι το ποσό που ισούται με την αξία των αποδεκτών στοιχείων ενεργητικού του εν λόγω ΟΣΕ βάσει της παραδοχής ότι ο ΟΣΕ ή οποιοσδήποτε από τους υποκείμενους ΟΣΕ του έχουν επενδύσει σε μη αποδεκτά στοιχεία ενεργητικού στον μέγιστο βαθμό που επιτρέπεται από την αντίστοιχη εντολή τους.
Εάν τα μη αποδεκτά στοιχεία ενεργητικού μπορεί να έχουν αρνητική αξία λόγω υποχρεώσεων ή ενδεχόμενων υποχρεώσεων που προκύπτουν από την ιδιοκτησία, τα ιδρύματα προβαίνουν στις εξής ενέργειες:
α)
υπολογίζουν τη συνολική αξία των μη αποδεκτών στοιχείων ενεργητικού,
β)
εάν το ποσό που προκύπτει από το στοιχείο α) είναι αρνητικό, αφαιρούν την απόλυτη τιμή του εν λόγω ποσού από τη συνολική αξία των αποδεκτών στοιχείων ενεργητικού.
Άρθρο 199
Συμπληρωματική επιλεξιμότητα εξασφαλίσεων στηv ΠΕΔ
1. Εκτός από την εξασφάλιση που αναφέρεται στα άρθρα 197 και 198, τα ιδρύματα που υπολογίζουν τα σταθμισμένα ποσά ανοιγμάτων και τα ποσά αναμενόμενης ζημίας με την ΠΕΔ μπορούν επίσης να χρησιμοποιούν τις ακόλουθες μορφές εξασφαλίσεων:
α)
ακίνητη περιουσία σύμφωνα με τις παραγράφους 2, 3 και 4,
β)
εισπρακτέες απαιτήσεις σύμφωνα με την παράγραφο 5,
γ)
άλλες εμπράγματες εξασφαλίσεις σύμφωνα με τις παραγράφους 6 και 8,
δ)
μισθώσεις σύμφωνα με την παράγραφο 7.
2. Εκτός εάν ορίζεται κάτι διαφορετικό δυνάμει του άρθρου 124 παράγραφος 2, τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν ως αποδεκτή εξασφάλιση τα ακίνητα που χρησιμοποιούνται ως κατοικίες και τα οποία κατοικούνται ή εκμισθώνονται ή θα κατοικηθούν ή εκμισθωθούν από τον ιδιοκτήτη ή από τον επικαρπωτή στην περίπτωση προσωπικής επιχείρησης επενδύσεων και τα εμπορικά ακίνητα, δηλαδή τα γραφεία και οι άλλοι εμπορικοί χώροι, εάν πληρούνται οι ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
η αξία του ακινήτου δεν εξαρτάται σε ουσιαστικό βαθμό από την πιστωτική ποιότητα του πιστούχου. Η απαίτηση αυτή δεν αφορά καταστάσεις στις οποίες καθαρά μακροποικονομικοί παράγοντες επιρεάζουν τόσο την αξία του ακινήτου όσο και την οικονομική κατάσταση του πιστούχου,
β)
ο κίνδυνος του πιστούχου δεν εξαρτάται σε ουσιαστικό βαθμό από την απόδοση του υποκείμενου ακινήτου ή έργου, αλλά από την ικανότητα του πιστούχου να εξοφλήσει την οφειλή με έσοδα από άλλες πηγές, και κατά συνέπεια, η εξόφληση του δανείου δεν εξαρτάται ουσιωδώς από ενδεχόμενες χρηματορροές που σχετίζονται με το υποκείμενο ακίνητο που χρησιμοποιείται ως εξασφάλιση.
3. Τα ιδρύματα δύνανται να παρεκκλίνουν από το στοιχείο β) στην παράγραφο 2 για ανοίγματα που εξασφαλίζονται με ακίνητα τα οποία χρησιμοποιούνται ως κατοικίες και βρίσκονται στην επικράτεια ενός κράτους μέλους, εάν η αρμόδια αρχή του εν λόγω κράτους μέλους έχει δημοσιεύσει στοιχεία που αποδεικνύουν ότι στην επικράτειά του υπάρχει από μακρού καλά αναπτυγμένη αγορά κατοικιών με ποσοστά ζημίας που δεν υπερβαίνουν οποιοδήποτε από τα κατωτέρω όρια:
α)
οι ζημίες που προέρχονται από τα δάνεια που εξασφαλίζονται με κατοικίες αποτελούν έως και το 80 % της αγοραίας αξίας ή το 80 % της αξίας του ενυπόθηκου ακινήτου, εκτός εάν προβλέπεται κάτι διαφορετικό δυνάμει του άρθρου 124 παράγραφος 2, και δεν υπερβαίνουν το 0,3 % του ανεξόφλητου υπολοίπου των δανείων που εξασφαλίζονται με την κατοικία σε δεδομένο έτος,
β)
οι συνολικές ζημίες από τα δάνεια που εξασφαλίζονται με κατοικίες δεν υπερβαίνουν το 0,5 % του ανεξόφλητου υπολοίπου αυτών των δανείων σε δεδομένο έτος.
Σε περίπτωση που δεν πληρούται κάποια από τις δύο προϋποθέσεις των στοιχείων α) και β) του πρώτου εδαφίου σε δεδομένο έτος, τα ιδρύματα δεν χρησιμοποιούν την αντιμετώπιση που καθορίζεται στο εν λόγω εδάφιο μέχρις ότου να εκπληρωθούν και οι δύο προϋποθέσεις σε επόμενο έτος.
4. Τα ιδρύματα δύνανται να παρεκκλίνουν από το στοιχείο β) στην παράγραφο 2 για ανοίγματα που εξασφαλίζονται με εμπορικά ακίνητα που βρίσκονται στην επικράτεια ενός κράτους μέλους, εάν η αρμόδια αρχή του εν λόγω κράτους μέλους έχει δημοσιεύσει στοιχεία που αποδεικνύουν ότι στην επικράτειά του υπάρχει από μακρού καλά αναπτυγμένη αγορά εμπορικών ακινήτων με ποσοστά ζημίας που δεν υπερβαίνουν οποιοδήποτε από τα κατωτέρω όρια:
α)
οι ζημίες που προέρχονται από δάνεια εξασφαλισμένα με εμπορικά ακίνητα αποτελούν έως και το 50 % της αγοραίας αξίας ή το 60 % της αξίας του ενυπόθηκου ακινήτου και δεν υπερβαίνουν το 0,3 % του ανεξόφλητου υπολοίπου των δανείων που εξασφαλίζονται με εμπορικά ακίνητα σε δεδομένο έτος,
β)
οι συνολικές ζημίες από δανεισμό εξασφαλισμένο με εμπορικά ακίνητα δεν υπερβαίνουν το 0,5 % του ανεξόφλητου υπολοίπου αυτών των δανείων σε δεδομένο έτος.
Σε περίπτωση που δεν πληρούται καμία από τις προϋποθέσεις των στοιχείων α) και β) του πρώτου εδαφίου σε δεδομένο έτος, τα ιδρύματα δεν χρησιμοποιούν την αντιμετώπιση που καθορίζεται στο εν λόγω εδάφιο μέχρις ότου να ικανοποιηθούν και οι δύο προϋποθέσεις σε επόμενο έτος.
5. Τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν ως αποδεκτές εξασφαλίσεις τις εισπρακτέες απαιτήσεις που συνδέονται με εμπορική(-ές) συναλλαγή(-ές) με αρχική ληκτότητα ενός έτους ή μικρότερη. Εξαιρούνται οι εισπρακτέες απαιτήσεις που συνδέονται με τιτλοποιήσεις, έμμεσες συμμετοχές, πιστωτικά παράγωγα ή απαιτήσεις από συνδεδεμένα με τον πιστούχο μέρη.
6. Οι αρμόδιες αρχές επιτρέπουν σε ένα ίδρυμα να χρησιμοποιεί ως αποδεκτή εξασφάλιση εμπράγματες εξασφαλίσεις άλλου είδους από αυτές που αναφέρονται στις παραγράφους 2, 3 και 4 εφόσον πληρούνται όλες οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
υπάρχει αγορά με ικανοποιητική ρευστότητα, όπως αποδεικνύεται μέσω των τακτικών συναλλαγών, λαμβανομένου υπόψη του είδους στοιχείου ενεργητικού, για τη ταχεία και οικονομικά αποτελεσματική ρευστοποίηση της εξασφάλισης. Τα ιδρύματα αξιολογούν την παρούσα προϋπόθεση περιοδικά και όταν υπάρχουν πληροφορίες για σημαντικές αλλαγές στην αγορά,
β)
υπάρχουν από μακρού δημόσια διαθέσιμες αγοραίες τιμές της εξασφάλισης. Τα ιδρύματα θεωρούν ότι οι δημοσιευμένες αγοραίες τιμές υφίστανται από μακρού όταν προέρχονται από αξιόπιστες πηγές πληροφοριών όπως είναι οι δημοσιευμένοι δείκτες και αντικατοπτρίζουν την καθαρή τιμή από την ρευστοποίηση της εξασφάλισης υπό κανονικές συνθήκες. Τα ιδρύματα θεωρούν τις αγοραίες τιμές ως δημόσια διαθέσιμες, όταν οι εν λόγω τιμές είναι εύκολα προσβάσιμες σε τακτική βάση και χωρίς αδικαιολόγητες διαχειριστικές δυσκολίες ή οικονομικές επιβαρύνσεις.,
γ)
το ίδρυμα αναλύει τις αγοραίες τιμές, τον χρόνο και το κόστος που απαιτείται για τη ρευστοποίηση της εξασφάλισης και τις πραγματοποιηθείσες ρευστοποιήσεις της εξασφάλισης,
δ)
το ίδρυμα αποδεικνύει ότι η καθαρή τιμή από την ρευστοποίηση της εξασφάλισης δεν είναι χαμηλότερη από το 70 % της αξίας της εξασφάλισης για ποσοστό μεγαλύτερο του 10 % όλων των ρευστοποιήσεων για ένα δεδομένο είδος εξασφάλισης. Εάν υπάρχει σημαντική μεταβλητότητα στις αγοραίες τιμές, το ίδρυμα αποδεικνύει στις αρμόδιες αρχές ότι η αποτίμηση της εξασφάλισης που πραγματοποιεί είναι επαρκώς συντηρητική.
Τα ιδρύματα τεκμηριώνουν την ικανοποίηση των προϋποθέσεων που ορίζονται στα στοιχεία α) έως δ) του πρώτου εδαφίου και αυτών που ορίζονται στο άρθρο 210.
7. Με την επιφύλαξη των διατάξεων του άρθρου 230 παράγραφος 2, όταν πληρούνται οι απαιτήσεις του άρθρου 211, τα ανοίγματα από συναλλαγές στις οποίες ένα ίδρυμα εκμισθώνει ακίνητο σε τρίτο είναι δυνατόν να αντιμετωπίζονται με τον ίδιο τρόπο όπως τα δάνεια που εξασφαλίζονται με το είδος του ακινήτου που εκμισθώνεται.
8. Η ΕΑΤ δημοσιοποιεί κατάλογο ειδών εμπράγματης εξασφάλισης για τα οποία τα ιδρύματα μπορούν να θεωρήσουν ότι πληρούνται οι προϋποθέσεις που αναφέρονται στα στοιχεία α) και β) της παραγράφου 6.
Άρθρο 200
Άλλες μορφές χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας
Τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν ως αποδεκτή εξασφάλιση τις ακόλουθες μορφές χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας:
α)
καταθέσεις μετρητών ή μέσα εξομοιούμενα με μετρητά που τηρούνται σε τρίτο ίδρυμα χωρίς σύμβαση θεματοφυλακής και είναι ενεχυριασμένα στο δανειοδοτικό ίδρυμα,
β)
ασφαλιστήρια συμβόλαια ζωής ενεχυριασμένα στο δανειοδοτικό ίδρυμα,
γ)
μέσα που εκδίδονται από τρίτο ίδρυμα με δυνατότητα επαναγοράς σε πρώτη ζήτηση από αυτό το ίδρυμα.
Ενότητα 2
Μη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία
Άρθρο 201
Επιλεξιμότητα των παρόχων προστασίας σε όλες τις προσεγγίσεις
1. Τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν τους ακόλουθους φορείς ως αποδεκτούς παρόχους μη χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας:
α)
κεντρικές κυβερνήσεις και κεντρικές τράπεζες,
β)
περιφερειακές κυβερνήσεις ή τοπικές αρχές,
γ)
πολυμερείς τράπεζες ανάπτυξης,
δ)
διεθνείς οργανισμούς στα ανοίγματα έναντι των οποίων εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης 0 % σύμφωνα με το άρθρο 117,
ε)
οντότητες του δημόσιου τομέα οι απαιτήσεις έναντι των οποίων αντιμετωπίζονται σύμφωνα με το άρθρο 116,
στ)
ιδρύματα και χρηματοπιστωτικά ιδρύματα των οποίων τα ανοίγματα έναντι του χρηματοπιστωτικού ιδρύματος ισοδυναμούν με ανοίγματα έναντι ιδρυμάτων σύμφωνα με το άρθρο 119 παράγραφος 5,
ζ)
άλλες επιχειρήσεις, περιλαμβανομένης της μητρικής, των θυγατρικών και των συνδεδεμένων επιχειρήσεων του ιδρύματος, εάν πληρούται οποιαδήποτε από τις κατωτέρω προϋποθέσεις:
i)
οι εν λόγω άλλες επιχειρήσεις έχουν πιστοληπτική αξιολόγηση από ΕΟΠΑ,
ii)
στην περίπτωση των ιδρυμάτων που υπολογίζουν τα σταθμισμένα ποσά και τα ποσά αναμενόμενης ζημίας σύμφωνα με τη μέθοδο ΠΕΔ, οι εν λόγω άλλες επιχειρήσεις δεν έχουν πιστοληπτική αξιολόγηση από ΕΟΠΑ αλλά τους αποδίδεται εσωτερική διαβάθμιση από το ίδρυμα,
η)
κεντρικούς αντισυμβαλλομένους.
2. Εάν τα ιδρύματα υπολογίζουν τα σταθμισμένα ποσά ανοιγμάτων και τα ποσά αναμενόμενης ζημίας δυνάμει της ΠΕΔ, ο εγγυητής είναι αποδεκτός ως πάροχος μη χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας μόνον εάν αποτελεί αντικείμενο εσωτερικής διαβάθμισης από το ίδρυμα σύμφωνα με τις διατάξεις του τμήματος 6 του κεφαλαίου 3.
Οι αρμόδιες αρχές δημοσιεύουν και τηρούν κατάλογο των εν λόγω χρηματοπιστωτικών ιδρυμάτων που είναι αποδεκτοί πάροχοι μη χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας δυνάμει παραγράφου 1 στοιχείο στ) ή των βασικών κριτηρίων για τον προσδιορισμό των εν λόγω άλλων αποδεκτών παρόχων μη χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας, καθώς και μια περιγραφή των εφαρμοστέων απαιτήσεων προληπτικής εποπτείας, γνωστοποιούν δε τον κατάλογό τους σε άλλες αρμόδιες αρχές σύμφωνα με το άρθρο 117 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ.
Άρθρο 202
Επιλεξιμότητα, στο πλαίσιο της ΠΕΔ, των παρόχων πιστωτικής προστασίας που πληρούν τις προϋποθέσεις για την αντιμετώπιση που προβλέπεται στο άρθρο 153 παράγραφος 3
Ένα ίδρυμα μπορεί να χρησιμοποιεί ιδρύματα, ασφαλιστικές και αντασφαλιστικές εταιρείες και οργανισμούς εξαγωγικών πιστώσεων ως αποδεκτούς παρόχους μη χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας στους οποίους εφαρμόζεται η αντιμετώπιση που προβλέπεται στο άρθρο 153 παράγραφος 3, εφόσον πληρούν τις κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
έχουν επαρκή πείρα στην παροχή μη χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας,
β)
διέπονται από κανόνες ισοδύναμους με εκείνους του παρόντος Κανονισμού ή είχαν κατά τη χρονική στιγμή κατά την οποία είχε παρασχεθεί η πιστωτική προστασία, πιστοληπτική αξιολόγηση από αναγνωρισμένο ΕΟΠΑ την οποία η ΕΑΤ αντιστοιχίζει με τη βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας 3 ή με υψηλότερη βαθμίδα, σύμφωνα με τους κανόνες στάθμισης των ανοιγμάτων έναντι επιχειρήσεων δυνάμει του κεφαλαίου 2,
γ)
είχαν, κατά τη χρονική στιγμή κατά την οποία είχε παρασχεθεί η πιστωτική προστασία ή για οποιαδήποτε χρονική περίοδο έκτοτε, εσωτερική διαβάθμιση που ισοδυναμεί με πιθανότητα αθέτησης (PD) ίση ή μικρότερη από εκείνη που αντιστοιχεί στη 2η ή σε υψηλότερη βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας σύμφωνα με τους κανόνες για τη στάθμιση των ανοιγμάτων έναντι επιχειρήσεων που ορίζονται στο κεφάλαιο 2,
δ)
έχουν εσωτερική διαβάθμιση που ισοδυναμεί με πιθανότητα αθέτησης (PD) ίση ή μικρότερη από εκείνη που αντιστοιχεί στην 3η ή σε υψηλότερη βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας σύμφωνα με τους κανόνες για τη στάθμιση των ανοιγμάτων έναντι επιχειρήσεων που ορίζονται στο κεφάλαιο 2.
Για τους σκοπούς του παρόντος άρθρου, η πιστωτική προστασία που παρέχεται από οργανισμούς εξαγωγικών πιστώσεων δεν τυγχάνει καμιάς ρητής αντεγγύησης κεντρικής κυβέρνησης.
Άρθρο 203
Επιλεξιμότητα εγγυήσεων ως μη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία
Τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν εγγυήσεις ως επιλέξιμες μη χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας.
Ενότητα 3
Είδη παραγώγων
Άρθρο 204
Επιλέξιμα είδη πιστωτικών παραγώγων
1. Τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν ως αποδεκτή πιστωτική προστασία τα ακόλουθα είδη πιστωτικών παράγωγων και μέσων που μπορούν να συντεθούν από αυτά τα πιστωτικά παράγωγα ή έχουν τα ίδια οικονομικά αποτελέσματα:
α)
συμφωνίες ανταλλαγής κινδύνου αθέτησης (credit default swaps),
β)
συμφωνίες ανταλλαγής συνολικής απόδοσης (total return swaps),
γ)
ομόλογα συνδεδεμένα με τον πιστωτικό κίνδυνο υποκείμενου μέσου (credit linked notes), στον βαθμό που χρηματοδοτούνται με μετρητά.
Εάν το ίδρυμα αγοράζει πιστωτική προστασία με συμφωνία ανταλλαγής συνολικής απόδοσης και καταχωρεί τα καθαρά ποσά που λαμβάνει από τη συμφωνία ανταλλαγής ως καθαρό εισόδημα χωρίς αντίστοιχη μείωση της αξίας του προστατευόμενου στοιχείου ενεργητικού (είτε με μείωση της εύλογης αξίας είτε με αύξηση αποθεματικών), η πιστωτική προστασία δεν αναγνωρίζεται ως αποδεκτή.
2. Εάν το ίδρυμα πραγματοποιεί εσωτερική αντιστάθμιση χρησιμοποιώντας πιστωτικό παράγωγο, η προστασία αναγνωρίζεται ως αποδεκτή για τους σκοπούς του παρόντος κεφαλαίου μόνον εφόσον ο μεταφερόμενος στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών κίνδυνος αναλαμβάνεται από τρίτο ή τρίτους.
Εάν έχει πραγματοποιηθεί εσωτερική αντιστάθμιση σύμφωνα με το πρώτο εδάφιο και τις απαιτήσεις του παρόντος κεφαλαίου, τα ιδρύματα εφαρμόζουν τους κανόνες που προβλέπονται στα τμήματα 4 έως 6 για τον υπολογισμό των σταθμισμένων ποσών και των ποσών αναμενόμενης ζημίας σε περίπτωση μη χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας.
Τμήμα 3
Απαιτήσεις
Ενότητα 1
Χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία
Άρθρο 205
Απαιτήσεις για συμβάσεις συμψηφισμού εντός ισολογισμού πλην των συμβάσεων-πλαισίων συμψηφισμού που αναφέρονται στο άρθρο 206
Οι συμβάσεις συμψηφισμού εντός ισολογισμού, πλην των συμβάσεων-πλαισίων συμψηφισμού που αναφέρονται στο άρθρο 206 θεωρούνται αποδεκτή μορφή μείωσης του πιστωτικού κινδύνου εφόσον πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
οι εν λόγω συμβάσεις έχουν νομική ισχύ και είναι εκτελεστές σε όλες τις χώρες που έχουν δικαιοδοσία, καλύπτουν δε περιπτώσεις αφερεγγυότητας ή πτώχευσης ενός αντισυμβαλλομένου,
β)
τα ιδρύματα είναι σε θέση να προσδιορίζουν ανά πάσα στιγμή τις απαιτήσεις και υποχρεώσεις που αποτελούν αντικείμενο των εν λόγω συμβάσεων,
γ)
τα ιδρύματα παρακολουθούν και ελέγχουν τους κινδύνους που συνδέονται με την παύση της πιστωτικής προστασίας σε μόνιμη βάση,
δ)
τα ιδρύματα παρακολουθούν και ελέγχουν σε μόνιμη βάση τα σχετικά ανοίγματα συμψηφίζοντας τα κέρδη και τις ζημιές που προκύπτουν από αυτά.
Άρθρο 206
Απαιτήσεις για συμβάσεις-πλαίσια συμψηφισμού που καλύπτουν συναλλαγές επαναγοράς, συναλλαγές δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων ή εμπορευμάτων ή άλλες συναλλαγές με όρους κεφαλαιαγοράς
Οι συμβάσεις-πλαίσια συμψηφισμού που καλύπτουν συναλλαγές επαναγοράς, συναλλαγές δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων ή εμπορευμάτων ή άλλες συναλλαγές με όρους κεφαλαιαγοράς, θεωρούνται αποδεκτή μορφή μείωσης του πιστωτικού κινδύνου εφόσον η εξασφάλιση που παρέχεται δυνάμει των εν λόγω συμβάσεων πληροί όλες τις προϋποθέσεις που αναφέρονται στο άρθρο 207 παράγραφοι 2 έως 4 και εφόσον πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
έχουν νομική ισχύ και είναι εκτελεστές σε όλες τις χώρες που έχουν δικαιοδοσία, καλύπτουν δε περιπτώσεις αφερεγγυότητας ή πτώχευσης ενός αντισυμβαλλομένου,
β)
σε περίπτωση αθέτησης υποχρέωσης, συμπεριλαμβανομένων των περιπτώσεων αφερεγγυότητας ή πτώχευσης ενός αντισυμβαλλόμενου, οι συμβάσεις παρέχουν το δικαίωμα στον αντισυμβαλλόμενο που δεν αθέτησε τις υποχρεώσεις του να τερματίσει και να κλείσει ταχέως όλες τις συναλλαγές που υπάγονται στις συμβάσεις αυτές,
γ)
επιτρέπουν τον συμψηφισμό κερδών και ζημιών από συναλλαγές που κλείνουν βάσει σύμβασης κατά τρόπο ώστε το ένα μέρος να οφείλει στο άλλο μόνο ένα καθαρό ποσό.
Άρθρο 207
Απαιτήσεις για χρηματοοικονομικές εξασφαλίσεις
1. Βάσει όλων των προσεγγίσεων και μεθόδων, οι οικονομικές εξασφαλίσεις και ο χρυσός θεωρούνται αποδεκτές εξασφαλίσεις εφόσον πληρούνται όλες οι προϋποθέσεις των παραγράφων 2 έως 4.
2. Δεν υπάρχει σημαντική θετική συσχέτιση μεταξύ της πιστωτικής ποιότητας του οφειλέτη και της αξίας της χρηματοοικονομικής εξασφάλισης. Σημαντική μείωση της αξίας της εξασφάλισης δεν συνεπάγεται από μόνη της σημαντική επιδείνωση της πιστωτικής ποιότητας του οφειλέτη. Κρίσιμη επιδείνωση της πιστωτικής ποιότητας του οφειλέτη δεν συνεπάγεται από μόνη της σημαντική μείωση της αξίας της εξασφάλισης.
Οι τίτλοι που εκδίδονται από τον οφειλέτη ή από συνδεδεμένη με αυτόν οντότητα του ιδίου ομίλου δεν είναι αποδεκτοί ως εξασφάλιση. Τα εκδιδόμενα όμως από τον ίδιο τον οφειλέτη καλυμμένα ομόλογα κατά την έννοια του άρθρου 129 μπορούν μολαταύτα να θεωρούνται αποδεκτή εξασφάλιση όταν παρέχονται ως ασφάλεια για συναλλαγές επαναγοράς, εφόσον συμμορφώνονται με την προϋπόθεση του πρώτου εδαφίου.
3. Τα ιδρύματα εκπληρώνουν όλες τις συμβατικές και κανονιστικές απαιτήσεις και λαμβάνουν όλα τα αναγκαία μέτρα για να εξασφαλίσουν ότι μπορούν να επικαλεσθούν τις συμβάσεις χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων βάσει της νομοθεσίας που εφαρμόζεται στα δικαιώματά τους από αυτές τις εξασφαλίσεις.
Τα ιδρύματα έχουν προβεί σε επαρκή νομική εξέταση που επιβεβαίωσε ότι οι συμβάσεις εξασφάλισης είναι εκτελεστές σε όλες τις χώρες που έχουν δικαιοδοσία. Προβαίνουν κατά περίπτωση σε νέα νομική εξέταση για να επιβεβαιώσουν ότι οι συμβάσεις εξακολουθούν να είναι εκτελεστές.
4. Τα ιδρύματα πληρούν όλες τις κατωτέρω λειτουργικές απαιτήσεις:
α)
τεκμηριώνουν κατάλληλα τις συμβάσεις χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων και διαθέτουν σαφείς και αξιόπιστες διαδικασίες για την ταχεία ρευστοποίηση της εξασφάλισης,
β)
χρησιμοποιούν αποτελεσματικές διαδικασίες και μηχανισμούς για τον έλεγχο των κινδύνων από τη χρήση εξασφαλίσεων, περιλαμβανομένου του κινδύνου απώλειας ή μείωσης της πιστωτικής προστασίας, του κινδύνου αποτίμησης, του κινδύνου παύσης της πιστωτικής προστασίας και του κινδύνου συγκέντρωσης, οι οποίοι απορρέουν από τη χρήση εξασφαλίσεων και από την αλληλεπίδραση με το συνολικό προφίλ κινδύνου του ιδρύματος,
γ)
διαθέτουν γραπτώς τεκμηριωμένες πολιτικές και πρακτικές για τα είδη και τα ποσά των εξασφαλίσεων που αποδέχονται,
δ)
υπολογίζουν την αγοραία αξία των εξασφαλίσεων και την αναπροσαρμόζουν τουλάχιστον κάθε έξι μήνες και κάθε φορά που έχουν λόγους να πιστεύουν ότι η αγοραία αξία των εξασφαλίσεων έχει μειωθεί σημαντικά,
ε)
εάν η εξασφάλιση κρατείται σε τρίτο, λαμβάνουν εύλογα μέτρα για να διασφαλίσουν ότι το τρίτο μέρος απομονώνει την εξασφάλιση από τα δικά του στοιχεία ενεργητικού,
στ)
διασφαλίζουν ότι αφιερώνουν επαρκείς πόρους για την εύτακτη λειτουργία των συμφωνιών περιθωρίου με εξωχρηματιστηριακά παράγωγα και αντισυμβαλλόμενους χρηματοδότησης τίτλων, βάσει της έγκαιρης άσκησης και της ακρίβειας των εξερχόμενων απαιτήσεων περιθωρίου και του χρόνου ανταπόκρισης σε εισερχόμενες απαιτήσεις περιθωρίου,
ζ)
διαθέτουν πολιτικές διαχείρισης των εξασφαλίσεων για τον έλεγχο, την παρακολούθηση και την υποβολή αναφορών σχετικά με:
i)
τους κινδύνους στους οποίους εκτίθενται λόγω των συμφωνιών περιθωρίου,
ii)
τον κίνδυνο συγκέντρωσης συγκεκριμένων ειδών εξασφαλίσεων,
iii)
την επαναχρησιμοποίηση εξασφαλίσεων, συμπεριλαμβανομένων των πιθανών ελλείψεων ρευστότητας λόγω της επαναχρησιμοποίησης εξασφαλίσεων που έχουν εισπραχθεί από αντισυμβαλλόμενους,
iv)
την παραίτηση δικαιωμάτων από εξασφαλίσεις που παρέχονται σε αντισυμβαλλόμενους.
5. Επιπλέον για να πληρούνται όλες οι απαιτήσεις των παραγράφων 2 έως 4, οι χρηματοοικονομικές εξασφαλίσεις δεν αναγνωρίζονται ως αποδεκτή εξασφάλιση στην απλή μέθοδο χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων παρά μόνο εάν έχουν εναπομένουσα ληκτότητα τουλάχιστον ίση με την εναπομένουσα ληκτότητα του ανοίγματος.
Άρθρο 208
Απαιτήσεις για εξασφαλίσεις με ακίνητα
1. Τα ακίνητα θεωρούνται αποδεκτή εξασφάλιση μόνον εφόσον πληρούνται όλες οι προϋποθέσεις των παραγράφων 2 έως 5.
2. Πληρούνται οι ακόλουθες απαιτήσεις ασφάλειας δικαίου:
α)
μια υποθήκη ή άλλο βάρος που έχει εγγραφεί επί του ακινήτου πρέπει να είναι εκτελεστή σε όλες τις χώρες που έχουν δικαιοδοσία τη στιγμή σύναψης της σύμβασης παροχής πίστωσης και να έχει εγγραφεί ορθά και έγκαιρα,
β)
έχουν τηρηθεί όλες οι νομικές απαιτήσεις για τη σύστασή της ενεχυρίασης,
γ)
Η σύμβαση ενεχυρίασης και η σχετική νομική διαδικασία επιτρέπουν στο ίδρυμα να ικανοποιήσει σε εύλογο χρονικό διάστημα την απαίτησή του με τη ρευστοποίηση του ενυπόθηκου ακινήτου.
3. Πληρούνται οι ακόλουθες απαιτήσεις σχετικά με τον έλεγχο της αξίας του ακινήτου και την αποτίμησή του:
α)
τα ιδρύματα επαναπροσδιορίζουν τακτικά και τουλάχιστον μία φορά το χρόνο την αξία του ακινήτου προκειμένου περί ακινήτων εμπορικής χρήσης, και κάθε τρία έτη προκειμένου περί κατοικιών. Τα ιδρύματα πραγματοποιούν πιο συχνές αποτιμήσεις σε περιόδους έντονης διακύμανσης των τιμών της αγοράς,
β)
εάν υπάρχουν πληροφορίες, ότι η αξία του ακινήτου ενδέχεται να έχει μειωθεί σημαντικά σε σχέση με τις γενικές τιμές της αγοράς για αντίστοιχα ακίνητα, η αποτίμηση επανεξετάζεται από ανεξάρτητο εκτιμητή που διαθέτει τα απαιτούμενα προσόντα, ικανότητα και εμπειρία για την αποτίμηση ακινήτων και είναι ανεξάρτητος από τη διαδικασία πιστοδοτικών αποφάσεων. Για δάνεια που υπερβαίνουν τα 3 εκατομμύρια ευρώ ή το 5 % των ιδίων κεφαλαίων, η αποτίμηση του ακινήτου επανεξετάζεται από ανεξάρτητο εκτιμητή τουλάχιστον κάθε τρία χρόνια.
Τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν στατιστικές μεθόδους για την αποτίμηση των ακινήτων και για τον εντοπισμό των ακινήτων των οποίων η αξία πρέπει να επανεκτιμηθεί.
4. Τα ιδρύματα τεκμηριώνουν με σαφήνεια τα είδη ακινήτων, που χρησιμοποιούνται ως κατοικίες και τα εμπορικά ακίνητα, που γίνονται δεκτά ως εξασφάλιση καθώς και τις σχετικές πιστοδοτικές πολιτικές τους.
5. Τα ιδρύματα διαθέτουν διαδικασίες που διασφαλίζουν ότι το ακίνητο που λαμβάνεται ως εμπράγματη εξασφάλιση καλύπτεται επαρκώς από ασφάλιση ζημιών.
Άρθρο 209
Απαιτήσεις για εισπρακτέες απαιτήσεις
1. Οι εισπρακτέες απαιτήσεις θεωρούνται αποδεκτή εξασφάλιση εφόσον πληρούνται οι προϋποθέσεις των παραγράφων 2 και 3.
2. Πληρούνται οι ακόλουθες απαιτήσεις ασφάλειας δικαίου:
α)
η νομική πράξη με την οποία παρέχεται η εξασφάλιση σε ένα δανειοδοτικό ίδρυμα είναι ισχυρή και διασφαλίζει ότι το ίδρυμα έχει σαφή δικαιώματα επί της εξασφάλισης, συμπεριλαμβανομένου του δικαιώματος επί των προϊόντων από την πώληση της εξασφάλισης,
β)
τα ιδρύματα λαμβάνουν όλα τα αναγκαία μέτρα για να συμμορφωθούν με τις απαιτήσεις του τοπικού νομικού πλαισίου ώστε να διασφαλιστεί ότι μπορεί να αντιτάξει τα δικαιώματά του που πηγάζουν από την εξασφάλιση της απαίτησης. Τα δανειοδοτικά ιδρύματα έχουν απαίτηση πρώτης προτεραιότητας στην εξασφάλιση, παρότι οι εν λόγω απαιτήσεις μπορεί να υπόκεινται σε απαιτήσεις προνομιούχων πιστωτών που προβλέπονται σε νομοθετικές διατάξεις,
γ)
τα ιδρύματα έχουν προβεί σε επαρκή νομική εξέταση που επιβεβαίωσε ότι οι συμβάσεις εξασφάλισης είναι εκτελεστές σε όλες τις χώρες που έχουν δικαιοδοσία,
δ)
οι συμβάσεις εξασφάλισης είναι επαρκώς τεκμηριωμένες και περιλαμβάνουν σαφείς και αξιόπιστες διαδικασίες ταχείας ρευστοποίησης της εξασφάλισης,
ε)
τα ιδρύματα διαθέτουν διαδικασίες που διασφαλίζουν την τήρηση όλων των προϋποθέσεων που προβλέπονται από τον νόμο για την κήρυξη του δανειολήπτη σε αθέτηση υποχρέωσης και την ταχεία ρευστοποίηση της εξασφάλισης,
στ)
σε περίπτωση χρηματοοικονομικών δυσχερειών του δανειολήπτη ή αθέτησης της υποχρέωσής του, τα ιδρύματα έχουν νόμιμη εξουσία να πωλήσουν ή να εκχωρήσουν σε τρίτους τις εισπρακτέες απαιτήσεις χωρίς τη συναίνεση των οφειλετών των εισπρακτέων απαιτήσεων.
3. Πληρούνται οι ακόλουθες απαιτήσεις σχετικά με τη διαχείριση κινδύνου:
α)
κάθε ίδρυμα διαθέτει αποτελεσματική διαδικασία εκτίμησης του πιστωτικού κινδύνου από εισπρακτέες απαιτήσεις. Η διαδικασία περιλαμβάνει αναλύσεις της δραστηριότητας και του επιχειρηματικού τομέα του δανειολήπτη και των κατηγοριών πελατών με τους οποίους συναλλάσσεται. Εάν το ίδρυμα βασίζεται στην εκτίμηση των δανειοληπτών του για τον προσδιορισμό του πιστωτικού κινδύνου των πελατών, επανεξετάζει τις πιστωτικές πρακτικές των δανειοληπτών για να εξακριβώσει την επάρκεια και την αξιοπιστία τους,
β)
η διαφορά μεταξύ ποσού του ανοίγματος και αξίας των εισπρακτέων απαιτήσεων θα αντικατοπτρίζει όλους τους σχετικούς παράγοντες, περιλαμβανομένου του κόστους ρευστοποίησης, τον κίνδυνο συγκέντρωσης για το σύνολο των απαιτήσεων κάθε πιστούχου που έχουν ενεχυριασθεί και του κινδύνου συγκέντρωσης για το σύνολο των ανοιγμάτων του ιδρύματος πέραν από αυτόν που ελέγχεται από τη γενική μεθοδολογία του. Τα ιδρύματα εφαρμόζουν διαδικασία παρακολούθησης των εισπρακτέων απαιτήσεων σε συνεχή βάση. Ελέγχουν επίσης, σε τακτική βάση, τη συμμόρφωση με τις ρήτρες των δανείων, τους περιβαλλοντικούς περιορισμούς και τις λοιπές νομικές απαιτήσεις,
γ)
οι εισπρακτέες απαιτήσεις που ενεχυριάζονται από τον πιστούχο είναι επαρκώς διαφοροποιημένες και δεν συσχετίζονται σημαντικά με την οικονομική κατάστασή του. Σε περίπτωση σημαντικής θετικής συσχέτισης, ο σχετικός κίνδυνος θα λαμβάνεται υπόψη κατά τον καθορισμό περιθωρίων για το σύνολο των εξασφαλίσεων,
δ)
τα ιδρύματα δεν χρησιμοποιούν εισπρακτέες απαιτήσεις από εταιρείες συνδεδεμένες με τον πιστούχο, συμπεριλαμβανομένων των θυγατρικών και των υπαλλήλων του, ως αποδεκτή πιστωτική προστασία,
ε)
κάθε ίδρυμα διαθέτει γραπτώς τεκμηριωμένη διαδικασία για την συλλογή των εισπρακτέων απαιτήσεων σε περίπτωση προβλημάτων. Τα αναγκαία μέσα για την συλλογή των εισπρακτέων απαιτήσεων πρέπει να υφίστανται ακόμα και όταν τα ιδρύματα προσβλέπουν σε λειτουργική αποπληρωμή των πιστώσεων.
Άρθρο 210
Απαιτήσεις για άλλες εμπράγματες εξασφαλίσεις
Οι εμπράγματες εξασφαλίσεις εκτός των εξασφαλίσεων με ακίνητη περιουσία θεωρούνται αποδεκτές δυνάμει της ΠΕΔ εφόσον πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
η σύμβαση εξασφάλισης δυνάμει της οποίας παρέχεται η εμπράγματη εξασφάλιση σε ένα ίδρυμα είναι νομικώς αποτελεσματική και εκτελεστή σε όλες τις χώρες που έχουν δικαιοδοσία και επιτρέπει στο ίδρυμα να ικανοποιήσει σε εύλογο χρόνο την απαίτησή του με τη ρευστοποίηση της εξασφάλισης,
β)
με μόνη εξαίρεση τις αποδεκτές απαιτήσεις πρώτης προτεραιότητας του άρθρου 209 παράγραφος 2 στοιχείο β), μόνο δικαιώματα ή βάρη πρώτης τάξης επί των εξασφαλίσεων είναι αποδεκτά ως εξασφάλιση και ένα ίδρυμα έχει προτεραιότητα έναντι όλων των άλλων δανειστών επί του προϊόντος της ρευστοποίησης της εξασφάλισης,
γ)
τα ιδρύματα ελέγχουν την αξία της εξασφάλισης τακτικά και τουλάχιστον μία φορά το χρόνο. Τα ιδρύματα πραγματοποιούν πιο συχνές αποτιμήσεις εάν οι όροι της αγοράς υπόκεινται σε σημαντικές μεταβολές,
δ)
η σύμβαση δανείου περιλαμβάνει λεπτομερή περιγραφή της εξασφάλισης και του τρόπου και της συχνότητας των αναπροσαρμογών αξίας,
ε)
τα ιδρύματα τεκμηριώνουν σαφώς σε εσωτερικές πιστοδοτικές πολιτικές και διαδικασίες που είναι διαθέσιμες για εξέταση τα είδη εμπράγματης εξασφάλισης που δέχονται και τις πολιτικές και πρακτικές που διαθέτουν για το κατάλληλο ποσό κάθε είδους εξασφάλισης σε σχέση με το ποσό του ανοίγματος,
στ)
οι πολιτικές των ιδρυμάτων για τη διάρθρωση της συναλλαγής καθορίζουν τα εξής:
i)
κατάλληλες απαιτήσεις εξασφάλισης σε συνάρτηση με το ποσό του ανοίγματος,
ii)
την ικανότητα ταχείας ρευστοποίησης της εξασφάλισης,
iii)
την ικανότητα αντικειμενικού προσδιορισμού μιας τιμής ή αγοραίας αξίας,
iv)
τη συχνότητα με την οποία μπορεί να προσδιοριστεί άμεσα η αξία της εξασφάλισης, ιδίως με επαγγελματική εκτίμηση ή αποτίμηση,
v)
τη μεταβλητότητα ή μια ενδεικτική μεταβλητή για την μεταβλητότητα της αξίας της εξασφάλισης,
ζ)
κατά την αποτίμηση και την αναπροσαρμογή αξίας τα ιδρύματα λαμβάνουν πλήρως υπόψη κάθε επιδείνωση ή παλαίωση της εξασφάλισης, αποδίδοντας ιδιαίτερη προσοχή στις επιπτώσεις που έχει η πάροδος του χρόνου στις εξασφαλίσεις των οποίων η αξία τους επηρεάζεται από τη μόδα ή από συγκεκριμένες ημερομηνίες,
η)
τα ιδρύματα έχουν δικαίωμα φυσικής επιθεώρησης της εξασφάλισης. Διαθέτουν επίσης πολιτικές και διαδικασίες για την άσκηση του δικαιώματος αυτού,
θ)
η εξασφάλιση καλύπτεται επαρκώς από ασφάλιση του κινδύνου ζημιών και τα ιδρύματα διαθέτουν διαδικασίες για τον σχετικό έλεγχο.
Άρθρο 211
Απαιτήσεις για την αντιμετώπιση των ανοιγμάτων από συναλλαγές χρηματοδοτικής μίσθωσης ως εξασφαλισμένων ανοιγμάτων
Τα ιδρύματα αντιμετωπίζουν τα ανοίγματα από συναλλαγές χρηματοδοτικής μίσθωσης ως ανοίγματα εξασφαλισμένα με το είδος του εκμισθούμενου περιουσιακού στοιχείου εφόσον πληρούνται οι ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
πληρούνται οι προϋποθέσεις των άρθρων 208 ή 210, κατά περίπτωση, για την αναγνώριση του είδους περιουσιακού στοιχείου που εκμισθώνεται ως αποδεκτή εξασφάλιση,
β)
ο εκμισθωτής διαθέτει αποτελεσματικό πλαίσιο διαχείρισης των κινδύνων και κατάλληλης παρακολούθησης της αξίας της εξασφάλισης όσον αφορά την χρήση του εκμισθούμενου περιουσιακού στοιχείου, την τοποθεσία του, την παλαιότητά του και την προγραμματισμένη διάρκεια χρήσης του,
γ)
ο εκμισθωτής έχει νόμιμη κυριότητα επί του περιουσιακού στοιχείου και την ικανότητα να ασκήσει τα δικαιώματα κυριότητάς του σε εύθετο χρόνο,
δ)
εφόσον δεν έχει ήδη προσδιοριστεί κατά τον υπολογισμό του LGD, η διαφορά μεταξύ της αξίας του ανεξόφλητου ποσού και της αγοραίας αξίας της εξασφάλισης δεν είναι τόσο μεγάλη ώστε να οδηγεί σε υπερεκτίμηση της μείωσης κινδύνου που αποδίδεται στο εκμισθούμενο περιουσιακό στοιχείο.
Άρθρο 212
Απαιτήσεις για άλλες μορφές χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας
1. Οι καταθέσεις μετρητών ή μέσα εξομοιούμενα με μετρητά που τηρούνται σε τρίτο ίδρυμα είναι αποδεκτές για την αντιμετώπιση που ορίζεται στο άρθρο 232 παράγραφος 1, εφόσον πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
η απαίτηση του πιστούχου έναντι του τρίτου ιδρύματος ενεχυριάζεται ανοικτά ή εκχωρείται στο δανειοδοτικό ίδρυμα, η δε ενεχυρίαση ή εκχώρηση είναι νομικώς αποτελεσματική και εκτελεστή σε όλες τις χώρες που έχουν δικαιοδοσία και δεν υπόκειται σε αίρεση ή ανάκληση,
β)
η ενεχυρίαση ή εκχώρηση κοινοποιείται στο τρίτο ίδρυμα,
γ)
ως αποτέλεσμα της ανωτέρω κοινοποίησης, το τρίτο ίδρυμα δεν μπορεί να πραγματοποιεί πληρωμές παρά μόνο στο δανειοδοτικό ίδρυμα ή σε άλλα μέρη και μόνο με την προηγούμενη συγκατάθεση του δανειοδοτικού ιδρύματος.
2. Τα ασφαλιστήρια συμβόλαια ζωής που έχουν ενεχυριαστεί στο δανειοδοτικό ίδρυμα αναγνωρίζονται ως αποδεκτή εξασφάλιση εφόσον πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
το ασφαλιστήριο συμβόλαιο ζωής ενεχυριάζεται ανοικτά ή εκχωρείται στο δανειοδοτικό ίδρυμα,
β)
η ενεχυρίαση ή εκχώρηση κοινοποιείται στην επιχείρηση που παρέχει την ασφάλιση ζωής, η οποία, ως αποτέλεσμα της κοινοποίησης αυτής, δεν δύναται να καταβάλει ποσά που οφείλονται βάσει του ασφαλιστηρίου χωρίς την προηγούμενη συγκατάθεση του δανειοδοτικού ιδρύματος,
γ)
το δανειοδοτικό ίδρυμα έχει το δικαίωμα να καταγγείλει το ασφαλιστήριο συμβόλαιο και να λάβει την αξία εξαγοράς σε περίπτωση αθέτησης του δανειολήπτη,
δ)
το δανειοδοτικό ίδρυμα ενημερώνεται από τον κάτοχο του συμβολαίου για κάθε περίπτωση μη πληρωμής στο πλαίσιο του ασφαλιστηρίου συμβολαίου ζωής,
ε)
η πιστωτική προστασία παρέχεται για όλη τη διάρκεια του δανείου. Σε περίπτωση που αυτό δεν είναι δυνατό, επειδή το ασφαλιστήριο συμβόλαιο λήγει πριν από την λήξη της σύμβασης δανείου, το ίδρυμα θα διασφαλίζει ότι οι χρηματορροές που προκύπτουν από το ασφαλιστήριο συμβόλαιο θα χρησιμεύσουν στο ίδρυμα ως εξασφάλιση μέχρι τη λήξη της σύμβασης δανείου,
στ)
το ενέχυρο ή η εκχώρηση είναι νομικώς αποτελεσματικά και εκτελεστά σε όλες τις χώρες που έχουν δικαιοδοσία την στιγμή της σύναψης της σύμβασης δανείου,
ζ)
η αξία εξαγοράς δηλώνεται από την εταιρεία που παρέχει την ασφάλεια ζωής και δεν μπορεί να μειωθεί,
η)
η αξία εξαγοράς πρέπει να καταβληθεί από την εταιρεία που παρέχει την ασφάλεια ζωής σε εύθετο χρόνο κατόπιν αιτήματος,
(i)
η αξία εξαγοράς δεν μπορεί να ζητηθεί χωρίς την προηγούμενη συγκατάθεση του ιδρύματος,
ι)
η εταιρεία που παρέχει την ασφάλεια ζωής υπόκειται στην οδηγία 2009/138/ΕΚ ή υπόκειται σε εποπτεία από αρμόδια αρχή τρίτης χώρας, η οποία εφαρμόζει εποπτικές και κανονιστικές ρυθμίσεις τουλάχιστον ισοδύναμες με εκείνες που ισχύουν στην Ένωση.
Ενοτητα 2
M η χρηματοδοτουμενη πιστωτικη προστασια και συμβασεις μορφης credit linked notes
Άρθρο 213
Κοινές απαιτήσεις για τις εγγυήσεις και τα πιστωτικά παράγωγα
1. Με την επιφύλαξη του άρθρου 214 παράγραφος 1, η πιστωτική προστασία που απορρέει από εγγύηση ή πιστωτικό παράγωγο αναγνωρίζεται ως αποδεκτή μη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία εφόσον πληρούνται οι ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
η πιστωτική προστασία είναι άμεση,
β)
η έκταση της πιστωτικής προστασίας είναι σαφώς και αμετάκλητα καθορισμένη,
γ)
η σύμβαση πιστωτικής προστασίας δεν περιέχει καμία ρήτρα της οποίας η τήρηση είναι εκτός του ελέγχου του δανειοδότη και η οποία:
i)
θα επέτρεπε στον πάροχο της προστασίας να την καταγγείλει μονομερώς,
ii)
θα αύξανε το πραγματικό κόστος της προστασίας σε περίπτωση επιδείνωσης της πιστωτικής ποιότητας του καλυπτόμενου ανοίγματος,
iii)
θα μπορούσε να απαλλάξει τον πάροχο της προστασίας από την υποχρέωση να πραγματοποιήσει σε εύθετο χρόνο τις πληρωμές εάν ο αρχικός οφειλέτης δεν καταβάλει τις οφειλόμενες πληρωμές ή εάν η σύμβαση μίσθωσης έχει λήξει για τους σκοπούς αναγνώρισης της εγγυημένης υπολειμματικής αξίας δυνάμει του άρθρου 134 παράγραφος 7 και του άρθρου 166 παράγραφος 4,
iv)
θα επέτρεπε στον πάροχο της πιστωτικής προστασίας να μειώσει τη ληκτότητά της,
δ)
η σύμβαση πιστωτικής προστασίας είναι νομικώς αποτελεσματική και εκτελεστή σε όλες τις χώρες που έχουν δικαιοδοσία την στιγμή της σύναψης της σύμβασης δανείου.
2. Το ίδρυμα αποδεικνύει στην αρμόδια αρχή ότι διαθέτει συστήματα για τη διαχείριση κάθε δυνητικής συγκέντρωσης κινδύνου από τις εγγυήσεις και τα πιστωτικά παράγωγα που χρησιμοποιεί. Το ίδρυμα είναι σε θέση να αποδεικνύει επαρκώς στις αρμόδιες αρχές τον τρόπο με τον οποίο η στρατηγική του όσον αφορά τη χρήση πιστωτικών παράγωγων και εγγυήσεων αλληλεπιδρά με τη διαχείριση του συνολικού του προφίλ κινδύνου.
3. Ένα ίδρυμα εκπληρώνει όλες τις συμβατικές και κανονιστικές απαιτήσεις και λαμβάνει όλα τα αναγκαία μέτρα για να εξασφαλίσει ότι μπορεί να επικαλεσθεί τη μη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία βάσει της νομοθεσίας που εφαρμόζεται στα δικαιώματά του από αυτή την πιστωτική προστασία.
Ένα ίδρυμα έχει προβεί σε επαρκή νομική εξέταση που επιβεβαίωσε ότι η μη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία είναι εκτελεστή σε όλες τις χώρες που έχουν δικαιοδοσία. Προβαίνει κατά περίπτωση σε νέα νομική εξέταση για να επιβεβαιώσει ότι οι συμβάσεις εξακολουθούν να είναι εκτελεστές.
Άρθρο 214
Αντεγγυήσεις του κράτους και άλλων οντοτήτων του δημόσιου τομέα
1. Τα ιδρύματα μπορούν να αντιμετωπίσουν τα ανοίγματα που αναφέρονται στην παράγραφο 2 ως καλυπτόμενα από εγγύηση που παρέχεται από τις οντότητες που παρατίθενται στην εν λόγω παράγραφο εφόσον πληρούνται οι ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
η αντεγγύηση καλύπτει όλα τα στοιχεία πιστωτικού κινδύνου της απαίτησης,
β)
τόσο η αρχική εγγύηση όσο και η αντεγγύηση πληρούν τις απαιτήσεις του άρθρου 213 και του άρθρου 215 παράγραφος 1 για τις εγγυήσεις, με μόνη εξαίρεση ότι η αντεγγύηση μπορεί να μην είναι άμεση,
γ)
η παρεχόμενη κάλυψη είναι αποτελεσματική και κανένα ιστορικό δεδομένο δεν υποδηλώνει ότι η κάλυψη που παρέχει η αντεγγύηση δεν είναι στην πραγματικότητα ισοδύναμη με εκείνη της άμεσης εγγύησης της εν λόγω οντότητας.
2. Η αντιμετώπιση που καθορίζεται στην παράγραφο 1 εφαρμόζεται για ανοίγματα που προστατεύονται από εγγύηση η οποία είναι αντεγγυημένη από οποιαδήποτε από τις κατωτέρω οντότητες:
α)
μια κεντρική κυβέρνηση ή κεντρική τράπεζα,
β)
μια περιφερειακή κυβέρνηση ή τοπική αρχή,
γ)
μια οντότητα του δημοσίου τομέα, οι απαιτήσεις έναντι της οποίας αντιμετωπίζονται ως απαιτήσεις έναντι της κεντρικής κυβέρνησης σύμφωνα με το άρθρο 116 παράγραφος 4,
δ)
μια πολυμερή τράπεζα ανάπτυξης ή έναν διεθνή οργανισμό, όπου εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 0 % δυνάμει ή λόγω του άρθρου 117 παράγραφος 2 και του άρθρου 118 αντίστοιχα,
ε)
μια οντότητα του δημόσιου τομέα οι απαιτήσεις έναντι της οποίας αντιμετωπίζονται σύμφωνα με το άρθρο 116 παράγραφοι 1 και 2.
3. Τα ιδρύματα εφαρμόζουν την αντιμετώπιση που προβλέπεται στην παράγραφο 1 επίσης για άνοιγμα που δεν καλύπτεται από αντεγγύηση των αναφερομένων στην παράγραφο 2 οντοτήτων, εφόσον η αντεγγύηση του ανοίγματος, με τη σειρά της, προστατεύεται ευθέως από εγγύηση μίας εκ των αναφερόμενων οντοτήτων και πληρούνται οι προϋποθέσεις της παραγράφου 1.
Άρθρο 215
Συμπληρωματικές απαιτήσεις για την αναγνώριση των εγγυήσεων
1. Οι εγγυήσεις αναγνωρίζονται ως αποδεκτή μη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία εφόσον πληρούνται οι προϋποθέσεις του άρθρου 213 και όλες οι ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
αμέσως μετά την αθέτηση ή τη μη πληρωμή που ενεργοποιεί την εγγύηση, το δανειοδοτικό ίδρυμα έχει το δικαίωμα να ενάγει τον εγγυητή εντός της προβλεπόμενης προθεσμίας και να ζητήσει την καταβολή κάθε ποσού που οφείλεται βάσει της απαίτησης για την οποία παρέχεται η προστασία και η καταβολή από τον εγγυητή δεν υπόκειται σε ένσταση κατά του δανειοδοτικού ιδρύματος προκειμένου να στραφεί πρώτα κατά του οφειλέτη.
Σε περίπτωση μη χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας που καλύπτει ενυπόθηκα δάνεια κατοικίας, οι απαιτήσεις του άρθρου 213 παράγραφος 1 στοιχείο γ) σημείο iii), και του πρώτου εδαφίου του παρόντος στοιχείου, πρέπει να πληρούνται μόνο εντός 24 μηνών,
β)
η εγγύηση αποτελεί ρητή και γραπτώς τεκμηριωμένη υποχρέωση που αναλαμβάνει ο εγγυητής,
γ)
να πληρούται μία από τις εξής προϋποθέσεις:
i)
η εγγύηση καλύπτει όλα τα είδη πληρωμών που αναμένεται να πραγματοποιήσει ο οφειλέτης για την εκπλήρωση της απαίτησης,
ii)
εάν ορισμένα είδη πληρωμών εξαιρούνται από την εγγύηση το δανειοδοτικό ίδρυμα έχει προσαρμόσει την αξία της εγγύησης για να ληφθεί υπόψη ο περιορισμός της κάλυψης.
2. Στην περίπτωση των εγγυήσεων που παρέχονται στο πλαίσιο συστημάτων αμοιβαίων εγγυήσεων ή των εγγυήσεων που παρέχονται ή καλύπτονται από την αντεγγύηση των οντοτήτων που απαριθμούνται στο άρθρο 214 παράγραφος 2, θεωρείται ότι οι απαιτήσεις του στοιχείου α) της παραγράφου 1 του παρόντος άρθρου ικανοποιούνται εάν πληρούται μία από τις ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
το δανειοδοτικό ίδρυμα έχει το δικαίωμα να λάβει σε εύθετο χρόνο από τον εγγυητή προσωρινή πληρωμή που πληροί αμφότερες τις ακόλουθες προϋποθέσεις:
i)
αντιπροσωπεύει μια ανθεκτική εκτίμηση του ποσού ζημίας, περιλαμβανομένης της ζημίας από τη μη πληρωμή τόκων και από τα άλλη είδη πληρωμών που υποχρεούται να πραγματοποιήσει ο πιστούχος, την οποία είναι πιθανό να υποστεί το δανειοδοτικό ίδρυμα,
ii)
είναι αναλογική προς την κάλυψη που παρέχει η εγγύηση,
β)
το δανειοδοτικό ίδρυμα μπορεί να αποδείξει επαρκώς στις αρμόδιες αρχές ότι τα αποτελέσματα της εγγύησης, που θα καλύπτουν επίσης τη ζημία από τη μη πληρωμή τόκων και άλλων πληρωμών που υποχρεούται να πραγματοποιήσει ο πιστούχος, δικαιολογούν τέτοια αντιμετώπιση.
Άρθρο 216
Συμπληρωματικές απαιτήσεις για τα πιστωτικά παράγωγα
1. Τα πιστωτικά παράγωγα αναγνωρίζονται ως αποδεκτή μη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία εφόσον πληρούνται οι προϋποθέσεις του άρθρου 213 και οι ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
τα πιστωτικά γεγονότα που προβλέπονται στη σύμβαση που διέπει το πιστωτικό παράγωγο περιλαμβάνουν:
i)
τη μη πληρωμή των ποσών που οφείλονται δυνάμει των όρων της υποκείμενης πιστωτικής υποχρέωσης με περίοδο χάριτος ίση ή μικρότερη από εκείνη της υποκείμενης πιστωτικής υποχρέωσης,
ii)
την πτώχευση, αφερεγγυότητα ή αδυναμία του οφειλέτη να πληρώσει τα χρέη του, ή την αδυναμία του ή την εκ μέρους του γραπτή παραδοχή της αδυναμίας του να πληρώσει γενικά τα ληξιπρόθεσμα χρέη του, και άλλα ανάλογα γεγονότα,
iii)
την αναδιάρθρωση της υποκείμενης πιστωτικής υποχρέωσης με διαγραφή ή αναδιάταξη του κεφαλαίου, των τόκων ή των προμηθειών που έχει ως αποτέλεσμα ζημία από αθέτηση πιστωτικής υποχρέωσης,
β)
εάν τα πιστωτικά παράγωγα επιτρέπουν το διακανονισμό με μετρητά:
i)
τα ιδρύματα διαθέτουν άρτια διαδικασία αποτίμησης για την αξιόπιστη εκτίμηση της ζημίας,
ii)
η προθεσμία αποτίμησης της υποκείμενης πιστωτικής υποχρέωσης μετά το πιστωτικό γεγονός ορίζεται σαφώς,
γ)
εάν είναι αναγκαίο για το διακανονισμό να έχει ο αγοραστής της προστασίας το δικαίωμα και την ικανότητα να μεταβιβάσει την υποκείμενη πιστωτική υποχρέωση στον πάροχο της προστασίας, οι όροι της υποκείμενης πιστωτικής υποχρέωσης προβλέπουν ότι τα μέρη δεν μπορούν να αρνούνται χωρίς βάσιμους λόγους τη συναίνεση που απαιτείται για τη μεταβίβαση αυτή,
δ)
η ταυτότητα των μερών που είναι υπεύθυνα να διαπιστώσουν εάν επήλθε ένα πιστωτικό γεγονός καθορίζεται με σαφήνεια,
ε)
η διαπίστωση ενός πιστωτικού γεγονότος δεν είναι αποκλειστική αρμοδιότητα του παρόχου προστασίας,
στ)
ο αγοραστής της προστασίας έχει το δικαίωμα ή την ικανότητα να πληροφορεί τον πάροχο της προστασίας ότι επήλθε ένα πιστωτικό γεγονός.
Εάν τα πιστωτικά γεγονότα δεν περιλαμβάνουν την αναδιάρθρωση της υποκείμενης πιστωτικής υποχρέωσης σύμφωνα με το σημείο iii) του στοιχείου α), η πιστωτική προστασία μπορεί ωστόσο να είναι αποδεκτή, με την προϋπόθεση ότι θα μειωθεί η αξία της σύμφωνα με το άρθρο 233 παράγραφος 2.
2. Τυχόν αναντιστοιχία μεταξύ της υποκείμενης πιστωτικής υποχρέωσης και της υποχρέωσης αναφοράς του πιστωτικού παράγωγου ή της αξίας του παραδοτέου μέσου ή μεταξύ της υποκείμενης πιστωτικής υποχρέωσης και της υποχρέωσης που χρησιμοποιείται για να διαπιστωθεί εάν επήλθε ένα πιστωτικό γεγονός, επιτρέπεται μόνο εάν πληρούνται οι ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
η υποχρέωση αναφοράς ή η υποχρέωση που χρησιμοποιείται για να διαπιστωθεί εάν επήλθε ένα πιστωτικό γεγονός της αυτής τάξεως (pari passu) ή έχει χαμηλότερη εξοφλητική προτεραιότητα με την υποκείμενη υποχρέωση και
β)
η υποκείμενη υποχρέωση και η υποχρέωση αναφοράς ή η υποχρέωση που χρησιμοποιείται για να προσδιοριστεί εάν επήλθε ένα πιστωτικό γεγονός, προέρχονται από τον ίδιο οφειλέτη και υπάρχουν εκτελεστές ρήτρες σταυροειδούς αθέτησης υποχρέωσης (cross-default) ή σταυροειδούς πρόωρης εξόφλησης (cross-acceleration).
Άρθρο 217
Απαιτήσεις για να είναι δυνατή η αντιμετώπιση που προβλέπεται στο άρθρο 153 παράγραφος 3
1. Προκειμένου να είναι δυνατή η αντιμετώπιση που περιγράφεται στο άρθρο 153 παράγραφος 3, η πιστωτική προστασία που απορρέει από εγγύηση ή πιστωτικό παράγωγο πρέπει να πληροί τις ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
η υποκείμενη υποχρέωση είναι σε ένα από τα κατωτέρω ανοίγματα:
i)
επιχειρηματικό άνοιγμα όπως αναφέρεται στο άρθρο 147, με εξαίρεση ασφαλιστικές και αντασφαλιστικές επιχειρήσεις,
ii)
άνοιγμα έναντι περιφερειακής κυβέρνησης, τοπικής αρχής ή οντότητας του δημόσιου τομέα που δεν αντιμετωπίζεται ως άνοιγμα έναντι κεντρικής κυβέρνησης ή κεντρικής τράπεζας σύμφωνα με το άρθρο 147,
iii)
άνοιγμα έναντι ΜΜΕ, χαρακτηριζόμενο ως άνοιγμα λιανικής σύμφωνα με το άρθρο 147 παράγραφος 5,
β)
οι υποκείμενοι πιστούχοι δεν είναι μέλη του ιδίου ομίλου επιχειρήσεων με τον πάροχο της προστασίας,
γ)
το άνοιγμα αντισταθμίζεται με ένα από τα ακόλουθα μέσα:
i)
μη χρηματοδοτούμενα πιστωτικά παράγωγα μεμονωμένου πιστούχου ή εγγυήσεις μεμονωμένου πιστούχου,
ii)
προϊόντα κάλυψης κινδύνου πρώτης αθέτησης σε σύνολο ανοιγμάτων,
iii)
προϊόντα κάλυψης κινδύνου νιοστής αθέτησης σε σύνολο ανοιγμάτων,
δ)
η πιστωτική προστασία πληροί τις προϋποθέσεις των άρθρων 213, 215 και 216, κατά περίπτωση,
ε)
ο συντελεστής στάθμισης που συνδέεται με το άνοιγμα προ της εφαρμογής της αντιμετώπισης που καθορίζεται στο άρθρο 153 παράγραφος 3, δεν λαμβάνει υπόψη καμία πιστωτική προστασία,
στ)
ένα πιστωτικό ίδρυμα έχει το δικαίωμα και την προσδοκία να πληρωθεί από τον πάροχο πιστωτικής προστασίας χωρίς να πρέπει να κάνει χρήση ένδικων μέσων κατά του αντισυμβαλλομένου για την πληρωμή. Στο μέτρο του δυνατού, το ίδρυμα λαμβάνει μέτρα προκειμένου να ικανοποιηθεί ότι ο πάροχος πιστωτικής προστασίας είναι διατεθειμένος να πληρώσει αμέσως σε περίπτωση που επέλθει ένα πιστωτικό γεγονός,
ζ)
η αγορασθείσα πιστωτική προστασία απορροφά όλες τις πιστωτικές ζημίες που πραγματοποιήθηκαν επί του αντισταθμισμένου ανοίγματος εξαιτίας πιστωτικών γεγονότων που συνέβησαν και προβλέπονται στη σύμβαση,
η)
εάν η διάρθρωση πληρωμής της πιστωτικής προστασίας προβλέπει τον φυσικό διακανονισμό τότε υφίσταται ασφάλεια δικαίου όσον αφορά την δυνατότητα παράδοσης ενός δανείου, ομολόγου ή ενδεχόμενης υποχρέωσης,
θ)
εάν ένα ίδρυμα προτίθεται να παραδώσει μια υποχρέωση διαφορετική από το υποκείμενο άνοιγμα τότε διασφαλίζει ότι η παραδοτέα υποχρέωση είναι αρκούντως ρευστή ώστε το ίδρυμα να δύναται να την αγοράσει προς παράδοση σύμφωνα με τα όσα ορίζονται στη σύμβαση,
ι)
οι όροι των διακανονισμών πιστωτικής προστασίας επιβεβαιώνονται νομότυπα γραπτώς τόσο από τον πάροχο πιστωτικής προστασίας και το ίδρυμα,
ια)
τα ιδρύματα εφαρμόζουν διεργασία για τον εντοπισμό υπέρμετρης συσχέτισης μεταξύ της φερεγγυότητας ενός παρόχου προστασίας και του πιστούχου του υποκείμενου ανοίγματος λόγω του ότι η επίδοσή τους εξαρτάται από κοινούς παράγοντες πέραν του συστημικού παράγοντα κινδύνου,
ιβ)
σε περίπτωση προστασίας έναντι κινδύνου απομείωσης της αξίας, ο πωλητής των αγορασθέντων εισπρακτέων δεν ανήκει στον ίδιο όμιλο επιχειρήσεων με τον πάροχο της προστασίας.
2. Για τους σκοπούς του στοιχείου γ) σημείο ii) της παραγράφου 1, τα ιδρύματα εφαρμόζουν την αντιμετώπιση που προβλέπεται στο άρθρο 153 παράγραφος 3 στο στοιχείο ενεργητικού της ομάδας που έχει το χαμηλότερο σταθμισμένο ποσό ανοίγματος.
3. Για τους σκοπούς του στοιχείου γ) σημείο ii) της παραγράφου 1, η αποκτώμενη προστασία είναι επιλέξιμη να υπαχθεί στο εν λόγω πλαίσιο μόνον εφόσον έχει αποκτηθεί αποδεκτή προστασία (n-1) από τον κίνδυνο αθέτησης ή το (n-1) των περιουσιακών στοιχείων του συνόλου ανοιγμάτων είναι ήδη σε κατάσταση αθέτησης. Σε αυτή την περίπτωση, τα ιδρύματα εφαρμόζουν την αντιμετώπιση που προβλέπεται στο άρθρο 153 παράγραφος 3 στο στοιχείο ενεργητικού της ομάδας που έχει το χαμηλότερο σταθμισμένο ποσό ανοίγματος.
Τμημα 4
Υπολογισμός των αποτελεσμάτων της μείωσης κινδύνου
Ενότητα 1
Χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία
Άρθρο 218
Ομόλογα συνδεδεμένα με τον πιστωτικό κίνδυνο υποκείμενου μέσου
Οι επενδύσεις σε ομόλογα συνδεδεμένα με τον πιστωτικό κίνδυνο υποκείμενου μέσου που εκδίδονται από το δανειοδοτικό ίδρυμα μπορούν να αντιμετωπίζονται ως εξασφαλίσεις με χρηματικά διαθέσιμα για τους σκοπούς του υπολογισμού των αποτελεσμάτων της χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας σύμφωνα με την παρούσα Ενότητα, εφόσον η συμφωνία ανταλλαγής κινδύνου αθέτησης που ενσωματώνεται στο ανωτέρω ομόλογο αναγνωρίζεται ως αποδεκτή μη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία. Για να διευκρινιστεί εάν η συμφωνία ανταλλαγής κινδύνου αθέτησης που ενσωματώνεται στο ανωτέρω ομόλογο αναγνωρίζεται ως αποδεκτή μη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία, το ίδρυμα πρέπει να εξετάσει εάν πληρούνται οι προϋποθέσεις του άρθρου 194 παράγραφος 6 στοιχείο γ).
Άρθρο 219
Συμψηφισμός εντός ισολογισμού
Τα δάνεια και οι καταθέσεις που τηρούνται στο δανειοδοτικό ίδρυμα και υπόκεινται σε συμψηφισμό εντός ισολογισμού αντιμετωπίζονται από το ίδρυμα αυτό ως εξασφαλίσεις με χρηματικά διαθέσιμα για τους σκοπούς του υπολογισμού των αποτελεσμάτων της χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας για τα εν λόγω δάνεια και τις καταθέσεις του δανειοδοτικού ιδρύματος που υπόκεινται σε συμψηφισμό εντός ισολογισμού και είναι εκφρασμένα στο ίδιο νόμισμα.
Άρθρο 220
Εφαρμογή της μεθόδου των εποπτικών συντελεστών προσαρμογής μεταβλητότητας ή της μεθόδου των εσωτερικών εκτιμήσεων προσαρμογής μεταβλητότητας για συμβάσεις-πλαίσια συμψηφισμού
1. Κατά τον υπολογισμό της «πλήρως προσαρμοσμένης αξίας ανοίγματος» (E*) για τα ανοίγματα που υπάγονται σε αποδεκτή σύμβαση-πλαίσιο συμψηφισμού που καλύπτει συναλλαγές επαναγοράς και/ή συναλλαγές δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων και εμπορευμάτων ή άλλες συναλλαγές με όρους κεφαλαιαγοράς, τα ιδρύματα υπολογίζουν τις εφαρμοζόμενες προσαρμογές μεταβλητότητας είτε με τη μέθοδο των εποπτικών συντελεστών προσαρμογής μεταβλητότητας είτε με τη μέθοδο των εσωτερικών εκτιμήσεων προσαρμογής μεταβλητότητας, όπως αυτές παρουσιάζονται στα άρθρα 223 έως 226 για την αναλυτική μέθοδο χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων.
Η χρήση της μεθόδου των εσωτερικών εκτιμήσεων προσαρμογής μεταβλητότητας υπόκειται στις ίδιες προϋποθέσεις και απαιτήσεις που ισχύουν για την αναλυτική μέθοδο χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων.
2. Για τους σκοπούς του υπολογισμού της E*, τα ιδρύματα:
α)
υπολογίζουν την καθαρή θέση σε κάθε ομάδα τίτλων ή σε κάθε είδος εμπορεύματος αφαιρώντας το ποσό του σημείου ii) από το ποσό του σημείου i):
i)
συνολική αξία των τίτλων ή των εμπορευμάτων του ίδιου είδους που δίνονται σε δανεισμό, πωλούνται ή παραδίδονται δυνάμει της σύμβασης-πλαισίου,
ii)
συνολική αξία των τίτλων ή των εμπορευμάτων του ίδιου είδους που λαμβάνονται με δανεισμό, αγοράζονται ή παραλαμβάνονται δυνάμει της σύμβασης-πλαισίου συμψηφισμού,
β)
υπολογίζουν την καθαρή θέση σε κάθε νόμισμα, εκτός του νομίσματος διακανονισμού της σύμβασης-πλαισίου συμψηφισμού, αφαιρώντας το ποσό του σημείου ii) από το ποσό του σημείου i):
(i)
το άθροισμα της συνολικής αξίας των τίτλων στο σχετικό νόμισμα που δίνονται σε δανεισμό, πωλούνται ή παραδίδονται δυνάμει της σύμβασης-πλαισίου και του ποσού μετρητών στο νόμισμα αυτό που δίνεται σε δανεισμό ή μεταβιβάζεται δυνάμει της εν λόγω σύμβασης,
ii)
το άθροισμα της συνολικής αξίας των τίτλων στο σχετικό νόμισμα που λαμβάνονται με δανεισμό, αγοράζονται ή παραλαμβάνονται δυνάμει της σύμβασης -πλαισίου συμψηφισμού και του ποσού μετρητών στο νόμισμα αυτό που λαμβάνεται με δανεισμό ή παραλαμβάνεται δυνάμει της εν λόγω σύμβασης αυτής,
γ)
εφαρμόζουν την κατάλληλη προσαρμογή μεταβλητότητας για μια δεδομένη ομάδα τίτλων ή για μια ταμειακή θέση στην απόλυτη τιμή της καθαρής θετικής ή αρνητικής θέσης στους τίτλους της εν λόγω κατηγορίας,
δ)
εφαρμόζουν την προσαρμογή μεταβλητότητας λόγω κινδύνου συναλλάγματος (fx) στην καθαρή θετική ή αρνητική θέση σε κάθε νόμισμα εκτός του νομίσματος διακανονισμού της σύμβασης-πλαισίου συμψηφισμού.
3. Τα ιδρύματα υπολογίζουν το E* σύμφωνα με τον ακόλουθο τύπο:
όπου
Ei
=
η αξία ανοίγματος που θα εφαρμοζόταν σε κάθε χωριστό άνοιγμα i δυνάμει της σύμβασης που θα ίσχυε ελλείψει της πιστωτικής προστασίας, εάν τα ιδρύματα υπολογίζουν τα σταθμισμένα ποσά ανοιγμάτων δυνάμει της Τυποποιημένης Προσέγγισης ή εάν υπολογίζουν τα σταθμισμένα ποσά ανοιγμάτων και τα ποσά αναμενόμενης ζημίας δυνάμει της μεθόδου ΠΕΔ,
Ci
=
η αξία των τίτλων κάθε ομάδας ή εμπορευμάτων ίδιου είδους που λαμβάνονται με δανεισμό, αγοράζονται ή παραλαμβάνονται ή τα μετρητά που λαμβάνονται με δανεισμό ή παραλαμβάνονται για καθένα από τα ανοίγματα i,
=
η καθαρή θέση (θετική ή αρνητική) σε δεδομένη ομάδα τίτλων j,
=
η καθαρή θέση (θετική ή αρνητική) σε δεδομένο νόμισμα k εκτός του νομίσματος διακανονισμού της σύμβασης όπως αυτή υπολογίζεται σύμφωνα με το στοιχείο β) της παραγράφου 2,
=
η κατάλληλη προσαρμογή μεταβλητότητας για μια δεδομένη ομάδα τίτλων j,
=
η προσαρμογή μεταβλητότητας λόγω κινδύνου συναλλάγματος για το νόμισμα k.
4. Για τον υπολογισμό των σταθμισμένων ποσών ανοιγμάτων και των ποσών αναμενόμενης ζημίας για συναλλαγές επαναγοράς ή συναλλαγές δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων και εμπορευμάτων ή άλλες συναλλαγές με όρους κεφαλαιαγοράς που καλύπτονται από συμβάσεις-πλαίσια συμψηφισμού, τα ιδρύματα χρησιμοποιούν την τιμή Ε* όπως υπολογίζεται δυνάμει της παραγράφου 3 ως την αξία ανοίγματος του ανοίγματος έναντι του αντισυμβαλλομένου που προκύπτει από τις συναλλαγές που υπάγονται στη σύμβαση-πλαίσιο συμψηφισμού για τους σκοπούς του άρθρου 113 δυνάμει της Τυποποιημένης Προσέγγισης ή του Κεφαλαίου 3 δυνάμει της ΠΕΔ.
5. Για τους σκοπούς των παραγράφων 2 και 3, ως «ομάδα τίτλων» νοούνται οι τίτλοι που εκδίδονται από την ίδια οντότητα, έχουν την ίδια ημερομηνία έκδοσης και την ίδια ληκτότητα και υπόκεινται στους ίδιους όρους και προϋποθέσεις και στις ίδιες περιόδους ρευστοποίησης που αναφέρονται στα άρθρα 224 και 225, κατά περίπτωση.
Άρθρο 221
Εφαρμογή της μεθόδου εσωτερικών υποδειγμάτων για συμβάσεις-πλαίσια συμψηφισμού
1. Με την επιφύλαξη της άδειας των αρμόδιων αρχών, αντί της μεθόδου των εποπτικών συντελεστών προσαρμογής μεταβλητότητας ή της μεθόδου των εσωτερικών εκτιμήσεων προσαρμογής μεταβλητότητας για τον υπολογισμό της πλήρως προσαρμοσμένης αξίας ανοίγματος (E*) που προκύπτει από την εφαρμογή αποδεκτής σύμβασης-πλαισίου συμψηφισμού που καλύπτει συναλλαγές επαναγοράς, συναλλαγές δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων και εμπορευμάτων ή άλλες συναλλαγές με όρους κεφαλαιαγοράς εκτός των συναλλαγών σε παράγωγα, τα ιδρύματα δύνανται να χρησιμοποιούν μια μέθοδο που βασίζεται σε εσωτερικά υποδείγματα, η οποία λαμβάνει υπόψη τις συσχετίσεις μεταξύ των θέσεων σε τίτλους που υπάγονται σε σύμβαση-πλαίσιο συμψηφισμού, καθώς και την εμπορευσιμότητα των σχετικών μέσων.
2. Με την επιφύλαξη της άδειας των αρμόδιων αρχών, τα ιδρύματα μπορούν επίσης να χρησιμοποιήσουν τα εσωτερικά τους υποδείγματα για τις πράξεις δανεισμού σε λογαριασμό περιθωρίου ασφάλισης, εάν οι πράξεις καλύπτονται από διμερή σύμβαση-πλαίσιο συμψηφισμού που πληροί τις απαιτήσεις του κεφαλαίου 6 τμήμα 7.
3. Το ίδρυμα μπορεί να επιλέξει μια μέθοδο εσωτερικών υποδειγμάτων ανεξάρτητα από την επιλογή που έχει κάνει μεταξύ της Τυποποιημένης Προσέγγισης και της ΠΕΔ για τον υπολογισμό των σταθμισμένων ποσών των ανοιγμάτων. Ωστόσο, εάν το ίδρυμα επιθυμεί να χρησιμοποιήσει μια μέθοδο εσωτερικών υποδειγμάτων, πρέπει να την εφαρμόσει σε όλους τους αντισυμβαλλομένους και σε όλους τους τίτλους με την εξαίρεση των μη σημαντικών χαρτοφυλακίων, για τα οποία μπορεί να χρησιμοποιήσει τη μέθοδο των εποπτικών συντελεστών προσαρμογής μεταβλητότητας ή τη μέθοδο των εσωτερικών εκτιμήσεων προσαρμογής μεταβλητότητας σύμφωνα με το άρθρο 220.
Τα ιδρύματα που έχουν λάβει άδεια για ένα εσωτερικό υπόδειγμα διαχείρισης κινδύνου δυνάμει του τίτλου IV κεφάλαιο 5 μπορούν να χρησιμοποιούν τη μέθοδο των εσωτερικών υποδειγμάτων. Αν ένα ίδρυμα δεν έχει λάβει αυτή την άδεια, μπορεί ακόμα να υποβάλει αίτηση στις αρμόδιες αρχές για άδεια χρήσης μιας μεθόδου εσωτερικών υποδειγμάτων για τους σκοπούς του παρόντος άρθρου.
4. Οι αρμόδιες αρχές επιτρέπουν σε ένα ίδρυμα να χρησιμοποιεί μια μέθοδο εσωτερικών υποδειγμάτων μόνο εάν έχουν βεβαιωθεί ότι το σύστημα που χρησιμοποιεί το ίδρυμα για τη διαχείριση των κινδύνων από συναλλαγές που καλύπτονται από τη σύμβαση-πλαίσιο συμψηφισμού είναι εννοιολογικά άρτιο και εφαρμόζεται με ακεραιότητα, εφόσον πληροί τα ακόλουθα ποιοτικά κριτήρια:
α)
το εσωτερικό υπόδειγμα μέτρησης των κινδύνων που εφαρμόζεται για τον υπολογισμό της δυνητικής μεταβλητότητας των τιμών των σχετικών συναλλαγών είναι στενά ενταγμένο στη διαδικασία καθημερινής διαχείρισης κινδύνων του ιδρύματος και χρησιμοποιείται ως βάση για την αναφορά των αναλαμβανόμενων κινδύνων στα ανώτερα διοικητικά στελέχη του ιδρύματος,
β)
το ίδρυμα διαθέτει μονάδα ελέγχου κινδύνων που πληροί όλες τις κατωτέρω απαιτήσεις:
i)
είναι ανεξάρτητη από μονάδες με εκτελεστικές αρμοδιότητες και αναφέρει απευθείας στα ανώτερα διοικητικά στελέχη του ιδρύματος,
ii)
ευθύνεται για τον σχεδιασμό και τη λειτουργία του συστήματος διαχείρισης κινδύνων του ιδρύματος,
iii)
συντάσσει και αναλύει τις ημερήσιες αναφορές που προκύπτουν από το σύστημα μέτρησης και παρακολούθησης κινδύνων και τα κατάλληλα μέτρα που πρέπει να ληφθούν για την τήρηση των ορίων ανάληψης κινδύνων,
γ)
οι ημερήσιες αναφορές που συντάσσει η μονάδα ελέγχου κινδύνων εξετάζονται σε επίπεδο διοίκησης που έχει την αρμοδιότητα να αποφασίσει τη μείωση των θέσεων και του συνολικού αναλαμβανομένου κινδύνου,
δ)
το ίδρυμα διαθέτει επαρκές προσωπικό στην μονάδα ελέγχου κινδύνων με εμπειρία στη χρήση προηγμένων υποδειγμάτων,
ε)
το ίδρυμα έχει θεσπίσει διαδικασίες για την παρακολούθηση και την εξασφάλιση της τήρησης των εσωτερικών πολιτικών και των ελέγχων όσον αφορά τη συνολική λειτουργία του συστήματος διαχείρισης κινδύνων,
στ)
τα υποδείγματα του ιδρύματος είναι ποσοτικά επικυρωμένα στη μέτρηση των κινδύνων, η οποία αποδεικνύεται ιδίως με την σύγκριση των εκτιμήσεων με παρατηρηθήσες από το ίδρυμα τιμές (back testing) με βάση στοιχεία ενός τουλάχιστον έτους,
ζ)
το ίδρυμα εφαρμόζει αυστηρά σενάρια δοκιμών προσομοίωσης ακραίων καταστάσεων (stress testing) σε τακτική βάση, τα αποτελέσματα των οποίων εξετάζονται από τα ανώτερα διοικητικά στελέχη και λαμβάνονται υπόψη στις πολιτικές και τα όρια που αυτά καθορίζουν,
η)
το ίδρυμα διενεργεί, στο πλαίσιο διενέργειας εσωτερικού ελέγχου σε τακτική βάση, ανεξάρτητη αξιολόγηση του συστήματος διαχείρισης κινδύνων. Η επανεξέταση περιλαμβάνει τόσο τις δραστηριότητες των μονάδων με εκτελεστικές αρμοδιότητες και της μονάδας ελέγχου κινδύνων,
(i)
το ίδρυμα προβαίνει σε επανεξέταση του συστήματος διαχείρισης κινδύνων του τουλάχιστον ετησίως,
ι)
το εσωτερικό υπόδειγμα πληροί τις απαιτήσεις που προβλέπονται στο άρθρο 292 παράγραφοι 8 και 9 και στο άρθρο 294.
5. Το εσωτερικό υπόδειγμα μέτρησης κινδύνων ενός ιδρύματος λαμβάνει υπόψη επαρκώς τις κατηγορίες κινδύνου ώστε να καλύπτει όλους τους σημαντικούς κινδύνους που αυτό εκτίθεται.
Ένα ίδρυμα μπορεί να χρησιμοποιεί εμπειρικές συσχετίσεις εντός και μεταξύ των κατηγοριών κινδύνου εφόσον το σύστημα που χρησιμοποιεί για να μετρήσει τις συσχετίσεις αυτές είναι άρτιο και αξιόπιστο.
6. Τα ιδρύματα που χρησιμοποιούν τη μέθοδο εσωτερικών υποδειγμάτων υπολογίζουν το E* σύμφωνα με τον ακόλουθο τύπο:
όπου
Ei
=
η αξία ανοίγματος που θα εφαρμοζόταν σε κάθε χωριστό άνοιγμα στη σύμβαση-πλαίσιο ελλείψει της πιστωτικής προστασίας, εάν τα ιδρύματα υπολογίζουν τα σταθμισμένα ποσά ανοιγμάτων δυνάμει της τυποποιημένης προσέγγισης ή εάν υπολογίζουν τα σταθμισμένα ποσά ανοιγμάτων και τα ποσά αναμενόμενης ζημίας δυνάμει της μεθόδου ΠΕΔ,
Ci
=
η αξία των τίτλων που λαμβάνονται με δανεισμό, αγοράζονται ή παραλαμβάνονται ή των μετρητών που λαμβάνονται με δανεισμό ή παραλαμβάνονται για καθένα από αυτά τα ανοίγματα i.
Όταν υπολογίζουν σταθμισμένα ποσά ανοιγμάτων με χρήση εσωτερικών υποδειγμάτων, τα ιδρύματα χρησιμοποιούν τις εκτιμήσεις που παρέχει το υπόδειγμα για την προηγούμενη εργάσιμη ημέρα.
7. Ο υπολογισμός της δυνητικής μεταβολής της αξίας που αναφέρεται στην παράγραφο 6 πρέπει να πληροί τα ακόλουθα πρότυπα:
α)
πραγματοποιείται τουλάχιστον σε καθημερινή βάση,
β)
βασίζεται σε μονοκατάληκτο διάστημα εμπιστοσύνης 99 %,
γ)
βασίζεται σε περίοδο ρευστοποίησης 5 ημερών, με την εξαίρεση των άλλων συναλλαγών εκτός των συναλλαγών επαναγοράς τίτλων ή των συναλλαγών δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων, για τις οποίες χρησιμοποιείται περίοδος ρευστοποίησης 10 ημερών,
δ)
βασίζεται σε πραγματική ιστορική περίοδο παρατήρησης ενός έτους τουλάχιστον, εκτός εάν δικαιολογείται μικρότερη περίοδος παρατήρησης λόγω σημαντικής αύξησης της μεταβλητότητας τιμών,
ε)
τα δεδομένα που χρησιμοποιούνται για τον υπολογισμό ενημερώνονται κάθε τρεις μήνες.
Εάν ένα ίδρυμα έχει μια συναλλαγή επαναγοράς τίτλων, συναλλαγή δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων ή εμπορευμάτων και μια πράξη δανεισμού σε λογαριασμό περιθωρίου ασφάλισης ή παρόμοια συναλλαγή ή συμψηφιστικό σύνολο που πληροί τα κριτήρια που ορίζονται στο άρθρο 285 παράγραφοι 2, 3 και 4, η ελάχιστη περίοδος διακράτησης ευθυγραμμίζεται με την περίοδο κινδύνου περιθωρίου που εφαρμόζεται δυνάμει των εν λόγω παραγράφων, σε συνδυασμό με το άρθρο 285 παράγραφος 5.
8. Για τον υπολογισμό των σταθμισμένων ποσών ανοιγμάτων και των ποσών αναμενόμενης ζημίας για συναλλαγές επαναγοράς ή συναλλαγές δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων και εμπορευμάτων ή άλλες συναλλαγές με όρους κεφαλαιαγοράς που καλύπτονται από συμβάσεις-πλαίσια συμψηφισμού, τα ιδρύματα χρησιμοποιούν την τιμή Ε* όπως υπολογίζεται δυνάμει της παραγράφου 6 ως την αξία ανοίγματος του ανοίγματος έναντι του αντισυμβαλλομένου που προκύπτει από τις συναλλαγές που υπάγονται στη σύμβαση-πλαίσιο συμψηφισμού για τους σκοπούς του άρθρου 113 δυνάμει της τυποποιημένης τροσέγγισης ή του κεφαλαίου 3 δυνάμει της ΠΕΔ.
9. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει τα εξής:
α)
τί αποτελεί μη σημαντικό χαρτοφυλάκιο για τους σκοπούς της παραγράφου 3,
β)
τα κριτήρια προσδιορισμού του κατά πόσο ένα εσωτερικό υπόδειγμα είναι άρτιο και εφαρμόζεται με ακεραιότητα για τους σκοπούς των παραγράφων 4 και 5 και των συμβάσεων-πλαισίων συμψηφισμού.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή το αργότερο έως τις 31 Δεκεμβρίου 2015.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 222
Απλή μέθοδος χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων
1. Τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν την απλή μέθοδο χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων μόνο εάν υπολογίζουν τα σταθμισμένα ποσά ανοιγμάτων δυνάμει της τυποποιημένης προσέγγισης. Τα ιδρύματα δεν μπορούν να χρησιμοποιούν ταυτόχρονα την απλή μέθοδο χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων και την αναλυτική μέθοδο χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων, με εξαίρεση τους σκοπούς του άρθρου 148 παράγραφος 1 και του άρθρου 150 παράγραφος 1. Τα ιδρύματα δεν μπορούν να χρησιμοποιούν την εν λόγω εξαίρεση επιλεκτικά με σκοπό την μείωση των κεφαλαιακών απαιτήσεων ή επιλογή ευνοικότερου εποπτικού πλαισίου.
2. Σύμφωνα με την απλή μέθοδο χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων, τα ιδρύματα εφαρμόζουν στις αποδεκτές χρηματοοικονομικές εξασφαλίσεις αξία ίση με την αγοραία αξία τους όπως προσδιορίζεται σύμφωνα με το στοιχείο δ) του άρθρου 207 παράγραφος 4.
3. Τα ιδρύματα εφαρμόζουν στα τμήματα των αξιών ανοιγμάτων που εξασφαλίζονται με την αγοραία αξία της αποδεκτής εξασφάλισης τον συντελεστή στάθμισης κινδύνου που θα εφάρμοζαν δυνάμει του κεφαλαίου 2 εάν το δανειοδοτικό ίδρυμα είχε άμεσο άνοιγμα στο μέσο της εξασφάλισης. Για τον σκοπό αυτόν, η αξία ανοίγματος ενός εκτός ισολογισμού στοιχείου που παρατίθεται στο παράρτημα Ι ισούται με το 100 % της αξίας του στοιχείου αντί για την αξία του ανοίγματος που αναφέρεται στο άρθρο 111 παράγραφος 1.
Ο συντελεστής στάθμισης του τμήματος που καλύπτεται από την εξασφάλιση είναι τουλάχιστον 20 %, με την επιφύλαξη των παραγράφων 4 έως 6. Τα ιδρύματα εφαρμόζουν στο υπόλοιπο τμήμα της αξίας του ανοίγματος τον συντελεστή στάθμισης που θα εφάρμοζαν σε μη εξασφαλισμένο άνοιγμα έναντι του αντισυμβαλλόμενου δυνάμει του κεφαλαίου 2.
4. Τα ιδρύματα εφαρμόζουν συντελεστή στάθμισης κινδύνου 0 % στο εξασφαλισμένο τμήμα του ανοίγματος που προκύπτει από συναλλαγές επαναγοράς και συναλλαγές δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων που πληρούν τα κριτήρια του άρθρου 227. Εάν ο αντισυμβαλλόμενος στη συναλλαγή δεν είναι βασικός συμμετέχων στην αγορά, τα ιδρύματα εφαρμόζουν συντελεστή στάθμισης 10 %.
5. Τα ιδρύματα εφαρμόζουν συντελεστή στάθμισης 0 %, εντός του ορίου κάλυψης από την εξασφάλιση, στις αξίες ανοίγματος που προσδιορίζονται σύμφωνα με το κεφάλαιο 6 για τα παράγωγα μέσα που απαριθμούνται στο παράρτημα ΙΙ και υπόκεινται σε καθημερινή αποτίμηση, εφόσον η εξασφάλιση συνίσταται σε μετρητά ή σε μέσα εξομοιούμενα με μετρητά και δεν υπάρχει αναντιστοιχία νομισμάτων.
Τα ιδρύματα εφαρμόζουν συντελεστή στάθμισης 10 %, εντός του ορίου κάλυψης από την εξασφάλιση, στις αξίες ανοίγματος παρόμοιων συναλλαγών που εξασφαλίζονται με χρεωστικούς τίτλους που εκδίδονται από κεντρικές κυβερνήσεις ή κεντρικές τράπεζες στις οποίες εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης 0 % σύμφωνα με το κεφάλαιο 2.
6. Για άλλες συναλλαγές εκτός από αυτές που αναφέρονται στις παραγράφους 4 και 5, τα ιδρύματα μπορούν να εφαρμόζουν συντελεστή στάθμισης 0 % εάν το άνοιγμα και η εξασφάλιση είναι εκφρασμένες στο ίδιο νόμισμα και πληρούται οποιαδήποτε από τις ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
η εξασφάλιση έχει μορφή κατάθεσης μετρητών ή μέσου εξομοιούμενου με μετρητά,
β)
η εξασφάλιση έχει μορφή χρεωστικών τίτλων που εκδίδονται από κεντρικές κυβερνήσεις ή κεντρικές τράπεζες στις οποίες εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης 0 % σύμφωνα με το άρθρο 114 και η αγοραία αξία της μειώνεται κατά 20 %.
7. Για τους σκοπούς των παραγράφων 5 και 6, οι χρεωστικοί τίτλοι που εκδίδονται από κεντρικές κυβερνήσεις ή κεντρικές τράπεζες περιλαμβάνουν:
α)
τους χρεωστικούς τίτλους που εκδίδονται από περιφερειακές κυβερνήσεις ή τοπικές αρχές τα ανοίγματα έναντι των οποίων αντιμετωπίζονται ως ανοίγματα έναντι της κεντρικής κυβέρνησης στη δικαιοδοσία της οποίας αυτές υπάγονται σύμφωνα με το άρθρο 115,
β)
τους χρεωστικούς τίτλους που εκδίδονται από πολυμερείς τράπεζες ανάπτυξης στις οποίες εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 0 % σύμφωνα με το άρθρο 117 παράγραφος 2,
γ)
τους χρεωστικούς τίτλους που εκδίδονται από διεθνείς οργανισμούς στους οποίους εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 0 % σύμφωνα με το άρθρο 118,
δ)
τους χρεωστικούς τίτλους που εκδίδονται από οντότητες του δημοσίου τομέα και που αντιμετωπίζονται ως ανοίγματα έναντι της κεντρικής κυβέρνησης σύμφωνα με το άρθρο 116 παράγραφος 4.
Άρθρο 223
Αναλυτική μέθοδος χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων
1. Προκειμένου να λάβουν υπόψη τη μεταβλητότητα των τιμών, όταν αποτιμούν χρηματοοικονομικές εξασφαλίσεις για τους σκοπούς της αναλυτικής μεθόδου χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων, τα ιδρύματα εφαρμόζουν προσαρμογές μεταβλητότητας στην αγοραία αξία της εξασφάλισης, σύμφωνα με όσα προβλέπονται στα άρθρα 224 έως 227.
Εάν η εξασφάλιση είναι εκφρασμένη σε νόμισμα άλλο από εκείνο του υποκείμενου ανοίγματος, στην κατάλληλη για την εξασφάλιση προσαρμογή μεταβλητότητας που υπολογίζεται σύμφωνα με τα άρθρα 224 έως 227 προστίθεται μια προσαρμογή που λαμβάνει υπόψη τη μεταβλητότητα των τιμών συναλλάγματος.
Στην περίπτωση των συναλλαγών σε εξωχρηματιστηριακά παράγωγα οι οποίες καλύπτονται από συμβάσεις συμψηφισμού που αναγνωρίζονται από τις αρμόδιες αρχές σύμφωνα με το κεφάλαιο 6, τα ιδρύματα εφαρμόζουν προσαρμογή μεταβλητότητας που αντικατοπτρίζει τη μεταβλητότητα των τιμών συναλλάγματος εάν υπάρχει αναντιστοιχία μεταξύ του νομίσματος της εξασφάλισης και του νομίσματος διακανονισμού. Ανεξάρτητα από τον αριθμό των νομισμάτων στις συναλλαγές που καλύπτονται από τη σύμβαση συμψηφισμού, εφαρμόζεται μία μόνο προσαρμογή μεταβλητότητας.
2. Τα ιδρύματα υπολογίζουν την προσαρμοσμένη για μεταβλητότητα αξία της εξασφάλισης (CVA) που πρέπει να λάβουν υπόψη ως εξής:
όπου:
C
=
η αξία της εξασφάλισης,
HC
=
η προσαρμογή μεταβλητότητας που είναι κατάλληλη για την εξασφάλιση, όπως υπολογίζεται δυνάμει των άρθρων 224 και 227,
Hfx
=
η προσαρμογή μεταβλητότητας που είναι κατάλληλη για την αναντιστοιχία νομισμάτων, όπως υπολογίζεται δυνάμει των άρθρων 224 και 227.
Τα ιδρύματα χρησιμοποιούν τον τύπο της παρούσας παραγράφου όταν υπολογίζουν την προσαρμοσμένη για μεταβλητότητα αξία της εξασφάλισης για όλες τις συναλλαγές εκτός από όσες υπόκεινται σε αναγνωρισμένες συμβάσεις-πλαίσια συμψηφισμού στις οποίες εφαρμόζονται οι διατάξεις των άρθρων 220 και 221.
3. Τα ιδρύματα υπολογίζουν την προσαρμοσμένη για μεταβλητότητα αξία του ανοίγματος (ΕVA) που πρέπει να λάβουν υπόψη ως εξής:
όπου:
E
=
η αξία ανοίγματος όπως θα υπολογιζόταν σύμφωνα με το κεφάλαιο 2 ή το κεφάλαιο 3, κατά περίπτωση, εάν το άνοιγμα δεν ήταν εξασφαλισμένο,
HE
=
η προσαρμογή μεταβλητότητας που είναι κατάλληλη για την εξασφάλιση, όπως υπολογίζεται δυνάμει των άρθρων 224 και 227.
Σε περίπτωση πράξεων εξωχρηματιστηριακών παραγώγων, τα ιδρύματα υπολογίζουν την EVA ως εξής:.
.
4. Για τον υπολογισμό του Ε στην παράγραφο 3, εφαρμόζονται τα εξής:
α)
για ιδρύματα που υπολογίζουν τα σταθμισμένα ποσά δυνάμει της τυποποιημένης προσέγγισης, η αξία ανοίγματος ενός εκτός ισολογισμού στοιχείου που παρατίθεται στο παράρτημα Ι ισούται με το 100 % της αξίας του στοιχείου αντί για την αξία του ανοίγματος που αναφέρεται στο άρθρο 111 παράγραφος 1,
β)
τα ιδρύματα που υπολογίζουν τα σταθμισμένα ποσά ανοιγμάτων δυνάμει της ΠΕΔ υπολογίζουν την αξία ανοίγματος των στοιχείων που παρατίθενται στο άρθρο 166 παράγραφοι 8 έως 10 χρησιμοποιώντας έναν συντελεστή μετατροπής 100 % αντί για τους συντελεστές μετατροπής ή τα ποσοστά που αναφέρονται στις ανωτέρω παραγράφους.
5. Τα ιδρύματα υπολογίζουν την πλήρως προσαρμοσμένη αξία ανοίγματος (E*), λαμβάνοντας υπόψη τη μεταβλητότητα και την επίδραση της εξασφάλισης στη μείωση του κινδύνου, ως εξής:
όπου:
EVA
=
η προσαρμοσμένη για μεταβλητότητα αξία του ανοίγματος όπως υπολογίζεται στην παράγραφο 3,
CVAM
=
το CVA προσαρμοσμένο για τυχόν αναντιστοιχία ληκτότητας σύμφωνα με τις διατάξεις του τμήματος 5.
6. Τα ιδρύματα μπορούν να υπολογίζουν τις προσαρμογές μεταβλητότητας είτε με τη μέθοδο των εποπτικών συντελεστών προσαρμογής μεταβλητότητας που αναφέρεται στο άρθρο 224 είτε με τη μέθοδο των εσωτερικών εκτιμήσεων προσαρμογής μεταβλητότητας του άρθρου 225.
Το ίδρυμα μπορεί να επιλέξει τη μέθοδο των εποπτικών συντελεστών προσαρμογής μεταβλητότητας ή τη μέθοδο των εσωτερικών εκτιμήσεων ανεξάρτητα από την επιλογή που έχει κάνει μεταξύ της τυποποιημένης προσέγγισης και της ΠΕΔ για τον υπολογισμό των σταθμισμένων ποσών των ανοιγμάτων.
Εντούτοις, εάν ένα ίδρυμα χρησιμοποιεί τη μέθοδο των εσωτερικών εκτιμήσεων, την εφαρμόζει σε όλα τα είδη μέσων με την εξαίρεση των μη σημαντικών χαρτοφυλακίων, για τα οποία μπορεί να χρησιμοποιήσει τη μέθοδο των εποπτικών συντελεστών προσαρμογής μεταβλητότητας.
7. Εάν η εξασφάλιση αποτελείται από έναν αριθμό αποδεκτών στοιχείων, τα ιδρύματα υπολογίζουν την προσαρμογή μεταβλητότητας (H) ως εξής:
όπου:
ai
=
η αναλογία της αξίας ενός αποδεκτού στοιχείου i στη συνολική αξία της εξασφάλισης·
Hi
=
η προσαρμογή μεταβλητότητας που εφαρμόζεται στο αποδεκτό στοιχείο i.
Άρθρο 224
Εποπτική προσαρμογή μεταβλητότητας δυνάμει της αναλυτικής μεθόδου χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων
1. Οι προσαρμογές μεταβλητότητας που εφαρμόζονται από τα ιδρύματα στο πλαίσιο της μεθόδου των εποπτικών συντελεστών προσαρμογής μεταβλητότητας, με την παραδοχή της καθημερινής αναπροσαρμογής αξίας, είναι εκείνες που αναφέρονται στους πίνακες 1 έως 4 της παρούσας παραγράφου.
ΠΡΟΣΑΡΜΟΓΕΣ ΜΕΤΑΒΛΗΤΟΤΗΤΑΣ
Πίνακας 1
Βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας με την οποία αντιστοιχίζεται η πιστοληπτική αξιολόγηση του χρεωστικού τίτλου
Εναπομένουσα ληκτότητα
Προσαρμογές μεταβλητότητας για χρεωστικούς τίτλους που εκδίδονται από τις οντότητες του άρθρου 197 παράγραφος 1 στοιχείο β)
Προσαρμογές μεταβλητότητας για χρεωστικούς τίτλους που εκδίδονται από τις οντότητες του άρθρου 197 παράγραφος 1 στοιχεία γ) και δ)
Προσαρμογές μεταβλητότητας για θέσεις τιτλοποίησης και που πληρούν τα κριτήρια του άρθρου 197 παράγραφος 1 στοιχείo η)
Περίοδος ρευστο-ποίησης 20 ημερών (%)
Περίοδος ρευστο-ποίησης 10 ημερών (%)
Περίοδος ρευστο-ποίησης 5 ημερών (%)
Περίοδος ρευστο-ποίησης 20 ημερών (%)
Περίοδος ρευστο-ποίησης 10 ημερών (%)
Περίοδος ρευστο-ποίησης 5 ημερών (%)
Περίοδος ρευστο-ποίησης 20 ημερών (%)
Περίοδος ρευστο-ποίησης 10 ημερών (%)
Περίοδος ρευστο-ποίησης 5 ημερών (%)
1
≤ 1 έτος
0,707
0,5
0,354
1,414
1
0,707
2,829
2
1,414
1 ≤ 5 έτη
2,828
2
1,414
5,657
4
2,828
11,314
8
5,657
5 έτη
5,657
4
2,828
11,314
8
5,657
22,628
16
11,313
2-3
≤ 1 έτος
1,414
1
0,707
2,828
2
1,414
5,657
4
2,828
1 ≤ 5 έτη
4,243
3
2,121
8,485
6
4,243
16,971
12
8,485
5 έτη
8,485
6
4,243
16,971
12
8,485
33,942
24
16,970
4
≤ 1 έτος
21,213
15
10,607
N/A
N/A
N/A
N/A
N/A
N/A
1 ≤ 5 έτη
21,213
15
10,607
N/A
N/A
N/A
N/A
N/A
N/A
5 έτη
21,213
15
10,607
N/A
N/A
N/A
N/A
N/A
N/A
Πίνακας 2
Βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας με την οποία αντιστοιχίζεται η πιστοληπτική αξιολόγηση του βραχυπρόθεσμου χρεωστικού τίτλου
Προσαρμογές μεταβλητότητας για χρεωστικούς τίτλους που εκδίδονται από τις οντότητες του άρθρου 197 παράγραφος 1 στοιχείο β) και έχουν βραχυπρόθεσμη πιστοληπτική αξιολόγηση
Προσαρμογές μεταβλητότητας για χρεωστικούς τίτλους που εκδίδονται από τις οντότητες του άρθρου 197 παράγραφος 1 στοιχεία γ) και δ) και έχουν βραχυπρόθεσμη πιστοληπτική αξιολόγηση
Προσαρμογές μεταβλητότητας για θέσεις τιτλοποίησης και που πληρούν τα κριτήρια του άρθρου 197 παράγραφος 1 στοιχείο η)
Περίοδος ρευστο-ποίησης 20 ημερών (%)
Περίοδος ρευστο-ποίησης 10 ημερών (%)
Περίοδος ρευστο-ποίησης 5 ημερών (%)
Περίοδος ρευστο-ποίησης 20 ημερών (%)
Περίοδος ρευστο-ποίησης 10 ημερών (%)
Περίοδος ρευστο-ποίησης 5 ημερών (%)
Περίοδος ρευστο-ποίησης 20 ημερών (%)
Περίοδος ρευστο-ποίησης 10 ημερών (%)
Περίοδος ρευστο-ποίησης 5 ημερών (%)
1
0,707
0,5
0,354
1,414
1
0,707
2,829
2
1,414
2-3
1,414
1
0,707
2,828
2
1,414
5,657
4
2,828
Πίνακας 3
Άλλα είδη εξασφαλίσεων ή ανοιγμάτων
Περίοδος ρευστο-ποίησης 20 ημερών (%)
Περίοδος ρευστο-ποίησης 10 ημερών (%)
Περίοδος ρευστο-ποίησης 5 ημερών (%)
Μετοχές που περιλαμβάνονται σε βασικό δείκτη, μετατρέψιμα ομόλογα που περιλαμβάνονται σε βασικό δείκτη
21,213
15
10,607
Άλλες μετοχές ή μετατρέψιμα ομόλογα που διαπραγματεύονται σε αναγνωρισμένο χρηματιστήριο
35,355
25
17,678
Μετρητά
0
0
0
Χρυσός
21,213
15
10,607
Πίνακας 4
Προσαρμογές μεταβλητότητας σε περίπτωση αναντιστοιχίας νομίσματος
Περίοδος ρευστοποίησης 20 ημερών (%)
Περίοδος ρευστοποίησης 10 ημερών (%)
Περίοδος ρευστοποίησης 5 ημερών (%)
11,314
8
5,657
2. Ο υπολογισμός των προσαρμογών μεταβλητότητας σύμφωνα με την παράγραφο 1 υπόκειται στις κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
για τις πιστοδοτήσεις που καλύπτονται από εξασφάλιση, η περίοδος ρευστοποίησης είναι 20 εργάσιμες ημέρες,
β)
για τις συναλλαγές επαναγοράς (στον βαθμό που δεν περιλαμβάνουν τη μεταβίβαση εμπορευμάτων ή εγγυημένων δικαιωμάτων κυριότητας επί εμπορευμάτων) και τις συναλλαγές δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων, η περίοδος ρευστοποίησης είναι 5 εργάσιμες ημέρες,
γ)
για τις άλλες συναλλαγές με όρους κεφαλαιαγοράς, η περίοδος ρευστοποίησης είναι 10 εργάσιμες ημέρες.
Εάν ένα ίδρυμα έχει μια συναλλαγή ή ένα συμψηφιστικό σύνολο που πληροί τα κριτήρια που ορίζονται στο άρθρο 285 παράγραφοι 2, 3 και 4, η ελάχιστη περίοδος διακράτησης ευθυγραμμίζεται με την περίοδο κινδύνου περιθωρίου που εφαρμόζεται δυνάμει των εν λόγω παραγράφων.
3. Στους πίνακες 1 έως 4 της παραγράφου 1 και στις παραγράφους 4 έως 6, ως «βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας με την οποία αντιστοιχίζεται η πιστοληπτική αξιολόγηση του χρεωστικού τίτλου» νοείται η βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας με την οποία η ΕΑΤ αποφασίζει να αντιστοιχίσει την πιστοληπτική αξιολόγηση σύμφωνα με το κεφάλαιο 2.
Για τον προσδιορισμό της βαθμίδας πιστωτικής ποιότητας με την οποία αντιστοιχίζεται η πιστοληπτική αξιολόγηση του χρεωστικού τίτλου που αναφέρεται στο πρώτο εδάφιο, εφαρμόζεται επίσης το άρθρο 197 παράγραφος 7.
4. Για τους μη αποδεκτούς τίτλους ή για εμπορεύματα που δίνονται σε δανεισμό ή πωλούνται σε συναλλαγές επαναγοράς ή σε συναλλαγές δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων ή εμπορευμάτων, η προσαρμογή μεταβλητότητας είναι ίδια με εκείνη που εφαρμόζεται στις μη περιλαμβανόμενες σε βασικό δείκτη μετοχές που είναι διαπραγματεύσιμες σε αναγνωρισμένο χρηματιστήριο.
5. Για τα αποδεκτά μερίδια σε ΟΣΕ, η προσαρμογή μεταβλητότητας είναι ο σταθμισμένος μέσος όρος των προσαρμογών για μεταβλητότητα που θα εφαρμόζονταν, λαμβανομένης υπόψη της περιόδου ρευστοποίησης της συναλλαγής που ορίζεται στην παράγραφο 2, στα στοιχεία ενεργητικού στα οποία έχει επενδύσει ο οργανισμός.
Αν τα στοιχεία στα οποία έχει επενδύσει ο οργανισμός δεν είναι γνωστά στο ίδρυμα, τότε η προσαρμογή μεταβλητότητας είναι η υψηλότερη προσαρμογή μεταβλητότητας που θα εφαρμοζόταν σε οποιοδήποτε από τα στοιχεία ενεργητικού στα οποία επιτρέπεται στον οργανισμό να επενδύει.
6. Για τους μη διαβαθμισμένους χρεωστικούς τίτλους που εκδίδονται από ιδρύματα και πληρούν τα κριτήρια επιλεξιμότητας του άρθρου 197 παράγραφος 4, οι προσαρμογές μεταβλητότητας είναι ίδιες με εκείνες που εφαρμόζονται στους τίτλους που εκδίδονται από ιδρύματα ή επιχειρήσεις των οποίων η εξωτερική πιστοληπτική αξιολόγηση αντιστοιχίζεται με τις βαθμίδες πιστωτικής ποιότητας 2 ή 3.
Άρθρο 225
Εσωτερικές εκτιμήσεις των προσαρμογών μεταβλητότητας δυνάμει της αναλυτικής μεθόδου χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων
1. Οι αρμόδιες αρχές επιτρέπουν στα ιδρύματα να χρησιμοποιούν εσωτερικές εκτιμήσεις μεταβλητότητας για τον υπολογισμό των προσαρμογών μεταβλητότητας που εφαρμόζονται σε εξασφαλίσεις και ανοίγματα εφόσον τα εν λόγω ιδρύματα συμμορφώνονται με τις απαιτήσεις που προβλέπονται στις παραγράφους 2 και 3. Τα ιδρύματα που έχουν λάβει άδεια να χρησιμοποιούν εσωτερικές εκτιμήσεις μεταβλητότητας δεν μπορούν να επιστρέψουν στη χρήση άλλων μεθόδων, παρά μόνο για αποδεδειγμένα βάσιμους λόγους και με την επιφύλαξη της άδειας των αρμοδίων αρχών.
Τα ιδρύματα να υπολογίζουν μία εκτίμηση μεταβλητότητας για κάθε κατηγορία χρεωστικών τίτλων που έχει πιστοληπτική αξιολόγηση από αναγνωρισμένο ΕΟΠΑ τουλάχιστον ισοδύναμη ή καλύτερη του επενδυτικού βαθμού.
Για τους χρεωστικούς τίτλους των οποίων η πιστοληπτική αξιολόγηση από αναγνωρισμένο ΕΟΠΑ είναι χαμηλότερη του επενδυτικού βαθμού και για τις άλλες αποδεκτές εξασφαλίσεις, τα ιδρύματα υπολογίζουν τις προσαρμογές μεταβλητότητας χωριστά για κάθε τίτλο.
Τα ιδρύματα που χρησιμοποιούν τη μέθοδο των εσωτερικών εκτιμήσεων προσαρμογής για μεταβλητότητα εκτιμούν τη μεταβλητότητα της εξασφάλισης ή την αναντιστοιχία ληκτότητας χωρίς να λαμβάνουν υπόψη τυχόν συσχετίσεις μεταξύ μη εξασφαλισμένου ανοίγματος, εξασφάλισης ή συναλλαγματικών ισοτιμιών.
Κατά τον προσδιορισμό των κατάλληλων κατηγοριών τίτλων, τα ιδρύματα λαμβάνουν υπόψη το είδος του εκδότη, την εξωτερική πιστοληπτική αξιολόγηση, την εναπομένουσα ληκτότητα και την τροποποιημένη μέση σταθμική διάρκεια (modified duration) των τίτλων. Οι εκτιμήσεις μεταβλητότητας πρέπει να είναι αντιπροσωπευτικές των τίτλων τους οποίους το ίδρυμα περιλαμβάνει στη σχετική κατηγορία.
2. Ο υπολογισμός των προσαρμογών μεταβλητότητας υπόκειται σε όλα τα κατωτέρω κριτήρια:
α)
τα ιδρύματα βασίζουν τον υπολογισμό σε μονοκατάληκτο διάστημα εμπιστοσύνης 99 %,
β)
τα ιδρύματα βασίζουν τον υπολογισμό στις ακόλουθες περιόδους ρευστοποίησης:
i)
20 εργάσιμες ημέρες για τις εξασφαλισμένες πιστοδοτήσεις,
ii)
5 εργάσιμες ημέρες για τις συναλλαγές επαναγοράς (στον βαθμό που δεν περιλαμβάνουν μεταβίβαση εμπορευμάτων ή εγγυημένων δικαιωμάτων κυριότητας επί εμπορευμάτων) και τις συναλλαγές δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων,
iii)
10 εργάσιμες ημέρες για τις άλλες συναλλαγές με όρους κεφαλαιαγοράς,
γ)
τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν συντελεστές προσαρμογής μεταβλητότητας που υπολογίζονται βάσει μικρότερων ή μεγαλύτερων περιόδων ρευστοποίησης, τους οποίους κλιμακώνουν ή αποκλιμακώνουν σε συνάρτηση με τις περιόδους ρευστοποίησης που ορίζονται στην παράγραφο 48 για το σχετικό είδος συναλλαγής, χρησιμοποιώντας την τετραγωνική ρίζα του χρόνου που δίνεται από τη σχέση:
όπου:
TM
=
η κατάλληλη περίοδος ρευστοποίησης,
HM
=
η προσαρμογή μεταβλητότητας με βάση την περίοδο ρευστοποίησης TM,
HN
=
η προσαρμογή μεταβλητότητας με βάση την περίοδο ρευστοποίησης TN,
δ)
τα ιδρύματα λαμβάνουν υπόψη την έλλειψη ρευστότητας των στοιχείων χαμηλής ποιότητας. Αναπροσαρμόζουν την περίοδο ρευστοποίησης προς τα πάνω εάν υπάρχουν αμφιβολίες για την εμπορευσιμότητα της εξασφάλισης. Εντοπίζουν επίσης τις περιπτώσεις στις οποίες τα ιστορικά δεδομένα ενδέχεται να υποεκτιμούν τη δυνητική μεταβλητότητα. Οι περιπτώσεις αυτές διαχειρίζονται μέσω σεναρίων προσομοίωσης ακραίων καταστάσεων,
ε)
η ιστορική περίοδος παρατήρησης που χρησιμοποιούν τα ιδρύματα για τον υπολογισμό των προσαρμογών μεταβλητότητας είναι τουλάχιστον ένα έτος. Για τα ιδρύματα που εφαρμόζουν κλίμακα σταθμίσεων ή άλλη μέθοδο στην ιστορική περίοδο παρατήρησης, η διάρκεια της πραγματικής περιόδου παρατήρησης είναι τουλάχιστον ένα έτος. Οι αρμόδιες αρχές μπορούν επίσης να απαιτούν από το ίδρυμα να υπολογίζει τις εσωτερικές προσαρμογές μεταβλητότητας χρησιμοποιώντας μικρότερη περίοδο παρατήρησης εάν, κατά την κρίση των αρμόδιων αρχών, αυτό δικαιολογείται από μια σημαντική αύξηση της μεταβλητότητας τιμών,
στ)
τα ιδρύματα επικαιροποιούν τις σειρές δεδομένων τους και υπολογίζουν τις προσαρμογές μεταβλητότητας τουλάχιστον σε τρίμηνη βάση. Επιπλέον, επαναξιολογούν τις σειρές δεδομένων τους μετά από κάθε σημαντική διακύμανση των αγοραίων τιμών.
3. Η εκτίμηση των προσαρμογών μεταβλητότητας πληροί όλα τα κατωτέρω ποιοτικά κριτήρια:
α)
τα ιδρύματα χρησιμοποιούν τις εκτιμήσεις μεταβλητότητας στη διαδικασία καθημερινής διαχείρισης κινδύνου, μεταξύ άλλων και σε σχέση με τα εσωτερικά τους όρια ανοιγμάτων,
β)
εάν η περίοδος ρευστοποίησης που χρησιμοποιεί το ίδρυμα στη διαδικασία καθημερινής διαχείρισης κινδύνων είναι μεγαλύτερη από εκείνη που καθορίζεται στο παρόν τμήμα για το σχετικό είδος συναλλαγής, το ίδρυμα κλιμακώνει τις εσωτερικές προσαρμογές μεταβλητότητας χρησιμοποιώντας τον τύπο της «τετραγωνικής ρίζας του χρόνου» που παρατίθεται στο στοιχείο γ) της παραγράφου 2,
γ)
το ίδρυμα διαθέτει διαδικασίες για την παρακολούθηση και τη διασφάλιση της συμμόρφωσης με ένα σύνολο γραπτώς τεκμηριωμένων πολιτικών και ελέγχων σχετικά με τη λειτουργία του συστήματος που χρησιμοποιεί για την εκτίμηση των προσαρμογών μεταβλητότητας και για την ένταξη των εκτιμήσεων αυτών στη διαδικασία διαχείρισης των κινδύνων του,
δ)
στο πλαίσιο διενέργειας εσωτερικού ελέγχου του ιδρύματος, πραγματοποιείται σε τακτική βάση ανεξάρτητη επανεξέταση του εσωτερικού συστήματος εκτίμησης των προσαρμογών μεταβλητότητας. Τουλάχιστον μία φορά το χρόνο πραγματοποιείται επανεξέταση του συνολικού συστήματος που χρησιμοποιείται για την εκτίμηση των προσαρμογών μεταβλητότητας και για την ένταξή τους στη διαδικασία διαχείρισης κινδύνων του ιδρύματος. Ο έλεγχος αυτός περιλαμβάνει τουλάχιστον τα ακόλουθα:
i)
την ένταξη των κατ’ εκτίμηση προσαρμογών μεταβλητότητας στην καθημερινή διαχείριση κινδύνων,
ii)
την επικύρωση κάθε σημαντικής μεταβολής στη διαδικασία εκτίμησης των προσαρμογών μεταβλητότητας,
iii)
την εξακρίβωση της συνέπειας, του επίκαιρου χαρακτήρα και της αξιοπιστίας των πηγών δεδομένων που χρησιμοποιούνται για την εκτίμηση των προσαρμογών μεταβλητότητας, περιλαμβανομένης της ανεξαρτησίας αυτών των πηγών δεδομένων,
iv)
την ακρίβεια και την καταλληλότητα των παραδοχών σχετικά με τη μεταβλητότητα.
Άρθρο 226
Κλιμάκωση των προσαρμογών μεταβλητότητας δυνάμει της αναλυτικής μεθόδου χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων
Οι προσαρμογές μεταβλητότητας που προβλέπονται στο άρθρο 224 είναι εκείνες που εφαρμόζει το ίδρυμα σε περίπτωση καθημερινής αναπροσαρμογής αξίας. Παρομοίως, όταν το ίδρυμα χρησιμοποιεί εσωτερικές εκτιμήσεις προσαρμογών μεταβλητότητας σύμφωνα με το άρθρο 225, υπολογίζει τις εκτιμήσεις αυτές κατ’ αρχάς με βάση την καθημερινή αναπροσαρμογή αξίας. Εάν οι αναπροσαρμογές αξίας πραγματοποιούνται με συχνότητα μικρότερη της καθημερινής, τα ιδρύματα εφαρμόζουν μεγαλύτερες προσαρμογές μεταβλητότητας. Τα ιδρύματα τις υπολογίζουν με την κλιμάκωση των καθημερινών προσαρμογών μεταβλητότητας, χρησιμοποιώντας τον ακόλουθο τύπο τετραγωνικής ρίζας του χρόνου:
όπου:
H
=
η εφαρμοστέα προσαρμογή μεταβλητότητας,
HM
=
η προσαρμογή μεταβλητότητας σε περίπτωση καθημερινής αναπροσαρμογής αξίας,
NR
=
ο πραγματικός αριθμός εργάσιμων ημερών μεταξύ αναπροσαρμογών αξίας,
TM
=
η περίοδος ρευστοποίησης για το σχετικό είδος συναλλαγής.
Άρθρο 227
Προϋποθέσεις για την εφαρμογή προσαρμογής μεταβλητότητας 0 % δυνάμει της αναλυτικής μεθόδου χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων
1. Όσον αφορά τις συναλλαγές επαναγοράς και τις συναλλαγές δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων, εάν το ίδρυμα χρησιμοποιεί τη μέθοδο των εποπτικών συντελεστών προσαρμογής μεταβλητότητας δυνάμει του άρθρου 224 ή τη μέθοδο των εσωτερικών εκτιμήσεων δυνάμει του άρθρου 225 και εάν πληρούνται οι προϋποθέσεις των στοιχείων α) έως η) της παραγράφου 2, τα ιδρύματα μπορούν, αντί των προσαρμογών μεταβλητότητας που υπολογίζονται σύμφωνα με τα άρθρα 224 έως 226, να εφαρμόζουν προσαρμογή μεταβλητότητας 0 %. Τα ιδρύματα που χρησιμοποιούν τη μέθοδο των εσωτερικών υποδειγμάτων που προβλέπεται στο άρθρο 221 δεν χρησιμοποιούν την αντιμετώπιση που ορίζεται στο παρόν άρθρο.
2. Τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν προσαρμογή μεταβλητότητας 0 % εάν πληρούνται όλες οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
τόσο το άνοιγμα όσο και η εξασφάλιση συνίστανται σε μετρητά ή χρεωστικούς τίτλους κεντρικών κυβερνήσεων ή κεντρικών τραπεζών κατά την έννοια του άρθρου 197 παράγραφος 6 στοιχείο β), επιλέξιμους για στάθμιση κινδύνου 0 % σύμφωνα με το κεφάλαιο 2,
β)
τόσο το άνοιγμα όσο και η εξασφάλιση είναι εκφρασμένα στο ίδιο νόμισμα,
γ)
είτε η ληκτότητα της συναλλαγής δεν υπερβαίνει τη μία ημέρα είτε το άνοιγμα και η εξασφάλιση υπόκεινται αμφότερα σε καθημερινή αποτίμηση ή σε καθημερινό επανακαθορισμό των περιθωρίων ασφάλισης,
δ)
το χρονικό διάστημα μεταξύ της τελευταίας καθημερινής αποτίμησης πριν από τη μη κατάθεση περιθωρίου ασφάλισης από τον αντισυμβαλλόμενο και της ρευστοποίησης της εξασφάλισης δεν υπερβαίνει τις τέσσερις εργάσιμες ημέρες,
ε)
η συναλλαγή διακανονίζεται σε σύστημα διακανονισμού με αποδεδειγμένη αποτελεσματικότητα για αυτό το είδος συναλλαγής,
στ)
η σύμβαση ή η συναλλαγή συνοδεύεται από τα στερεότυπα έγγραφα που χρησιμοποιούνται στην αγορά για τις συναλλαγές επαναγοράς ή τις συναλλαγές δανειοδοσίας ή δανειοληψίας των σχετικών τίτλων,
ζ)
η συναλλαγή περιλαμβάνει έγγραφες ρήτρες που ορίζουν ότι εάν ο αντισυμβαλλόμενος δεν εκπληρώσει υποχρέωση παράδοσης μετρητών ή τίτλων ή κατάθεσης συμπληρωματικού περιθωρίου ή εάν αθετήσει άλλη υποχρέωση, η συναλλαγή μπορεί να τερματιστεί αμέσως,
η)
ο αντισυμβαλλόμενος θεωρείται «βασικός συμμετέχων στην αγορά» από τις αρμόδιες αρχές.
3. Στους βασικούς συμμετέχοντες στην αγορά που αναφέρονται στο στοιχείο η) της παραγράφου 2 συγκαταλέγονται οι κατωτέρω οντότητες:
α)
οι οντότητες του άρθρου 197 παράγραφος 1 στοιχείο β), στα ανοίγματα έναντι των οποίων εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης 0 % σύμφωνα με το κεφάλαιο 2,
β)
ιδρύματα,
γ)
άλλες χρηματοπιστωτικές επιχειρήσεις κατά την έννοια του άρθρου 13 σημείο 25) στοιχεία β) και δ) της οδηγίας 2009/138/ΕΚ στα ανοίγματα έναντι των οποίων εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης 20 % σύμφωνα με την τυποποιημένη προσέγγιση ή οι οποίες, στην περίπτωση των ιδρυμάτων που υπολογίζουν τα σταθμισμένα ποσά και τα ποσά αναμενόμενης ζημίας δυνάμει της ΠΕΔ, δεν έχουν πιστοληπτική αξιολόγηση από αναγνωρισμένο ΕΟΠΑ και διαβαθμίζονται εσωτερικά από το ίδρυμα,
δ)
εποπτευόμενοι ΟΣΕ που υπόκεινται σε κεφαλαιακές απαιτήσεις ή απαιτήσεις μόχλευσης,
ε)
εποπτευόμενα συνταξιοδοτικά ταμεία,
στ)
αναγνωρισμένοι οργανισμοί εκκαθάρισης.
Άρθρο 228
Υπολογισμός των σταθμισμένων ποσών ανοιγμάτων και των ποσών αναμενόμενης ζημίας δυνάμει της αναλυτικής μεθόδου χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων
1. Σύμφωνα με την τυποποιημένη προσέγγιση, τα ιδρύματα χρησιμοποιούν το E* όπως υπολογίζεται σύμφωνα με το άρθρο 223 παράγραφος 5 ως την αξία ανοίγματος για τους σκοπούς του άρθρου 113. Προκειμένου περί των εκτός ισολογισμού στοιχείων που απαριθμούνται στο Παράρτημα I, τα ιδρύματα χρησιμοποιούν το Ε* ως την αξία που θα πρέπει να πολλαπλασιαστεί με τα οριζόμενα στο άρθρο 111 παράγραφος 1 ποσοστά για να συναχθεί η αξία του ανοίγματος.
2. Σύμφωνα με τη ΠΕΔ, τα ιδρύματα χρησιμοποιούν το πραγματικό LGD (LGD*) ως το LGD για τους σκοπούς του Κεφαλαίου 3. Τα ιδρύματα υπολογίζουν το LGD* ως εξής:
όπου:
LGD
=
(ζημία ως ποσοστό του χρηματοδοτικού ανοίγματος σε περίπτωση αθέτησης της υποχρέωσης) το LGD που θα εφαρμοζόταν στο άνοιγμα δυνάμει του κεφαλαίου 3 εάν το άνοιγμα δεν ήταν εξασφαλισμένο,
E
=
η αξία ανοίγματος σύμφωνα με το άρθρο 223 παράγραφος 3,
E*
=
η πλήρως προσαρμοσμένη αξία ανοίγματος σύμφωνα με το άρθρο 223 παράγραφος 5.
Άρθρο 229
Αρχές αποτίμησης για άλλες αποδεκτές εξασφαλίσεις δυνάμει της μεθόδου ΠΕΔ
1. Για εξασφαλίσεις με ακίνητα, η εξασφάλιση αποτιμάται από ανεξάρτητο εκτιμητή στην αγοραία αξία ή σε χαμηλότερη αξία. Το ίδρυμα απαιτεί από τον ανεξάρτητο εκτιμητή να τεκμηριώσει την αγοραία αξία με διαφανή και σαφή τρόπο.
Στα κράτη μέλη που έχουν προβλέψει στις νομοθετικές ή κανονιστικές διατάξεις τους αυστηρά κριτήρια για την εκτίμηση της αξίας του ενυπόθηκου ακινήτου, το ακίνητο μπορεί να αποτιμάται από ανεξάρτητο εκτιμητή σε αξία ίση ή μικρότερη από την αξία του ενυπόθηκου ακινήτου. Τα ιδρύματα απαιτούν από τον ανεξάρτητο εκτιμητή να μην λαμβάνει υπόψη κερδοσκοπικά στοιχεία στην εκτίμηση της αξίας του ενυπόθηκου ακινήτου και τεκμηριώνει την εν λόγω αξία με διαφανή και σαφή τρόπο.
Η αξία της εξασφάλισης ισούται με την αγοραία αξία ή με την αξία του ενυπόθηκου ακινήτου, μειωμένη κατά περίπτωση για να ληφθούν υπόψη τα αποτελέσματα του ελέγχου που προβλέπεται στο άρθρο 208 παράγραφος 3 καθώς και κάθε άλλη παλαιότερη απαίτηση επί του ακινήτου.
2. Για τις εισπρακτέες απαιτήσεις, η αξία των εισπρακτέων απαιτήσεων ισούται με το εισπρακτέο ποσό των απαιτήσεων.
3. Τα ιδρύματα αποτιμούν τις εμπράγματες εξασφαλίσεις εκτός της ακίνητης περιουσίας στην αγοραία αξία τους. Για τους σκοπούς του παρόντος άρθρου, η αγοραία αξία είναι το εκτιμώμενο ποσό έναντι του οποίου το ακίνητο θα ανταλλασσόταν κατά την ημερομηνία της αποτίμησης μεταξύ ενός αγοραστή και ενός πωλητή που εκφράζουν ελεύθερα τη δικαιοπρακτική τους βούληση και συναλλάσσονται υπό κανονικές συνθήκες ανταγωνισμού.
Άρθρο 230
Υπολογισμός των σταθμισμένων ποσών ανοιγμάτων και των ποσών αναμενόμενης ζημίας για άλλες αποδεκτές εξασφαλίσεις δυνάμει της ΠΕΔ
1. Τα ιδρύματα χρησιμοποιούν το LGD* που υπολογίζεται σύμφωνα με την παρούσα παράγραφο και την παράγραφο 2 ως το LGD για τους σκοπούς του κεφαλαίου 3.
Εάν ο λόγος της αξίας της εξασφάλισης (C) προς την αξία ανοίγματος (E) είναι χαμηλότερος από το απαιτούμενο ελάχιστο επίπεδο εξασφάλισης του ανοίγματος (C*) του πίνακα 5, η τιμή του LGD* είναι η τιμή του LGD που προβλέπεται στο κεφάλαιο 3 για τα μη εξασφαλισμένα ανοίγματα έναντι του αντισυμβαλλομένου. Για τον σκοπό αυτόν, τα ιδρύματα υπολογίζουν την αξία ανοίγματος των στοιχείων που παρατίθενται στο άρθρο 166 παράγραφοι 8 έως 10 χρησιμοποιώντας έναν συντελεστή μετατροπής ή ποσοστό 100 % αντί για τους συντελεστές μετατροπής ή τα ποσοστά που αναφέρονται στις εν λόγω παραγράφους.
Εάν ο λόγος της αξίας της εξασφάλισης προς την αξία ανοίγματος υπερβαίνει το ανώτατο όριο C** του πίνακα 5, η τιμή του LGD* είναι εκείνη που καθορίζεται στον πίνακα 5.
Εάν το απαιτούμενο επίπεδο εξασφάλισης C** δεν επιτυγχάνεται για το σύνολο του ανοίγματος, το άνοιγμα αντιμετωπίζεται από τα ιδρύματα σαν δύο χωριστά ανοίγματα - το τμήμα του ανοίγματος για το οποίο επιτυγχάνεται το απαιτούμενο επίπεδο εξασφάλισης C** και το υπόλοιπο τμήμα.
2. Οι εφαρμοστέες τιμές του LGD* και τα απαιτούμενα επίπεδα εξασφάλισης για τα εξασφαλισμένα τμήματα των ανοιγμάτων καθορίζονται στον πίνακα 5 της παρούσας παραγράφου.
Πίνακας 5
Ελάχιστη τιμή του LGD για το εξασφαλισμένο τμήμα του ανοίγματος
LGD* για ανοίγματα με εξοφλητική προτεραιότητα
LGD* για ανοίγματα ελάσσονος εξοφλητικής προτεραιότητας
Απαιτούμενο ελάχιστο επίπεδο εξασφάλισης του ανοίγματος (C*)
Απαιτούμενο ελάχιστο επίπεδο εξασφάλισης του ανοίγματος (C**)
Εισπρακτέες απαιτήσεις
35 %
65 %
0 %
125 %
Ακίνητα που χρησιμοποιούνται ως κατοικίες/εμπορικά ακίνητα
35 %
65 %
30 %
140 %
Άλλες εξασφαλίσεις
40 %
70 %
30 %
140 %
3. Ως εναλλακτική δυνατότητα στην αντιμετώπιση που καθορίζεται στις παραγράφους 1 και 2 και με την επιφύλαξη του άρθρου 124 παράγραφος 2, τα ιδρύματα μπορούν να εφαρμόσουν συντελεστή στάθμισης κινδύνου 50 % στο τμήμα του ανοίγματος που είναι, εντός των ορίων που προβλέπονται στο άρθρο 125 παράγραφος 2 στοιχείο δ) και στο άρθρο 126 παράγραφος 2 στοιχείο δ) αντίστοιχα, πλήρως εξασφαλισμένο με ακίνητα που χρησιμοποιούνται ως κατοικίες ή εμπορικά ακίνητα που βρίσκονται στην επικράτεια του κράτους μέλους εφόσον πληρούνται όλες οι προϋποθέσεις του άρθρου 199 παράγραφος 4.
Άρθρο 231
Υπολογισμός των σταθμισμένων ποσών και των ποσών αναμενόμενης ζημίας στην περίπτωση των μεικτών εξασφαλίσεων
1. Ένα ίδρυμα υπολογίζει την αξία του LGD* που χρησιμοποιεί ως το LGD για τους σκοπούς του κεφαλαίου 3 σύμφωνα με τις παραγράφους 2 και 3, εφόσον πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
το ίδρυμα χρησιμοποιεί την ΠΕΔ για τον υπολογισμό των σταθμισμένων ποσών ανοιγμάτων και των ποσών αναμενόμενης ζημίας,
β)
ένα άνοιγμα καλύπτεται τόσο από χρηματοοικονομικές εξασφαλίσεις όσο και από άλλες αποδεκτές εξασφαλίσεις.
2. Απαιτείται από τα ιδρύματα να υποδιαιρούν σε τμήματα την προσαρμοσμένη για μεταβλητότητα αξία του ανοίγματος που λαμβάνεται με την εφαρμογή της προσαρμογής μεταβλητότητας που προβλέπεται στο άρθρο 223 παράγραφος 5 στην αξία του ανοίγματος, ούτως ώστε να προκύψει ένα τμήμα που καλύπτεται από αποδεκτές χρηματοοικονομικές εξασφαλίσεις, ένα τμήμα που καλύπτεται από εισπρακτέες απαιτήσεις, ένα τμήμα που καλύπτεται από εξασφαλίσεις με εμπορικά ή ακίνητα που χρησιμοποιούνται ως κατοικίες, ένα τμήμα που καλύπτεται από άλλες αποδεκτές εξασφαλίσεις και το μη εξασφαλισμένο τμήμα, κατά περίπτωση.
3. Τα ιδρύματα υπολογίζουν το LGD* χωριστά για κάθε τμήμα του ανοίγματος που προκύπτει από την παράγραφο 2 σύμφωνα με τις σχετικές διατάξεις του παρόντος κεφαλαίου.
Άρθρο 232
Άλλες μορφές χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας
1. Εάν πληρούνται οι προϋποθέσεις του άρθρου 212 παράγραφος 1, οι καταθέσεις σε τρίτο ίδρυμα μπορούν να αντιμετωπίζονται ως εγγύηση από το τρίτο ίδρυμα.
2. Εάν πληρούνται οι προϋποθέσεις του άρθρου 212 παράγραφος 2, τα ιδρύματα εφαρμόζουν την ακόλουθη αντιμετώπιση στο τμήμα του ανοίγματος που εξασφαλίζεται από την τρέχουσα αξία εξαγοράς ασφαλιστηρίων συμβολαίων ζωής ενεχυριασμένων στο δανειοδοτικό ίδρυμα:
α)
εάν το άνοιγμα υπόκειται στην τυποποιημένη προσέγγιση, σταθμίζεται χρησιμοποιώντας τους συντελεστές στάθμισης που ορίζονται στην παράγραφο 3,
β)
εάν το άνοιγμα υπόκειται στην ΠΕΔ αλλά όχι στις εσωτερικές εκτιμήσεις του LGD του ιδρύματος, λαμβάνει LGD 40 %.
Σε περίπτωση αναντιστοιχίας νομισμάτων, τα ιδρύματα μειώνουν την τρέχουσα αξία εξαγοράς σύμφωνα με το άρθρο 233 παράγραφος 3 και η αξία της πιστωτικής προστασίας ισούται με την τρέχουσα αξία εξαγοράς του ασφαλιστηρίου συμβολαίου ζωής.
3. Για τους σκοπούς του στοιχείου α) της παραγράφου 2, τα ιδρύματα εφαρμόζουν τους κατωτέρω συντελεστές στάθμισης κινδύνου βάσει του συντελεστή στάθμισης που εφαρμόζεται σε μη εξασφαλισμένο άνοιγμα εξοφλητικής προτεραιότητας έναντι της επιχείρησης που παρέχει την ασφάλεια ζωής:
α)
συντελεστή στάθμισης 20 %, εάν στο μη εξασφαλισμένο άνοιγμα εξοφλητικής προτεραιότητας έναντι της επιχείρησης που παρέχει την ασφάλεια ζωής εφαρμόζεται συντελεστής 20 %,
β)
συντελεστή στάθμισης 35 %, εάν στο μη εξασφαλισμένο άνοιγμα εξοφλητικής προτεραιότητας έναντι της επιχείρησης που παρέχει την ασφάλεια ζωής εφαρμόζεται συντελεστής 50 %,
γ)
συντελεστή στάθμισης 70 %, εάν στο μη εξασφαλισμένο άνοιγμα εξοφλητικής προτεραιότητας έναντι της επιχείρησης που παρέχει την ασφάλεια ζωής εφαρμόζεται συντελεστής 100 %,
δ)
συντελεστή στάθμισης 150 %, εάν στο μη εξασφαλισμένο άνοιγμα εξοφλητικής προτεραιότητας έναντι της επιχείρησης που παρέχει την ασφάλεια ζωής εφαρμόζεται συντελεστής 150 %.
4. Τα ιδρύματα μπορούν να αντιμετωπίζουν τα μέσα με δυνατότητα επαναγοράς σε πρώτη ζήτηση που είναι αποδεκτά δυνάμει του άρθρου 200 στοιχείο γ) ως εγγύηση από το ίδρυμα έκδοσης. Η αξία της αποδεκτής πιστωτικής προστασίας είναι η ακόλουθη:
α)
εάν το μέσο θα επαναγοραστεί στην ονομαστική του αξία, η αξία αυτή είναι η αξία της πιστωτικής προστασίας,
β)
εάν το μέσο θα επαναγοραστεί στην αγοραία τιμή του, η αξία της πιστωτικής προστασίας είναι η αξία που αποτιμάται με τον ίδιο τρόπο όπως εκείνη των χρεωστικών τίτλων που πληρούν τους όρους στο άρθρο 197 παράγραφος 4.
Ενότητα 2
Μη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία
Άρθρο 233
Αποτίμηση
1. Για τους σκοπούς του υπολογισμού των επιπτώσεων της μη χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας σύμφωνα με την παρούσα Ενότητα, η αξία της μη χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας (G) είναι το ποσό που ο πάροχος της προστασίας ανέλαβε να καταβάλει σε περίπτωση αθέτησης ή μη πληρωμής από τον πιστούχο, ή σε περίπτωση άλλου προκαθορισμένου πιστωτικού γεγονότος.
2. Για τα πιστωτικά παράγωγα που δεν ορίζουν ως πιστωτικό γεγονός την αναδιάρθρωση της υποκείμενης πιστωτικής υποχρέωσης με διαγραφή ή αναδιάταξη κεφαλαίου, τόκων ή προμηθειών που έχει ως αποτέλεσμα ζημία από πίστωση εφαρμόζονται οι ακόλουθες διατάξεις:
α)
εφόσον το ποσό που έχει αναλάβει να πληρώσει ο πάροχος προστασίας δεν υπερβαίνει την αξία του ανοίγματος, τα ιδρύματα μειώνουν κατά 40 % την αξία της πιστωτικής προστασίας που υπολογίζεται δυνάμει της παραγράφου 1,
β)
εφόσον το ποσό που έχει αναλάβει να πληρώσει ο πάροχος προστασίας υπερβαίνει την αξία του ανοίγματος, η αξία της πιστωτικής προστασίας που υπολογίζεται σύμφωνα με την πρώτη πρόταση του παρόντος σημείου δεν υπερβαίνει το 60 % της αξίας του ανοίγματος.
3. Εάν η μη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία είναι εκφρασμένη σε νόμισμα διαφορετικό από το νόμισμα του ανοίγματος, τα ιδρύματα μειώνουν την αξία της πιστωτικής προστασίας με την εφαρμογή της προσαρμογής μεταβλητότητας ως εξής:
όπου:
G*
=
το ποσό της πιστωτικής προστασίας προσαρμοσμένο για κίνδυνο συναλλάγματος,
G
=
το ονομαστικό ποσό της πιστωτικής προστασίας,
Hfx
=
η προσαρμογή μεταβλητότητας για οποιαδήποτε αναντιστοιχία νομισμάτων μεταξύ της πιστωτικής προστασίας και της υποκείμενης υποχρέωσης που προσδιορίζεται σύμφωνα με την παράγραφο 4.
Εάν δεν υπάρχει αναντιστοιχία νομισμάτων, το Hfx ισούται με μηδέν.
4. Τα ιδρύματα βασίζουν τις προσαρμογές μεταβλητότητας για οποιαδήποτε αναντιστοιχία νομισμάτων σε περίοδο ρευστοποίησης 10 εργάσιμων ημερών, με την παραδοχή της καθημερινής αναπροσαρμογής αξίας, και μπορούν να τις υπολογίζουν βάσει της μεθόδου των εποπτικών συντελεστών προσαρμογής μεταβλητότητας ή των εσωτερικών εκτιμήσεων που προβλέπονται στα άρθρα 224 και 225 αντίστοιχα. Τα ιδρύματα κλιμακώνουν τις προσαρμογές μεταβλητότητας σύμφωνα με το άρθρο 226.
Άρθρο 234
Υπολογισμός των σταθμισμένων ποσών και των ποσών αναμενόμενης ζημίας στην περίπτωση μερικής προστασίας και τμηματοποίησης
Εάν ένα ίδρυμα μεταφέρει μέρος του κινδύνου ενός δανείου σε ένα ή περισσότερα επιμέρους τμήματα, εφαρμόζονται οι κανόνες που προβλέπονται στο Κεφάλαιο 5. Τα ιδρύματα μπορούν να θεωρούν ότι τα όρια σημαντικότητας των πληρωμών κάτω από τα οποία δεν πραγματοποιείται καμία πληρωμή σε περίπτωση ζημίας είναι ισοδύναμα με τις διακρατηθείσες θέσεις πρωτεύουσας ζημίας και ότι οδηγούν σε μεταφορά του κινδύνου κατά τμήματα.
Άρθρο 235
Υπολογισμός των σταθμισμένων ποσών δυνάμει της τυποποιημένης προσέγγισης
1. Για τους σκοπούς του άρθρου 113 παράγραφος 3, τα ιδρύματα υπολογίζουν τα σταθμισμένα ποσά ανοιγμάτων σύμφωνα με τον ακόλουθο τύπο:
όπου:
E
=
η αξία ανοίγματος σύμφωνα με το άρθρο 111· για τον σκοπό αυτό, η αξία ανοίγματος ενός εκτός ισολογισμού στοιχείου που παρατίθεται στο παράρτημα Ι ισούται με το 100 % της αξίας του στοιχείου αντί για την αξία του ανοίγματος που αναφέρεται στο άρθρο 111 παράγραφος 1,
GA
=
το ποσό της προστασίας πιστωτικού κινδύνου όπως υπολογίζεται δυνάμει του άρθρου 233 παράγραφος 3 (G*) προσαρμοσμένο για τυχόν αναντιστοιχία ληκτότητας όπως προβλέπεται στο τμήμα 5,
r
=
ο συντελεστής στάθμισης που εφαρμόζεται στα ανοίγματα έναντι του οφειλέτη σύμφωνα με το κεφάλαιο 2,
g
=
ο συντελεστής στάθμισης που εφαρμόζεται στα ανοίγματα έναντι του παρόχου προστασίας σύμφωνα με το κεφάλαιο 2.
2. Εάν το προστατευόμενο ποσό (GA) είναι μικρότερο από την αξία ανοίγματος (E), τα ιδρύματα μπορούν να εφαρμόζουν τον τύπο της παραγράφου 1 μόνο εάν τα προστατευόμενα και μη προστατευόμενα τμήματα έχουν ισοδύναμη εξοφλητική προτεραιότητα.
3. Τα ιδρύματα μπορούν να επεκτείνουν την αντιμετώπιση που καθορίζεται στο άρθρο 114 παράγραφοι 4 και 7 στα ανοίγματα ή τμήματα ανοιγμάτων που καλύπτονται από την εγγύηση κεντρικής κυβέρνησης ή κεντρικής τράπεζας εάν η εγγύηση είναι εκφρασμένη στο εθνικό νόμισμα του πιστούχου και το άνοιγμα χρηματοδοτείται στο ίδιο νόμισμα.
Άρθρο 236
Υπολογισμός των σταθμισμένων ποσών και των ποσών αναμενόμενης ζημίας δυνάμει της ΠΕΔ
1. Για το καλυμμένο τμήμα της αξίας ανοίγματος (E), με βάση την προσαρμοσμένη αξία της πιστωτικής προστασίας GA, το PD για τους σκοπούς του τμήματος 4 του κεφαλαίου 3 μπορεί να είναι το PD του παρόχου της προστασίας ή ένα PD μεταξύ εκείνου του πιστούχου και εκείνου του εγγυητή εάν θεωρείται ότι δεν δικαιολογείται πλήρης υποκατάσταση. Σε περίπτωση ανοιγμάτων μειωμένης εξασφάλισης και μη χρηματοδοτούμενης προστασίας μη μειωμένης εξασφάλισης, το LGD που εφαρμόζεται από τα ιδρύματα για τους σκοπούς του τμήματος 4 του κεφαλαίου 3 μπορεί να είναι εκείνο που αποδίδεται στις απαιτήσεις με εξοφλητική προτεραιότητα.
2. Για κάθε μη καλυμμένο τμήμα της αξίας ανοίγματος (E), το PD είναι εκείνο του πιστούχου και το LGD εκείνο του υποκείμενου ανοίγματος.
3. Για τους σκοπούς του παρόντος άρθρου, το GA είναι η τιμή του G* όπως υπολογίζεται δυνάμει του άρθρου 233 παράγραφος 3, προσαρμοσμένο για τυχόν αναντιστοιχία ληκτότητας όπως προβλέπεται στο τμήμα 5. Ε είναι η αξία του ανοίγματος που προσδιορίζεται σύμφωνα με το τμήμα 5 του κεφαλαίου 3. Για τον σκοπό αυτόν, τα ιδρύματα υπολογίζουν την αξία ανοίγματος των στοιχείων που παρατίθενται στο άρθρο 166 παράγραφοι 8 έως 10 χρησιμοποιώντας έναν συντελεστή μετατροπής ή ποσοστό 100 % αντί για τους συντελεστές μετατροπής ή τα ποσοστά που αναφέρονται στις εν λόγω παραγράφους.
Τμήμα 5
Αναντιστοιχία ληκτότητας
Άρθρο 237
Αναντιστοιχία ληκτότητας
1. Για τον υπολογισμό των σταθμισμένων ποσών, υπάρχει αναντιστοιχία ληκτότητας εάν η εναπομένουσα ληκτότητα της πιστωτικής προστασίας είναι μικρότερη από εκείνη του προστατευόμενου ανοίγματος. Εάν η προστασία έχει εναπομένουσα ληκτότητα μικρότερη των τριών μηνών και η ληκτότητα της προστασίας είναι μικρότερη από τη ληκτότητα του υποκείμενου ανοίγματος, η εν λόγω προστασία δεν θεωρείται αποδεκτή πιστωτική προστασία.
2. Εάν υπάρχει αναντιστοιχία ληκτότητας, η πιστωτική προστασία δεν θεωρείται αποδεκτή εάν πληρούται οποιαδήποτε από τις κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
η αρχική ληκτότητα της προστασίας είναι μικρότερη από 1 έτος,
β)
το άνοιγμα ορίζεται από τις αρμόδιες αρχές ως βραχυπρόθεσμο άνοιγμα με ληκτότητα (Μ) τουλάχιστον μιας ημέρας και όχι ενός έτους σύμφωνα με το άρθρο 162 παράγραφος 3.
Άρθρο 238
Ληκτότητα της πιστωτικής προστασίας
1. Η πραγματική ληκτότητα του υποκείμενου είναι η μέγιστη προθεσμία εντός της οποίας ο οφειλέτης πρέπει να εκπληρώσει την υποχρέωσή του, με ανώτατο όριο πέντε ετών. Με την επιφύλαξη της παραγράφου 2, η ληκτότητα της πιστωτικής προστασίας είναι το χρονικό διάστημα έως τη πλησιέστερη ημερομηνία στην οποία η προστασία λήγει ή τερματίζεται.
2. Εάν υπάρχει δικαίωμα προαίρεσης για τερματισμό της προστασίας με διακριτική ευχέρεια του πωλητή της προστασίας, η ληκτότητα της προστασίας είναι το χρονικό διάστημα έως τη πλησιέστερη ημερομηνία στην οποία μπορεί να ασκηθεί το δικαίωμα προαίρεσης. Εάν υπάρχει δικαίωμα προαίρεσης για τερματισμό της προστασίας με διακριτική ευχέρεια του αγοραστή της και οι όροι της σύμβασης παροχής προστασίας περιέχουν θετικό κίνητρο για το ίδρυμα να τερματίσει τη συναλλαγή πριν τη συμβατική ημερομηνία λήξης, το ίδρυμα λαμβάνει ως ληκτότητα της προστασίας το χρονικό διάστημα έως τη πλησιέστερη ημερομηνία στην οποία μπορεί να ασκηθεί αυτό το δικαίωμα προαίρεσης· διαφορετικά, μπορεί να θεωρήσει ότι το δικαίωμα προαίρεσης δεν επηρεάζει τη ληκτότητα της προστασίας.
3. Στην περίπτωση πιστωτικού παράγωγου για το οποίο δεν υπάρχει πρόβλεψη που να εμποδίζει τον τερματισμό του πριν τη λήξη τυχόν περιόδου χάριτος μετά την οποία μη εξυπηρέτηση της υποκείμενης υποχρέωσης έχει ως αποτέλεσμα την κύρηξή της σε αθέτηση, τα ιδρύματα μειώνουν τη ληκτότητα της προστασίας κατά τη διάρκεια της περιόδου χάριτος.
Άρθρο 239
Αποτίμηση της προστασίας
1. Για συναλλαγές που υπόκεινται σε χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία δυνάμει της απλής μεθόδου χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων, όταν υφίσταται αναντιστοιχία μεταξύ ληκτότητας του ανοίγματος και ληκτότητας της προστασίας, η εξασφάλιση δεν θεωρείται αποδεκτή χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία.
2. Για συναλλαγές που υπόκεινται σε χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία δυνάμει της αναλυτικής μεθόδου χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων, τα ιδρύματα λαμβάνουν υπόψη τη ληκτότητα της πιστωτικής προστασίας και του ανοίγματος στην προσαρμοσμένη αξία της εξασφάλισης με τον ακόλουθο τύπο:
όπου:
CVA
=
η προσαρμοσμένη για μεταβλητότητα αξία της εξασφάλισης σύμφωνα με το άρθρο 223 παράγραφος 2 ή το ποσό του ανοίγματος, όποιο είναι χαμηλότερο,
t
=
ο αριθμός των ετών που απομένουν έως την ημερομηνία λήξης της πιστωτικής προστασίας όπως υπολογίζεται σύμφωνα με το άρθρο 238, ή η τιμή του T, όποιο είναι χαμηλότερο,
T
=
ο αριθμός των ετών που απομένουν έως την ημερομηνία λήξης του ανοίγματος όπως υπολογίζεται σύμφωνα με το άρθρο 238, ή πέντε έτη, όποιο είναι χαμηλότερο,
t*
=
0,25.
Τα ιδρύματα χρησιμοποιούν το CVAM ως το CVA προσαρμοσμένο για τυχόν αναντιστοιχία ληκτότητας στον τύπο υπολογισμού της πλήρως προσαρμοσμένης αξίας ανοίγματος (E*) που προβλέπεται στο άρθρο 223 παράγραφος 5.
3. Για συναλλαγές που υπόκεινται σε μη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία, τα ιδρύματα λαμβάνουν υπόψη τη ληκτότητα της πιστωτικής προστασίας και του ανοίγματος στην προσαρμοσμένη αξία της πιστωτικής προστασίας σύμφωνα με τον ακόλουθο τύπο:
όπου:
GA
=
το G* προσαρμοσμένο για κάθε αναντιστοιχία ληκτότητας,
G*
=
το ποσό της προστασίας προσαρμοσμένο για κάθε αναντιστοιχία νομισμάτων,
t
=
ο αριθμός των ετών που απομένουν έως την ημερομηνία λήξης της πιστωτικής προστασίας όπως υπολογίζεται σύμφωνα με το άρθρο 238, ή η τιμή του T, όποιο είναι χαμηλότερο,
T
=
ο αριθμός των ετών που απομένουν έως την ημερομηνία λήξης του ανοίγματος όπως υπολογίζεται σύμφωνα με το άρθρο 238, ή πέντε έτη, όποιο είναι χαμηλότερο,
t*
=
0,25.
Τα ιδρύματα χρησιμοποιούν το GA ως αξία της προστασίας για τους σκοπούς των άρθρων 233 έως 236.
Τμήμα 6
Τεχνικές μείωσης του πιστωτικού κινδύνου συνόλου ανοιγμάτων
Άρθρο 240
Πιστωτικά παράγωγα πρώτης αθέτησης
Εάν το ίδρυμα λαμβάνει πιστωτική προστασία για ορισμένο αριθμό ανοιγμάτων με όρους που προβλέπουν ότι η πρώτη αθέτηση μεταξύ των ανοιγμάτων αυτών ενεργοποιεί την πληρωμή και λύει τη σύμβαση, το ίδρυμα μπορεί να τροποποιήσει τον υπολογισμό των σταθμισμένων ποσών και, κατά περίπτωση, των ποσών αναμενόμενης ζημίας για το άνοιγμα το οποίο, ελλείψει πιστωτικής προστασίας, θα είχε το χαμηλότερο σταθμισμένο χρηματοδοτικό άνοιγμα σύμφωνα με το παρόν κεφάλαιο:
α)
για ιδρύματα που χρησιμοποιούν την τυποποιημένη προσέγγιση, τα σταθμισμένα ποσά ανοίγματος είναι αυτά που υπολογίζονται βάσει της τυποποιημένης προσέγγισης,
β)
για ιδρύματα που χρησιμοποιούν την ΠΕΔ, το σταθμισμένο χρηματοδοτικό άνοιγμα είναι το άθροισμα του σταθμισμένου κατά τον κίνδυνο χρηματοδοτικού ανοίγματος υπολογιζόμενου δυνάμει της ΠΕΔ συν 12,5 φορές το ποσό αναμενόμενης ζημίας.
Η αντιμετώπιση που καθορίζεται στο παρόν άρθρο ισχύει μόνον εφόσον το ποσό του ανοίγματος είναι λιγότερο ή ίσο με την αξία της πιστωτικής προστασίας.
Άρθρο 241
Πιστωτικά παράγωγα νιοστής αθέτησης
Εάν η νιοστή (n) αθέτηση στο σύνολο των ανοιγμάτων ενεργοποιεί την πληρωμή βάσει της πιστωτικής προστασίας, το ίδρυμα που αγοράζει την προστασία δεν μπορεί να την αναγνωρίσει για τον υπολογισμό των σταθμισμένων ποσών και, κατά περίπτωση, των ποσών αναμενόμενης ζημίας παρά μόνο εάν έχει επίσης ληφθεί προστασία για τις αθετήσεις 1 έως n-1 ή εάν έχουν ήδη επέλθει n-1 αθετήσεις. Σε αυτή την περίπτωση, το ίδρυμα μπορεί να τροποποιήσει τον υπολογισμό των σταθμισμένων ποσών και, κατά περίπτωση, των ποσών αναμενόμενης ζημίας του ανοίγματος το οποίο, ελλείψει πιστωτικής προστασίας, θα είχε το νιοστό χαμηλότερο σταθμισμένο άνοιγμα σύμφωνα με το παρόν Κεφάλαιο. Τα ιδρύματα υπολογίζουν το νιοστό χαμηλότερο ποσό που αναφέρεται στα στοιχεία α) και β) του άρθρου 240.
Η αντιμετώπιση που καθορίζεται στο παρόν άρθρο ισχύει μόνον εφόσον το ποσό του ανοίγματος είναι λιγότερο ή ίσο με την αξία της πιστωτικής προστασίας.
Όλα τα ανοίγματα της ομάδας πληρούν τις απαιτήσεις που ορίζονται στο άρθρο 204 παράγραφος 2 και στο άρθρο 216 παράγραφος 1 στοιχείο δ).
ΚΕΦΑΛΑΙΟ 5
Τιτλοποίηση
Τμήμα 1
Ορισμοί
Άρθρο 242
Ορισμοί
Για τους σκοπούς του παρόντος κεφαλαίου ισχύουν οι κάτωθι ορισμοί:
1) «υπερβάλλον περιθώριο»: το σύνολο των χρηματοοικονομικών εσόδων και λοιπών αμοιβών από τιτλοποιημένα ανοίγματα μετά την αφαίρεση των εξόδων και δαπανών,
2) «δικαίωμα τελικής επαναγοράς εκδοθέντων τίτλων»: το συμβατικό δικαίωμα της μεταβιβάζουσας οντότητας να επαναγοράσει ή να κλείσει τις θέσεις τιτλοποίησης πριν την αποπληρωμή του συνόλου των υποκείμενων ανοιγμάτων, εφόσον το ανεξόφλητο υπόλοιπο των υποκείμενων ανοιγμάτων μειώνεται κάτω από ορισμένο επίπεδο,
3) «ταμειακή διευκόλυνση»: θέση τιτλοποίησης που απορρέει από συμβατική συμφωνία χρηματοδότησης με την οποία εξασφαλίζεται η έγκαιρη πληρωμή των χρηματορροών στους επενδυτές,
4) «KIRB»: το 8 % του αθροίσματος των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών των τιτλοποιημένων ανοιγμάτων, όπως αυτά θα είχαν υπολογιστεί σύμφωνα με το κεφάλαιο 3 ελλείψει τιτλοποίησης, και των υπολογιζόμενων σύμφωνα με το κεφάλαιο αυτό ποσών αναμενόμενης ζημίας από αυτά τα ανοίγματα,
5) «μέθοδος των διαβαθμίσεων»: η μέθοδος υπολογισμού των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών για τις θέσεις τιτλοποίησης σύμφωνα με το άρθρο 261,
6) «μέθοδος του εποπτικού υποδείγματος»: η μέθοδος υπολογισμού των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών για τις θέσεις τιτλοποίησης σύμφωνα με το άρθρο 262,
7) «μη διαβαθμισμένη θέση»: μια θέση τιτλοποίησης χωρίς αποδεκτή πιστοληπτική αξιολόγηση από ΕΟΠΑ όπως αναφέρεται στο τμήμα 4,
8) «διαβαθμισμένη θέση»: μια θέση τιτλοποίησης με αποδεκτή πιστοληπτική αξιολόγηση από ΕΟΠΑ όπως αναφέρεται στο τμήμα 4,
9) «πρόγραμμα έκδοσης εμπορικών χρεογράφων εξασφαλισμένων με στοιχεία ενεργητικού» ή «πρόγραμμα ABCP»: πρόγραμμα τιτλοποίησης εκδιδόμενων τίτλων που έχουν κυρίως μορφή εμπορικών χρεογράφων και αρχική ληκτότητα μικρότερη ή ίση του ενός έτους,
10) «παραδοσιακή τιτλοποίηση»: τιτλοποίηση που περιλαμβάνει την οικονομική μεταφορά των τιτλοποιούμενων ανοιγμάτων. Αυτό επιτυγχάνεται με την μεταβίβαση της κυριότητας των τιτλοποιούμενων ανοιγμάτων από το μεταβιβάζον ίδρυμα σε ΟΕΣΤ ή μέσω μερικής συμμετοχής τουΟΕΣΤ. Οι εκδιδόμενοι τίτλοι δεν αντιπροσωπεύουν υποχρεώσεις πληρωμών του μεταβιβάζοντος ιδρύματος,
11) «σύνθετη τιτλοποίηση»: τιτλοποίηση κατά την οποία η μεταφορά κινδύνου επιτυγχάνεται με τη χρήση πιστωτικών παράγωγων μέσων ή εγγυήσεων και τα τιτλοποιούμενα ανοίγματα εξακολουθούν να αποτελούν ανοίγματα του μεταβιβάζοντος ιδρύματος,
12) «ανακυκλούμενο άνοιγμα»: άνοιγμα στο οποίο τα ανεξόφλητα υπόλοιπα των πελατών είναι δυνατόν να κυμαίνονται, με βάση την απόφαση του πελάτη για το ποσό που θα δανειστεί και θα εξοφλήσει, μέχρις ενός συμφωνημένου ορίου,
13) «ανακυκλούμενη τιτλοποίηση»: νοείται τιτλοποίηση κατά την οποία η ίδια η σύνθεση της τιτλοποίησης ανακυκλώνεται από ανοίγματα που προστίθενται ή αφαιρούνται από τη δέσμη ανοιγμάτων ανεξάρτητα από το αν τα ανοίγματα είναι ή δεν είναι ανακυκλούμενες πιστώσεις.,
14) «ρύθμιση πρόωρης εξόφλησης των τίτλων»: συμβατική ρήτρα σε τιτλοποίηση ανακυκλούμενων ανοιγμάτων ή ανακυκλούμενης τιτλοποίησης η οποία, κατά την επέλευση συγκεκριμένων γεγονότων, απαιτεί την εξόφληση των θέσεων των επενδυτών πριν από την αρχικά προσδιορισθείσα ληκτότητα των εκδοθέντων τίτλων,
15) «τμήμα πρωτεύουσας ζημίας»: το τμήμα χαμηλότερης εξασφάλισης μιας τιτλοποίησης, που είναι το πρώτο τμήμα που επωμίζεται τις εκ των τιτλοποιημένων ανοιγμάτων ζημίες και κατά συνέπεια παρέχει προστασία στο τμήμα δευτερεύουσας ζημίας και εάν συντρέχει περίπτωση, σε τμήματα με υψηλότερη κατάταξη.
Τμήμα 2
Αναγνώριση σημαντικής μεταφοράς κινδύνου
Άρθρο 243
Παραδοσιακή τιτλοποίηση
1. Το μεταβιβάζον ίδρυμα σε μια παραδοσιακή τιτλοποίηση μπορεί να εξαιρεί τα τιτλοποιημένα ανοίγματα από τον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών και των ποσών αναμενόμενης ζημίας εάν πληρούται μία από τις κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
όταν θεωρείται ότι σημαντικός πιστωτικός κίνδυνος που συνδέεται με τα τιτλοποιημένα ανοίγματα έχει μεταφερθεί σε τρίτα μέρη,
β)
το μεταβιβάζον ίδρυμα εφαρμόζει συντελεστή στάθμισης κινδύνου 1 250 % σε όλες τις θέσεις τιτλοποίησης που διακρατεί στην εν λόγω τιτλοποίηση ή αφαιρεί τις σχετικές θέσεις τιτλοποίησης από τα στοιχεία Κεφαλαίου Κοινών Μετοχών της κατηγορίας 1 σύμφωνα με το άρθρο 36 παράγραφος 1 στοιχείο ια).
2. Θεωρείται ότι έχει μεταφερθεί σημαντικός πιστωτικός κίνδυνος στις κατωτέρω περιπτώσεις:
α)
τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά των ενδιάμεσων θέσεων τιτλοποίησης που κατέχει το μεταβιβάζον ίδρυμα σε αυτή την τιτλοποίηση δεν υπερβαίνουν 50 % των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών όλων των θέσεων σε ενδιάμεσα τμήματα που υφίστανται στην εν λόγω τιτλοποίηση,
β)
εάν δεν υπάρχουν ενδιάμεσες θέσεις τιτλοποίησης σε μια δεδομένη τιτλοποίηση και το μεταβιβάζον ίδρυμα μπορεί να αποδείξει ότι η αξία ανοίγματος των θέσεων τιτλοποίησης που θα αφαιρούνταν απότο Κεφάλαιο Κοινών Μετοχών της κατηγορίας 1 ή θα λάμβαναν συντελεστή στάθμισης κινδύνου 1.250 % υπερβαίνει μια εύλογη εκτίμηση των αναμενόμενων ζημιών των τιτλοποιημένων ανοιγμάτων κατά ένα επαρκές περιθώριο, το μεταβιβάζον ίδρυμαδεν κατέχει ποσοστό μεγαλύτερο από 20 % της αξίας των ανοιγμάτων των θέσεων τιτλοποίησης που θα αφαιρούνταν από το Κεφάλαιο Κοινών Μετοχών της κατηγορίας 1 ή θα λάμβαναν συντελεστή στάθμισης κινδύνου 1 250 %.
Εάν η πιθανή μείωση των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών ανοιγμάτων που θα πετύχαινε το μεταβιβάζον ίδρυμα με αυτή την τιτλοποίηση δεν δικαιολογείται από μια ανάλογη μεταφορά του πιστωτικού κινδύνου σε τρίτους, οι αρμόδιες αρχές μπορούν να αποφασίσουν κατά περίπτωση ότι δεν θεωρείται ότι ο σημαντικός πιστωτικός κίνδυνος έχει μεταφερθεί σε τρίτους.
3. Για τους σκοπούς της παραγράφου 2, ως ενδιάμεσες θέσεις τιτλοποίησης νοούνται οι θέσεις τιτλοποίησης στις οποίες εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου χαμηλότερος από 1.250 % και οι οποίες έχουν ελάσσονα εξοφλητική προτεραιότητα σε σχέση με τη θέση με την υψηλότερη εξοφλητική προτεραιότητα και ελάσσονα εξοφλητική προτεραιότητα σε σχέση με οποιαδήποτε θέση τιτλοποίησης της σχετικής τιτλοποίησης, στις οποίες εφαρμόζεται οποιαδήποτε από τις κατωτέρω βαθμίδες πιστωτικής ποιότητας σύμφωνα με το τμήμα 4:
α)
σε περίπτωση θέσης τιτλοποίησης δυνάμει του τμήματος 3 ενότητα 3, βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας 1,
β)
σε περίπτωση θέσης τιτλοποίησης δυνάμει του τμήματος 3 ενότητα 4, βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας 1 ή 2.
4. Ως εναλλακτική δυνατότητα των παραγράφων 2 και 3, οι αρμόδιες αρχές χορηγούν σε μεταβιβάζοντα ιδρύματα την άδεια να θεωρούν ότι έχει μεταφερθεί σημαντικός πιστωτικός κίνδυνος εάν το μεταβιβάζον ίδρυμα είναι σε θέση να αποδείξει, σε κάθε περίπτωση τιτλοποίησης, ότι η μείωση των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων που επιτυγχάνει μέσω της τιτλοποίησης δικαιολογείται με μια ανάλογη μεταφορά πιστωτικού κινδύνου σε τρίτους.
Η άδεια χορηγείται μόνο εφόσον το ίδρυμα πληροί τις ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
το ίδρυμα διαθέτει πολιτικές και μεθοδολογίες με κατάλληλη ευαισθησία ως προς τον κίνδυνο για την αξιολόγηση της μεταφοράς κινδύνου,
β)
το ίδρυμα έχει αναγνωρίσει επίσης τη μεταφορά πιστωτικού κινδύνου σε τρίτους σε κάθε περίπτωση για τους σκοπούς της εσωτερικής διαχείρισης κινδύνου και της κατανομής των εσωτερικών κεφαλαίων του ιδρύματος.
5. Επιπλέον των απαιτήσεων που ορίζονται στις παραγράφους 1 έως 4, κατά περίπτωση πληρούνται όλες οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
τα συμβατικά έγγραφα της τιτλοποίησης αντικατοπτρίζουν τα ουσιώδη οικονομικά χαρακτηριστικά της συναλλαγής,
β)
τα τιτλοποιημένα ανοίγματα τίθενται εκτός του ελέγχου του μεταβιβάζοντος ιδρύματος και των πιστωτών του, ιδίως σε διαδικασίες πτώχευσης και θέσης υπό αναγκαστική διαχείριση. Το αποτέλεσμα αυτό επιβεβαιώνεται από ειδικό νομικό σύμβουλο του οποίου ζητείται η γνωμοδότηση,
γ)
οι εκδιδόμενοι τίτλοι δεν αντιπροσωπεύουν υποχρεώσεις πληρωμής του μεταβιβάζοντος πιστωτικού ιδρύματος,
δ)
το μεταβιβάζον ίδρυμα δεν διατηρεί πραγματικό ή έμμεσο έλεγχο επί των μεταβιβασθέντων ανοιγμάτων. Θεωρείται ότι η μεταβιβάζουσα οντότητα έχει διατηρήσει πραγματικό έλεγχο επί των μεταβιβασθέντων ανοιγμάτων εάν έχει το δικαίωμα να τα επαναγοράσει από τον εκδοχέα για να ρευστοποιήσει τα κέρδη τους ή εάν είναι υποχρεωμένος να αναλάβει εκ νέου το μεταφερθέντα κίνδυνο. Η διατήρηση από το μεταβιβάζον ίδρυμα δικαιωμάτων ή υποχρεώσεων εξυπηρέτησης των μεταβιβασθέντων ανοιγμάτων δεν συνιστά καθαυτή έμμεσο έλεγχο επί των ανοιγμάτων,
ε)
τα συμβατικά έγγραφα της τιτλοποίησης πληρούν όλες τις ακόλουθες προϋποθέσεις:
i)
δεν περιέχουν καμία ρήτρα που απαιτεί, εκτός των περιπτώσεων ρύθμισης πρόωρης εξόφλησης των τίτλων, τη βελτίωση των θέσεων τιτλοποίησης από το μεταβιβάζον ίδρυμα, μεταξύ άλλων με την αναδιάταξη των υποκείμενων πιστωτικών ανοιγμάτων ή με την αύξηση της απόδοσης που καταβάλλεται στους επενδυτές σε περίπτωση επιδείνωσης της πιστωτικής ποιότητας των τιτλοποιημένων ανοιγμάτων,
ii)
δεν περιέχουν καμία ρήτρα που αυξάνει την απόδοση που καταβάλλεται στους κατόχους των θέσεων τιτλοποίησης σε περίπτωση επιδείνωσης της πιστωτικής ποιότητας της υποκείμενης ομάδας απαιτήσεων,
iii)
αποσαφηνίζουν, εάν συντρέχει περίπτωση, ότι οποιαδήποτε αγορά ή επαναγορά θέσεων τιτλοποίησης από το μεταβιβάζον ή από ανάδοχο ίδρυμα πέραν των όσων προβλέπουν οι συμβατικές του υποχρεώσεις αποτελεί εξαίρεση και πραγματοποιείται μόνο υπό κανονικές συνθήκες ανταγωνισμού,
στ)
εάν υπάρχει δικαίωμα τελικής επαναγοράς των εκδοθέντων τίτλων, πρέπει επίσης να πληρούνται οι ακόλουθες προϋποθέσεις:
i)
να μπορεί να ασκηθεί με διακριτική ευχέρεια του μεταβιβάζοντος ιδρύματος,
ii)
να μπορεί να ασκηθεί μόνο εάν 10 % ή λιγότερο της αρχικής αξίας των τιτλοποιημένων ανοιγμάτων παραμένει ανεξόφλητη,
iii)
να μην είναι διαρθρωμένο με τρόπο ώστε να αποφεύγεται ο καταλογισμός των ζημιών σε θέσεις πιστωτικής ενίσχυσης ή σε άλλες θέσεις που κατέχονται από επενδυτές, ούτε κατά τρόπο ώστε να παρέχει πιστωτική ενίσχυση.
6. Οι αρμόδιες αρχές ενημερώνουν την ΕΑΤ σχετικά με τις ειδικές περιπτώσεις που αναφέρονται στην παράγραφο 2, στις οποίες η πιθανή μείωση των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών ανοιγμάτων δεν δικαιολογείται με μια ανάλογη μεταφορά πιστωτικού κινδύνου σε τρίτους, και σχετικά με τη χρήση της παραγράφου 4 από τα ιδρύματα. Η Ευρωπαϊκή Αρχή Τραπεζών παρακολουθεί το φάσμα των πρακτικών στον συγκεκριμένο τομέα και εκδίδει κατευθυντήριες γραμμές, σύμφωνα με το άρθρο 16 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010. Η ΕΑΤ επανεξετάζει την εφαρμογή των εν λόγω κατευθυντήριων γραμμών από τα κράτη μέλη και παρέχει συμβουλές στην Επιτροπή έως τις 31 Δεκεμβρίου 2017 για το εάν απαιτούνται δεσμευτικά τεχνικά πρότυπα.
Άρθρο 244
Σύνθετη τιτλοποίηση
1. Το μεταβιβάζον ίδρυμα σε μια σύνθετη τιτλοποίηση μπορεί να υπολογίζει τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά και, κατά περίπτωση, τα ποσά αναμενόμενης ζημίας για τα τιτλοποιημένα ανοίγματα σύμφωνα με το άρθρο 249, εάν πληρούται μία από τις κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
θεωρείται ότι ένα σημαντικό μέρος του πιστωτικού κινδύνου έχει μεταφερθεί σε τρίτους μέσω χρηματοδοτούμενης ή μη χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας,
β)
το μεταβιβάζον ίδρυμα εφαρμόζει συντελεστή στάθμισης κινδύνου 1 250 % σε όλες τις θέσεις τιτλοποίηση που διαθέτει στην εν λόγω τιτλοποίηση ή αφαιρεί τις σχετικές θέσεις τιτλοποίηση από τα στοιχεία Κεφαλαίου Κοινών Μετοχών της κατηγορίας 1 σύμφωνα με το άρθρο 36 παράγραφος 1 στοιχείο ια).
2. Θεωρείται ότι ένα σημαντικό μέρος του πιστωτικού κινδύνου έχει μεταφερθεί σε τρίτους εάν πληρούται μία από τις κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά των ενδιάμεσων θέσεων τιτλοποίησης που κατέχει το μεταβιβάζον ίδρυμα σε αυτή την τιτλοποίηση δεν υπερβαίνουν το 50 % των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών όλων των ενδιάμεσων θέσεων τιτλοποίησης που υφίστανται στην εν λόγω τιτλοποίηση,
β)
εάν δεν υπάρχουν ενδιάμεσες θέσειςτιτλοποίησης σε μια δεδομένη τιτλοποίηση και το μεταβιβάζον ίδρυμα μπορεί να αποδείξει ότι η αξία ανοίγματος των θέσεων τιτλοποίησης που θα αφαιρούνταν από το Κεφάλαιο Κοινών Μετοχών τηςκατηγορίας 1 ή θα λάμβαναν συντελεστή στάθμισης κινδύνου 1 250 % υπερβαίνει μια εύλογη εκτίμηση των αναμενόμενων ζημιών των τιτλοποιημένων ανοιγμάτων κατά ένα επαρκές περιθώριο, το μεταβιβάζον ίδρυμα δεν κατέχει ποσοστό μεγαλύτερο από 20 % των αξιών ανοίγματος των θέσεων τιτλοποίησης που θα αφαιρούνταν από το Κεφάλαιο Κοινών Μετοχών της κατηγορίας 1 ή θα λάμβαναν συντελεστή στάθμισης κινδύνου 1 250 %,
γ)
εάν η πιθανή μείωση των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών ανοιγμάτων που θα πετύχαινε το μεταβιβάζον ίδρυμα με αυτή την τιτλοποίηση δεν δικαιολογείται από μια ανάλογη μεταφορά του πιστωτικού κινδύνου σε τρίτους, η αρμόδια αρχή μπορεί να αποφασίσει κατά περίπτωση ότι δεν θεωρείται ότι ο σημαντικός πιστωτικός κίνδυνος έχει μεταφερθεί σε τρίτους.
3. Για τους σκοπούς της παραγράφου 2, ως ενδιάμεσες θέσεις τιτλοποίησης νοούνται οι θέσεις τιτλοποίησης στις οποίες εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου χαμηλότερος από 1 250 % και οι οποίες έχουν ελάσσονα εξοφλητική προτεραιότητα σε σχέση με τη θέση με την υψηλότερη εξοφλητική προτεραιότητα και ελάσσονα εξοφλητική προτεραιότητα σε σχέση με οποιαδήποτε θέση τιτλοποίησης της σχετικής τιτλοποίησης, στις οποίες εφαρμόζεται οποιαδήποτε από τις κατωτέρω βαθμίδες πιστωτικής ποιότητας σύμφωνα με το τμήμα 4:
α)
σε περίπτωση θέσης τιτλοποίησης δυνάμει του τμήματος 3 ενότητα 3, βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας 1,
β)
σε περίπτωση θέσης τιτλοποίησης δυνάμει του τμήματος 3 ενότητα 4, βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας 1 ή 2.
4. Ως εναλλακτική δυνατότητα των παραγράφων 2 και 3, οι αρμόδιες αρχές χορηγούν σε μεταβιβάζοντα ιδρύματα την άδεια να θεωρούν ότι έχει μεταφερθεί σημαντικός πιστωτικός κίνδυνος εάν το μεταβιβάζον ίδρυμα είναι σε θέση να αποδείξει, σε κάθε περίπτωση τιτλοποίησης, ότι η μείωση των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων που επιτυγχάνει μέσω της τιτλοποίησης δικαιολογείται με μια ανάλογη μεταφορά πιστωτικού κινδύνου σε τρίτους.
Η άδεια χορηγείται μόνο εφόσον το ίδρυμα πληροί τις ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
το ίδρυμα διαθέτει πολιτικές και μεθοδολογίες με κατάλληλη ευαισθησία ως προς τους κινδύνους για την εκτίμηση της μεταφοράς κινδύνου,
β)
το ίδρυμα έχει αναγνωρίσει επίσης τη μεταφορά πιστωτικού κινδύνου σε τρίτους σε κάθε περίπτωση για τους σκοπούς της εσωτερικής διαχείρισης κινδύνου και της κατανομής των εσωτερικών κεφαλαίων του ιδρύματος.
5. Επιπλέον των απαιτήσεων που ορίζονται στις παραγράφους 1 έως 4, κατά περίπτωση, η μεταφορά συμμορφώνεται με τις κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
τα συμβατικά έγγραφα της τιτλοποίησης αντικατοπτρίζουν τα ουσιώδη οικονομικά χαρακτηριστικά της συναλλαγής,
β)
η πιστωτική προστασία με την οποία μεταφέρεται ο πιστωτικός κίνδυνος συμμορφώνεται με το άρθρο 247 παράγραφος 2,
γ)
τα μέσα που χρησιμοποιούνται για τη μεταβίβαση του πιστωτικού κινδύνου δεν περιέχουν όρους ή προϋποθέσεις που:
i)
επιβάλλουν όρια σημαντικότητας κάτω από τα οποία η πιστωτική προστασία θεωρείται ότι δεν ενεργοποιείται από την έλευση ενός πιστωτικού γεγονότος,
ii)
προβλέπουν τον τερματισμό της προστασίας σε περίπτωση επιδείνωσης της ποιότητας των υποκείμενων ανοιγμάτων,
iii)
απαιτούν, εκτός των περιπτώσεων ρύθμισης πρόωρης εξόφλησης των τίτλων, τη βελτίωση των θέσεων τιτλοποίησης από το μεταβιβάζον ίδρυμα,
iv)
αυξάνουν το κόστος της πιστωτικής προστασίας για το ίδρυμα ή την απόδοση που καταβάλλεται στους κατόχους θέσεων τιτλοποίησης σε περίπτωση επιδείνωσης της πιστωτικής ποιότητας της υποκείμενης ομάδας ανοιγμάτων,
δ)
έχει ληφθεί γνωμοδότηση ειδικού νομικού συμβούλου που επιβεβαιώνει ότι είναι δυνατή η επίκληση της πιστωτικής προστασίας σε όλες τις χώρες που έχουν δικαιοδοσία,
ε)
τα συμβατικά έγγραφα της τιτλοποίησης αποσαφηνίζουν, εάν συντρέχει περίπτωση, ότι οποιαδήποτε αγορά ή επαναγορά θέσεων τιτλοποίησης από το μεταβιβάζον ή από ανάδοχο ίδρυμα πέραν των όσων προβλέπουν οι συμβατικές του υποχρεώσεις πραγματοποιείται μόνο υπό κανονικές συνθήκες ανταγωνισμού,
στ)
εάν υπάρχει δικαίωμα τελικής επαναγοράς των εκδοθέντων τίτλων, το εν λόγω δικαίωμα πρέπει να πληροί τις ακόλουθες προϋποθέσεις:
i)
να μπορεί να ασκηθεί με διακριτική ευχέρεια του μεταβιβάζοντος ιδρύματος,
ii)
να μπορεί να ασκηθεί μόνο εάν 10 % ή λιγότερο της αρχικής αξίας των τιτλοποιημένων ανοιγμάτων παραμένει ανεξόφλητη,
iii)
να μην είναι διαρθρωμένο με τρόπο ώστε να αποφεύγεται ο καταλογισμός των ζημιών σε θέσεις πιστωτικής ενίσχυσης ή σε άλλες θέσεις που κατέχονται από επενδυτές, ούτε κατά τρόπο ώστε να παρέχει πιστωτική ενίσχυση.
6. Οι αρμόδιες αρχές ενημερώνουν την ΕΑΤ σχετικά με τις ειδικές περιπτώσεις που αναφέρονται στην παράγραφο 2, στις οποίες η πιθανή μείωση των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών ανοιγμάτων δεν δικαιολογείται με μια ανάλογη μεταφορά πιστωτικού κινδύνου σε τρίτους, και σχετικά με τη χρήση της παραγράφου 4 από τα ιδρύματα. Η ΕΑΤ παρακολουθεί το φάσμα των πρακτικών στον συγκεκριμένο τομέα και εκδίδει κατευθυντήριες γραμμές, σύμφωνα με το άρθρο 16 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010. Η ΕΑΤ επανεξετάζει την εφαρμογή των εν λόγω κατευθυντήριων γραμμών από τα κράτη μέλη και παρέχει συμβουλές στην Επιτροπή έως τις 31 Δεκεμβρίου 2017 για το εάν απαιτούνται δεσμευτικά τεχνικά πρότυπα.
Τμήμα 3
Υπολογισμός των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών
Ενότητα 1
Γενικός αρχές
Άρθρο 245
Υπολογισμός των σταθμισμένων ποσών ανοιγμάτων
1. Όταν έχει μεταβιβαστεί σημαντικός πιστωτικός κίνδυνος συνδεόμενος με τιτλοποιημένα ανοίγματα από το μεταβιβάζον ίδρυμα σύμφωνα με το τμήμα 2, το εν λόγω ίδρυμα δύναται:
α)
σε περίπτωση παραδοσιακής τιτλοποίησης, να εξαιρεί τα τιτλοποιημένα ανοίγματα από τον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών και των ποσών αναμενόμενης ζημίας, κατά περίπτωση,
β)
σε περίπτωση σύνθετης τιτλοποίησης, να υπολογίζει τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά και, κατά περίπτωση, τα ποσά αναμενόμενης ζημίας για τα τιτλοποιημένα ανοίγματα σύμφωνα με τα άρθρα 249 και 250.
2. Εάν το μεταβιβάζον ίδρυμα έχει αποφασίσει να εφαρμόσει την παράγραφο 1, υπολογίζει τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ανοίγματα που ορίζονται στο παρόν κεφάλαιο για τυχόν θέσεις που κατέχει στην τιτλοποίηση.
Εάν το μεταβιβάζον ίδρυμα δεν έχει μεταφέρει σημαντικό πιστωτικό κίνδυνο ή έχει αποφασίσει να μην εφαρμόσει την παράγραφο 1, δεν υποχρεούται να υπολογίζει τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά ανοιγμάτων για τυχόν θέσεις που κατέχει στην σχετική τιτλοποίηση, αλλά εξακολουθεί να συμπεριλαμβάνει τα τιτλοποιημένα ανοίγματα στον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών ανοιγμάτων ως εάν δεν είχαν τιτλοποιηθεί.
3. Όταν υφίσταται άνοιγμα σε διάφορα τμήματα τιτλοποίησης, το άνοιγμα σε κάθε τμήμα τιτλοποίησης λαμβάνεται ως χωριστή θέση τιτλοποίησης. Οι φορείς παροχής πιστωτικής προστασίας σε θέσεις τιτλοποίησης θεωρείται ότι κατέχουν θέσεις στην τιτλοποίηση. Οι θέσεις τιτλοποίησης περιλαμβάνουν ανοίγματα σε τιτλοποίηση οφειλόμενα σε συμβάσεις παραγώγων επί επιτοκίων ή συναλλάγματος.
4. Εκτός εάν μια θέση τιτλοποίησης αφαιρείται από στοιχεία Κεφαλαίου Κοινών Μετοχών της κατηγορίας 1 σύμφωνα με το άρθρο 36 παράγραφος 1 στοιχείο ια), το σταθμισμένο ως προς τον κίνδυνο ποσό του ανοίγματος περιλαμβάνεται στο σύνολο των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών ανοιγμάτων του ιδρύματος για τους σκοπούς του άρθρου 92 παράγραφος 3.
5. Το σταθμισμένο ως προς τον κίνδυνο ποσό της θέσης τιτλοποίησης υπολογίζεται εφαρμόζοντας στην αξία ανοίγματος της θέσης, που υπολογίζεται όπως προβλέπεται στο άρθρο 246, τον κατάλληλο συνολικό συντελεστή στάθμισης κινδύνου.
6. Ο συνολικός συντελεστής στάθμισης κινδύνου προσδιορίζεται ως το άθροισμα του συντελεστή στάθμισης κινδύνου που προβλέπεται στο παρόν κεφάλαιο και τυχόν συμπληρωματικών συντελεστών στάθμισης κινδύνου σύμφωνα με το άρθρο 407.
Άρθρο 246
Αξία ανοίγματος
1. Η αξία ανοίγματος υπολογίζεται ως εξής:
α)
εάν το ίδρυμα υπολογίζει τα σταθμισμένα ποσά των ανοιγμάτων σύμφωνα με την Ενότητα 3, η αξία ανοίγματος μιας εντός ισολογισμού θέσης τιτλοποίησης είναι η εναπομένουσα λογιστική αξία της θέσης μετά την εφαρμογή ειδικών προσαρμογών πιστωτικού κινδύνου που πραγματοποιούνται σύμφωνα με το άρθρο 110,
β)
εάν το ίδρυμα υπολογίζει τα σταθμισμένα ποσά των ανοιγμάτων σύμφωνα με την Ενότητα 4, η αξία ανοίγματος μιας εντός ισολογισμού θέσης τιτλοποίησης είναι η λογιστική αξία της θέσης που υπολογίζεται χωρίς να λαμβάνονται υπόψη τυχόν προσαρμογές του πιστωτικού κινδύνου που πραγματοποιούνται σύμφωνα με το άρθρο 110,
γ)
εάν το ίδρυμα υπολογίζει τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά σύμφωνα με την ενότητα 3, η αξία ανοίγματος μιας εκτός ισολογισμού θέσης τιτλοποίησης είναι η ονομαστική αξία της, μείον τυχόν ειδικές προσαρμογές πιστωτικού κινδύνου της εν λόγω θέσης τιτλοποίησης, επί τον συντελεστή μετατροπής που ορίζεται στο παρόν κεφάλαιο. Ο συντελεστής μετατροπής ισούται με 100 %, εκτός εάν αναφέρεται διαφορετικά,
δ)
εάν το ίδρυμα υπολογίζει τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά σύμφωνα με την ενότητα 4, η αξία ανοίγματος μιας εκτός ισολογισμού θέσης τιτλοποίησης είναι η ονομαστική αξία της επί τον συντελεστή μετατροπής που ορίζεται στο παρόν κεφάλαιο. Ο συντελεστής μετατροπής ισούται με 100 %, εκτός εάν αναφέρεται διαφορετικά,
ε)
η αξία ανοίγματος του πιστωτικού κινδύνου αντισυμβαλλομένου ενός από τα παράγωγα μέσα που απαριθμούνται στο παράρτημα ΙΙ προσδιορίζεται σύμφωνα με το κεφάλαιο 6.
2. Εάν το ίδρυμα έχει δύο ή περισσότερες επικαλυπτόμενες θέσεις, συμπεριλαμβάνει, στο μέτρο που οι θέσεις επικαλύπτονται, στον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών μόνο τη θέση ή το τμήμα θέσης που οδηγεί στο υψηλότερο σταθμισμένο ως προς τον κίνδυνο ποσό ανοίγματος. Το ίδρυμα μπορεί επίσης να αναγνωρίσει αυτή την επικάλυψη μεταξύ απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων για ειδικό κίνδυνο για θέσεις χαρτοφυλακίου συναλλαγών και απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων για θέσεις εκτός χαρτοφυλακίου συναλλαγών, υπό την προϋπόθεση ότι το ίδρυμα είναι σε θέση να υπολογίσει και να συγκρίνει τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για τις σχετικές θέσεις. Για τον σκοπό της παρούσας παραγράφου, επικάλυψη συντρέχει όταν οι θέσεις αντιπροσωπεύουν, εν όλω ή εν μέρει, άνοιγμα ως προς τον ίδιο κίνδυνο κατά τρόπο ώστε, στο μέτρο της επικάλυψής τους, να υπάρχει ένα μόνο άνοιγμα.
3. Εάν το άρθρο 268 στοιχείο γ) εφαρμόζεται σε θέσεις στο πρόγραμμα έκδοσης εμπορικών χρεογράφων εξασφαλισμένων με στοιχεία ενεργητικού (ABCP), το ίδρυμα μπορεί να χρησιμοποιεί τον συντελεστή στάθμισης κινδύνου που έχει αποδοθεί σε μια ταμειακή διευκόλυνση προκειμένου να υπολογίσει το σταθμισμένο ως προς τον κίνδυνο ποσό ανοίγματος για το ABCP, εφόσον το 100 % του ABCP που εκδίδεται από το πρόγραμμα καλύπτεται από την εν λόγω ή από άλλες ταμειακές διευκολύνσεις και όλες οι σχετικές ταμειακές διευκολύνσεις έχουν την ίδια προτεραιότητα με το ABCP με αποτέλεσμα να σχηματίζουν αλληλεπικαλυπτόμενες θέσεις.
Το ίδρυμα ενημερώνει τις αρμόδιες αρχές ότι χρησιμοποιεί την εν λόγω αντιμετώπιση.
Άρθρο 247
Αναγνώριση των τεχνικών μείωσης του πιστωτικού κινδύνου σε θέσεις τιτλοποίησης
1. Ένα ίδρυμα μπορεί να αναγνωρίζει χρηματοδοτούμενη ή μη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία που έλαβε σε σχέση με μια θέση τιτλοποίησης σύμφωνα με το κεφάλαιο 4, η οποία υπόκειται στις απαιτήσεις που προβλέπονται στο παρόν κεφάλαιο και στο κεφάλαιο 4.
Η αποδεκτή χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία περιορίζεται σε χρηματοοικονομικές εξασφαλίσεις που είναι αποδεκτές για τον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών ανοιγμάτων σύμφωνα με το κεφάλαιο 2 όπως ορίζεται στο κεφάλαιο 4 και αναγνωρίζεται μόνο εάν ικανοποιεί τις απαιτήσεις που προβλέπονται δυνάμει του κεφαλαίου 4.
2. Αποδεκτή μη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία και πάροχοι μη χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας, περιορίζονται σε εκείνους που είναι αποδεκτοί όπως ορίζεται στο κεφάλαιο 4 και αναγνωρίζονται μόνο εάν ικανοποιούν τις απαιτήσεις που προβλέπονται δυνάμει του κεφαλαίου 4.
3. Κατά παρέκκλιση από την παράγραφο 2, οι επιλέξιμοι πάροχοι μη χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας που παρατίθενται στο άρθρο 201 παράγραφος 1 στοιχεία α) έως η), εκτός των επιλέξιμων κεντρικών αντισυμβαλλομένων, διαθέτουν πιστοληπτική αξιολόγηση από αναγνωρισμένο ΕΟΠΑ η οποία αντιστοιχίζεται με την 3η ή με υψηλότερη βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας σύμφωνα με το άρθρο 136 και θα είχε αντιστοιχιστεί με την 2η ή υψηλότερη βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας κατά τη χρονική στιγμή που αναγνωρίστηκε για πρώτη φορά. Τα ιδρύματα που έχουν άδεια να εφαρμόζουν την προσέγγιση ΠΕΔ σε άμεσα ανοίγματα στον πάροχο προστασίας μπορούν να αξιολογούν την επιλεξιμότητα σύμφωνα με την πρώτη πρόταση βάσει της ισοδυναμίας της πιθανότητας αθέτησης (PD) του παρόχου προστασίας με την πιθανότητα αθέτησης που αντιστοιχεί στις βαθμίδες πιστωτικής ποιότητας που αναφέρονται στο άρθρο 136.
4. Κατά παρέκκλιση από την παράγραφο 2, οι ΟΕΣΤ (οντότητες ειδικού σκοπού για τιτλοποίηση) είναι επιλέξιμοι πάροχοι προστασίας εφόσον κατέχουν στοιχεία ενεργητικού που θεωρούνται αποδεκτή χρηματοοικονομική εξασφάλιση και στα οποία δεν υφίστανται δικαιώματα ή ενδεχόμενα δικαιώματα με υψηλότερη ή την ίδια προτεραιότητα με τα ενδεχόμενα δικαιώματα του ιδρύματος που λαμβάνει τη μη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία και εφόσον πληρούνται όλες οι απαιτήσεις για την αναγνώριση της χρηματοοικονομικής εξασφάλισης του κεφαλαίου 4. Σε αυτές τις περιπτώσεις, το GA (ποσό της προστασίας προσαρμοσμένο για τυχόν αναντιστοιχίες νομισμάτων και ληκτότητας σύμφωνα με τις διατάξεις του κεφαλαίου 4) περιορίζεται στην προσαρμοσμένη για μεταβλητότητα αγοραία αξία των εν λόγω στοιχείων ενεργητικού και το g (ο συντελεστής στάθμισης κινδύνου των ανοιγμάτων έναντι του παρόχου προστασίας όπως ορίζεται δυνάμει της τυποποιημένης προσέγγισης) προσδιορίζεται ως ο σταθμισμένος μέσος όρος του συντελεστή στάθμισης που θα εφαρμοζόταν σε αυτά τα στοιχεία ενεργητικού ως χρηματοοικονομική εξασφάλιση δυνάμει της τυποποιημένης προσέγγισης.
Άρθρο 248
Έμμεση υποστήριξη
1. Ένα ανάδοχο ίδρυμα, ή ένα μεταβιβάζον ίδρυμα το οποί σε σχέση με μια τιτλοποίηση έκανε χρήση του άρθρου 245 παράγραφοι 1 και 2 στον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών ανοιγμάτων, ή πώλησε χρηματοπιστωτικά μέσα από το χαρτοφυλάκιο συναλλαγών του με αποτέλεσμα να μην υποχρεούται πλέον να κατέχει ίδια κεφάλαια για τους κινδύνους των εν λόγω μέσων, δεν παρέχει υποστήριξη στην τιτλοποίηση, με σκοπό τη μείωση των δυνητικών ή πραγματικών ζημιών των επενδυτών, πέραν των όσων προβλέπουν οι συμβατικές του υποχρεώσεις. Μια συναλλαγή δεν θεωρείται ότι παρέχει υποστήριξη εάν πραγματοποιείται υπό κανονικές συνθήκες ανταγωνισμού και λαμβάνεται υπόψη στην αξιολόγηση της μεταφοράς σημαντικού κινδύνου. Οποιαδήποτε τέτοια συναλλαγή, ανεξάρτητα του εάν παρέχει υποστήριξη, κοινοποιείται στις αρμόδιες αρχές και υπόκειται στη διαδικασία αξιολόγησης και έγκρισης της πιστοληπτικής ικανότητας του ιδρύματος. Όταν αξιολογεί εάν η συναλλαγή δεν είναι διαρθρωμένη για την παροχή προστασίας, το ίδρυμα εξετάζει επαρκώς τουλάχιστον όλα τα κατωτέρω στοιχεία:
α)
την τιμή επαναγοράς,
β)
το κεφάλαιο και τη θέση ρευστότητας του ιδρύματος πριν και μετά την επαναγορά,
γ)
τις επιδόσεις των τιτλοποιημένων ανοιγμάτων,
δ)
τις επιδόσεις των τιτλοποιημένων θέσεων,
ε)
τις επιπτώσεις από την προστασία που παρέχει η μεταβιβάζουσα οντότητα προς τους επενδυτές για τις ζημίες που αναμένεται να πραγματοποιηθούν.
2. Η ΕΑΤ, σύμφωνα με το άρθρο 16 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010, εκδίδει κατευθυντήριες γραμμές σχετικά με τις κανονικές συνθήκες ανταγωνισμού και τις προϋποθέσεις υπό τις οποίες μια συναλλαγή είναι διαρθρωμένη για την παροχή προστασίας.
3. Εάν ένα μεταβιβάζον ίδρυμα ή ένα ανάδοχο ίδρυμα δεν συμμορφωθεί με την παράγραφο 1 όσον αφορά μια τιτλοποίηση, το ίδρυμα διατηρεί κατ’ ελάχιστον ίδια κεφάλαια για όλα τα τιτλοποιημένα ανοίγματα σαν να μην είχαν τιτλοποιηθεί.
Ενότητα 2
Υπολογισμος απο το μεταβιβαζον ιδρυματα των τιτλοποιημενων σταθμισμενων ως προς τον κινδυνο ποσων ανοιγματων στις συνθετες τιτλοποιησης
Άρθρο 249
Γενική αντιμετώπιση
Κατά τον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών για τα τιτλοποιημένα ανοίγματα, εφόσον πληρούνται οι προϋποθέσεις του άρθρου 244, το μεταβιβάζον ίδρυμα σε μια σύνθετη τιτλοποίηση χρησιμοποιεί, με την επιφύλαξη του άρθρου 250, τις κατάλληλες μεθόδους υπολογισμού που ορίζονται στο παρόν τμήμα και όχι εκείνες του κεφαλαίου 2. Για τα ιδρύματα που υπολογίζουν τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά και τα ποσά αναμενόμενης ζημίας σύμφωνα με το κεφάλαιο 3, το ποσό αναμενόμενης ζημίας για τα ανοίγματα αυτά είναι μηδέν.
Οι απαιτήσεις που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο εφαρμόζονται για όλη την ομάδα των ανοιγμάτων που περιλαμβάνονται στην τιτλοποίηση. Με την επιφύλαξη του άρθρου 250, το μεταβιβάζον ίδρυμα υπολογίζει τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά που σχετίζονται με όλα τα τμήματα της τιτλοποίησης σύμφωνα με τις διατάξεις του παρόντος τμήματος, συμπεριλαμβανομένων αυτών για τα οποία το ίδρυμα αναγνωρίζει τεχνικές μείωσης πιστωτικού κινδύνου σύμφωνα με το άρθρο 242, στην οποία περίπτωση ο συντελεστής στάθμισης κινδύνου που εφαρμόζεται για την εν λόγω θέση μπορεί να τροποποιηθεί σύμφωνα με το κεφάλαιο 4, με την επιφύλαξη των απαιτήσεων που ορίζονται στο παρόν κεφάλαιο.
Άρθρο 250
Αντιμετώπιση αναντιστοιχιών ληκτότητας σε συνθετικές τιτλοποιήσεις
Για τον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών των ανοιγμάτων σύμφωνα με το άρθρο 249, κάθε αναντιστοιχία μεταξύ της ληκτότητας της πιστωτικής προστασίας η οποία αποτελεί τμήμα της τιτλοποίησης και με την οποία επιτυγχάνεται η μεταφορά κινδύνου και τα τιτλοποιημνα ανοίγματα λαμβάνονται υπόψη ως εξής:
α)
ως ληκτότητα των τιτλοποιημένων ανοιγμάτων λαμβάνεται η μεγαλύτερη ληκτότητα οποιουδήποτε από τα ανοίγματα αυτά, με ανώτατο όριο τα 5 έτη. Η ληκτότητα της πιστωτικής προστασίας προσδιορίζεται σύμφωνα με το κεφάλαιο 4,
β)
το μεταβιβάζον ίδρυμα πρέπει να αγνοήσει κάθε αναντιστοιχία ληκτότητας κατά τον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών για τα τμήματα τιτλοποίησης στα οποία, στο πλαίσιο του τμήματος 4, εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 1 250 %. Για όλα τα άλλα τα τμήματα τιτλοποίησης, εφαρμόζεται η μέθοδος αντιμετώπισης των αναντιστοιχιών ληκτότητας του κεφαλαίου 4, σύμφωνα με τον ακόλουθο τύπο:
όπου:
RW*
=
τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά ανοιγμάτων για τους σκοπούς του άρθρου 92 παράγραφος 3 στοιχείο α),
RWAss
=
τα σταθμισμένα έναντι κινδύνων ποσά ανοιγμάτων ελλείψει τιτλοποίησης, ανοιγμάτων όπως θα είχαν υπολογιστεί κατ’ αναλογία,
RWSP
=
τα σταθμισμένα έναντι κινδύνων ποσά ανοιγμάτων όπως θα είχαν υπολογιστεί σύμφωνα με το άρθρο 249 εάν δεν υπήρχε αναντιστοιχία ληκτότητας,
T
=
η ληκτότητα των υποκείμενων ανοιγμάτων, εκφρασμένη σε έτη,
t
=
είναι η ληκτότητα της πιστωτικής προστασίας, εκφρασμένη σε έτη,
t*
=
0,25.
Ενότητα 3
Υπολογισμος των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών δύναμει τησ τυποποιημένησ προσέγγισης
Άρθρο 251
Συντελεστές στάθμισης κινδύνου
Με την επιφύλαξη του άρθρου 252, το ίδρυμα υπολογίζει το σταθμισμένο ως προς τον κίνδυνο ποσό μιας διαβαθμισμένης θέσης τιτλοποίησης ή επανατιτλοποίησης εφαρμόζοντας στην αξία του ανοίγματος τον κατάλληλο συντελεστή στάθμισης κινδύνου.
Ο κατάλληλος συντελεστής στάθμισης κινδύνου είναι ο συντελεστής στάθμισης κινδύνου που ορίζεται στον πίνακα 1, με τον οποίο αντιστοιχίζεται η πιστοληπτική αξιολόγηση της θέσης σύμφωνα με το τμήμα 4.
Πίνακας 1
Βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας
1
2
3
4 (μόνον για πιστοληπτικές αξιολογήσεις πλην των βραχυπρόθεσμων πιστοληπτικών αξιολογήσεων)
Όλες οι λοιπές βαθμίδες πιστωτικής ποιότητας
Θέσεις τιτλοποίησης
20 %
50 %
100 %
350 %
1 250 %
Θέσεις επανατιτλοποίησης
40 %
100 %
225 %
650 %
1 250 %
Με την επιφύλαξη των άρθρων 252 έως 255, τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά μιας μη διαβαθμισμένης θέσης τιτλοποίησης υπολογίζονται εφαρμόζοντας συντελεστή στάθμισης κινδύνου 1 250 %.
Άρθρο 252
Μεταβιβάζουσα οντότητα και ανάδοχο ίδρυμα
Για το μεταβιβάζον πιστωτικό ίδρυμα ή το ανάδοχο ίδρυμα, τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά που υπολογίζονται για τις θέσεις του σε μια τιτλοποίηση μπορούν να περιορίζονται στα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά που θα είχαν υπολογιστεί για τα τιτλοποιημένα ανοίγματα εάν τα ανοίγματα αυτά δεν είχαν τιτλοποιηθεί, με την επιφύλαξη της εφαρμογής συντελεστή στάθμισης κινδύνου 150 % στα κατωτέρω στοιχεία:
α)
όλα τα στοιχεία που βρίσκονται σε αθέτηση,
β)
όλα τα στοιχεία που σχετίζονται με ιδιαίτερα υψηλό κίνδυνο σύμφωνα με το άρθρο 128 μεταξύ των τιτλοποιημένων ανοιγμάτων.
Άρθρο 253
Αντιμετώπιση των μη διαβαθμισμένων θέσεων
1. Για τον υπολογισμό του σταθμισμένου ως προς τον κίνδυνο ποσού ανοίγματος για μια μη διαβαθμισμένη θέση τιτλοποίησης, ένα ίδρυμα μπορεί να εφαρμόσει τον σταθμισμένο μέσο όρο του συντελεστή στάθμισης κινδύνου που θα εφαρμοζόταν στα τιτλοποιημένα ανοίγματα δυνάμει του κεφαλαίου 2 από ένα ίδρυμα που κατέχει τα ανοίγματα, επί τον δείκτη συγκέντρωσης που αναφέρεται στην παράγραφο 2. Για τον σκοπό αυτόν, το ίδρυμα γνωρίζει ανά πάσα στιγμή τη σύνθεση της ομάδας των τιτλοποιημένων ανοιγμάτων.
2. Ο δείκτης συγκέντρωσης ισούται με το λόγο του αθροίσματος των ονομαστικών ποσών όλων των τμημάτων της τιτλοποίησης προς το άθροισμα των ονομαστικών ποσών των τμημάτων ελάσσονος ή ίσης εξοφλητικής προτεραιότητας με εκείνη του τμήματος στην οποία κατέχεται η θέση, περιλαμβανομένου του τμήματος αυτού. Ο προκύπτων συντελεστής στάθμισης κινδύνου δεν μπορεί να υπερβαίνει το 1 250 % ή να είναι χαμηλότερος από εκείνον που εφαρμόζεται σε διαβαθμισμένο τμήμα υψηλότερης εξοφλητικής προτεραιότητας. Εάν το ίδρυμα δεν μπορεί να προσδιορίσει τους συντελεστές στάθμισης κινδύνου που θα εφαρμόζονταν στα τιτλοποιημένα ανοίγματα σύμφωνα με το κεφάλαιο 2, εφαρμόζει συντελεστή στάθμισης 1 250 % στη θέση αυτή.
Άρθρο 254
Αντιμετώπιση των θέσεων σε τμήμα δευτερεύουσας ζημίας τιτλοποίησης ή σε ευνοϊκότερο τμήμα σε ένα πρόγραμμα ABCP
Με την επιφύλαξη της δυνατότητας ευνοϊκότερης αντιμετώπισης για τις μη διαβαθμισμένες ταμειακές διευκολύνσεις του άρθρου 255, το ίδρυμα μπορεί να εφαρμόζει στις θέσεις τιτλοποίησης που πληρούν τις κατωτέρω προϋποθέσεις συντελεστή στάθμισης κινδύνου υψηλότερο του 100 % ή τον υψηλότερο από τους συντελεστές στάθμισης κινδύνου που θα εφαρμοζόταν σε οποιοδήποτε από τα τιτλοποιημένα ανοίγματα δυνάμει του κεφαλαίου 2 από ένα ίδρυμα που θα κατείχε τα ανοίγματα:
α)
η θέση τιτλοποίησης αφορά σε τμήμα δευτερεύουσας ζημίας ή σε ευνοϊκότερο από οικονομική άποψη τμήμα της τιτλοποίησης και το τμήμα πρωτεύουσας ζημίας παρέχει ουσιαστική πιστωτική ενίσχυση στο τμήμα δευτερεύουσας ζημίας,
β)
η ποιότητα της θέσης τιτλοποίησης είναι ισοδύναμη της τρίτης βαθμίδας πιστωτικής ποιότητας, βάσει της τυποποιημένης προσέγγισης ή υψηλότερη,
γ)
η θέση τιτλοποίησης κατέχεται από ίδρυμα που δεν κατέχει θέση στο τμήμα πρωτεύουσας ζημίας.
Άρθρο 255
Αντιμετώπιση των μη διαβαθμισμένων ταμειακών διευκολύνσεων
1. Τα ιδρύματα μπορούν να εφαρμόσουν συντελεστή μετατροπής 50 % στο ονομαστικό ποσό μιας μη διαβαθμισμένης ταμειακής διευκόλυνσης προκειμένου να προσδιορίσουν την αξία ανοίγματός της εφόσον πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
στα συμβατικά έγγραφα που συνοδεύουν την ταμειακή διευκόλυνση διευκρινίζονται και περιορίζονται σαφώς οι περιπτώσεις στις οποίες είναι δυνατή η ανάληψη ποσών από αυτήν,
β)
δεν είναι δυνατή η ανάληψη ποσών από την ταμειακή διευκόλυνση ως πιστωτική στήριξη για την κάλυψη ζημιών που έχουν ήδη πραγματοποιηθεί κατά τον χρόνο της ανάληψης και συγκεκριμένα για την παροχή ρευστότητας για ανοίγματα σε αθέτηση κατά τον χρόνο της ανάληψης ή για την απόκτηση στοιχείων ενεργητικού σε τιμή υψηλότερη από την εύλογη αξία τους,
γ)
η ταμειακή διευκόλυνση δεν χρησιμοποιείται για την παροχή μόνιμης ή τακτικής χρηματοδότησης στην τιτλοποίηση,
δ)
η εξόφληση των ποσών που έχουν αναληφθεί από την ταμειακή διευκόλυνση δεν πρέπει να έπεται της ικανοποίησης των απαιτήσεων των επενδυτών, εκτός εκείνων που απορρέουν από συμβάσεις παράγωγων σε επιτόκια ή σε συναλλαγματικές ισοτιμίες ή από προμήθειες ή άλλες παρόμοιες πληρωμές, ούτε επιτρέπεται παραίτηση από τη σχετική απαίτηση ή αναβολή της,
ε)
δεν είναι δυνατή η ανάληψη ποσών από την ταμειακή διευκόλυνση μετά την εξάντληση όλων των πιστωτικών ενισχύσεων από τις οποίες αυτή μπορεί να ωφεληθεί,
στ)
η ταμειακή διευκόλυνση περιλαμβάνει ρήτρα που συνεπάγεται την αυτόματη μείωση του ποσού που μπορεί να αναληφθεί κατά το ποσό των ανοιγμάτων σε αθέτηση κατά την έννοια του κεφαλαίου 3 ή, όταν η ομάδα τιτλοποιημένων ανοιγμάτων αποτελείται από διαβαθμισμένα μέσα, την ανάκληση της ταμειακής διευκόλυνσης εάν η μέση ποιότητα της ομάδας ανοιγμάτων μειώνεται κάτω του επενδυτικού βαθμού.
Ο εφαρμοστέος συντελεστής στάθμισης κινδύνου είναι ο υψηλότερος συντελεστής που θα εφαρμοζόταν σε οποιοδήποτε από τα τιτλοποιημένα ανοίγματα βάσει του κεφαλαίου 2 από ένα ίδρυμα που θα κατείχε τα ανοίγματα.
2. Για τον προσδιορισμό της αξίας ανοίγματος ταμειακών διευκολύνσεων, μπορεί να εφαρμοστεί συντελεστής μετατροπής 0 % στο ονομαστικό ποσό της ταμειακής διευκόλυνσης η οποία είναι ακυρώσιμη άνευ όρων, εφόσον πληρούνται οι προϋποθέσεις της παραγράφου 1 και η εξόφληση των αναληφθέντων από τη διευκόλυνση ποσών έχει υψηλότερη εξοφλητική προτεραιότητα έναντι κάθε άλλης απαίτησης επί των χρηματορροών από τα τιτλοποιημένα ανοίγματα.
Άρθρο 256
Συμπληρωματικές κεφαλαιακές απαιτήσεις για τιτλοποιήσεις ανακυκλούμενων ανοιγμάτων με ρήτρα πρόωρης εξόφλησης
1. Σε περίπτωση τιτλοποίησης ανακυκλούμενων ανοιγμάτων υπαγόμενης σε ρήτρα πρόωρης εξόφλησης των τίτλων, το μεταβιβάζον ίδρυμα υπολογίζει ένα πρόσθετο σταθμισμένο ως προς τον κίνδυνο ποσό ανοίγματος προκειμένου να καλυφθεί ο κίνδυνος να αυξηθούν τα επίπεδα πιστωτικού κινδύνου στον οποίο είναι εκτεθειμένο μετά την ενεργοποίηση της πρόωρης εξόφλησης των τίτλων, σύμφωνα με το παρόν άρθρο.
2. Το ίδρυμα υπολογίζει ένα σταθμισμένο ως προς τον κίνδυνο ποσό για το άθροισμα των αξιών ανοίγματος των συμφερόντων της μεταβιβάζουσας οντότητας και των συμφερόντων των επενδυτών.
Για τις διαρθρώσεις τιτλοποίησης που περιλαμβάνουν ανακυκλούμενα και μη ανακυκλούμενα ανοίγματα, το μεταβιβάζον ίδρυμα εφαρμόζει τον τρόπο αντιμετώπισης που περιγράφεται στις παραγράφους 3 έως 6 στο τμήμα της υποκείμενης ομάδας που περιέχει τα ανανεούμενα ανοίγματα.
Η αξία ανοίγματος των συμφερόντων της μεταβιβάζουσας οντότητας είναι η αξία ανοίγματος του πωληθέντος στην τιτλοποίηση ονομαστικού τμήματος της ομάδας αναληφθέντων ποσών, του οποίου η αναλογία στο σύνολο της πωληθείσας ομάδας προσδιορίζει την αναλογία των χρηματορροών από εισπράξεις κεφαλαίου και τόκων και από άλλα σχετικά ποσά οι οποίες δεν είναι διαθέσιμες για πληρωμές στους κατόχους θέσεων τιτλοποίησης στην τιτλοποίηση. Τα συμφέροντα της μεταβιβάζουσας οντότητας δεν μπορούν να έχουν χαμηλότερη εξοφλητική προτεραιότητα σε σχέση με τα συμφέροντα των επενδυτών. Η αξία ανοίγματος των συμφερόντων των επενδυτών είναι η αξία ανοίγματος του εναπομένοντος ονομαστικού τμήματος της ομάδας αναληφθέντων ποσών.
Το σταθμισμένο ως προς τον κίνδυνο ποσό για την αξία ανοίγματος των συμφερόντων της μεταβιβάζουσας οντότητας υπολογίζεται όπως το ποσό για ένα άνοιγμα κατ’ αναλογία προς τα τιτλοποιημένα ανοίγματα σαν να μην είχαν τιτλοποιηθεί.
3. Οι μεταβιβάζουσες οντότητες των ακόλουθων ειδών τιτλοποίησης εξαιρούνται από τον υπολογισμό ενός πρόσθετου σταθμισμένου ως προς τον κίνδυνο ποσού ανοίγματος στην παράγραφο 1:
α)
τιτλοποιήσεις ανακυκλούμενων ανοιγμάτων στις οποίες οι επενδυτές παραμένουν πλήρως εκτεθειμένοι σε όλες τις μελλοντικές αναλήψεις από δανειολήπτες με τρόπο ώστε ο κίνδυνος των υποκείμενων ταμειακών διευκολύνσεων να μην αναλαμβάνεται εκ νέου από το μεταβιβάζον ίδρυμα, ακόμα και έπειτα από γεγονός που ενεργοποιεί την πρόωρη εξόφληση,
β)
τιτλοποιήσεις στις οποίες η ρύθμιση πρόωρης εξόφλησης των τίτλων ενεργοποιείται μόνον από γεγονότα που δεν συνδέονται με την απόδοση των τιτλοποιημένων στοιχείων ενεργητικού ή του μεταβιβάζοντος ιδρύματος, όπως μια ουσιώδης μεταβολή των φορολογικών νομοθετικών ή κανονιστικών ρυθμίσεων.
4. Για ένα μεταβιβάζον ίδρυμα που υπόκειται στον υπολογισμό ενός πρόσθετου σταθμισμένου ως προς τον κίνδυνο ποσού ανοίγματος σύμφωνα με την παράγραφο 1, το σύνολο των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών για τις θέσεις του στα συμφέροντα των επενδυτών και των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών που υπολογίζονται σύμφωνα με την παράγραφο 1 δεν πρέπει να υπερβαίνει το υψηλότερο από τα ακόλουθα δύο ποσά:
α)
σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά για τις θέσεις του στα συμφέροντα των επενδυτών,
β)
σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά που θα υπολογίζονταν για τα τιτλοποιημένα ανοίγματα από ένα ίδρυμα που θα κατείχε τα ανοίγματα σαν να μην είχαν τιτλοποιηθεί έως το ισόποσο των συμφερόντων των επενδυτών.
Η αφαίρεση, βάσει του άρθρου 32 παράγραφος 1, τυχόν καθαρών κερδών από την κεφαλαιοποίηση των μελλοντικών εισοδημάτων, αντιμετωπίζεται χωριστά από το ανώτατο ποσό που αναφέρεται στο προηγούμενο εδάφιο.
5. Το σταθμισμένο ως προς τον κίνδυνο ποσό που υπολογίζεται σύμφωνα με την παράγραφο 1 προσδιορίζεται πολλαπλασιάζοντας το ποσό της αξίας ανοίγματος των συμφερόντων των επενδυτών με το προϊόν του κατάλληλου συντελεστή μετατροπής των παραγράφων 6 έως 9 επί το σταθμισμένο μέσο όρο των συντελεστών στάθμισης κινδύνου που θα εφαρμοζόταν στα τιτλοποιημένα ανοίγματα εάν δεν είχαν τιτλοποιηθεί.
Η ρύθμιση πρόωρης εξόφλησης των τίτλων θεωρείται ελεγχόμενη εάν πληρούνται όλες οι ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
το μεταβιβάζον ίδρυμα εφαρμόζει κατάλληλο πρόγραμμα ιδίων κεφαλαίων/διαθεσίμων για να εξασφαλίσει ότι διαθέτει επαρκή ίδια κεφάλαια και ρευστότητα σε περίπτωση πρόωρης εξόφλησης,
β)
σε όλη τη διάρκεια της συναλλαγής, η κατανομή των πληρωμών τόκων, κεφαλαίου, εξόδων, ζημιών και επανεισπράξεων γίνεται κατ’ αναλογία προς τα συμφέροντα της μεταβιβάζουσας οντότητας και τα συμφέροντα των επενδυτών, με βάση τα υπόλοιπα εισπρακτέων απαιτήσεων σε ένα ή περισσότερα χρονικά σημεία αναφοράς μέσα σε κάθε μήνα,
γ)
η περίοδος εξόφλησης θεωρείται επαρκής ώστε το 90 % του συνολικού υπολοίπου του χρέους (συμμετοχή μεταβιβάζουσας οντότητας και επενδυτών) στην αρχή της περιόδου πρόωρης εξόφλησης να έχει εξοφληθεί ή αναγνωριστεί σε αθέτηση,
δ)
ο ρυθμός αποπληρωμής δεν είναι ταχύτερος από εκείνον που θα επιτυγχανόταν με μια γραμμική απόσβεση στην περίοδο της προϋπόθεσης του στοιχείου γ).
6. Στην περίπτωση των τιτλοποιήσεων με ρήτρα πρόωρης εξόφλησης ανοιγμάτων λιανικής τραπεζικής που είναι χωρίς δέσμευση και ακυρώσιμα άνευ όρων χωρίς προειδοποίηση, και εφόσον η πρόωρη εξόφληση ενεργοποιείται από τη μείωση του υπερβάλλοντος περιθωρίου κάτω από ορισμένο επίπεδο, το ίδρυμα συγκρίνει το μέσο τριμηνιαίο επίπεδο υπερβάλλοντος περιθωρίου με το επίπεδο πέραν του οποίου το υπερβάλλον περιθώριο πρέπει να παρακρατηθεί.
Όταν η τιτλοποίηση δεν απαιτεί την παρακράτηση του υπερβάλλοντος περιθωρίου, θεωρείται ότι το όριο παρακράτησης είναι κατά 4,5 εκατοστιαίες μονάδες υψηλότερο από το επίπεδο υπερβάλλοντος περιθωρίου που ενεργοποιεί την πρόωρη εξόφληση.
Ο εφαρμοστέος συντελεστής μετατροπής προσδιορίζεται από το επίπεδο του πραγματικού τριμηνιαίου υπερβάλλοντος περιθωρίου, σύμφωνα με τον πίνακα 2.
Πίνακας 2
Τιτλοποιήσεις με ρήτρα ελεγχόμενης πρόωρης εξόφλησης των τίτλων
Τιτλοποιήσεις με ρήτραμη ελεγχόμενης πρόωρης εξόφλησης των τίτλων
Μέσο τριμηνιαίο υπερβάλλον περιθώριο
Συντελεστής μετατροπής
Συντελεστής μετατροπής
Πάνω από το επίπεδο A
0 %
0 %
Επίπεδο Α
1 %
5 %
Επίπεδο Β
2 %
15 %
Επίπεδο Γ
10 %
50 %
Επίπεδο Δ
20 %
100 %
Επίπεδο E
40 %
100 %
Όπου:
α)
ως «επίπεδο Α» νοείται κάθε επίπεδο υπερβάλλοντος περιθωρίου κάτω του 133,33 % αλλά όχι χαμηλότερο από το 100 % του ορίου παρακράτησης,
β)
ως «επίπεδο Β» νοείται κάθε επίπεδο υπερβάλλοντος περιθωρίου κάτω του 100 % αλλά όχι χαμηλότερο από το 75 % του ορίου παρακράτησης,
γ)
ως «επίπεδο Γ» νοείται κάθε επίπεδο υπερβάλλοντος περιθωρίου κάτω του 75 % αλλά όχι χαμηλότερο από το 50 % του ορίου παρακράτησης,
δ)
ως «επίπεδο Δ» νοείται κάθε επίπεδο υπερβάλλοντος περιθωρίου κάτω του 50 % αλλά όχι χαμηλότερο από το 25 % του ορίου παρακράτησης,
ε)
ως «επίπεδο Ε» νοείται κάθε επίπεδο υπερβάλλοντος περιθωρίου κάτω του 25 % του ορίου παρακράτησης.
7. Στην περίπτωση τιτλοποιήσεων που υπάγονται σε ρήτρα πρόωρης εξόφλησης ανοιγμάτων λιανικής τραπεζικής που είναι χωρίς δέσμευση και άνευ όρων ακυρώσιμα χωρίς προειδοποίηση, όταν η πρόωρη εξόφληση ενεργοποιείται από μια ποσοτική τιμή αναφορικά με κάτι άλλο από το μέσο τριμηνιαίο υπερβάλλον περιθώριο, με την επιφύλαξη άδειας από τις αρμόδιες αρχές, τα ιδρύματα δύνανται να εφαρμόσουν μέθοδο που πλησιάζει πολύ εκείνη που ορίζεται στην παράγραφο 6, προκειμένου να διαμορφωθεί ο ενδεδειγμένος συντελεστής μετατροπής. Η αρμόδια αρχή χορηγεί την άδειά της εφόσον πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
η εν λόγω αντιμετώπιση είναι καταλληλότερη γιατί το ίδρυμα μπορεί να θεσπίσει ένα ποσοτικό μέτρο ισοδύναμο, όσον αφορά την ποσοτική τιμή που ενεργοποιεί την πρόωρη εξόφληση, με το όριο παρακράτησης υπερβάλλοντος περιθωρίου,
β)
η εν λόγω αντιμετώπιση οδηγεί σε ένα μέτρο του κινδύνου αύξησης του πιστωτικού κινδύνου στον οποίο εκτίθεται το ίδρυμα μετά την ενεργοποίηση της ρήτρας πρόωρης εξόφλησης των τίτλων το οποίο είναι εξίσου συνετό με αυτό που υπολογίζεται βάσει της παραγράφου 6.
8. Κάθε άλλη τιτλοποίηση με ρύθμιση ελεγχόμενης πρόωρης εξόφλησης ανανεούμενων ανοιγμάτων υπόκειται σε συντελεστή μετατροπής 90 %.
9. Κάθε άλλη τιτλοποίηση με ρύθμιση μη ελεγχόμενης πρόωρης εξόφλησης ανανεούμενων ανοιγμάτων υπόκειται σε συντελεστή μετατροπής 100 %.
Άρθρο 257
Τεχνικές μείωσης του πιστωτικού κινδύνου για θέσεις τιτλοποίησης δυνάμει της τυποποιημένης προσέγγισης
Εάν λαμβάνεται πιστωτική προστασία για μια τιτλοποιημένη θέση, ο υπολογισμός των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών μπορεί να τροποποιηθεί σύμφωνα με το κεφάλαιο 4.
Άρθρο 258
Μείωση των σταθμισμένων ποσών ανοιγμάτων
Εάν σε μια θέση τιτλοποίησης εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 1 250 %, τα ιδρύματα μπορούν, σύμφωνα με το άρθρο 36 παράγραφος 1 στοιχείο ια), αντί να συμπεριλάβουν τη θέση αυτή στον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών, να αφαιρέσουν από το (…) Κεφάλαιο Κοινών Μετοχών της κατηγορίας 1 την αξία ανοίγματος της θέσης. Για τον σκοπό αυτόν, η χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία μπορεί να λαμβάνεται υπόψη στον υπολογισμό της αξίας ανοίγματος με τρόπο συμβατό με το άρθρο 257.
Εάν ένα μεταβιβάζον ίδρυμα χρησιμοποιήσει αυτή την εναλλακτική δυνατότητα, μπορεί να αφαιρέσει 12,5 φορές το ποσό που αφαιρείται σύμφωνα με το άρθρο 36 παράγραφος 1 στοιχείο ια) από το ποσό που ορίζεται στο άρθρο 252 ως το σταθμισμένο ως προς τον κίνδυνο ποσό του ανοίγματος που θα υπολογιζόταν επί του παρόντος για τα τιτλοποιημένα ανοίγματα εάν δεν είχαν τιτλοποιηθεί.
Ενότητα 4
Υπολογισμός των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών δυναμέι της προσέγγισης πεδ
Άρθρο 259
Ιεράρχηση μεθόδων
1. Τα ιδρύματα χρησιμοποιούν τις μεθόδους σύμφωνα με την κατωτέρω ιεράρχηση:
α)
για μια διαβαθμισμένη θέση ή θέση για την οποία μπορεί να χρησιμοποιηθεί τεκμαιρόμενη διαβάθμιση, η μέθοδος των διαβαθμίσεων του άρθρου 261 χρησιμοποιείται για τον υπολογισμό του σταθμισμένου ως προς τον κίνδυνο ποσού,
β)
για μια μη διαβαθμισμένη θέση το ίδρυμα μπορεί να χρησιμοποιεί τη μέθοδο του εποπτικού υποδείγματος που προβλέπεται στο άρθρο 262 εάν μπορεί να διενεργήσει εκτιμήσεις του PD και κατά περίπτωση της αξίας του ανοίγματος και του LGD ως δεδομένα εισαγωγής για τη μέθοδο του εποπτικού υποδείγματος σύμφωνα με τις απαιτήσεις εκτίμησης των εν λόγω παραμέτρων δυνάμει της μεθόδου των εσωτερικών διαβαθμίσεων σύμφωνα με το τμήμα 3. Ένα ίδρυμα εκτός του μεταβιβάζοντος ιδρύματος μπορεί να χρησιμοποιήσει τη μέθοδο του εποπτικού υποδείγματος μόνο με την επιφύλαξη της προηγούμενης άδειας των αρμόδιων αρχών, η οποία παραχωρείται μόνο εάν το ίδρυμα πληροί την προϋπόθεση της πρώτης περιόδου του παρόντος στοιχείου,
γ)
ως εναλλακτική δυνατότητα στο στοιχείο β) και μόνο για μη διαβαθμισμένες θέσεις σε προγράμματα ABCP, το ίδρυμα μπορεί να χρησιμοποιήσει τη μέθοδο της εσωτερικής αξιολόγησης όπως ορίζεται στην παράγραφο 4 εάν έχει λάβει την άδεια των αρμόδιων αρχών για να το πράξει,
δ)
σε όλες τις άλλες περιπτώσεις, εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 1 250 % στις μη διαβαθμισμένες θέσεις τιτλοποίησης,
ε)
Κατά παρέκκλιση από το στοιχείο δ), και με την επιφύλαξη άδειας από τις αρμόδιες αρχές, ένα ίδρυμα μπορεί να υπολογίσει τη στάθμιση κινδύνου για μια μη διαβαθμισμένη θέση σε πρόγραμμα ABCP σύμφωνα με το άρθρο 253 ή 254, εάν η μη διαβαθμισμένη θέση δεν αποτελεί εμπορικό χρεόγραφο και εμπίπτει στο πεδίο εφαρμογής της μεθόδου της εσωτερικής αξιολόγησης για την οποία ζητείται άδεια. Οι συνολικές αξίες των ανοιγμάτων που αντιμετωπίζονται από την εξαίρεση αυτή δεν είναι ουσιώδεις και σε καμία περίπτωση δεν πρέπει να υπερβαίνουν το 10 % των συνολικών αξιών των ανοιγμάτων που αντιμετωπίζονται από το ίδρυμα στο πλαίσιο της μεθόδου της εσωτερικής αξιολόγησης. Το ίδρυμα δεν θα κάνει χρήση του εν λόγω εργαλείου εφόσον δεν έχει δοθεί άδεια για τη σχετική μέθοδο της εσωτερικής αξιολόγησης.
2. Για τους σκοπούς χρήσης τεκμαιρόμενων διαβαθμίσεων, ένα ίδρυμα αποδίδει σε μια μη διαβαθμισμένη θέση τιτλοποίησης τεκμαιρόμενη πιστοληπτική αξιολόγηση ισοδύναμη με εκείνη της διαβαθμισμένης θέσης αναφοράς με την υψηλότερη εξοφλητική προτεραιότητα που είναι από κάθε άποψη ελάσσονος εξοφλητικής προτεραιότητας σε σχέση με την εν λόγω μη διαβαθμισμένη θέση και πληροί όλες τις ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
οι θέσεις αναφοράς είναι από κάθε άποψη ελάσσονος εξοφλητικής προτεραιότητας σε σχέση με τη μη διαβαθμισμένη θέση της τιτλοποίησης,
β)
η ληκτότητα των θέσεων αναφοράς πρέπει να είναι ίση ή μεγαλύτερη από τη ληκτότητα της εν λόγω μη διαβαθμισμένης θέσης,
γ)
η τεκμαιρόμενη διαβάθμιση πρέπει να επικαιροποιείται σε συνεχή βάση για να λαμβάνονται υπόψη οι μεταβολές στην πιστοληπτική αξιολόγηση των θέσεων αναφοράς.
3. Οι αρμόδιες αρχές χορηγούν στα ιδρύματα άδεια χρήσης της «μεθόδου εσωτερικής αξιολόγησης» όπως προβλέπεται στην παράγραφο 4, εφόσον πληρούνται όλες οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
οι θέσεις στα εμπορικά χρεόγραφα του προγράμματος ABCP είναι διαβαθμισμένες θέσεις,
β)
η εσωτερική αξιολόγηση της πιστωτικής ποιότητας της θέσης αντικατοπτρίζει τη δημόσια διαθέσιμη μέθοδο αξιολόγησης που εφαρμόζεται από έναν ή περισσότερους ΕΟΠΑ για τη διαβάθμιση τίτλων που εξασφαλίζονται με απαιτήσεις του ιδίου τύπου όπως οι τιτλοποιημένες,
γ)
οι ΕΟΠΑ, των οποίων εφαρμόζεται η μέθοδος αξιολόγησης σύμφωνα με το στοιχείο β), περιλαμβάνουν τους ΕΟΠΑ που παρείχαν εξωτερική διαβάθμιση για τα εμπορικά χρεόγραφα του προγράμματος ABCP. Τα ποσοτικά στοιχεία -όπως οι παράγοντες ακραίων καταστάσεων- που χρησιμοποιούνται για την αντιστοίχιση της θέσης με συγκεκριμένη πιστωτική ποιότητα είναι τουλάχιστον εξίσου συντηρητικά με εκείνα που χρησιμοποιούνται στη μέθοδο αξιολόγησης των εν λόγω ΕΟΠΑ,
δ)
κατά τον σχεδιασμό της μεθόδου εσωτερικής αξιολόγησης, το ίδρυμα λαμβάνει υπόψη τις σχετικές δημοσιευμένες μεθόδους διαβάθμισης που εφαρμόζουν οι ΕΟΠΑ που διαβαθμίζουν τα εμπορικά χρεόγραφα του προγράμματος ABCP. Το ίδρυμα τεκμηριώνει γραπτώς τις αναλύσεις αυτές και τις επικαιροποιεί τακτικά, όπως ορίζεται στο στοιχείο ζ),
ε)
η μέθοδος εσωτερικής αξιολόγησης του ιδρύματος περιλαμβάνει βαθμίδες διαβάθμισης. Υπάρχει αντιστοιχία μεταξύ αυτών των βαθμίδων διαβάθμισης και των πιστοληπτικών αξιολογήσεων των ΕΟΠΑ. Η αντιστοιχία αυτή πρέπει να τεκμηριώνεται γραπτώς,
στ)
το ίδρυμα χρησιμοποιεί τη μέθοδο εσωτερικής αξιολόγησης στις εσωτερικές διαδικασίες διαχείρισης κινδύνων, και ιδίως στις διαδικασίες λήψης αποφάσεων, πληροφόρησης των διοικητικών στελεχών και εσωτερικής κατανομής των κεφαλαίων,
ζ)
εσωτερικοί ή εξωτερικοί ελεγκτές, ένας ΕΟΠΑ ή η εσωτερική λειτουργία ελέγχου πίστεως ή διαχείρισης κινδύνων του ιδρύματος, εξετάζουν τακτικά τη διαδικασία εσωτερικής αξιολόγησης και την ποιότητα των εσωτερικών αξιολογήσεων της πιστωτικής ποιότητας των ανοιγμάτων του ιδρύματος σε ένα πρόγραμμα ABCP. Εάν η εξέταση αυτή πραγματοποιείται από τις λειτουργίες εσωτερικού ελέγχου, ελέγχου πίστεως ή διαχείρισης κινδύνων του ιδρύματος, οι λειτουργίες αυτές πρέπει να είναι ανεξάρτητες από τη σχετική με τα προγράμματα ABCP δραστηριότητα, καθώς και από τις υπηρεσίες που είναι επιφορτισμένες με τις σχέσεις με την πελατεία,
η)
το ίδρυμα παρακολουθεί τη διαχρονική αποτελεσματικότητα των εσωτερικών διαβαθμίσεων προκειμένου να αξιολογήσει τη συνολική απόδοση της μεθόδου εξωτερικής αξιολόγησης και πραγματοποιεί τις αναγκαίες προσαρμογές στην εφαρμοζόμενη μέθοδο εάν η συμπεριφορά των ανοιγμάτων αποκλίνει συστηματικά από εκείνη που υποδεικνύουν οι εσωτερικές διαβαθμίσεις,
i)
το πρόγραμμα ABCP περιλαμβάνει πρότυπα αναδοχής υπό μορφή πιστωτικών και επενδυτικών κατευθυντήριων γραμμών. Για να αποφασίσει να προβεί σε αγορά στοιχείου ενεργητικού, ο διαχειριστής του προγράμματος εξετάζει το είδος του αγοραζόμενου στοιχείου ενεργητικού, το είδος και τη νομισματική αξία των ανοιγμάτων από την παροχή ταμειακών διευκολύνσεων και πιστωτικών ενισχύσεων, την κατανομή των ζημιών και τη νομική και οικονομική απομόνωση των μεταβιβαζόμενων στοιχείων ενεργητικού από την οντότητα που τα πωλεί. Πραγματοποιείται πιστωτική ανάλυση του προφίλ κινδύνου του πωλητή του στοιχείου ενεργητικού, περιλαμβανομένης της ανάλυσης των ιστορικών και των αναμενόμενων χρηματοοικονομικών επιδόσεων, της τρέχουσας θέσης στην αγορά, της αναμενόμενης μελλοντικής ανταγωνιστικότητας, της μόχλευσης, των ταμειακών ροών, του δείκτη κάλυψης χρηματοοικονομικών εξόδων και της διαβάθμισης των εν κυκλοφορία τίτλων χρέους του. Επιπλέον, εξετάζονται τα πρότυπα αναδοχής του πωλητή, η δυνατότητα διαχείρισης των ανοιγμάτων και οι διαδικασίες είσπραξης του πωλητή,
ι)
τα πρότυπα αναδοχής του προγράμματος ABCP ορίζουν ελάχιστα κριτήρια επιλεξιμότητας των στοιχείων ενεργητικού, τα οποία ιδίως:
i)
αποκλείουν την απόκτηση στοιχείων ενεργητικού σε σημαντική καθυστέρηση πληρωμών ή σε αθέτηση,
ii)
περιορίζουν τη συγκέντρωση κινδύνων στον ίδιο οφειλέτη ή στην ίδια γεωγραφική ζώνη,
iii)
περιορίζουν την προθεσμία εξόφλησης των αγοραζόμενων στοιχείων ενεργητικού,
ια)
το πρόγραμμα ABCP περιλαμβάνει πολιτικές και διαδικασίες είσπραξης που λαμβάνουν υπόψη τη λειτουργική ικανότητα και την πιστωτική ποιότητα του διαχειριστή του τιτλοποιημένου χαρτοφυλακίου. Το πρόγραμμα ABCP μειώνει τον κίνδυνο των επιδόσεων πωλητή και του διαχειριστή με διάφορες μεθόδους, όπως ο καθορισμός ορίων ενεργοποίησης που βασίζονται στην τρέχουσα πιστωτική ποιότητα που θα αποκλείουν την κ επικάλυψη των κεφαλαίων,
ια)
η συγκεντρωτική εκτίμηση της ζημίας για ομάδα στοιχείων ενεργητικού που προτίθεται να αγοράσει το πρόγραμμα ABCP λαμβάνει υπόψη όλες τις πηγές δυνητικού κινδύνου, όπως ο πιστωτικός κίνδυνος και ο κίνδυνος απομείωσης αξίας των εισπρακτέων απαιτήσεων. Εάν η παρεχόμενη από τον πωλητή πιστωτική ενίσχυση μετράται μόνο σε συνάρτηση με τις ζημίες που συνδέονται με τον πιστωτικό κίνδυνο, τότε σχηματίζεται ειδικό αποθεματικό για τον κίνδυνο απομείωσης αξίας εάν ο κίνδυνος αυτός είναι ουσιαστικός για τη συγκεκριμένη ομάδα απαιτήσεων. Επιπλέον, για τη μέτρηση του απαιτούμενου επιπέδου πιστωτικής ενίσχυσης, το πρόγραμμα εξετάζει μακροχρόνια ιστορικά δεδομένα για τις ζημίες, την κατάσταση καθυστερήσεων, τις απομειώσεις αξίας και την κυκλοφοριακή ταχύτητα των εισπρακτέων ποσών,
ιβ)
το πρόγραμμα ABCP ενσωματώνει διαρθρωτικά στοιχεία, όπως τα όρια κλεισίματος, στα αγοραζόμενα ανοίγματα προκειμένου να περιορίσει τη δυνητική επιδείνωση της πιστωτικής ποιότητας του υποκείμενου χαρτοφυλακίου.
4. Δυνάμει της μεθόδου της εσωτερικής αξιολόγησης, η μη διαβαθμισμένη θέση αντιστοιχίζεται από το ίδρυμα με μια από τις βαθμίδες διαβάθμισης που ορίζονται στην παράγραφο 3 στοιχείο ε). Στη θέση αποδίδεται τεκμαιρόμενη διαβάθμιση ισοδύναμη με τις πιστοληπτικές αξιολογήσεις που αντιστοιχούν σε αυτή την βαθμίδα διαβάθμισης, σύμφωνα με την παράγραφο 3 στοιχείο ε). Εάν η τεκμαιρόμενη διαβάθμιση είναι, στην αρχή της τιτλοποίησης, ίση ή υψηλότερη του επενδυτικού βαθμού, θεωρείται ισοδύναμη με μια αποδεκτή πιστοληπτική αξιολόγηση από ΕΟΠΑ για τους σκοπούς του υπολογισμού των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών.
5. Τα ιδρύματα που έχουν λάβει άδεια να χρησιμοποιούν τη μέθοδο των εσωτερικών διαβαθμίσεων δεν επιστρέφουν στη χρήση άλλων μεθόδων εκτός εάν πληρούνται όλες οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
ο ίδρυμα έχει αποδείξει επαρκώς στις αρμόδιες αρχές ότι έχει πολύ σημαντικό λόγο να το πράξει,
β)
το ίδρυμα έχει λάβει την προηγούμενη έγκριση της αρμόδιας αρχής.
Άρθρο 260
Μέγιστα σταθμισμένα ποσά ανοιγμάτων
Ένα μεταβιβάζον, ανάδοχο ή άλλο ίδρυμα που μπορεί να υπολογίσει το KIRB, δύναται να περιορίζει τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά που υπολογίζονται για τις θέσεις του στην τιτλοποίηση στα ποσά που θα αντιστοιχούσαν, σύμφωνα με το άρθρο 92 παράγραφος 3, σε απαίτηση ιδίων κεφαλαίων ίση με το άθροισμα του 8 % των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών που θα προέκυπταν εάν τα τιτλοποιημένα στοιχεία ενεργητικού δεν είχαν τιτλοποιηθεί και περιλαμβάνονταν στον ισολογισμό του ιδρύματος και των ποσών αναμενόμενης ζημίας από αυτά τα ανοίγματα.
Άρθρο 261
Μέθοδος των διαβαθμίσεων
1. Δυνάμει της μεθόδου των διαβαθμίσεων, το ίδρυμα υπολογίζει το σταθμισμένο ως προς τον κίνδυνο ποσό ανοίγματος μιας διαβαθμισμένης θέσης τιτλοποίησης ή επανατιτλοποίησης εφαρμόζοντας στην αξία του ανοίγματος τον κατάλληλο συντελεστή στάθμισης κινδύνου και πολλαπλασιάζοντας το αποτέλεσμα με 1,06.
Ο κατάλληλος συντελεστής στάθμισης κινδύνου είναι ο συντελεστής στάθμισης κινδύνου που ορίζεται στον πίνακα 4, με τον οποίο αντιστοιχίζεται η πιστοληπτική αξιολόγηση της θέσης σύμφωνα με το τμήμα 4.
Πίνακας 4
Βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας
Θέσεις τιτλοποίησης
Θέσεις επανατιτλοποίησης
Πιστωτικές αξιολογήσεις πλην των βραχυ-πρόθεσμων
Βραχυπρόθεσμες πιστωτικές αξιολογήσεις
A
B
Γ
Δ
E
1
1
7 %
12 %
20 %
20 %
30 %
2
8 %
15 %
25 %
25 %
40 %
3
10 %
18 %
35 %
35 %
50 %
4
2
12 %
20 %
40 %
65 %
5
20 %
35 %
60 %
100 %
6
35 %
50 %
100 %
150 %
7
3
60 %
75 %
150 %
225 %
8
100 %
200 %
350 %
9
250 %
300 %
500 %
10
425 %
500 %
650 %
11
650 %
750 %
850 %
όλες οι άλλες και οι μη διαβαθμισμένες
1 250 %
Οι συντελεστές στάθμισης της στήλης Γ του πίνακα 4 εφαρμόζονται εάν η θέση τιτλοποίησης δεν είναι θέση επανατιτλοποίησης και εάν ο πραγματικός αριθμός ανοιγμάτων που τιτλοποιήθηκαν είναι κάτω των έξι.
Για τις υπόλοιπες θέσεις τιτλοποίησης που δεν είναι θέσεις επανατιτλοποίησης, εφαρμόζονται οι συντελεστές στάθμισης της στήλης Β, εκτός εάν η θέση ανήκει στο τμήμα τιτλοποίησης με την υψηλότερη εξοφλητική προτεραιότητα, οπότε εφαρμόζεται ο συντελεστής στάθμισης της στήλης Α.
Για τις θέσεις επανατιτλοποίησης, εφαρμόζεται ο συντελεστής στάθμισης της στήλης Ε, εκτός εάν η θέση ανήκει στο τμήμα επανατιτλοποίησης με την υψηλότερη εξοφλητική προτεραιότητα και κανένα από τα υποκείμενα ανοίγματα δεν είναι ανοίγματα επανατιτλοποίησης, οπότε εφαρμόζεται η στήλη Δ.
Κατά τον προσδιορισμό του τμήματος με την υψηλότερη προτεραιότητα δεν απαιτείται να λαμβάνονται υπόψη τα ποσά που οφείλονται δυνάμει συμβάσεων παράγωγων μέσων επιτοκίου και τιμών συναλλάγματος, ούτε οι οφειλόμενες προμήθειες ή άλλες παρόμοιες πληρωμές.
Κατά τον υπολογισμό του πραγματικού αριθμού τιτλοποιημένων απαιτήσεων, όλες οι απαιτήσεις έναντι του ιδίου οφειλέτη αντιμετωπίζονται ως μία και μόνο απαίτηση. Ο πραγματικός αριθμός απαιτήσεων υπολογίζεται με τον τύπο:
όπου EADi είναι το άθροισμα των αξιών ανοιγμάτων έναντι του i-στού οφειλέτη. Εάν το τμήμα χαρτοφυλακίου που αντιστοιχεί στο μεγαλύτερο άνοιγμα, στο C1, είναι διαθέσιμο, το ίδρυμα μπορεί να υπολογίσει τον αριθμό Ν ως 1/C1.
2. Τεχνικές μείωσης του πιστωτικού κινδύνου των θέσεων τιτλοποίησης μπορούν να αναγνωριστούν σύμφωνα με το άρθρο 264 παράγραφοι 1 και 4, με την επιφύλαξη των προϋποθέσεων του άρθρου 247.
Άρθρο 262
Μέθοδος του εποπτικού υποδείγματος
1. Δυνάμει της μεθόδου του εποπτικού υποδείγματος, ο συντελεστής στάθμισης κινδύνου που εφαρμόζεται στην τιτλοποιημένη θέση υπολογίζεται ως εξής, με κατώτερη τιμή 20 % για θέσεις επανατιτλοποίησης και 7 % για όλες τις άλλες θέσεις τιτλοποίησης:
όπου:
S[x] =
x,
when x ≤ K IRBR
,
when x K IRBR
където:
τ= 1 000,
ω= 20,
Beta [x; a, b]= η σωρευτική κατανομή Βήτα με παραμέτρους a και b υπολογιζόμενες στο x,
T= το πάχος του τμήματος τιτλοποίησης στο οποίο κατέχεται η θέση μετράται ως ο λόγος μεταξύ α) του ονομαστικού ποσού του τμήματος και β) του αθροίσματος των ονομαστικών ποσών των ανοιγμάτων που τιτλοποιήθηκαν. Για τα παράγωγα μέσα που παρατίθενται στο παράρτημα ΙΙ, το άθροισμα του τρέχοντος κόστους αντικατάστασης και του ενδεχόμενου μελλοντικού πιστωτικού ανοίγματος που υπολογίζεται σύμφωνα με το κεφάλαιο 6 χρησιμοποιείται αντί για το ονομαστικό ποσό,
KIRBR = ο λόγος μεταξύ α) του KIRBR και β) του αθροίσματος των αξιών ανοιγμάτων που τιτλοποιήθηκαν και εκφράζεται σε δεκαδική μορφή,
L= το επίπεδο πιστωτικής ενίσχυσης, το οποίο μετράται ως ο λόγος του ονομαστικού ποσού όλων των τμημάτων ελάσσονος εξοφλητικής προτεραιότητας σε σχέση με το τμήμα στο οποίο κατέχεται η θέση, προς το άθροισμα των ονομαστικών ποσών ανοιγμάτων που τιτλοποιήθηκαν. Τα κεφαλαιοποιημένα μελλοντικά κέρδη δεν περιλαμβάνονται στον υπολογισμό του L. Τα ποσά που οφείλονται από αντισυμβαλλομένους σε παράγωγα μέσα του παραρτήματος II, τα οποία αντιπροσωπεύουν τμήματα ελάσσονος εξοφλητικής προτεραιότητας σε σχέση το εν λόγω τμήμα, μπορούν να μετρώνται με βάση το τρέχον κόστος αντικατάστασης, εκτός ενδεχόμενων μελλοντικών πιστωτικών ανοιγμάτων, κατά τον υπολογισμό του επιπέδου πιστωτικής ενίσχυσης,
N= ο πραγματικός αριθμός ανοιγμάτων όπως υπολογίζεται σύμφωνα με το άρθρο 261. Στην περίπτωση πράξεων επανατιτλοποίησης, το ίδρυμα εξετάζει τον αριθμό των ανοιγμάτων τιτλοποίησης της ομάδας και όχι τον αριθμό των υποκειμένων ανοιγμάτων στις αρχικές ομάδες από τις οποίες απορρέουν τα υποκείμενα ανοίγματα τιτλοποίησης,
ELGD= η σταθμισμένη ως προς το άνοιγμα μέση ποσοστιαία ζημία σε περίπτωση αθέτησης, υπολογίζεται ως εξής:
όπου:
LGDi = το μέσο LGD για το σύνολο των ανοιγμάτων έναντι του i-στού οφειλέτη, και όπου το LGD προσδιορίζεται σύμφωνα με το Κεφάλαιο 3. Σε περίπτωση επανατιτλοποίησης, εφαρμόζεται LGD 100 % σε όλες τις τιτλοποιημένες απαιτήσεις. Εάν οι κίνδυνοι αθέτησης και απομείωσης αξίας εισπρακτέων απαιτήσεων αντιμετωπίζονται συγκεντρωτικά σε μια τιτλοποίηση, η εισαγόμενη τιμή για το LGDi υπολογίζεται ως σταθμισμένος μέσος του LGD για πιστωτικό κίνδυνο και του LGD 75 % για κίνδυνο απομείωσης. Οι συντελεστές στάθμισης είναι οι μεμονωμένες απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για τον πιστωτικό κίνδυνο και για τον κίνδυνο απομείωσης, αντίστοιχα.
2. Στην περίπτωση που το ονομαστικό ποσό του μεγαλύτερου τιτλοποιημένου ανοίγματος, C1, δεν υπερβαίνει το 3 % του αθροίσματος των ονοματικών ποσών των τιτλοποιημένων ανοιγμάτων, το ίδρυμα μπορεί, για τους σκοπούς της μεθόδου του εποπτικού υποδείγματος, να θέσει LGD = 50 % στην περίπτωση τιτλοποιήσεων που δεν είναι θέσεις επανατιτλοποίησης, και N ίσο με ένα από τα ακόλουθα:
όπου:
Cm
=
ο λόγος του αθροίσματος των ονομαστικών ποσών των μεγαλύτερων ανοιγμάτων «m» προς το άθροισμα των ονομαστικών ποσών των τιτλοποιημένων ανοιγμάτων. Το επίπεδο του «m» μπορεί να ορίζεται από το ίδρυμα.
Για τις τιτλοποιήσεις στις οποίες ουσιωδώς όλα τα τιτλοποιημένα ανοίγματα είναι ανοίγματα λιανικής τραπεζικής, τα ιδρύματα μπορούν, με την επιφύλαξη της άδειας της αρμόδιας αρχής, να χρησιμοποιούν τη μέθοδο του εποπτικού υποδείγματος χρησιμοποιώντας τις κατωτέρω απλοποιήσεις: h=0 και v=0, εφόσον ο πραγματικός αριθμός των ανοιγμάτων δεν είναι χαμηλός και τα ανοίγματα δεν έχουν υψηλή συγκέντρωση.
3. Οι αρμόδιες αρχές ενημερώνουν την ΕΑΤ σχετικά με τη χρήση της παραγράφου 2 από τα ιδρύματα. Η Ευρωπαϊκή Αρχή Τραπεζών παρακολουθεί το φάσμα των πρακτικών στον συγκεκριμένο τομέα και εκδίδει κατευθυντήριες γραμμές, σύμφωνα με το άρθρο 16 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
4. Τεχνικές μείωσης του πιστωτικού κινδύνου των θέσεων τιτλοποίησης μπορούν να αναγνωριστούν σύμφωνα με το άρθρο 264 παράγραφοι 2 έως 4, με την επιφύλαξη των προϋποθέσεων του άρθρου 247.
Άρθρο 263
Ταμειακές διευκολύνσεις
1. Για τους σκοπούς του προσδιορισμού της αξίας ανοίγματος μιας μη διαβαθμισμένης θέσης τιτλοποίησης υπό τη μορφή ταμειακών διευκολύνσεων με προεγκεκριμένο όριο, μπορεί να εφαρμοστεί συντελεστής μετατροπής 0 % στο ονομαστικό ποσό της ταμειακής διευκόλυνσης που πληροί τις προϋποθέσεις του άρθρου 255 παράγραφος 2.
2. Εάν το ίδρυμα δεν έχει τη δυνατότητα να υπολογίσει τα σταθμισμένα ποσά για τα τιτλοποιημένα ανοίγματα σαν να μην είχαν τιτλοποιηθεί, μπορεί κατ’ εξαίρεση και με την επιφύλαξη της άδειας από τις αρμόδιες αρχές, να εφαρμόζει προσωρινά τη μέθοδο της παραγράφου 3 για τον υπολογισμό των σταθμισμένων ποσών για μια μη διαβαθμισμένη θέση τιτλοποίησης με μορφή ταμειακής διευκόλυνσης που πληροί τις προϋποθέσεις του άρθρου 255 παράγραφος 1. Τα ιδρύματα ενημερώνουν τις αρμόδιες αρχές ότι χρησιμοποιούν την εν λόγω μέθοδο και αναφέρουν τους λόγους και τη σκοπούμενη περίοδο χρήσης.
Ο υπολογισμός των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών ανοιγμάτων θεωρείται, γενικά, ότι δεν είναιδυνατός, εάν η τεκμαιρόμενη διαβάθμιση, η μέθοδος εσωτερικής αξιολόγησης και η μέθοδος του εποπτικού υποδείγματος δεν είναι στη διάθεση του ιδρύματος.
3. Ο υψηλότερος συντελεστής στάθμισης κινδύνου που θα εφαρμοζόταν σύμφωνα με το κεφάλαιο 2 σε οποιοδήποτε από τα τιτλοποιημένα ανοίγματα εάν δεν είχαν τιτλοποιηθεί μπορεί να εφαρμοστεί στη θέση τιτλοποίησης που αντιπροσωπεύεται από μια ταμειακή διευκόλυνση που πληροί τις προϋποθέσεις του άρθρου 255 παράγραφος 1. Για τον προσδιορισμό της αξίας ανοίγματος της θέσης εφαρμόζεται συντελεστής μετατροπής 100 %.
Άρθρο 264
Τεχνικές μείωσης του πιστωτικού κινδύνου για θέσεις τιτλοποίησης δυνάμει της προσέγγισης ΠΕΔ
1. Εάν τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά υπολογίζονται με τη μέθοδο των διαβαθμίσεων, η αξία ανοίγματος ή ο συντελεστής στάθμισης κινδύνου για τη θέση τιτλοποίησης για την οποία έχει ληφθεί πιστωτική προστασία μπορούν να τροποποιηθούν σύμφωνα με τις διατάξεις του κεφαλαίου 4 όπως αυτές εφαρμόζονται στον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών σύμφωνα με το κεφάλαιο 2.
2. Σε περίπτωση πλήρους πιστωτικής προστασίας, εάν τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά υπολογίζονται με τη μέθοδο του εποπτικού υποδείγματος, εφαρμόζονται οι ακόλουθες απαιτήσεις:
α)
το ίδρυμα προσδιορίζει τον «πραγματικό συντελεστή στάθμισης κινδύνου» της θέσης. Για τον σκοπό αυτό, διαιρεί το σταθμισμένο ως προς τον κίνδυνο ποσό της θέσης με την αξία ανοίγματος της θέσης και πολλαπλασιάζει το αποτέλεσμα επί 100,
β)
σε περίπτωση χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας, το σταθμισμένο ως προς τον κίνδυνο ποσό της θέσης τιτλοποίησης υπολογίζεται πολλαπλασιάζοντας το προσαρμοσμένο κατά τη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία ποσό ανοίγματος της θέσης (E*), όπως υπολογίζεται σύμφωνα με το κεφάλαιο 4 για τους σκοπούς του υπολογισμού των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών σύμφωνα με το κεφάλαιο 2, όπου Ε είναι το ποσό της τιτλοποιημένης θέσης, επί την πραγματική στάθμιση κινδύνου,
γ)
σε περίπτωση μη χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας, το σταθμισμένο ως προς τον κίνδυνο ποσό της τιτλοποιημένης θέσης υπολογίζεται πολλαπλασιάζοντας το ποσό της προστασίας προσαρμοσμένο για τυχόν αναντιστοιχίες νομισμάτων και ληκτότητας (GA) σύμφωνα με τις διατάξεις του κεφαλαίου 4, επί το συντελεστή στάθμισης κινδύνου του παρόχου της προστασίας, και προσθέτοντας στο αποτέλεσμα το ποσό που προκύπτει από τον πολλαπλασιασμό του ποσού της θέσης τιτλοποίησης μετά την αφαίρεση του GA επί την πραγματική στάθμιση κινδύνου.
3. Σε περίπτωση μερικής προστασίας, εάν τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά υπολογίζονται με τη μέθοδο του εποπτικού υποδείγματος, εφαρμόζονται οι ακόλουθες απαιτήσεις:
α)
εάν οι τεχνικές μείωσης του πιστωτικού κινδύνου καλύπτουν την πρωτεύουσα ζημία της θέσης τιτλοποίησης ή όλες τις ζημίες της σε αναλογική βάση, το ίδρυμα μπορεί να εφαρμόσει την παράγραφο 2,
β)
στις άλλες περιπτώσεις, το ίδρυμα αντιμετωπίζει τη θέση τιτλοποίησης ως δύο ή περισσότερες θέσεις και θεωρεί το μη καλυμμένο τμήμα ως τη θέση με τη χαμηλότερη πιστωτική ποιότητα. Για τον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών για τη θέση αυτή εφαρμόζονται οι διατάξεις του άρθρου 262, με την προσαρμογή του T στο e* στην περίπτωση της χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας και στο T-g στην περίπτωση της μη χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας, όπου e* είναι ο λόγος του E* προς το συνολικό ονομαστικό ποσό της υποκείμενης ομάδας και E* είναι το προσαρμοσμένο ποσό ανοίγματος της θέσης τιτλοποίησης υπολογιζόμενο σύμφωνα με τις διατάξεις του κεφαλαίου 4 όπως αυτές εφαρμόζονται στον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών σύμφωνα με το κεφάλαιο 2, με Ε = ποσό θέσης τιτλοποίησης και g είναι ο λόγος του ονομαστικού ποσού της πιστωτικής προστασίας, προσαρμοσμένο για τυχόν αναντιστοιχίες νομισμάτων και ληκτότητας σύμφωνα με το κεφάλαιο 4, προς το άθροισμα των ποσών ανοιγμάτων των θέσεων τιτλοποίησης. Στην περίπτωση της μη χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας, ο συντελεστής στάθμισης κινδύνου του παρόχου της προστασίας εφαρμόζεται στο τμήμα της θέσης που δεν περιλαμβάνεται στην προσαρμοσμένη τιμή του T.
4. Εάν, σε περίπτωση μη χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας, οι αρμόδιες αρχές έχουν χορηγήσει στο ίδρυμα την άδεια να υπολογίζει τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά για συγκρίσιμα άμεσα ανοίγματα έναντι του παρόχου προστασίας σύμφωνα με το κεφάλαιο 3, ο συντελεστής στάθμισης κινδύνου g των ανοιγμάτων έναντι του παρόχου προστασίας σύμφωνα με το άρθρο 235 προσδιορίζεται όπως ορίζεται στο κεφάλαιο 3.
Άρθρο 265
Συμπληρωματικές απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για τιτλοποιήσεις ανακυκλούμενων ανοιγμάτων με ρήτρα πρόωρης εξόφλησης
1. Επιπλέον των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών για τις θέσεις σε τιτλοποίηση, το μεταβιβάζον ίδρυμα υπολογίζει ένα σταθμισμένο ως προς τον κίνδυνο ποσό σύμφωνα με τη μεθοδολογία του άρθρου 256 όταν πωλεί ανακυκλούμενα ανοίγματα σε μια τιτλοποίηση που περιλαμβάνει ρήτρα πρόωρης εξόφλησης των τίτλων.
2. Κατά παρέκκλιση από το άρθρο 256, η αξία ανοίγματος των συμφερόντων της μεταβιβάζουσας οντότητας ισούται με το άθροισμα των κατωτέρω στοιχείων:
α)
η αξία ανοίγματος του πωληθέντος στην τιτλοποίηση ονομαστικού τμήματος της ομάδας αναληφθέντων ποσών, του οποίου η αναλογία σε σχέση με το σύνολο της πωληθείσας ομάδας προσδιορίζει την αναλογία των χρηματορροών από εισπράξεις κεφαλαίου και τόκων και από άλλα σχετικά ποσά οι οποίες δεν είναι διαθέσιμες για πληρωμές στους κατόχους θέσεων στην τιτλοποίηση,
β)
η αξία ανοίγματος του τμήματος της ομάδας των μη αναληφθέντων ποσών των πιστωτικών ορίων των οποίων τα αναληφθέντα ποσά έχουν πωληθεί στην τιτλοποίηση, του οποίου η αναλογία στο σύνολο των μη αναληφθέντων ποσών είναι ίδια με την αναλογία της αξίας ανοίγματος που αναφέρεται στο στοιχείο α) προς την αξία ανοίγματος της ομάδας αναληφθέντων ποσών που πωλήθηκαν προς τιτλοποίηση.
Τα συμφέροντα της μεταβιβάζουσας οντότητας δεν μπορεί να έχουν χαμηλότερη εξοφλητική προτεραιότητα σε σχέση με τ συμφέροντα των επενδυτών.
Η αξία ανοίγματος των συμφερόντων των επενδυτών είναι το άθροισμα της αξίας ανοίγματος του μη εμπίπτοντος στο στοιχείο α) ονομαστικού τμήματος της ομάδας αναληφθέντων ποσών,και της αξίας ανοίγματος του μη εμπίπτοντος στο στοιχείο β) τμήματος της ομάδας μη αναληφθέντων ποσών των πιστωτικών ορίων των οποίων τα αναληφθέντα ποσά πωλήθηκαν στην τιτλοποίηση.
3. Το σταθμισμένο ως προς τον κίνδυνο ποσό ανοίγματος σε σχέση με την αξία ανοίγματος των συμφερόντων της μεταβιβάζουσας οντότητας σύμφωνα με την παράγραφο 2 στοιχείο α) υπολογίζεται ως το ποσό για ένα άνοιγμα κατ’ αναλογία προς τα τιτλοποιημένα αναληφθέντα ποσά ανοιγμάτων σαν να μην είχαν τιτλοποιηθεί και για ένα άνοιγμα κατ’ αναλογία προς τα μη αναληφθέντα ποσά των πιστωτικών ορίων, των οποίων τα αναληφθέντα ποσά πωλήθηκαν στην τιτλοποίηση.
Άρθρο 266
Μείωση των σταθμισμένων ποσών ανοιγμάτων
1. Το σταθμισμένο ποσό ανοίγματος μιας θέσης τιτλοποίησης στην οποία εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης 1 250 % μπορεί να μειωθεί κατά 12,5 φορές το ποσό κάθε ειδικής προσαρμογής πιστωτικού κινδύνου που αντιμετωπίζεται σύμφωνα με το άρθρο 110 που εφαρμόζει το ίδρυμα στα τιτλοποιημένα ανοίγματα. Στον βαθμό που λαμβάνονται υπόψη για το σκοπό αυτό, οι ειδικές προσαρμογές πιστωτικού κινδύνου δεν λαμβάνονται υπόψη για τους σκοπούς του υπολογισμού που αναφέρεται στο άρθρο 159.
2. Το σταθμισμένο ως προς τον κίνδυνο ποσό ανοίγματος μιας θέσης τιτλοποίησης μπορεί να μειωθεί κατά 12,5 φορές το ποσό κάθε ειδικής προσαρμογής πιστωτικού κινδύνου που αντιμετωπίζεται σύμφωνα με το άρθρο 110 που εφαρμόζει το ίδρυμα στη θέση αυτή.
3. Σύμφωνα με το άρθρο 36 παράγραφος 1 στοιχείο ια) στην περίπτωση μιας θέσης τιτλοποίησης στην οποία εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 1 250 %, τα ιδρύματα μπορούν, αντί να συμπεριλάβουν τη θέση στον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών, να αφαιρέσουν την αξία ανοίγματός της από τα ίδια κεφάλαιά τους, με την επιφύλαξη των παρακάτω:
α)
η αξία ανοίγματος της θέσης μπορεί να προσδιοριστεί με βάση τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά, λαμβανομένης υπόψη κάθε μείωσης σύμφωνα με τις παραγράφους 1 και 2,
β)
στον υπολογισμό της αξίας ανοίγματος μπορεί να λαμβάνεται υπόψη κάθε επιλέξιμη χρηματοδοτούμενη προστασία με τρόπο που να συνάδει με τη μεθοδολογία των άρθρων 247 και 264,
γ)
εάν η μέθοδος του εποπτικού υποδείγματος χρησιμοποιείται για τον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών και εάν L KIRBR και [L+T] KIRBR, η θέση μπορεί να αντιμετωπίζεται ως δύο χωριστές θέσεις, όπου L = KIRBR για τη θέση με την υψηλότερη εξοφλητική προτεραιότητα.
4. Εάν ένα ίδρυμα κάνει χρήση της δυνατότητας της παραγράφου 3, μπορεί να αφαιρέσει 12,5 φορές το ποσό που αφαιρείται σύμφωνα με την εν λόγω παράγραφο από το ποσό που ορίζεται στο άρθρο 260 ως το ποσό κατά το οποίο μπορεί να περιοριστεί το σταθμισμένο ως προς τον κίνδυνο ποσό του ανοίγματος για τις θέσεις μιας τιτλοποίησης.
Τμήμα 4
Εξωτερικές πίστοληπτικές αξιολογήσεις
Άρθρο 267
Χρησιμοποίηση πιστοληπτικών αξιολογήσεων από ΕΟΠΑ
Τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν πιστοληπτικές αξιολογήσεις για τον προσδιορισμό του συντελεστή στάθμισης κινδύνου μιας θέσης σε τιτλοποίηση μόνο εάν η πιστοληπτική αξιολόγηση έχει εκδοθεί ή έχει προσυπογραφεί από ΕΟΠΑ σύμφωνα με τον κανονισμό (ΕΚ) αριθ. 1060/2009.
Άρθρο 268
Απαιτήσεις που πρέπει να πληρούν οι πιστοληπτικές αξιολογήσεις των ΕΟΠΑ
Για τους σκοπούς του υπολογισμού των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών σύμφωνα με το τμήμα 3, τα ιδρύματα χρησιμοποιούν πιστοληπτική αξιολόγηση από ΕΟΠΑ μόνο εάν πληρούνται οι ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
δεν πρέπει να υπάρχει αναντιστοιχία μεταξύ των ειδών πληρωμών που λαμβάνονται υπόψη στην πιστοληπτική αξιολόγηση και των ειδών πληρωμών που δικαιούται να λάβει το ίδρυμα βάσει της σύμβασης που δημιουργεί τη σχετική θέση τιτλοποίησης,
β)
ο ΕΟΠΑ δημοσιεύει ανάλυση ζημιών και ταμειακών ροών, καθώς και την ευαισθησία των διαβαθμίσεων σε μεταβολές των υποκείμενων παραδοχών, συμπεριλαμβανομένων των επιδόσεων του χαρτοφυλακίου στοιχείων ενεργητικού, καθώς και τις πιστοληπτικές αξιολογήσεις, τις διαδικασίες, τις μεθοδολογίες, τις παραδοχές και τα βασικά υποκείμενα στοιχεία των αξιολογήσεων σύμφωνα με τον κανονισμό (ΕΚ) αριθ. 1060/2009. Δεν θεωρούνται δημοσιευμένες πληροφορίες που είναι διαθέσιμες μόνο σε περιορισμένο αριθμό οντοτήτων. Οι πιστοληπτικές αξιολογήσεις περιλαμβάνονται στον πίνακα μετάβασης του ΕΟΠΑ,
γ)
η πιστοληπτική αξιολόγηση δεν βασίζεται εν όλω ή εν μέρει σε μη χρηματοδοτούμενη υποστήριξη παρεχόμενη από το ίδιο το ίδρυμα. Σε αυτή την περίπτωση, το ίδρυμα θεωρεί τη σχετική θέση ως μη διαβαθμισμένη για τους σκοπούς του υπολογισμού των σταθμισμένων ποσών ανοιγμάτων σύμφωνα με το Τμήμα 3α.
Ο ΕΟΠΑ δεσμεύεται να δημοσιεύει εξηγήσεις σχετικά με την επίδραση των επιδόσεων του χαρτοφυλακίου στοιχείων ενεργητικού στην πιστοληπτική αξιολόγηση.
Άρθρο 269
Χρήση πιστοληπτικών αξιολογήσεων
1. Ένα ίδρυμα μπορεί να διορίσει έναν ή περισσότερους ΕΟΠΑ των οποίων τις πιστοληπτικές αξιολογήσεις θα χρησιμοποιεί για τον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών του σύμφωνα με το παρόν κεφάλαιο (εφεξής «καθορισμένους ΕΟΠΑ»).
2. Ένα ίδρυμα χρησιμοποιεί τις πιστοληπτικές αξιολογήσεις με συνέπεια και όχι επιλεκτικά για τις θέσεις σε τιτλοποίησή που κατέχει σύμφωνα με τις κατωτέρω αρχές:
α)
το ίδρυμα δεν μπορεί να χρησιμοποιεί τις πιστοληπτικές αξιολογήσεις ενός ΕΟΠΑ για τις θέσεις του σε ορισμένα τμήματα και τις πιστοληπτικές αξιολογήσεις άλλου ΕΟΠΑ για τις θέσεις του σε άλλα τμήματα της ιδίας τιτλοποίησης, είτε αυτές έχουν διαβαθμιστεί από τον πρώτο ΕΟΠΑ είτε όχι,
β)
εάν μια θέση έχει δύο πιστοληπτικές αξιολογήσεις από καθορισμένους ΕΟΠΑ, το ίδρυμα χρησιμοποιεί τη λιγότερο ευνοϊκή αξιολόγηση,
γ)
εάν μια θέση έχει περισσότερες από δύο πιστοληπτικές αξιολογήσεις από καθορισμένους ΕΟΠΑ, χρησιμοποιούνται οι δύο ευνοϊκότερες. Εάν οι δύο ευνοϊκότερες αξιολογήσεις είναι διαφορετικές, χρησιμοποιείται η λιγότερο ευνοϊκή από τις δύο,
δ)
ένα ίδρυμα δεν μπορεί να ζητήσει ενεργά την απόσυρση των λιγότερο ευνοϊκών διαβαθμίσεων.
3. Εάν σε μια οντότητα ειδικού σκοπού (SSPE) παρέχεται άμεσα πιστωτική προστασία επιλέξιμη δυνάμει του κεφαλαίου 4 η οποία λαμβάνεται υπόψη στην πιστοληπτική αξιολόγηση μιας θέσης από καθορισμένο ΕΟΠΑ, μπορεί να χρησιμοποιηθεί ο συντελεστής στάθμισης κινδύνου που αντιστοιχεί σε αυτή την πιστοληπτική αξιολόγηση. Εάν η προστασία δεν είναι αποδεκτή δυνάμει του κεφαλαίου 4, η πιστοληπτική αξιολόγηση δεν αναγνωρίζεται. Εάν η πιστωτική προστασία δεν παρέχεται στην SSPE αλλά απευθείας σε μια θέση σε τιτλοποίηση, η πιστοληπτική αξιολόγηση δεν αναγνωρίζεται.
Άρθρο 270
Αντιστοίχιση
Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να προσδιορίσει, για όλους τους ΕΟΠΑ, σε ποιες από τις βαθμίδες πιστωτικής ποιότητας που προβλέπονται στο παρόν κεφάλαιο αντιστοιχούν οι σχετικές πιστοληπτικές αξιολογήσεις του ΕΟΠΑ. Οι εν λόγω προσδιορισμοί είναι αντικειμενικοί και συνεκτικοί και πραγματοποιούνται σύμφωνα με τις ακόλουθες αρχές:
α)
η ΕΑΤ διαφοροποιεί τους σχετικούς βαθμούς κινδύνου που εκφράζει κάθε αξιολόγηση,
β)
η ΕΑΤ λαμβάνει υπόψη ποσοτικούς παράγοντες όπως τα ποσοστά αθέτησης και/ή ζημίας και το ιστορικό των επιδόσεων των πιστοληπτικών αξιολογήσεων κάθε ΕΟΠΑ σε διαφορετικές κατηγορίες ενεργητικού,
γ)
η ΕΑΤ λαμβάνει υπόψη ποιοτικούς παράγοντες, όπως το φάσμα των συναλλαγών που αξιολογούνται από τον ΕΟΠΑ, τη μεθοδολογία του και το περιεχόμενο των πιστοληπτικών αξιολογήσεών του, ιδίως εάν βασίζεται σε αναμενόμενη ζημία ή στην πρωτεύουσα ζημία σε ευρώ καθώς και εάν βασίζεται στην τακτική ή την τελική καταβολή των τόκων,
δ)
η ΕΑΤ μεριμνά ώστε οι θέσεις σε τιτλοποίηση στις οποίες εφαρμόζεται η ίδια στάθμιση κινδύνου με βάση τις πιστοληπτικές αξιολογήσεις ΕΟΠΑ να ενέχουν ισοδύναμους βαθμούς πιστωτικού κινδύνου. Η ΕΑΤ εξετάζει το ενδεχόμενο τροποποίησης της απόφασής της για τη βαθμίδα διαβάθμισης πιστοληπτικής ικανότητας στην οποία αντιστοιχεί δεδομένη πιστοληπτική αξιολόγηση, κατά περίπτωση.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως την 1η Ιουλίου 2014.
Εξουσιοδοτείται η Επιτροπή να εγκρίνει τα εκτελεστικά τεχνικά πρότυπα που αναφέρονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με το άρθρο 15 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
ΚΕΦΑΛΑΙΟ 6
Πιστωτικός κίνδυνος αντισυμβαλλομένου
Τμήμα 1
Ορισμοί
Άρθρο 271
Προσδιορισμός της αξίας ανοίγματος
1. Το ίδρυμα προσδιορίζει την αξία ανοίγματος των παράγωγων μέσων που περιλαμβάνονται στο παράρτημα ΙΙ σύμφωνα με το παρόν κεφάλαιο.
2. Το ίδρυμα μπορεί να προσδιορίζει την αξία ανοίγματος των συναλλαγές επαναγοράς, των συναλλαγών δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων ή βασικών εμπορευμάτων, των συναλλάγων με μακρά προθεσμία διακανονισμού και των συναλλαγές δανεισμού σε λογαριασμό περιθωρίου ασφάλισης σύμφωνα με το παρόν κεφάλαιο αντί να εφαρμόζει το κεφάλαιο 4.
Άρθρο 272
Ορισμοί
Για τους σκοπούς του παρόντος κεφαλαίου και του τίτλου VI του παρόντος μέρους, ισχύουν οι ακόλουθοι ορισμοί:
Γενικοί όροι
1) «πιστωτικός κίνδυνος αντισυμβαλλομένου» ή «CCR»: ο κίνδυνος να αθετήσει ο αντισυμβαλλόμενος σε μια συναλλαγή τις υποχρεώσεις του πριν από τον οριστικό διακανονισμό των χρηματορροών της συναλλαγής,
Είδη συναλλαγών
2) «συναλλαγών με μακρά προθεσμία διακανονισμού»: συναλλαγές στις οποίες ο αντισυμβαλλόμενος αναλαμβάνει να παραδώσει έναν τίτλο, ένα εμπόρευμα ή ένα ποσό συναλλάγματος έναντι μετρητών, άλλων χρηματοπιστωτικών μέσων ή βασικών εμπορευμάτων, ή αντιστρόφως, σε ημερομηνία διακανονισμού ή παράδοσης που ορίζεται συμβατικά ως μεταγενέστερη από την καθιερωμένη πρακτική της αγοράς για τη συγκεκριμένη συναλλαγή ή ως μεταγενέστερη κατά πέντε εργάσιμες ημέρες από την ημερομηνία κατά την οποία προβαίνει στη συναλλαγή το ίδρυμα, ανάλογα με το ποια από τις δύο είναι νωρίτερα,
3) «συναλλαγές δανεισμού σε λογαριασμό περιθωρίου ασφάλισης»: συναλλαγές κατά τις οποίες το ίδρυμα χορηγεί πίστωση σε σχέση με την αγορά, την πώληση, τη διακράτηση ή τη διαπραγμάτευση τίτλων. Στις συναλλαγές δανεισμού σε λογαριασμό περιθωρίου ασφάλισης δεν περιλαμβάνονται άλλα δάνεια τα οποία εξασφαλίζονται με τίτλους,
Συμψηφιστικό σύνολο, αντισταθμιστικά σύνολα και συναφείς όροι
4)
«συμψηφιστικό σύνολο»: ομάδα συναλλαγών μεταξύ του ιδρύματος και ενός μόνον αντισυμβαλλομένου οι οποίες υπάγονται σε νομικά δεσμευτική διμερή συμφωνία συμψηφισμού που αναγνωρίζεται βάσει του τμήματος 7 και του κεφαλαίου 4.
Κάθε συναλλαγή η οποία δεν αποτελεί αντικείμενο νομικά δεσμευτικής διμερούς συμφωνίας συμψηφισμού που αναγνωρίζεται βάσει του τμήματος 7 αντιμετωπίζεται ως χωριστό συμψηφιστικό σύνολο για τους σκοπούς του παρόντος κεφαλαίου.
Βάσει της μεθόδου των εσωτερικών υποδειγμάτων που ορίζεται στο τμήμα 6, όλα τα συμψηφιστικά σύνολα με έναν μόνο αντισυμβαλλόμενο μπορούν να θεωρούνται ένα και το αυτό συμψηφιστικό σύνολο, εφόσον οι αρνητικές προσομοιωμένες αποτιμήσεις με τιμές αγοράς των επιμέρους συμψηφιστικών συνόλων έχουν οριστεί σε 0 κατά την εκτίμηση του αναμενόμενου ανοίγματος (εφεξής «ΕΕ»),
5)
«θέση κινδύνου» (risk position): αριθμητικά προσδιορισμένος κίνδυνος που αποδίδεται βάσει προκαθορισμένου αλγόριθμου σε μια συναλλαγή με την τυποποιημένη μέθοδο που περιγράφεται στο τμήμα 5,
6)
«αντισταθμιστικό σύνολο»: ομάδα θέσεων κινδύνου που προκύπτει από τις συναλλαγές ενός και του αυτού συμψηφιστικού συνόλου των οποίων μόνον το υπόλοιπο χρησιμοποιείται για τον προσδιορισμό της αξίας ανοίγματος βάσει της τυποποιημένης μεθόδου που περιγράφεται στο τμήμα 5,
7)
«συμφωνία περιθωρίου»: συμφωνία ή διατάξεις μιας συμφωνίας βάσει των οποίων ένας αντισυμβαλλόμενος οφείλει να παρέχει εξασφαλίσεις σε άλλον αντισυμβαλλόμενο όταν το άνοιγμα του δευτέρου έναντι του πρώτου υπερβαίνει ένα προκαθορισμένο επίπεδο,
8)
«κατώφλι περιθωρίου»: μέγιστο ποσό τρέχοντος ανοίγματος πέραν του οποίου ένας αντισυμβαλλόμενος έχει το δικαίωμα να απαιτήσει την παροχή εξασφαλίσεων,
9)
«περίοδος κινδύνου περιθωρίου»: χρονικό διάστημα από την πιο πρόσφατη ανταλλαγή εξασφαλίσεων για την κάλυψη ενός συμψηφιστικού συνόλου συναλλαγών με αντισυμβαλλόμενο σε αθέτηση έως το κλείσιμο των συναλλαγών και την εκ νέου αντιστάθμιση του απορρέοντος κινδύνου αγοράς,
10)
«πραγματική ληκτότητα σύμφωνα με τη μέθοδο του εσωτερικού υποδείγματος, για ένα συμψηφιστικό σύνολο με ληκτότητα μεγαλύτερη του ενός έτους»: λόγος του αθροίσματος των αναμενόμενων ανοιγμάτων στη διάρκεια ζωής των συναλλαγών σε ένα συμψηφιστικό σύνολο προεξοφλημένο με το επιτόκιο μηδενικού κινδύνου, προς το άθροισμα των αναμενόμενων ανοιγμάτων σε περίοδο ενός έτους σε ένα συμψηφιστικό σύνολο προεξοφλημένο με το επιτόκιο μηδενικού κινδύνου.
Αυτή η πραγματική ληκτότητα μπορεί να προσαρμόζεται ώστε να λαμβάνεται υπόψη ο κίνδυνος αναχρηματοδότησης, αντικαθιστώντας τα αναμενόμενα ανοίγματα με πραγματικά αναμενόμενα ανοίγματα για να διασφαλισθεί ορίζοντας πρόβλεψης κάτω του ενός έτους,
11)
«συμψηφισμός μεταξύ προϊόντων»: ομαδοποίηση εντός του ίδιου συμψηφιστικού συνόλου συναλλαγών που αφορούν διαφορετικές κατηγορίες προϊόντων σύμφωνα με τους κανόνες του παρόντος κεφαλαίου περί συμψηφισμού μεταξύ προϊόντων,
12)
«τρέχουσα αγοραία αξία» (εφεξής «CMV») για τους σκοπούς του τμήματος 5 νοείται η καθαρή αγοραία αξία του χαρτοφυλακίου των συναλλαγών που περιλαμβάνονται στο συμψηφιστικό σύνολο. Για τον υπολογισμό της CMV χρησιμοποιούνται τόσο θετικές όσο και αρνητικές αγοραίες αξίες,
Κατανομές
13) «κατανομή αγοραίων αξιών»: πρόβλεψη της κατανομής πιθανοτήτων των καθαρών αγοραίων αξιών των συναλλαγών ενός συμψηφιστικού συνόλου σε μελλοντική ημερομηνία (ορίζοντας πρόβλεψης) βάσει της πραγματοποιηθείσας αγοραίας αξίας αυτών των συναλλαγών κατά την ημερομηνία της πρόβλεψης,
14) «κατανομή ανοιγμάτων»: πρόβλεψη της κατανομής πιθανοτήτων των αγοραίων αξιών όταν οι προβλέψεις αρνητικής αγοραίας αξίας τίθενται ίσες με το μηδέν,
15) «ουδέτερη ως προς τον κίνδυνο κατανομή»: κατανομή των αγοραίων αξιών ή των ανοιγμάτων σε μελλοντική χρονική περίοδο, υπολογιζόμενη βάσει τεκμαρτών αγοραίων αξίων, όπως οι τεκμαρτές μεταβλητότητες,
16) «πραγματική κατανομή»: κατανομή αγοραίων αξιών ή ανοιγμάτων σε μελλοντική χρονική περίοδο, υπολογιζόμενη βάσει ιστορικών ή πραγματοποιηθεισών αξιών, όπως οι μεταβλητότητες που υπολογίζονται βάσει προηγούμενων μεταβολών τιμών ή ποσοστών,
Μετρήσεις και προσαρμογές ανοιγμάτων
17) «τρέχον άνοιγμα»: η μεγαλύτερη τιμή μεταξύ του μηδενός και της αγοραίας αξίας συναλλαγής ή ενός χαρτοφυλακίου με συναλλαγές σε συμψηφιστικό σύνολο με έναν αντισυμβαλλόμενο η οποία θα χανόταν εάν ο αντισυμβαλλόμενος αθετούσε τις υποχρεώσεις του, με την παραδοχή ότι κανένα μέρος της αξίας αυτής δεν μπορεί να ανακτηθεί σε περίπτωση αφερεγγυότητας ή εκκαθάρισης,
18) «μέγιστο άνοιγμα»: το υψηλότερο εκατοστημόριο της κατανομής ανοιγμάτων σε δεδομένη μελλοντική ημερομηνία πριν την λήξη της συναλλαγής με τη μεγαλύτερη ημερομηνίας λήξης στο συμψηφιστικό σύνολο,
19) «αναμενόμενο άνοιγμα» (εφεξής «ΕΕ»): ο μέσος όρος της κατανομής ανοιγμάτων σε δεδομένη μελλοντική ημερομηνία πριν την λήξη της συναλλαγής με τη μεγαλύτερη ημερομηνίας λήξης στο συμψηφιστικό σύνολο,
20) «πραγματικό αναμενόμενο άνοιγμα σε δεδομένη ημερομηνία» (εφεξής «πραγματικό ΕΕ»): μέγιστο αναμενόμενο άνοιγμα σε δεδομένη ημερομηνία ή οποιαδήποτε προγενέστερη ημερομηνία. εναλλακτικά, μπορεί να οριστεί, για δεδομένη ημερομηνία, ως το ποσό αναμενόμενου ανοίγματος σε αυτή την ημερομηνία ή ως το πραγματικό άνοιγμα σε οποιαδήποτε προγενέστερη ημερομηνία, όποιο είναι μεγαλύτερο,
21) «αναμενόμενο θετικό άνοιγμα» (εφεξής «EPE»): διαχρονικά σταθμισμένος μέσος όρος των αναμενόμενων ανοιγμάτων, όπου οι σταθμίσεις είναι η αναλογία που αντιπροσωπεύει κάθε μεμονωμένο αναμενόμενο άνοιγμα στο σύνολο του σχετικού χρονικού διαστήματος.
Κατά τον υπολογισμό της απαίτησης ιδίων κεφαλαίων, τα ιδρύματα λαμβάνουν τον μέσο όρο για το πρώτο έτος ή, εάν όλες οι συμβάσεις εντός του συμψηφιστικού συνόλου λήγουν εντός διαστήματος μικρότερου του ενός έτους, για τη χρονική περίοδο έως την λήξη της σύμβασης με τη μεγαλύτερη ημερομηνία λήξης στο συμψηφιστικό σύνολο,
22) «πραγματικό αναμενόμενο θετικό άνοιγμα» (εφεξής «πραγματικό ΕΡΕ»): διαχρονικά σταθμισμένος μέσος όρος των πραγματικών αναμενόμενων ανοιγμάτων κατά το πρώτο έτος ενός συμψηφιστικού συνόλου ή, εάν όλες οι συμβάσεις εντός του συμψηφιστικού συνόλου λήγουν εντός διαστήματος μικρότερου του ενός έτους, κατά τη διάρκεια της σύμβασης με τη μεγαλύτερη ημερομηνία λήξης στο συμψηφιστικό σύνολο, όπου οι σταθμίσεις είναι η αναλογία που αντιπροσωπεύει κάθε μεμονωμένο αναμενόμενο άνοιγμα στο σύνολο του σχετικού χρονικού διαστήματος,
Κίνδυνοι που συνδέονται με τον CCR
23)
«κίνδυνος αναχρηματοδότησης»: ποσό κατά το οποίο το EPE υποεκτιμάται όταν προβλέπεται ότι οι μελλοντικές συναλλαγές με έναν αντισυμβαλλόμενο θα πραγματοποιούνται σε συνεχή βάση.
Το πρόσθετο άνοιγμα που δημιουργείται από αυτές τις μελλοντικές συναλλαγές δεν λαμβάνεται υπόψη κατά τον υπολογισμό του αναμενόμενου θετικού ανοίγματος,
24)
«αντισυμβαλλόμενος» για τους σκοπούς του τμήματος 7 είναι ένα νομικό ή φυσικό πρόσωπο που συνάπτει μια συμφωνία συμψηφισμού και έχει τη δικαιοπρακτική ικανότητα να το πράξει,
25)
«συμφωνία συμβατικού συμψηφισμού μεταξύ προϊόντων» είναι η διμερής συμβατική συμφωνία μεταξύ ενός ιδρύματος και ενός αντισυμβαλλομένου η οποία δημιουργεί ενιαία νομική υποχρέωση (βάσει του συμψηφισμού των καλυπτόμενων συναλλαγών) που καλύπτει όλες τις συμπεριλαμβανόμενες διμερείς συμφωνίες-πλαίσια και συναλλαγές που ανήκουν σε διαφορετικές κατηγορίες προϊόντων που περιλαμβάνονται στη συμφωνία.
Για τους σκοπούς του παρόντος ορισμού, ως «διαφορετικές κατηγορίες» προϊόντων νοούνται:
α)
συναλλαγές επαναγοράς, συναλλαγές δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων ή βασικών εμπορευμάτων,
β)
συναλλαγές δανεισμού σε λογαριασμό περιθωρίου ασφάλισης,
γ)
οι συμβάσεις του παραρτήματος ΙΙ,
26)
«σκέλος πληρωμής»: η πληρωμή που συμφωνείται σε μια συναλλαγή σε εξωχρηματιστηριακό παράγωγο με γραμμικό προφίλ κινδύνου και προβλέπει την ανταλλαγή χρηματοπιστωτικού μέσου έναντι πληρωμής.
Στην περίπτωση συναλλαγών που ορίζουν την ανταλλαγή πληρωμής έναντι πληρωμής, τα εν λόγω δύο σκέλη πληρωμής αντιστοιχούν στις συμβατικά συμφωνηθείσες ακαθάριστες πληρωμές, περιλαμβανομένου του ονομαστικού ποσού της συναλλαγής.
Τμήμα 2
Μέθοδοι υπολογισμό της αξίας ανοίγματος
Άρθρο 273
Μέθοδοι υπολογισμού της αξίας ανοίγματος
1. Τα ιδρύματα προσδιορίζουν την αξία ανοίγματος για τις συμβάσεις του παραρτήματος ΙΙ με βάση μία από τις μεθόδους που καθορίζονται στα τμήματα 3 έως 6 σύμφωνα με το παρόν άρθρο.
Ένα ίδρυμα που δεν είναι επιλέξιμο για την αντιμετώπιση που προβλέπεται στο άρθρο 94 δεν χρησιμοποιεί τη μέθοδο που προβλέπεται στο τμήμα 4. Για τον προσδιορισμό της αξίας ανοίγματος για τις συμβάσεις του παραρτήματος ΙΙ σημείο 3, ένα ίδρυμα δεν χρησιμοποιεί τη μέθοδο που προβλέπεται στο τμήμα 4. Τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν συνδυαστικά τις μεθόδους που προβλέπονται στα τμήματα 3 έως 6 σε μόνιμη βάση εντός ενός ομίλου. Ένα μεμονωμένο ίδρυμα δεν χρησιμοποιεί συνδυαστικά τις μεθόδους που προβλέπονται στα τμήματα 3 ως 6 σε μόνιμη βάση, αλλά του επιτρέπεται να χρησιμοποιεί συνδυαστικά τις μεθόδους που προβλέπονται στα τμήματα 3 και 5 εάν μία από αυτές χρησιμοποιείται για τις περιπτώσεις που ορίζονται στο άρθρο 282 παράγραφος 6.
2. Εφόσον επιτρέπεται από τις αρμόδιες αρχές σύμφωνα με το άρθρο 283 παράγραφοι 1 και 2, ένα ίδρυμα μπορεί να προσδιορίσει την αξία ανοίγματος για τα κατωτέρω στοιχεία χρησιμοποιώντας τη μέθοδο των εσωτερικών υποδειγμάτων του τμήματος 6:
α)
συμβάσεις του παραρτήματος ΙΙ,
β)
συναλλαγές επαναγοράς,
γ)
συναλλαγές δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων ή βασικών εμπορευμάτων,
δ)
συναλλαγές δανεισμού σε λογαριασμό περιθωρίου ασφάλισης,
ε)
συναλλαγές με μακρά προθεσμία διακανονισμού.
3. Όταν ένα ίδρυμα αγοράζει προστασία με πιστωτικά παράγωγα για την κάλυψη ανοίγματος εκτός χαρτοφυλακίου συναλλαγών ή έναντι του πιστωτικού κινδύνου αντισυμβαλλομένου, μπορεί να υπολογίζει τις κεφαλαιακές απαιτήσεις του για το αντισταθμιζόμενο άνοιγμα σύμφωνα με ένα από τα ακόλουθα:
α)
τα άρθρα 233 έως 236,
β)
το άρθρο 153 παράγραφος 3 ή το άρθρο 183, εφόσον έχει χορηγηθεί άδεια δυνάμει του άρθρου 143.
Η αξία ανοίγματος για CCR των εν λόγω πιστωτικών παραγώγων ισούται με μηδέν, εκτός εάν το ίδρυμα εφαρμόζει την προσέγγιση ii) του άρθρου 299 παράγραφος 2 στοιχείο η).
4. Κατά παρέκκλιση από την παράγραφο 3, το ίδρυμα μπορεί να επιλέξει να συμπεριλαμβάνει κατά τρόπο συνεπή για τους σκοπούς του υπολογισμού των κεφαλαιακών απαιτήσεων για πιστωτικό κίνδυνο αντισυμβαλλομένου (CCR) όλα τα πιστωτικά παράγωγα που δεν περιλαμβάνονται στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών και έχουν αγοραστεί ως προστασία για την κάλυψη ανοίγματος εκτός χαρτοφυλακίου συναλλαγών ή για πιστωτικό κίνδυνο αντισυμβαλλομένου όταν η πιστωτική προστασία αναγνωρίζεται βάσει του παρόντος κανονισμού.
5. Εάν οι συμφωνίες ανταλλαγής κινδύνου αθέτησης που πωλούνται από ένα ίδρυμα αντιμετωπίζονται από ένα ίδρυμα ως πιστωτική προστασία που παρέχει το εν λόγω ίδρυμα και υπόκεινται σε κεφαλαιακή απαίτηση για πιστωτικό κίνδυνο του υποκειμένου επί του συνόλου του ονομαστικού ποσού, η αξία ανοίγματός τους για τους σκοπούς του πιστωτικού κινδύνου αντισυμβαλλομένου εκτός χαρτοφυλακίου συναλλαγών τίθεται ίση με μηδέν.
6. Σύμφωνα με όλες τις μεθόδους που καθορίζονται στα τμήματα 3 έως 6, η αξία ανοίγματος για έναν αντισυμβαλλόμενο ισούται με το άθροισμα των αξιών ανοίγματος σε όλα τα συμψηφιστικά σύνολα με αυτόν τον αντισυμβαλλόμενο.
Για έναν δεδομένο αντισυμβαλλόμενο, η αξία ανοίγματος για ένα δεδομένο συμψηφιστικό σύνολο εξωχρηματιστηριακών παράγωγων μέσων που αναφέρονται στο παράρτημα ΙΙ η οποία υπολογίζεται σύμφωνα με το παρόν κεφάλαιο ισούται με τη μεγαλύτερη τιμή μεταξύ του μηδενός και της διαφοράς μεταξύ του αθροίσματος των αξιών ανοιγμάτων όλων των συμψηφιστικών συνόλων με τον αντισυμβαλλόμενο και του αθροίσματος του CVA για τον εν λόγω αντισυμβαλλόμενο που αναγνωρίζεται από το ίδρυμα ως πραγματοποιηθείσα απόσβεση. Οι προσαρμογές πιστωτικής αποτίμησης υπολογίζονται χωρίς να λαμβάνεται υπόψη οιασδήποτε αντισταθμιστική προσαρμογή της χρεωστικής αξίας που αποδίδεται στον ίδιο πιστωτικό κίνδυνο της επιχείρησης και έχει ήδη εξαιρεθεί από τα ίδια κεφάλαια δυνάμει του άρθρου 33 παράγραφος 1 στοιχείο γ).
7. Τα ιδρύματα προσδιορίζουν την αξία ανοίγματος για τα ανοίγματα που προκύπτουν από συναλλαγές με μακρά προθεσμία διακανονισμού χρησιμοποιώντας οποιαδήποτε από τις μεθόδους που περιγράφονται στα τμήματα 3 έως 6, ανεξάρτητα από τη μέθοδο που έχει επιλέξει το ίδρυμα για τα εξωχρηματιστηριακά παράγωγα και τις συναλλαγές επαναγοράς, τις συναλλαγές δανειοδότησης και δανειοληψίας τίτλων ή βασικών εμπορευμάτων, και τις συναλλαγές δανεισμού σε λογαριασμό περιθωρίου ασφάλισης. Κατά τον υπολογισμό των κεφαλαιακών απαιτήσεων για συναλλαγές με μακρά προθεσμία διακανονισμού, κάθε ίδρυμα που χρησιμοποιεί τη μέθοδο που περιγράφεται στο κεφάλαιο 3 μπορεί να εφαρμόζει τους συντελεστές στάθμισης κινδύνου σύμφωνα με τη μέθοδο του κεφαλαίου 2 σε μόνιμη βάση και ανεξάρτητα από τη σημαντικότητα των θέσεων αυτών.
8. Για τις μεθόδους που αναφέρονται στα τμήματα 3 και 4, το ίδρυμα υιοθετεί συνεπή μεθοδολογία για τον προσδιορισμό του ονομαστικού ποσού για τα διάφορα είδη προϊόντων και διασφαλίζει ότι το ονομαστικό ποσό που λαμβάνεται υπόψη παρέχει κατάλληλο μέτρο του κινδύνου που ενυπάρχει στη σύμβαση. Όταν η σύμβαση προβλέπει πολλαπλασιαμό των ταμειακών ροών, το ονομαστικό ποσό αναπροσαρμόζεται κατάλληλα από το ίδρυμα ώστε να αντανακλά τις επιπτώσεις των πολλαπλασιασμένων αυτών ροών επί των κινδύνων που ενυπάρχουν στη σύμβαση.
Για τις μεθόδους που εκτίθενται στις ενότητες 3 έως 6, τα ιδρύματα αντιμετωπίζουν αναλόγως τις συναλλαγές στις οποίες έχει εντοπιστεί συγκεκριμένος κίνδυνος δυσμενούς συσχέτισης σύμφωνα με το άρθρο 291 παράγραφοι 2, 4, 5 και 6 κατά περίπτωση.
Τμήμα 3
Μέθοδος βάσει τρεχουσών τιμών αγοράς
Άρθρο 274
Μέθοδος βάσει τρέχουσων τιμών αγοράς
1. Προκειμένου να προσδιορίσουν το τρέχον κόστος αντικατάστασης όλων των συμβάσεων με θετική αξία, τα ιδρύματα χρησιμοποιούν τις τρέχουσες αγοραίες αξίες των συμβάσεων.
2. Προκειμένου να προσδιορίσουν το ενδεχόμενο μελλοντικό πιστωτικό άνοιγμα, τα ιδρύματα πολλαπλασιάζουν τα ονομαστικά ποσά ή τις αξίες των υποκείμενων μέσων, κατά περίπτωση, με τα ποσοστά του πίνακα 1 και σύμφωνα με τις κατωτέρω αρχές:
α)
οι συμβάσεις που δεν εμπίπτουν σε μία από τις πέντε κατηγορίες του πίνακα 1 θα αντιμετωπίζονται ως συμβάσεις που αφορούν βασικά εμπορεύματα εκτός των πολυτίμων μετάλλων,
β)
για τις συμβάσεις με πολλαπλές ανταλλαγές κεφαλαίου, το ποσοστό πολλαπλασιάζεται με τον αριθμό των πληρωμών που απομένουν να πραγματοποιηθούν σύμφωνα με τη σύμβαση,
γ)
για τις συμβάσεις που έχουν διαμορφωθεί έτσι ώστε να διακανονίζονται ανοίγματα σε συγκεκριμένες ημερομηνίες και στις οποίες οι όροι επανακαθορίζονται έτσι ώστε η αγοραία αξία της σύμβασης να είναι μηδέν στις εν λόγω ημερομηνίες, η εναπομένουσα ληκτότητα θα είναι ίση με τον χρόνο που απομένει έως τον επόμενο επανακαθορισμό. Στην περίπτωση των συμβάσεων επιτοκίου που πληρούν τα κριτήρια αυτά και έχουν εναπομένουσα ληκτότητα πάνω από ένα έτος, το ποσοστό δεν μπορεί να είναι χαμηλότερο από 0,5 %.
Πίνακας 1
Εναπομένουσα ληκτότητα
Συμβάσεις επιτοκίου
Συμβάσεις που αφορούν τιμές συναλλάγματος και χρυσό
Συμβάσεις που αφορούν μετοχές
Συμβάσεις που αφορούν πολύτιμα μέταλλα εκτός από το χρυσό
Συμβάσεις που αφορούν βασικά εμπορεύματα εκτός των πολυτίμων μετάλλων
Ένα έτος ή λιγότερο
0 %
1 %
6 %
7 %
10 %
Πάνω από ένα έτος αλλά όχι περισσότερο από πέντε έτη
0,5 %
5 %
8 %
7 %
12 %
Πάνω από πέντε έτη
1,5 %
7,5 %
10 %
8 %
15 %
3. Όσον αφορά τις συμβάσεις για βασικά εμπορεύματα πλην του χρυσού που αναφέρονται στο παράρτημα ΙΙ σημείο 3, ένα ίδρυμα μπορεί, έως εναλλακτική επιλογή, να εφαρμόσει τα ποσοστά του πίνακα 2 αντί για τα ποσοστά του πίνακα 1, με την προϋπόθεση ότι το ίδρυμα ακολουθεί τη διευρυμένη μέθοδος με βάση τον πίνακα προθεσμιών λήξης που προβλέπεται στο άρθρο 361 για τις εν λόγω συμβάσεις.
Πίνακας 2
Εναπομένουσα ληκτότητα
Πολύτιμα μέταλλα
(εκτός χρυσού)
Βασικά μέταλλα
Γεωργικά προϊόντα
Άλλα συμπεριλαμβανομένων και ενεργειακών προϊόντων
Ένα έτος ή λιγότερο
2 %
2,5 %
3 %
4 %
Πάνω από ένα έτος αλλά όχι περισσότερο από πέντε έτη
5 %
4 %
5 %
6 %
Πάνω από πέντε έτη
7,5 %
8 %
9 %
10 %
4. Το άθροισμα του τρέχοντος κόστους αντικατάστασης και του ενδεχόμενου μελλοντικού πιστωτικού ανοίγματος αποτελεί την αξία ανοίγματος.
Τμήμα 4
Μέθοδος αρχικό άνοιγματος
Άρθρο 275
Μέθοδος αρχικού ανοίγματος
1. Η αξία ανοίγματος είναι το ονομαστικό ποσό κάθε σύμβασης πολλαπλασιασμένο επί τα ποσοστά που αναφέρονται στον πίνακα 3:
Πίνακας 3
Αρχική ληκτότητα
Συμβάσεις επιτοκίου
Συμβάσεις που αφορούν τιμές συναλλάγματος και χρυσό
Ένα έτος ή λιγότερο
0,5 %
2 %
Πάνω από ένα έτος αλλά όχι περισσότερο από δύο έτη
1 %
5 %
Για κάθε επιπλέον έτος
1 %
3 %
2. Για τον υπολογισμό της αξίας ανοίγματος των συμβάσεων επιτοκίου, ένα ίδρυμα μπορεί να επιλέξει είτε την αρχική είτε την εναπομένουσα ληκτότητα.
Τμήμα 5
Τυποποιημένη μέθοδο
Άρθρο 276
Τυποποιημένη μέθοδος
1. Τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν την τυποποιημένη μέθοδο (εφεξής «SM») μόνο για τον υπολογισμό της αξίας ανοίγματος εξωχρηματιστηριακών παραγώγων και συναλλαγών με μακρά προθεσμία διακανονισμού.
2. Κατά την εφαρμογή της τυποποιημένης μεθόδου, τα ιδρύματα υπολογίζουν την αξία ανοίγματος χωριστά για κάθε συμψηφιστικό σύνολο, αφαιρουμένων των εξασφαλίσεων, ως εξής:
όπου:
CMV
=
η τρέχουσα αγοραία αξία του χαρτοφυλακίου με τις συναλλαγες στο συμψηφιστικό σύνολο με τον αντισυμβαλλόμενο συμπεριλαμβανομένων των εξασφαλίσεων, όπου:
όπου:
CMVi
=
η τρέχουσα αγοραία αξία της συναλλαγής I,
CΜC
=
η τρέχουσα αγοραία αξία των εξασφαλίσεων που μεταβιβάζονται στο συμψηφιστικό σύνολο, όπου:
όπου:
CMCl
=
η τρέχουσα αγοραία αξία των εξασφαλίσεων l,
i
=
ο δείκτης που αναφέρεται στην i-οστή συναλλαγή,
l
=
ο δείκτης που αναφέρεται στην l-οστή εξασφάλιση,
j
=
ο δείκτης που αναφέρεται στην j-οστή κατηγορία αντισταθμιστικού συνόλου.
Τα αντισταθμιστικά σύνολα για το συγκεκριμένο σκοπό αντιστοιχούν σε παράγοντες κινδύνου για τους οποίους μπορεί να γίνει συμψηφισμός των θέσεων με αντίθετο πρόσημο ώστε να προκύψει μια καθαρή θέση κινδύνου στην οποία βασίζεται στη συνέχεια η μέτρηση του ανοίγματος,
RPTij
=
η θέση κινδύνου από τη συναλλαγή i σε σχέση με το αντισταθμιστικό σύνολο j,
RPClj
=
η θέση κινδύνου από εξασφάλιση l σε σχέση με το αντισταθμιστικό σύνολο j,
CCRMj
=
ο πολλαπλασιαστής πιστωτικού κινδύνου αντισυμβαλλομένου (CCR) του πίνακα 5 σε σχέση με το αντισταθμιστικό σύνολο j,
β
=
1,4.
3. Για τους σκοπούς του υπολογισμού δυνάμει της παραγράφου 2:
α)
επιλέξιμη εξασφάλιση που λαμβάνεται από αντισυμβαλλόμενο θα έχει θετικό πρόσημο ενώ εξασφάλιση που παρέχεται σε αντισυμβαλλόμενο θα έχει αρνητικό πρόσημο,
β)
για την τυποποιημένη μέθοδο χρησιμοποιούνται μόνο εξασφαλίσεις που είναι αποδεκτές δυνάμει των άρθρων 197 και198 και του άρθρου 299 παράγραφος 2 στοιχείο δ),
γ)
τα ιδρύματα μπορούν να αγνοούν τον κίνδυνο επιτοκίου από σκέλη πληρωμής με εναπομένουσα ληκτότητα μικρότερη του ενός έτους,
δ)
τα ιδρύματα μπορούν να αντιμετωπίζουν ως ενιαία συνολική συναλλαγή τις συναλλαγές που αποτελούνται από δύο σκέλη πληρωμής που εκφράζονται στο ίδιο νόμισμα. Η αντιμετώπιση που επιφυλάσσεται στα σκέλη πληρωμής εφαρμόζεται στη συνολική συναλλαγή.
Άρθρο 277
Συναλλαγές με γραμμικό προφίλ κινδύνου
1. Τα ιδρύματα κατατάσσουν τις συναλλαγές με γραμμικό προφίλ κινδύνου για τις θέσεις κινδύνου σύμφωνα με τις κατωτέρω διατάξεις:
α)
οι συναλλαγές με γραμμικό προφίλ κινδύνου στις οποίες τα υποκείμενα χρηματοικονομικά μέσα είναι μετοχές (περιλαμβανομένων των δεικτών μετοχών), χρυσός, άλλα πολύτιμα μέταλλα ή άλλα βασικά εμπορεύματα αντιστοιχίζονται με μία θέση κινδύνου στη σχετική μετοχή (ή δείκτη μετοχών) ή στο σχετικό βασικό εμπόρευμα και με μία θέση κινδύνου επιτοκίου όσον αφορά το σκέλος πληρωμής,
β)
οι συναλλαγές με γραμμικό προφίλ κινδύνου στις οποίες το υποκείμενο μέσο είναι ένας χρεωστικός τίτλος αντιστοιχίζονται με μία θέση κινδύνου επιτοκίου για το χρεωστικό τίτλο και με μία άλλη θέση κινδύνου επιτοκίου για το σκέλος πληρωμής,
γ)
οι συναλλαγές με γραμμικό προφίλ κινδύνου που προβλέπουν ανταλλαγή πληρωμής έναντι πληρωμής περιλαμβανομένων των προθεσμιακών συμφωνιών συναλλάγματος αντιστοιχίζονται με μία θέση κινδύνου επιτοκίου για καθένα από τα σκέλη πληρωμής.
Εάν, βάσει μιας συναλλαγής που αναφέρεται στα στοιχεία α), β) ή γ), ένα σκέλος πληρωμής ή ο υποκείμενος χρεωστικός τίτλος είναι εκφρασμένα σε ξένο νόμισμα, το σκέλος πληρωμής ή ο υποκείμενος τίτλος κατατάσσεται επίσης σε θέση κινδύνου στο εν λόγω νόμισμα.
2. Για τους σκοπούς της παραγράφου 1, το μέγεθος της θέσης κινδύνου από συναλλαγή με γραμμικό προφίλ κινδύνου ισούται με την πραγματική ονομαστική αξία (αγοραία τιμή πολλαπλασιασμένη με την ποσότητα) των υποκείμενων χρηματοπιστωτικών μέσων ή βασικών εμπορευμάτων υπολογιζόμενη στο εγχώριο νόμισμα του ιδρύματος, με πολλαπλασιασμό με τη σχετική συναλλαγματική ισοτιμία, εξαιρουμένων των χρεωστικών τίτλων.
3. Για τους χρεωστικούς τίτλους και τα σκέλη πληρωμής, το μέγεθος της θέσης κινδύνου ισούται με την πραγματική ονομαστική αξία των υπολειπόμενων ακαθάριστων πληρωμών (περιλαμβανομένου του ονομαστικού ποσού), υπολογιζόμενη στο νόμισμα του κράτους μέλους προέλευσης, πολλαπλασιασμένη με την τροποποιημένη μέση σταθμική διάρκεια του χρεωστικού τίτλου ή του σκέλους πληρωμής, ανάλογα με την περίπτωση.
4. Το μέγεθος μιας θέσης κινδύνου από συμφωνία ανταλλαγής κινδύνου αθέτησης ισούται με την ονομαστική αξία του χρεωστικού τίτλου αναφοράς πολλαπλασιασμένη με την εναπομένουσα ληκτότητα της συμφωνίας ανταλλαγής κινδύνου αθέτησης.
Άρθρο 278
Συναλλαγές με μη γραμμικό προφίλ κινδύνου
1. Τα ιδρύματα προσδιορίζουν το μέγεθος των θέσεων κινδύνου για συναλλαγές με μη γραμμικό προφίλ κινδύνου σύμφωνα με τις ακόλουθες παραγράφους.
2. Το μέγεθος της θέσης κινδύνου από εξωχρηματιστηριακό παράγωγο με μη γραμμικό προφίλ κινδύνου περιλαμβανομένων των δικαιωμάτων προαίρεσης και των δικαιωμάτων προαίρεσης επί συμφωνιών ανταλλαγής του οποίου το υποκείμενο μέσο δεν είναι χρεωστικός τίτλος ή σκέλος πληρωμής ισούται με τη δέλτα-ισοδύναμη πραγματική ονομαστική αξία του υποκείμενου χρηματοπιστωτικού μέσου της συναλλαγής σύμφωνα με το άρθρο 280 παράγραφος 1.
3. Το μέγεθος της θέσης κινδύνου από εξωχρηματιστηριακό παράγωγο με μη γραμμικό προφίλ κινδύνου περιλαμβανομένων των δικαιωμάτων προαίρεσης και των δικαιωμάτων προαίρεσης επί συμφωνιών ανταλλαγής με υποκείμενο μέσο ένα χρεωστικό τίτλο ή ένα σκέλος πληρωμής ισούται με την δέλτα-ισοδύναμη πραγματική ονομαστική αξία του χρηματοπιστωτικού μέσου ή του σκέλους πληρωμής, πολλαπλασιασμένη με την τροποποιημένη μέση σταθμική διάρκεια του χρεωστικού τίτλου ή του σκέλους πληρωμής, αντίστοιχα.
Άρθρο 279
Διαχείριση των εξασφαλίσεων
Για τον προσδιορισμό των θέσεων κινδύνου, τα ιδρύματα αντιμετωπίζουν τις εξασφαλίσεις ως εξής:
α)
οι εξασφαλίσεις που έχουν εισπραχθεί από έναν αντισυμβαλλόμενο αντιμετωπίζονται ως απαίτηση έναντι του αντισυμβαλλομένου στο πλαίσιο μιας συμβασής παραγώγου (θέση αγοράς) που λήγει κατά την ημερομηνία του προσδιορισμού,
β)
οι εξασφαλίσεις που παρέχονται στον αντισυμβαλλόμενο αντιμετωπίζονται ως υποχρέωση προς τον αντισυμβαλλόμενο (αρνητική θέση) που λήγει την ημερομηνία του προσδιορισμού.
Άρθρο 280
Υπολογισμός των θέσεων κινδύνου
1. Ένα ίδρυμα προσδιορίζει το μέγεθος και το πρόσημο μιας θέσης κινδύνου ως εξής:
α)
για όλα τα μέσα εκτός από τους χρεωστικούς τίτλους:
i)
ως την πραγματική ονομαστική αξία σε περίπτωση συναλλαγής με γραμμικό προφίλ κινδύνου,
ii)
ως τη δέλτα-ισοδύναμη ονομαστική αξία,
, σε περίπτωση συναλλαγής με μη γραμμικό προφίλ κινδύνου,όπου:
Pref
=
η τιμή του υποκείμενου μέσου εκπεφρασμένου στο νόμισμα αναφοράς,
V
=
η αξία του χρηματοοικονομικπύ μέσου (στην περίπτωση δικαιώματος προαίρεσης: η αξία είναι η τιμή του δικαιώματος προαίρεσης),
p
=
η τιμή του υποκείμενου μέσου εκπεφρασμένου στο ίδιο νόμισμα όπως V,
β)
για χρεωστικούς τίτλους και τα σκέλη πληρωμής όλων των συναλλαγών:
i)
ως την πραγματική ονομαστική αξία πολλαπλασιασμένη επί την τροποποιημένη μέση σταθμική διάρκεια σε περίπτωση συναλλαγής με γραμμικό προφίλ κινδύνου,
ii)
ως τη δέλτα-ισοδύναμη ονομαστική αξία πολλαπλασιασμένη επί την τροποποιημένη μέση σταθμική διάρκεια,
, σε περίπτωση συναλλαγής με μη γραμμικό προφίλ κινδύνου,όπου:
V
=
η αξία του χρηματοοικονομικού μέσου (στην περίπτωση δικαιώματος προαίρεσης: η αξία είναι η τιμή του δικαιώματος προαίρεσης),
r
=
επίπεδο επιτοκίου.
Εάν το V εκφράζεται σε νόμισμα διαφορετικό από το νόμισμα αναφοράς, το παράγωγο μετατρέπεται σε νόμισμα αναφοράς με πολλαπλασιασμό με τη σχετική συναλλαγματική ισοτιμία.
2. Τα ιδρύματα κατατάσσουν τις θέσεις κινδύνου σε αντισταθμιστικά σύνολα. Για κάθε αντισταθμιστικό σύνολο υπολογίζεται η απόλυτη τιμή του αθροίσματος των απορρεουσών θέσεων κινδύνου. Η «καθαρή θέση κινδύνου» είναι το αποτέλεσμα αυτού του υπολογισμού και θα υπολογίζεται για τους σκοπούς του άρθρου 276 παράγραφος 2 ως εξής:
Άρθρο 281
Θέσεις κινδύνου επιτοκίου
1. Προκειμένου να υπολογίσουν τη θέση κινδύνου επιτοκίου, τα ιδρύματα εφαρμόζουν τις κατωτέρω διατάξεις:
2. Για τις θέσεις κινδύνου επιτοκίου από τα εξής:
α)
καταθέσεις χρηματικών ποσών που εισπράχθηκαν από τον αντισυμβαλλόμενο ως εξασφάλιση,
β)
σκέλη πληρωμής,
γ)
υποκείμενους χρεωστικούς τίτλους,
στα οποία εφαρμόζεται σε κάθε περίπτωση κεφαλαιακή απαίτηση ίση με ή μικρότερη του 1,60 % σύμφωνα με τον πίνακα 1 του άρθρου 336, τα ιδρύματα αντιστοιχίζουν τις θέσεις αυτές σε ένα από τα έξι αντισταθμιστικά σύνολα που προβλέπονται στον πίνακα 4 για κάθε νόμισμα.
Πίνακας 4
Κρατικά επιτόκια αναφοράς
Μη κρατικά επιτόκια αναφοράς
Ληκτότητα
1 έτος
1 έτος
1 ≤ 5 έτη
1 ≤ 5 έτη
5 έτη
5 έτη
3. Για τις θέσεις κινδύνου επιτοκίου από υποκείμενους χρεωστικούς τίτλους ή σκέλη πληρωμής για τα οποία το επιτόκιο συνδέεται με επιτόκιο αναφοράς που αντιπροσωπεύει ένα γενικό επίπεδο επιτοκίων της αγοράς, η εναπομένουσα ληκτότητα ισούται με το χρονικό διάστημα έως την επόμενη αναπροσαρμογή του επιτοκίου. Σε όλες τις άλλες περιπτώσεις, ισούται με την εναπομένουσα διάρκεια του υποκείμενου χρεωστικού τίτλου ή, στην περίπτωση σκέλους πληρωμής, με την εναπομένουσα διάρκεια της συναλλαγής.
Άρθρο 282
Αντισταθμιστικά σύνολα
1. Τα ιδρύματα δημιουργούν αντισταθμιστικά σύνολα σύμφωνα με τις παραγράφους 2 έως 5.
2. Σε κάθε εκδότη χρεωστικού τίτλου αναφοράς που αποτελεί το υποκείμενο μέσο σύμβασης ανταλλαγής κινδύνου αθέτησης αντιστοιχεί ένα αντισταθμιστικό σύνολο.
Οι συμφωνίες καλαθιού «νιοστού βαθμού αθέτησης» ανταλλαγής κινδύνου αθέτησης αντιμετωπίζονται ως εξής:
α)
το μέγεθος της θέσης κινδύνου για ένα χρεωστικό τίτλο αναφοράς που περιλαμβάνεται σε καλάθι καλυπτόμενο από συμφωνία ανταλλαγής κινδύνου αθέτησης «νιοστού βαθμού αθέτησης» είναι η πραγματική ονομαστική αξία του χρεωστικού τίτλου αναφοράς, πολλαπλασιασμένη επί τον τροποποιημένο μέσο σταθμικό δείκτη διάρκειας του παραγώγου νιοστού βαθμού αθέτησης όσον αφορά τη μεταβολή του πιστωτικού περιθωρίου του χρεωστικού τίτλου αναφοράς,
β)
για κάθε χρεωστικό τίτλο αναφοράς που περιλαμβάνεται σε καλάθι υποκείμενο σε δεδομένη συμφωνία ανταλλαγής κινδύνου αθέτησης «νιοστού βαθμού αθέτησης» υπάρχει ένα αντισταθμιστικό σύνολο. Θέσεις κινδύνου από διαφορετικές συμφωνίες ανταλλαγής κινδύνου αθέτησης «νιοστού βαθμού αθέτησης» δεν περιλαμβάνονται στο ίδιο αντισταθμιστικό σύνολο,
γ)
ο πολλαπλασιαστής πιστωτικού κινδύνου αντισυμβαλλομένου (CCR) που εφαρμόζεται σε κάθε αντισταθμιστικό σύνολο που δημιουργείται για έναν χρεωστικό τίτλο αναφοράς ενός παραγώγου νιοστού βαθμού αθέτησης είναι:
i)
0,3 % για χρεωστικούς τίτλους αναφοράς που έχουν πιστοληπτική αξιολόγηση από αναγνωρισμένο ΕΟΠΑ ισοδύναμη με βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας 1 έως 3,
ii)
0,6 % για άλλους χρεωστικούς τίτλους.
3. Για τις θέσεις κινδύνου επιτοκίου από τα εξής:
α)
καταθέσεις χρηματικών ποσών που εκχωρούνται από τον αντισυμβαλλόμενο ως εξασφάλιση όταν ο αντισυμβαλλόμενος αυτός δεν έχει δανειακές ανεξόφλητες οφειλές χαμηλού ειδικού κινδύνου,
β)
υποκείμενοι χρεωστικοί τίτλοι, στους οποίους σύμφωνα με τον πίνακα 1 του άρθρου 336 εφαρμόζεται κεφαλαιακή επιβάρυνση άνω του 1,60 %.
Υπάρχει ένα αντισταθμιστικό σύνολο για κάθε εκδότη.
Όταν ένα σκέλος πληρωμής προσομοιάζει έναν τέτοιο χρεωστικό τίτλο, σε κάθε εκδότη χρεωστικού τίτλου αναφοράς αντιστοιχεί επίσης ένα αντισταθμιστικό σύνολο.
Τα ιδρύματα μπορούν να υπαγάγουν στο ίδιο αντισταθμιστικό σύνολο τις θέσεις κινδύνου από χρεωστικούς τίτλους συγκεκριμένου εκδότη ή από χρεωστικούς τίτλους αναφοράς του ιδίου εκδότη τους οποίους προσομοιάζουν σκέλη πληρωμής ή οι οποίοι αποτελούν το υποκείμενο μέσο συμφωνίας ανταλλαγής κινδύνου αθέτησης.
4. Τα υποκείμενα χρηματοοικονομικά μέσα εκτός των χρεωστικών τίτλων υπάγονται στα ίδια αντισταθμιστικά σύνολα μόνον εάν είναι ίδια ή όμοια μέσα. Σε όλες τις άλλες περιπτώσεις υπάγονται σε διαφορετικά αντισταθμιστικά σύνολα.
Για τους σκοπούς της παρούσας παραγράφου, τα ιδρύματα προσδιορίζουν εάν τα υποκείμενα μέσα είναι όμοια σύμφωνα με τις κατωτέρω αρχές:
α)
στην περίπτωση των μετοχών, το υποκείμενο μέσο είναι όμοιο εάν έχει εκδοθεί από τον ίδιο εκδότη. Ένας δείκτης μετοχών αντιμετωπίζεται ως χωριστός εκδότης,
β)
στην περίπτωση των πολύτιμων μετάλλων, όμοια είναι τα υποκείμενα μέσα που αφορούν το ίδιο μέταλλο. Ένας δείκτης πολύτιμων μετάλλων αντιμετωπίζεται ως χωριστό πολύτιμο μέταλλο,
γ)
στην περίπτωση της ηλεκτρικής ενέργειας, όμοια είναι εκείνα τα δικαιώματα και οι υποχρεώσεις παροχής που αφορούν την ίδια περίοδο αιχμής ή εκτός αιχμής φορτίου εντός οποιασδήποτε διακοπής οποιοδήποτε 24ώρου,
δ)
στην περίπτωση των βασικών εμπορευμάτων, όμοια είναι τα υποκείμενα μέσα που αφορούν το ίδιο βασικό εμπόρευμα. Ένας δείκτης βασικών εμπορευμάτων αντιμετωπίζεται ως χωριστό βασικό εμπόρευμα.
5. Οι πολλαπλασιαστές πιστωτικού κινδύνου αντισυμβαλλομένου (εφεξής «CCRM») για τις διάφορες κατηγορίες αντισταθμιστικών συνόλων παρατίθενται στον ακόλουθο πίνακα:
Πίνακας 5
Κατηγορίες αντισταθμιστικών συνόλων
CCRM
1.
Επιτόκια
0,2 %
2.
Επιτόκια για θέσεις κινδύνου από χρεωστικούς τίτλους αναφοράς που αποτελούν υποκείμενο μέσο συμφωνίας ανταλλαγής κινδύνου αθέτησης και στους οποίους εφαρμόζεται κεφαλαιακή απαίτηση ίση με ή μικρότερη του 1,60 % σύμφωνα με τον πίνακα 1 στον τίτλο IV κεφάλαιο 2.
0,3 %
3.
Επιτόκια για θέσεις κινδύνου από χρεωστικούς τίτλους ή χρεωστικούς τίτλους αναφοράς στους οποίους εφαρμόζεται κεφαλαιακή απαίτηση μεγαλύτερη του 1,60 % σύμφωνα με τον πίνακα 1 στον τίτλο IV κεφαλαίο 2.
0,6 %
4.
Συναλλαγματικές ισοτιμίες
2,5 %
5.
Ηλεκτρική ενέργεια
4 %
6.
Χρυσός
5 %
7.
Μετοχές
7 %
8.
Πολύτιμα μέταλλα (εκτός χρυσού)
8,5 %
9.
Άλλα βασικά εμπορεύματα (εκτός των πολυτίμων μετάλλων και ηλεκτρικής ενέργειας)
10 %
10.
Υποκείμενα μέσα εξωχρηματιστηριακών παραγώγων που δεν εμπίπτουν σε καμία από τις ανωτέρω κατηγορίες
10 %
Τα υποκείμενα μέσα εξωχρηματιστηριακών παραγώγων που αναφέρονται στο σημείο 10 του πίνακα 5 υπάγονται σε χωριστά αντισταθμιστικά σύνολα για κάθε κατηγορία υποκείμενου χρηματοπιστωτικού μέσου.
6. Για συναλλαγές με μη γραμμικό προφίλ κινδύνου ή για σκέλη πληρωμής και συναλλαγές με υποκείμενο μέσο χρεωστικούς τίτλους για τις οποίες το ίδρυμα δεν μπορεί να προσδιορίσει τον συντελεστή δέλτα ή την τροποποιημένη μέση σταθμική διάρκεια, ανάλογα με την περίπτωση, με ένα εγκεκριμένο από τις αρμόδιες αρχές υπόδειγμα προσδιορισμού των ελάχιστων απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων για κίνδυνο αγοράς, οι αρμόδιες αρχές προσδιορίζουν με συντηρητικό τρόπο το μέγεθος των θέσεων κινδύνου και τους εφαρμοστέους CCRMjή απαιτούν τη χρήση της μεθόδου που προβλέπεται στο τμήμα 3. Ο συμψηφισμός δεν αναγνωρίζεται (αυτό σημαίνει ότι η αξία του ανοίγματος προσδιορίζεται σαν να υπήρχε ένα συμψηφιστικό σύνολο που περιέχει μόνο την μεμονωμένη συναλλαγή).
7. Ένα ίδρυμα εφαρμόζει εσωτερικές διαδικασίες προκειμένου να επαληθεύσει ότι, προτού συμπεριλάβει μια συναλλαγή σε αντισταθμιστικό σύνολο, η συναλλαγή καλύπτεται από νομικά εκτελεστή σύμβαση συμψηφισμού που ανταποκρίνεται στις απαιτήσεις του τμήματος 7.
8. Ένα ίδρυμα που χρησιμοποιεί εξασφαλίσεις για τη μείωση του CCR του εφαρμόζει εσωτερικές διαδικασίες που του επιτρέπουν να επαληθεύει, προτού ληφθεί υπόψη η επίδρασή τους στους υπολογισμούς του, ότι οι εξασφαλίσεις πληρούν τα κατάλληλα πρότυπα ασφάλειας δικαίου που αναφέρονται στο κεφάλαιο 4.
Τμήμα 6
Μέθοδο εσωτερικών υποδειγμάτων
Άρθρο 283
Άδεια χρήσης της μεθόδου εσωτερικών υποδειγμάτων
1. Εφόσον οι αρμόδιες αρχές βεβαιωθούν ότι ένα ίδρυμα πληροί την προϋπόθεση της παραγράφου 2, επιτρέπουν στο εν λόγω ίδρυμα να χρησιμοποιεί τη μέθοδο εσωτερικών υποδειγμάτων (ΜΕΥ) για να υπολογίζουν την αξία ανοίγματος οποιασδήποτε από τις ακόλουθες συναλλαγές:
α)
συναλλαγές του άρθρου 273 παράγραφος 2 στοιχείο α),
β)
συναλλαγές του άρθρου 273 παράγραφος 2 στοιχεία β), γ) και δ),
γ)
συναλλαγές του άρθρου 273 παράγραφος 2 στοιχεία α) έως δ).
Εάν ένα ίδρυμα έχει άδεια να χρησιμοποιεί τη μέθοδο εσωτερικών υποδειγμάτων (ΜΕΥ) για να υπολογίζει την αξία ανοίγματος για τις συναλλαγές που αναφέρονται στα στοιχεία α) έως γ) του πρώτου εδαφίου, μπορεί επίσης να την χρησιμοποιεί και για τις συναλλαγές του άρθρου 273 παράγραφος 2 στοιχείο ε).
Κατά παρέκκλιση από το άρθρο 273 παράγραφος 1 τρίτο εδάφιο, τα ιδρύματα δύνανται να επιλέγουν να μην εφαρμόζουν τη μέθοδο αυτή σε ανοίγματα που είναι επουσιώδη από πλευράς μεγέθους και κινδύνου. Σε αυτή την περίπτωση, τα ιδρύματα εφαρμόζουν στα ανοίγματα μία από τις μεθόδους που προβλέπονται στα τμήματα 3 έως 5 εφόσον πληρούνται οι σχετικές απαιτήσεις της.
2. Οι αρμόδιες αρχές επιτρέπουν στα ιδρύματα να χρησιμοποιούν τη ΜΕΥ για τους υπολογισμούς που αναφέρονται στην παράγραφο 1 μόνο εάν το ίδρυμα έχει αποδείξει ότι συμμορφώνεται με τις απαιτήσεις που προβλέπονται στο παρόν τμήμα και οι αρμόδιες αρχές έχουν επαληθεύσει ότι τα συστήματα του ιδρύματος για τη διαχείριση του CCR είναι αξιόπιστα και εφαρμόζονται στο ακέραιο.
3. Οι αρμόδιες αρχές μπορούν να επιτρέπουν στα ιδρύματα για περιορισμένη χρονική περίοδο να εφαρμόζουν τη ΜΕΥ κατά σειρά σε διάφορους τύπους συναλλαγών. Κατά τη διάρκεια αυτής της περιόδου τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν τις μεθόδους που προβλέπονται στο τμήμα 3 ή 5 για είδη συναλλαγών για τα οποία δεν χρησιμοποιούν τη ΜΕΥ.
4. Για όλες τις συναλλαγές εξωχρηματιστηριακών παραγώγων και τις συναλλαγές με μακρά προθεσμία διακανονισμού για τις οποίες ένα ίδρυμα δεν έχει λάβει άδεια δυνάμει της παραγράφου 1 να χρησιμοποιεί τη ΜΕΥ, το ίδρυμα χρησιμοποιεί τις μεθόδους που εκτίθενται στο τμήμα 3 ή το τμήμα 5.
Οι εν λόγω μέθοδοι μπορούν να χρησιμοποιούνται συνδυαστικά σε μόνιμη βάση εντός ενός ομίλου. Στο πλαίσιο ενός ιδρύματος, οι εν λόγω μέθοδοι μπορούν να χρησιμοποιούνται συνδυαστικά μόνο εάν μία από τις μεθόδους χρησιμοποιείται για τις περιπτώσεις που προβλέπονται στο άρθρο 282 παράγραφος 6.
5. Ένα ίδρυμα που έχει άδεια σύμφωνα με την παράγραφο 1 να χρησιμοποιεί τη ΜΕΥ δεν επιστρέφει στη χρήση των μεθόδων που προβλέπονται στο τμήμα 3 ή στο τμήμα 5, εκτός εάν του έχει επιτραπεί να το πράξει από την αρμόδια αρχή. Οι αρμόδιες αρχές χορηγούν τη σχετική άδεια μόνο για αποδεδειγμένα βάσιμους λόγους.
6. Εάν ένα ίδρυμα παύσει να ανταποκρίνεται στις απαιτήσεις που ορίζονται στο παρόν τμήμα, ενημερώνει την αρμόδια αρχή και κάνει ένα από τα ακόλουθα:
α)
να παρουσιάσει στην αρμόδια αρχή σχέδιο για την έγκαιρη επιστροφή στη συμμόρφωση,
β)
αποδεικνύει στις αρμόδιες αρχές ότι οι επιπτώσεις της μη συμμόρφωσης είναι επουσιώδεις.
Άρθρο 284
Αξία ανοίγματος
1. Εάν ένα ίδρυμα έχει άδεια δυνάμει του άρθρου 283 παράγραφος 1 να χρησιμοποιεί τη μέθοδο εσωτερικών υποδειγμάτων (ΜΕΥ) για να υπολογίζει την αξία ανοίγματος για μερικές ή όλες τις συναλλαγές που αναφέρονται στην εν λόγω παράγραφο, υπολογίζει την αξία ανοίγματος των ανωτέρω συναλλαγών σε επίπεδο συμψηφιστικού συνόλου.
Το υπόδειγμα που χρησιμοποιεί το ίδρυμα για τον σκοπό αυτόν:
α)
προσδιορίζει την προγνωστική κατανομή για μεταβολές της αγοραίας αξίας του συμψηφιστικού συνόλου που μπορούν να αποδοθούν σε κοινές μεταβολές των σχετικών μεταβλητών της αγοράς όπως επιτόκια ή ισοτιμίες ξένου συναλλάγματος,
β)
υπολογίζει την αξία ανοίγματος για το συμψηφιστικό σύνολο σε κάθε μελλοντική ημερομηνία με βάση τις κοινές μεταβολές των μεταβλητών της αγοράς.
2. Προκειμένου να αποτυπώνει τα αποτελέσματα των συμφωνιών περιθωρίου, το υπόδειγμα της αξίας εξασφάλισης πρέπει να πληροί τις ποιοτικές και ποσοτικές απαιτήσεις και τις απαιτήσεις δεδομένων που ισχύουν για το υπόδειγμα της ΜΕΥ σύμφωνα με το παρόν τμήμα και το ίδρυμα μπορεί να συμπεριλαμβάνει στις προγνωστικές κατανομές του για μεταβολές της αγοραίας αξίας του συμψηφιστικού συνόλου μόνο επιλέξιμες χρηματοοικονομικές εξασφαλίσεις όπως αναφέρονται στα άρθρα 197 και 198 και στο άρθρο 299 παράγραφος 2 στοιχεία γ) και δ).
3. Η απαίτηση ιδίων κεφαλαίων για τον πιστωτικό κίνδυνο αντισυμβαλλομένου όσον αφορά τα ανοίγματα CCR στα οποία εφαρμόζει ένα ίδρυμα τη ΜΕΥ είναι το υψηλότερο από τα κατωτέρω:
α)
την απαίτηση ιδίων κεφαλαίων για τα εν λόγω ανοίγματα που υπολογίζονται βάσει του πραγματικού αναμενόμενου θετικού ανοίγματος («πραγματικό ΕΡΕ») με τη χρήση τρεχόντων δεδομένων της αγοράς,
β)
την απαίτηση ιδίων κεφαλαίων για τα εν λόγω ανοίγματα που υπολογίζονται βάσει του πραγματικού αναμενόμενου θετικού ανοίγματος («πραγματικό ΕΡΕ») με τη χρήση ενιαίας και συνεκτικής βαθμονόμησης ακραίων καταστάσεων για όλα τα ανοίγματα CCR στα οποία εφαρμόζουν τη ΜΕΥ.
4. Εκτός από τους αντισυμβαλλομένους που έχει προσδιοριστεί ότι έχουν ειδικό κίνδυνο δυσμενούς συσχέτισης και εμπίπτουν στο πεδίο εφαρμογής του άρθρου 291 παράγραφοι 4 και 5, τα ιδρύματα υπολογίζουν την αξία ανοίγματος ως το γινόμενο του άλφα α επί το πραγματικό EPE, ως εξής:
όπου:
α
=
1.4, εκτός εάν οι αρμόδιες αρχές απαιτούν υψηλότερο α ή επιτρέπουν στα ιδρύματα να χρησιμοποιούν εσωτερικές εκτιμήσεις σύμφωνα με την παράγραφο 9.
Το πραγματικό ΕΡΕ υπολογίζεται με εκτίμηση του αναμενόμενου ανοίγματος (ΕΕt) ως το μέσο άνοιγμα σε μια μελλοντική ημερομηνία t, όπου ο μέσος όρος λαμβάνεται με βάση πιθανές μελλοντικές τιμές των σχετικών παραγόντων κινδύνου της αγοράς.
Το υπόδειγμα εκτιμά το ΕΕ σε σειρά μελλοντικών ημερομηνιών t1, t2, t3 κ.λπ.
5. Το πραγματικό ΕΕ υπολογίζεται αναδρομικά ως εξής:
όπου:
η τρέχουσα ημερομηνία συμβολίζεται με t0,
το πραγματικό ΕΕt0 ισούται με το τρέχον άνοιγμα.
6. Το πραγματικό ΕΡΕ είναι το μέσο πραγματικό ΕΕ κατά τη διάρκεια του πρώτου έτους του μελλοντικού ανοίγματος. Εάν όλα τα συμβόλαια του συμψηφιστικού συνόλου λήγουν εντός διαστήματος μικρότερου του ενός έτους, το ΕΡΕ είναι ο μέσος όρος του ΕΕ έως ότου λήξουν όλα τα συμβόλαια του συμψηφιστικού συνόλου. Το πραγματικό ΕΡΕ υπολογίζεται ως ο σταθμισμένος μέσος όρος του πραγματικού ΕΕ:
όπου οι συντελεστές στάθμισηςπρο βλέπουν την περίπτωση κατά την οποία το μελλοντικό άνοιγμα υπολογίζεται σε ημερομηνίες που δεν ισαπέχουν η μία από την άλλη.
7. Τα ιδρύματα υπολογίζουν τις μετρήσεις αναμενόμενου ανοίγματος (EE) ή μεγίστου ανοίγματος με βάση κατανομή των ανοιγμάτων που λαμβάνει υπόψη την ενδεχόμενη μη κανονικότητα της κατανομής των ανοιγμάτων.
8. Ένα ίδρυμα μπορεί να χρησιμοποιήσει ένα μέτρο της κατανομής που να υπολογίζεται από το υπόδειγμα που είναι πιο συντηρητικό από το α πολλαπλασιαζόμενο με το πραγματικό ΕΡΕ όπως υπολογίζεται σύμφωνα με την εξίσωση της παραγράφου 4 για κάθε αντισυμβαλλόμενο.
9. Κατά παρέκκλιση από την παράγραφο 4, οι αρμόδιες αρχές μπορούν να επιτρέπουν στα ιδρύματα να χρησιμοποιούν δικές τους εκτιμήσεις για το α, όπου:
α)
το α ισούται με τον λόγο των εσωτερικών κεφαλαίων που προκύπτουν από πλήρη προσομοίωση του ανοίγματος πιστωτικού κινδύνου αντισυμβαλλομένων για τους διάφορους αντισυμβαλλομένους (αριθμητής) προς τα εσωτερικά κεφάλαια με βάση το ΕΡΕ (παρονομαστής),
β)
στον παρονομαστή, το ΕΡΕ θα χρησιμοποιείται σαν να ήταν ένα σταθερό εναπομένον ποσό.
Όταν εκτιμάται σύμφωνα με την παρούσα παράγραφο, το α δεν μπορεί να είναι μικρότερο από 1,2.
10. Για τους σκοπούς της εκτίμησης του α δυνάμει της παραγράφου 9, ένα ίδρυμα εξασφαλίζει ότι ο αριθμητής και ο παρονομαστής υπολογίζονται με συνέπεια όσον αφορά τη μεθοδολογία ανάπτυξης υποδειγμάτων, τις προδιαγραφές των παραμέτρων και τη σύνθεση του χαρτοφυλακίου. Η μέθοδος που χρησιμοποιείται για τον υπολογισμό του α βασίζεται στη μέθοδο εσωτερικών κεφαλαίων του ιδρύματος, είναι καλά τεκμηριωμένη και υπόκειται σε ανεξάρτητη επικύρωση. Επιπλέον, το ίδρυμα επανεξετάζει τις εκτιμήσεις του για το άλφα (α)τουλάχιστον σε τριμηνιαία βάση, και συχνότερα όταν η σύνθεση του χαρτοφυλακίου μεταβάλλεται στην πάροδο του χρόνου. Το ίδρυμα επίσης αξιολογεί τον κίνδυνο του υποδείγματος.
11. Το ίδρυμα αποδεικνύει επαρκώς στις αρμόδιες αρχές ότι οι εσωτερικές του εκτιμήσεις του άλφα (α) αποτυπώνουν στον αριθμητή ουσιώδεις πηγές της εξάρτησης της κατανομής των αγοραίων τιμών των συναλλαγών ή των χαρτοφυλακίων συναλλαγών για διάφορους αντισυμβαλλομένους. Οι εσωτερικές εκτιμήσεις του άλφα (α) λαμβάνουν υπόψη τη διασπορά των χαρτοφυλακίων.
12. Κατά την εποπτεία της χρήσης εκτιμήσεων δυνάμει της παραγράφου 9, οι αρμόδιες αρχές λαμβάνουν υπόψη τη σημαντική μεταβολή στις εκτιμήσεις του άλφα (α) που προκύπτει από το ενδεχόμενο εσφαλμένου προσδιορισμού στα υποδείγματα που χρησιμοποιούνται για τον αριθμητή, ιδίως όταν υφίσταται κυρτότητα.
13. Όπου αρμόζει, οι μεταβλητότητες και οι συσχετίσεις παραγόντων κινδύνου της αγοράς που χρησιμοποιούνται στην από κοινού ανάπτυξη υποδειγμάτων κινδύνου αγοράς και πιστωτικού κινδύνου εξαρτώνται από τον παράγοντα πιστωτικού κινδύνου ώστε να αντανακλούν ενδεχόμενες αυξήσεις της μεταβλητότητας ή της συσχέτισης σε περιόδους οικονομικής ύφεσης.
Άρθρο 285
Αξία ανοίγματος για συμψηφιστικά σύνολα που υπόκεινται σε συμφωνία περιθωρίου
1. Εάν το συμψηφιστικό σύνολο υπόκειται σε συμφωνία περιθωρίου και καθημερινή αποτίμηση στις τρέχουσες τιμές αγοράς, ένα ίδρυμα μπορεί να χρησιμοποιεί ένα από τα ακόλουθα μέτρα του ΕΡΕ:
α)
το πραγματικό ΕΡΕ, χωρίς να λαμβάνει υπόψη τυχόν εξασφαλίσεις που τηρούνται ή παρέχονται ως περιθώριο συν τυχόν εξασφαλίσεις που έχουν παρασχεθεί στον αντισυμβαλλόμενο ανεξάρτητα από τη διαδικασία καθημερινής αποτίμησης και καθορισμού περιθωρίου του τρέχοντος ανοίγματος,
β)
το άθροισμα μιας προσαύξησης που αντανακλά την ενδεχόμενη αύξηση του ανοίγματος κατά την περίοδο κινδύνου περιθωρίου και της υψηλότερης από τις κατωτέρω τιμές:
i)
το τρέχον άνοιγμα συμπεριλαμβανομένων όλων των εξασφαλίσεων που τηρούνται ή παρέχονται, εκτός των εξασφαλίσεων που αποτελούν αντικείμενο απαίτησης ή διαφοράς,
ii)
το μεγαλύτερο καθαρό άνοιγμα, συμπεριλαμβανομένων των εξασφαλίσεων δυνάμει της συμφωνίας περιθωρίου, που δεν θα ενεργοποιούσε απαίτηση παροχής εξασφάλισης. Το εν λόγω ποσό πρέπει να αντικατοπτρίζει όλα τα εφαρμοστέα κατώφλια, τα ελάχιστα ποσά μεταφοράς, τα ανεξάρτητα ποσά και τα αρχικά περιθώρια δυνάμει της συμφωνίας περιθωρίου,
γ)
εάν το υπόδειγμα αποτυπώνει τις επιπτώσεις του καθορισμού περιθωρίου κατά την εκτίμηση του ΕΕ, το ίδρυμα μπορεί να χρησιμοποιεί απευθείας το μέτρο του ΕΕ του υποδείγματος στην εξίσωση του άρθρου 284 παράγραφος 5, με την επιφύλαξη της έγκρισης των αρμόδιων αρχών. Οι αρμόδιες αρχές χορηγούν τη σχετική άδεια μόνο εάν βεβαιωθούν ότι το υπόδειγμα αποτυπώνει κατάλληλα τις επιπτώσεις του καθορισμού περιθωρίου κατά την εκτίμηση του ΕΕ.
Για τους σκοπούς του στοιχείου β), τα ιδρύματα υπολογίζουν την προσαύξηση ως την αναμενόμενη θετική μεταβολή της αξίας των συναλλαγών βάσει αποτίμησης στις τρέχουσες τιμές αγοράς κατά τη διάρκεια της περιόδου κινδύνου περιθωρίου. Οι μεταβολές της αξίας των εξασφαλίσεων αποτυπώνονται με τη χρήση των εποπτικών συντελεστών προσαρμογής μεταβλητότητας δυνάμει του κεφαλαίου 4 τμήμα 3 ή των εσωτερικών εκτιμήσεων προσαρμογής μεταβλητότητας της αναλυτικής μεθόδου χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων, αλλά δεν αναλαμβάνονται πληρωμές εξασφαλίσεων κατά τη διάρκεια της περιόδου κινδύνου περιθωρίου. Η περίοδος κινδύνου περιθωρίου υπόκειται στις ελάχιστες περιόδους που προβλέπονται στις παραγράφους 2 έως 5.
2. Για τις συναλλαγές που υπόκεινται σε καθημερινό επανακαθορισμό περιθωρίου και καθημερινή αποτίμηση στις τρέχουσες τιμές αγοράς, η περίοδος κινδύνου περιθωρίου που χρησιμοποιείται για τους σκοπούς ανάπτυξης υποδείγματος για την αξία ανοίγματος με συμφωνίες περιθωρίου δεν είναι μικρότερη από:
α)
5 εργάσιμες ημέρες για συμψηφιστικά σύνολα που αποτελούνται μόνο από συναλλαγές επαναγοράς ή συναλλαγές δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων ή βασικών εμπορευμάτων και συναλλαγές δανεισμού σε λογαριασμό περιθωρίου ασφάλισης,
β)
δέκα εργάσιμες ημέρες για όλα τα άλλα συμψηφιστικά σύνολα.
3. Τα στοιχεία α) και β) της παραγράφου 2 υπόκεινται στις κατωτέρω εξαιρέσεις:
α)
για όλα τα συμψηφιστικά σύνολα όπου ο αριθμός των συναλλαγών υπερβαίνει τις 5 000 ανά πάσα στιγμή κατά τη διάρκεια ενός τριμήνου, η περίοδος κινδύνου περιθωρίου για το επόμενο τρίμηνο δεν μπορεί να είναι μικρότερη από 20 εργάσιμες ημέρες. Η εξαίρεση αυτή δεν ισχύει για τα ανοίγματα διαπραγμάτευσης των ιδρυμάτων,
β)
για όλα τα συμψηφιστικά σύνολα που περιλαμβάνουν μία ή περισσότερες συναλλαγές που αφορούν είτε μη ρευστοποιήσιμες εξασφαλίσεις είτε ένα εξωχρηματιστηριακό παράγωγο που δεν αντικαθίσταται εύκολα, η περίοδος κινδύνου περιθωρίου δεν μπορεί να είναι μικρότερη από 20 εργάσιμες ημέρες.
Ένα ίδρυμα προσδιορίζει εάν μια εξασφάλιση είναι μη ρευστοποιήσιμη ή εάν τα εξωχρηματιστηριακά παράγωγα δεν αντικαθίστανται εύκολα υπό ακραίες συνθήκες αγοράς, χαρακτηριζόμενες από την απουσία ενεργών αγορών όπου ένας αντισυμβαλλόμενος, εντός δύο ημερών κατά μέγιστο, θα πετύχαινε πολλές προσφορές που δεν θα προκαλούσαν κίνηση στην αγορά ή δεν θα αντιπροσώπευαν έκπτωση της ονομαστικής αξίας (σε περίπτωση εξασφάλισης) ή πριμ (σε περίπτωση εξωχρηματιστηριακού παραγώγου).
Ένα ίδρυμα εξετάζει εάν οι συναλλαγές ή οι τίτλοι που κατέχει ως εξασφάλιση συγκεντρώνονται σε ένα συγκεκριμένο αντισυμβαλλόμενο και εάν το ίδρυμα θα μπορούσε να αντικαταστήσει τις εν λόγω συναλλαγές ή τους τίτλους σε περίπτωση που ο εν λόγω αντισυμβαλλόμενος αποχωρούσε ξαφνικά από την αγορά.
4. Εάν το ίδρυμα έχει εμπλακεί σε περισσότερες από δύο διαφορές σχετικά με απαιτήσεις περιθωρίου για ένα συγκεκριμένο συμψηφιστικό σύνολο κατά τη διάρκεια των προηγούμενων δύο τριμήνων, οι οποίες διήρκεσαν περισσότερο από την εφαρμοστέα περίοδο κινδύνου περιθωρίου δυνάμει των παραγράφων 2 και 3, το ίδρυμα χρησιμοποιεί τουλάχιστον διπλάσια περίοδο κινδύνου περιθωρίου σε σχέση με την περίοδο που ορίζεται στις παραγράφους 2 και 3 για το εν λόγω συμψηφιστικό σύνολο για τα επόμενα δύο τρίμηνα.
5. Για τον επανακαθορισμό περιθωρίου με περιοδικότητα Ν ημερών, η περίοδος κινδύνου περιθωρίου είναι τουλάχιστον ίση με την περίοδο που ορίζεται στις παραγράφους 2 και 3, F, συν N ημέρες μείον μία ημέρα. Δηλαδή:
6. Εάν το εσωτερικό υπόδειγμα περιλαμβάνει τις επιπτώσεις του καθορισμού περιθωρίου στις μεταβολές της αγοραίας αξίας του συμψηφιστικού συνόλου, το ίδρυμα αναπτύσσει ένα υπόδειγμα για τις εξασφαλίσεις, εκτός από τα μετρητά που είναι εκφρασμένα στο ίδιο νόμισμα με το άνοιγμα, μαζί με το άνοιγμα στους υπολογισμούς του για την αξία του ανοίγματος για εξωχρηματιστηριακά παράγωγα και συναλλαγές χρηματοδότησης τίτλων.
7. Εάν το ίδρυμα δεν μπορεί να αναπτύξει ένα υπόδειγμα μαζί με το άνοιγμα, δεν αναγνωρίζει στους υπολογισμούς του για την αξία του ανοίγματος για εξωχρηματιστηριακά παράγωγα και συναλλαγές χρηματοδότησης τίτλων τις επιπτώσεις των εξασφαλίσεων, εκτός από τα μετρητά που είναι εκφρασμένα στο ίδιο νόμισμα με το άνοιγμα, εκτός εάν χρησιμοποιεί είτε προσαρμογές μεταβλητότητας που πληρούν τα πρότυπα της αναλυτικής μεθόδου χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων με εσωτερικές εκτιμήσεις προσαρμογής μεταβλητότητας είτε τους εποπτικούς συντελεστές προσαρμογής μεταβλητότητας σύμφωνα με το κεφάλαιο 4.
8. Ένα ίδρυμα που χρησιμοποιεί τη ΜΕΥ αγνοεί στα υποδείγματά του τις επιπτώσεις της μείωσης της αξίας ανοίγματος που οφείλεται σε οποιαδήποτε ρήτρα συμφωνίας εξασφάλισης που απαιτεί την είσπραξη της εξασφάλισης όταν επιδεινώνεται η πιστωτική ποιότητα του αντισυμβαλλομένου.
Άρθρο 286
Διαχείριση CCR - Πολιτικές, διαδικασίες και συστήματα
1. Ένα ίδρυμα θεσπίζει και διατηρεί ένα πλαίσιο διαχείρισης CCR που αποτελείται από:
α)
πολιτικές, διαδικασίες και συστήματα για τη διασφάλιση του εντοπισμού, της μέτρησης, της έγκρισης και της εσωτερικής αναφοράς του CCR,
β)
διαδικασίες για τη διασφάλιση της συμμόρφωσης με τις εν λόγω πολιτικές, τις διεργασίες και τα συστήματα.
Οι σχετικές πολιτικές, διεργασίες και τα συστήματα είναι ενοιολογικώς βάσιμες και έχουν υλοποιηθεί και τεκμηριωθεί με άρτιο τρόπο. Η τεκμηρίωση περιλαμβάνει μια επεξήγηση των εμπειρικών τεχνικών που χρησιμοποιούνται για τη μέτρηση του CCR.
2. Το πλαίσιο διαχείρισης CCR που απαιτείται δυνάμει της παραγράφου 1 λαμβάνει υπόψη τους κινδύνους αγοράς, ρευστότητας, καθώς και τους νομικούς και λειτουργικούς κινδύνους που σχετίζονται με τον CCR. Συγκεκριμένα, το πλαίσιο διασφαλίζει ότι το ίδρυμα συμμορφώνεται με τις κατωτέρω αρχές:
α)
δεν συνάπτει επιχειρηματικές σχέσεις με αντισυμβαλλόμενο χωρίς να εκτιμήσει την πιστοληπτική του ικανότητα,
β)
λαμβάνει δεόντως υπόψη τον πιστωτικό κίνδυνο διακανονισμού και πριν τον διακανονισμό,
γ)
διαχειρίζεται αυτούς τους κινδύνους όσο πιο σφαιρικά είναι εφικτό σε επίπεδο αντισυμβαλλομένων μέσω της ενοποίησης των ανοιγμάτων CCR με άλλα πιστωτικά ανοίγματα και σε επίπεδο επιχείρησης.
3. Ένα ίδρυμα που χρησιμοποιεί τη ΜΕΥ διασφαλίζει ότι το πλαίσιο διαχείρισης CCR που χρησιμοποιεί λαμβάνει επαρκώς υπόψη κατά την κρίση της αρμόδιας αρχής τον κίνδυνο ρευστότητας όλων των κατωτέρω στοιχείων:
α)
ενδεχόμενες εισερχόμενες απαιτήσεις περιθωρίου στο πλαίσιο ανταλλαγών του περιθωρίου μεταβλητότητας ή άλλων τύπων περιθωρίου, όπως είναι το αρχικό ή το ανεξάρτητο περιθώριο, στο πλαίσιο δυσμενών κρίσεων της αγοράς,
β)
ενδεχόμενες εισερχόμενες απαιτήσεις επιστροφής της υπερβάλλουσας εξασφάλισης που παρασχέθηκε από αντισυμβαλλομένους,
γ)
απαιτήσεις που προκύπτουν από πιθανή υποβάθμιση της εξωτερικής αξιολόγησης πιστωτικής ποιότητας του ιδρύματος.
Το ίδρυμα διασφαλίζει ότι η φύση και ο χρονικός ορίζοντας επαναχρησιμοποίησης των εξασφαλίσεων συνάδει με τις ανάγκες ρευστότητάς του και δεν θέτει σε κίνδυνο την ικανότητά του να παρέχει ή να επιστρέφει έγκαιρα εξασφαλίσεις.
4. Το διοικητικό όργανο και τα ανώτατα διοικητικά στελέχη ενός ιδρύματος συμμετέχουν ενεργά και διασφαλίζουν ότι διατίθενται επαρκείς πόροι για τη διαχείριση του CCR. Τα ανώτατα διοικητικά στελέχη έχουν επίγνωση των περιορισμών και των παραδοχών του υποδείγματος που χρησιμοποιείται και του αντικτύπου που μπορεί να έχουν στην αξιοπιστία του αποτελέσματος μέσω επίσημης διαδικασίας. Επίσης έχουν επίγνωση των αβεβαιοτήτων του περιβάλλοντος της αγοράς και των λειτουργικών ζητημάτων και του τρόπου με τον οποίο αυτά αντικατοπτρίζονται στο υπόδειγμα.
5. Οι καθημερινές εκθέσεις που καταρτίζονται σχετικά με τα ανοίγματα ενός ιδρύματος στον CCR σύμφωνα με το άρθρο 287 παράγραφος 2 στοιχείο β) αξιολογούνται σε επαρκώς ανώτατο διοικητικό επίπεδο που διαθέτει επαρκή εξουσία για να επιβάλλει μειώσεις τόσο στις θέσεις μεμονωμένων διαχειριστών πιστωτικού κινδύνου ή διαπραγματευτών όσο και στο ύψος του συνολικού ανοίγματος CCR του ιδρύματος.
6. Το πλαίσιο διαχείρισης CCR ενός ιδρύματος που θεσπίζεται σύμφωνα με την παράγραφο 1 χρησιμοποιείται σε συνδυασμό με εσωτερικά πιστωτικά όρια ς και όρια διαπραγμάτευσης. Τα πιστωτικά όρια πίστης και όρια διαπραγμάτευσηςσυνδέονται με το υπόδειγμα μέτρησης κινδύνου του ιδρύματος κατά τρόπο συνεπή διαχρονικά, ο οποίος έχει γίνει καλά κατανοητός από τους διαχειριστές πιστωτικού κινδύνου, τους διαπραγματευτές και τα ανώτατα διοικητικά στελέχη. Τα ιδρύματα διαθέτουν επίσημη διαδικασία αναφοράς τυχόν υπερβάσεων των ορίων κινδύνου στο κατάλληλο διοικητικό επίπεδο.
7. Η μέτρηση του CCR από ένα ίδρυμα περιλαμβάνει τη μέτρηση της ημερήσιας και της ενδοημερήσιας χρήσης των πιστωτικών ορίων. Το ίδρυμα μετρά τα τρέχοντα ανοίγματα με και χωρίς συνυπολογισμό της εξασφάλισης. Σε επίπεδο χαρτοφυλακίου και αντισυμβαλλομένου, το ίδρυμα υπολογίζει και παρακολουθεί το μέγιστο άνοιγμα ή το δυνητικό μελλοντικό άνοιγμα (PFE) στο διάστημα εμπιστοσύνης που έχει επιλέξει το ίδρυμα. Το ίδρυμα λαμβάνει υπόψη μεγάλες ή συγκεντρωμένες θέσεις, μεταξύ άλλων ανά ομάδες συσχετιζόμενων αντισυμβαλλομένων, ανά κλάδο και ανά αγορά.
8. Ένα ίδρυμα θεσπίζει και διατηρεί ένα τρέχοντακτικό και αυστηρό πρόγραμμα προσομοίωσης ακραίων καταστάσεων. Τα αποτελέσματα αυτής της προσομοίωσης ακραίων καταστάσεων επανεξετάζονται τακτικά και τουλάχιστον ανά τρίμηνο από τα ανώτατα διοικητικά στελέχη και αντικατοπτρίζονται στις πολιτικές CCR και τα όρια που τίθενται από το διοικητικό όργανο ή ανώτατα διευθυντικά στελέχη. Όταν οι προσομοιώσεις ακραίων καταστάσεων αποκαλύπτουν ιδιαίτερες αδυναμίες για ένα δεδομένο σύνολο συνθηκών, το ίδρυμα λαμβάνει άμεσα μέτρα για τη διαχείριση αυτών των κινδύνων.
Άρθρο 287
Οργανωτικές δομές για τη διαχείριση CCR
1. Ένα ίδρυμα που χρησιμοποιεί τη ΜΕΥ θεσπίζει και διατηρεί:
α)
μια μονάδα ελέγχου κινδύνων που συμμορφώνεται με την παράγραφο 2,
β)
μια μονάδα διαχείρισης των εξασφαλίσεων που συμμορφώνεται με την παράγραφο 3.
2. Η μονάδα ελέγχου κινδύνων είναι υπεύθυνη για τον σχεδιασμό και την υλοποίηση της διαχείρισης CCR που εφαρμόζει το ίδρυμα, συμπεριλαμβανομένης της αρχικής και της συνεχιζόμενης επικύρωσης του υποδείγματος, εκτελεί όλες τις κατωτέρω λειτουργίες και πληροί όλες τις κατωτέρω απαιτήσεις:
α)
είναι υπεύθυνη για τον σχεδιασμό και την υλοποίηση του συστήματος διαχείρισης CCR του ιδρύματος,
β)
συντάσσει καθημερινές εκθέσεις και αναλύει τα αποτελέσματα του υποδείγματος διαχείρισης κινδύνων του ιδρύματος. Η ανάλυση περιλαμβάνει αξιολόγηση της σχέσης μεταξύ μέτρων των αξιών ανοιγμάτων CCR και των ορίων διαπραγμάτευσης,
γ)
ελέγχει την ακεραιότητα των δεδομένων που εισάγονται και παράγει και αναλύει εκθέσεις σχετικά με τα αποτελέσματα του υποδείγματος μέτρησης κινδύνου του ιδρύματος, συμπεριλαμβανομένης της αξιολόγησης της σχέσης μεταξύ μέτρων έκθεσης σε κίνδυνο και ορίων πίστης και διαπραγμάτευσης,
δ)
είναι ανεξάρτητη από τις μονάδες που είναι υπεύθυνες για τη δημιουργία, την ανανέωση ή την διαπραγμάτευσης ανοιγμάτων και δεν υπόκειται σε αδικαιολόγητες επιρροές,
ε)
έχει επαρκή στελέχωση,
στ)
αναφέρεται απευθείας στα ανώτατα διοικητικά στελέχη του ιδρύματος,
ζ)
το έργο της θα συνδυάζεται στενά με την καθημερινή διαδικασία διαχείρισης του πιστωτικού κινδύνου του ιδρύματος,
η)
τα αποτελέσματα των εργασιών της συνιστούν ουσιώδες στοιχείο της διαδικασίας προγραμματισμού, παρακολούθησης και ελέγχου του προφίλ πιστωτικού και συνολικού κινδύνου του ιδρύματος.
3. Η μονάδα διαχείρισης των εξασφαλίσεων διεξάγει τα ακόλουθα καθήκοντα και λειτουργίες:
α)
υπολογίζει και πραγματοποιεί απαιτήσεις περιθωρίου, διαχειρίζεται τις διαφορές σχετικά με απαιτήσεις περιθωρίου και τα επίπεδα αναφοράς ανεξάρτητων ποσών, αρχικών περιθωρίων και περιθωρίων μεταβλητότητας σε καθημερινή βάση,
β)
ελέγχει την ακεραιότητα των δεδομένων που χρησιμοποιούνται για τις απαιτήσεις περιθωρίου και διασφαλίζει ότι είναι συνεπείς και ότι τακτικά συμφωνούνται με όλες τις σχετικές πηγές δεδομένων του ιδρύματος,
γ)
παρακολουθεί την έκταση της επαναχρησιμοποίησης και οποιαδήποτε τροποποίηση των δικαιωμάτων του ιδρύματος στις εξασφαλίσεις που παρέχει ή σε σχέση με αυτές,
δ)
υποβάλλει αναφορές στο αρμόδιο επίπεδο διοίκησης σχετικά με τα είδη των εξασφαλίσεων που επαναχρησιμοποιούνται και τους όρους της εν λόγω επαναχρησιμοποίησης, συμπεριλαμβανομένου του μέσου, της πιστωτικής ποιότητας και της ληκτότητας,
ε)
παρακολουθεί τη συγκέντρωση σε μεμονωμένα είδη εξασφαλίσεων που γίνονται αποδεκτά από το ίδρυμα,
στ)
υποβάλλει αναφορές σχετικά με τις πληροφορίες διαχείρισης των εξασφαλίσεων σε τακτική βάση, αλλά τουλάχιστον μία φορά το τρίμηνο, στα ανώτατα διοικητικά στελέχη, συμπεριλαμβανομένων πληροφοριών σχετικά με το είδος των εξασφαλίσεων που λαμβάνονται και παρέχονται, το μέγεθος, τη χρονολογική διάρθρωση και την αιτία των διαφορών σχετικά με αιτήσεις περιθωρίου. Οι εσωτερικές αναφορές θα αποτυπώνουν και αυτές τις τάσεις των ανωτέρω στοιχείων.
4. Τα ανώτατα διοικητικά στελέχη διαθέτουν επαρκείς πόρους στη μονάδα διαχείρισης των εξασφαλίσεων που απαιτείται δυνάμει της παραγράφου 1 στοιχείο β), ούτως ώστε να διασφαλίζουν ότι τα συστήματά της επιτυγχάνουν το κατάλληλο επίπεδο λειτουργικής απόδοσης, όπως υπολογίζεται βάσει της έγκαιρης άσκησης και ακρίβειας των απαιτήσεων περιθωρίου του ιδρύματος και της έγκαιρης ανταπόκρισης σε απαιτήσεις περιθωρίου των αντισυμβαλλομένων του. Τα ανώτατα διοικητικά στελέχη διασφαλίζουν ότι η μονάδα έχει επαρκή στελέχωση ώστε να επεξεργάζεται εγκαίρως αιτήσεις και διαφωνίες ακόμα και στο πλαίσιο σοβαρών κρίσεων της αγοράς και να επιτρέπει στο ίδρυμα να περιορίζει τον αριθμό των μεγάλων διαφορών που οφείλονται στον όγκο των συναλλαγών.
Άρθρο 288
Εξέταση του συστήματος διαχείρισης CCR
Ένα ίδρυμα πραγματοποιεί τακτικά ανεξάρτητό έλεγχο του συστήματος διαχείρισης κινδύνου CCR που διαθέτει μέσω της εσωτερικής διαδικασίας εσωτερικού ελέγχου. Η εν λόγω εξέταση περιλαμβάνει τις δραστηριότητες της μονάδας ελέγχου και της μονάδας διαχείρισης εξασφαλίσεων που προβλέπονται από το άρθρο 287 και καλύπτει συγκεκριμένα τουλάχιστον τα εξής στοιχεία:
α)
την επάρκεια της τεκμηρίωσης του συστήματος και της διαδικασίας διαχείρισης κινδύνου CCR που απαιτούνται δυνάμει του άρθρου 286,
β)
την οργάνωση της μονάδας ελέγχου CCR που απαιτείται δυνάμει του άρθρου 287 παράγραφος 1 στοιχείο α),
γ)
την οργάνωση της μονάδας διαχείρισης εξασφαλίσεων που απαιτείται δυνάμει του άρθρου 287 παράγραφος 1 στοιχείο β),
δ)
την ενσωμάτωση των μέτρων CCR στην καθημερινή διαχείριση κινδύνου,
ε)
τη διαδικασία έγκρισης των υποδειγμάτων τιμολόγησης κινδύνου και των συστημάτων αποτίμησης που χρησιμοποιούνται από προσωπικό της μονάδας διαπραγμάτευσης και της μονάδας υποστείριξης και διαχείρησης συναλλαγών,
στ)
την επικύρωση οποιασδήποτε σημαντικής μεταβολής της διαδικασίας μέτρησης του CCR,
ζ)
την εμβέλεια εφαρμογής του CCR που αποτυπώνεται από το υπόδειγμα μέτρησης κινδύνου,
η)
την αρτιότητα του συστήματος διαχείρισης πληροφοριών,
θ)
την ακρίβεια και την πληρότητα των δεδομένων CCR,
ι)
την ακριβή αποτύπωση των νομικών όρων των συμφωνιών εξασφάλισης και συμψηφισμού στις μετρήσεις της αξίας ανοιγμάτων,
ια)
την επαλήθευση της συνέπειας, της ακρίβειας και της αξιοπιστίας των πηγών των δεδομένων που χρησιμοποιούνται στα υποδείγματα, συμπεριλαμβανομένης της ανεξαρτησίας των εν λόγω πηγών,
ια)
την ακρίβεια και καταλληλότητα των παραδοχών για τη μεταβλητότητα και τις συσχετίσεις,
ιβ)
την ακρίβεια των υπολογισμών αποτίμησης και μετασχηματισμού κινδύνου,
ιγ)
την επαλήθευση της ακρίβειας του υποδείγματος μέσω συχνού δοκιμαστικού εκ των υστέρων ελέγχου όπως προβλέπεται στο άρθρο 293 παράγραφος 1 στοιχεία β) έως ε),
ιδ)
τη συμμόρφωση της μονάδας ελέγχου CCR και της μονάδας διαχείρισης εξασφαλίσεων με τις σχετικές εποπτικές απαιτήσεις.
Άρθρο 289
Χρησιμοποίηση υποδείγματος
1. Τα ιδρύματα διασφαλίζουν ότι η κατανομή των ανοιγμάτων που παράγεται από το υπόδειγμα που χρησιμοποιείται για τον υπολογισμό του πραγματικού ΕΡΕ είναι στενά ενταγμένη στην καθημερινή διαδικασία διαχείρισης CCR του ιδρύματος και ότι τα αποτελέσματα του υποδείγματος λαμβάνονται υπόψη στη διαδικασία έγκρισης πίστης, στη διαχείριση CCR στην κατανομή των εσωτερικών κεφαλαίων και στην εταιρική διακυβέρνηση.
2. Το ίδρυμα αποδεικνύει επαρκώς στις αρμόδιες αρχές ότι χρησιμοποιεί, για τον υπολογισμό των κατανομών ανοιγμάτων επί των οποίων βασίζεται ο υπολογισμός του ΕΡΕ, ένα υπόδειγμα που ικανοποιεί σε γενικές γραμμές τις απαιτήσεις που εκτίθενται στο παρόν τμήμα, τουλάχιστον επί έναν χρόνο πριν από την άδεια από τις αρμόδιες αρχές για τη χρήση της ΜΕΥ σύμφωνα με το άρθρο 283.
3. Το υπόδειγμα που χρησιμοποιείται για την παραγωγή κατανομής ανοιγμάτων στον CCR είναι τμήμα του πλαισίου διαχείρισης CCR που απαιτείται δυνάμει του άρθρου 286. Το πλαίσιο αυτό περιλαμβάνει τη μέτρηση της χρήσης πιστωτικών ορίων μέσω της ενοποίησης των ανοιγμάτων στον CCR με άλλα πιστωτικά ανοίγματα και την κατανομή των εσωτερικών κεφαλαίων.
4. Εκτός από το ΕΡΕ, το ίδρυμα μετρά και διαχειρίζεται τα τρέχοντα ανοίγματα. Όπου αρμόζει, το ίδρυμα μετρά τα τρέχοντα ανοίγματα με και χωρίς συνυπολογισμό της εξασφάλισης. Η χρήση του υποδείγματος ικανοποιείται εάν ένα ίδρυμα χρησιμοποιεί άλλα μέτρα του CCR, όπως το μέγιστο άνοιγμα, που βασίζονται στην κατανομή ανοιγμάτων που έχει παραγάγει το ίδιο υπόδειγμα για τον υπολογισμό του ΕΡΕ.
5. Τα συστήματα ενός ιδρύματος διαθέτουν τη δυνατότητα για καθημερινή εκτίμηση του ΕΕ, εφόσον απαιτείται, εκτός εάν αποδείξει επαρκώς στις αρμόδιες αρχές του ότι τα ανοίγματά του στον CCR δικαιολογούν λιγότερο συχνό υπολογισμό. Το ίδρυμα υπολογίζει το ΕΕ σε ένα χρονικό προγνωστικό ορίζοντα ο οποίος αντανακλά ικανοποιητικά τη χρονική δομή των μελλοντικών χρηματορροών και τη ληκτότητα των συμβολαίων, και κατά τρόπο που είναι συνεπής με την σημαντικότητα και τη σύνθεση των ανοιγμάτων.
6. Το άνοιγμα μετράται, παρακολουθείται και ελέγχεται για τη διάρκεια ζωής όλων των συμβολαίων του συμψηφιστικού συνόλου και όχι μόνο για ορίζοντα ενός έτους. Το πιστωτικό ίδρυμα έχει θεσπίσει διαδικασίες για τον εντοπισμό και έλεγχο των κινδύνων αντισυμβαλλομένων στις περιπτώσεις όπου το άνοιγμα εκτείνεται πέρα από τον ορίζοντα του ενός έτους. Η προβλεπόμενη αύξηση του ανοίγματος θα εισάγεται στο υπόδειγμα εσωτερικών κεφαλαίων του ιδρύματος.
Άρθρο 290
Προσομοίωση ακραίων καταστάσεων
1. Ένα ίδρυμα διαθέτει ολοκληρωμένο πρόγραμμα προσομοίωσης ακραίων καταστάσεων για τον CCR το οποίο χρησιμοποιεί μεταξύ άλλων για την αξιολόγηση των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων για CCR και συμμορφώνεται με τις απαιτήσεις που ορίζονται στις παραγράφους 2 έως 10.
2. Το πρόγραμμα εντοπίζει δυνητικά γεγονότα ή μελλοντικές μεταβολές των οικονομικών συνθηκών που μπορούν να έχουν δυσμενείς επιπτώσεις στα ανοίγματα του ιδρύματος και αξιολογεί την ικανότητά του να αντιμετωπίσει τις μεταβολές αυτές.
3. Οι μετρήσεις του προγράμματος συγκρίνονται με τα όρια κινδύνου και θεωρούνται από το ίδρυμα ως μέρος της διαδικασίας που ορίζεται στο άρθρο 81 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ.
4. Το πρόγραμμα αποτυπώνει το σύνολο των συναλλαγών και των αθροιστικών ανοιγμάτων σε όλες τις μορφές του πιστωτικού κινδύνου του αντισυμβαλλομένου σε επίπεδο συγκεκριμένων αντισυμβαλλομένων εντός επαρκούς χρονικού πλαισίου για τη διεξαγωγή τακτικών προσομοιώσεων ακραίων καταστάσεων.
5. Παρέχει τουλάχιστον μηνιαίες προσομοιώσεις ακραίων καταστάσεων των ανοιγμάτων για τους βασικούς παράγοντες κινδύνου της αγοράς, όπως είναι τα επιτόκια, οι συναλλαγματικές ισοτιμίες, οι μετοχές, τα πιστωτικά περιθώρια και οι τιμές των βασικών εμπορευμάτων για όλους τους αντισυμβαλλομένους του ιδρύματος, προκειμένου να εντοπίζει και να δίνει τη δυνατότητα στο ίδρυμα να μειώνει, όποτε είναι απαραίτητο, τις υπερβολικά μεγάλες συγκεντρώσεις σε συγκεκριμένους κινδύνους κατεύθυνσης. Οι προσομοιώσεις ακραίων καταστάσεων των ανοιγμάτων -συμπεριλαμβανομένων των κινδύνων μιας μεταβλητής, πολλαπλών μεταβλητών και των σημαντικών κινδύνων που δεν συγκαταλέγονται στους κινδύνους κατεύθυνσης- και η κοινή δοκιμή του ανοίγματος και της πιστοληπτικής ικανότητας εκτελούνται σε επίπεδο μεμονωμένου αντισυμβαλλομένου, ομάδας αντισυμβαλλομένων και ενοποιημένου CCR για όλο το ίδρυμα.
6. Εφαρμόζει τουλάχιστον τριμηνιαία σενάρια προσομοίωσης ακραίων καταστάσεων πολλαπλών μεταβλητών και αξιολογεί τους σημαντικούς κινδύνους εκτός των κινδύνων κατεύθυνσης, συμπεριλαμβανομένων των ανοιγμάτων στην καμπύλη απόδοσης και του κινδύνου βάσης. Οι προσομοιώσεις ακραίων καταστάσεων πολλαπλών μεταβλητών εξετάζουν τουλάχιστον τα κατωτέρω σενάρια, στα οποία συμβαίνουν οι ακόλουθες καταστάσεις:
α)
έχουν επέλθει σοβαρά οικονομικά γεγονότα ή γεγονότα της αγοράς,
β)
έχει μειωθεί σημαντικά η ευρεία ρευστότητα της αγοράς,
γ)
ένας μεγάλος χρηματοοικονομικός διαμεσολαβητής ρευστοποιεί θέσεις.
7. Η αυστηρότητα των διαταραχών των υποκείμενων παραγόντων κινδύνου συνάδει με τον σκοπό της προσομοίωσης ακραίων καταστάσεων. Κατά την αξιολόγηση της φερεγγυότητας υπό ακραίες καταστάσεις, οι διαταραχές των υποκείμενων παραγόντων κινδύνου είναι επαρκώς αυστηρές για να αποτυπώνουν ιστορικά ακραία περιβάλλοντα αγοράς και υπερβολικές αλλά εύλογες ακραίες συνθήκες της αγοράς. Οι προσομοιώσεις ακραίων καταστάσεων αξιολογούν τον αντίκτυπο των εν λόγω διαταραχών στα ίδια κεφάλαια, στις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων και στα κέρδη. Για τους σκοπούς της καθημερινής παρακολούθησης του χαρτοφυλακίου, της αντιστάθμισης και της διαχείρισης των συγκεντρώσεων, το πρόγραμμα προσομοίωσης λαμβάνει επίσης υπόψη λιγότερο αυστηρά και πιο πιθανά σενάρια.
8. Το πρόγραμμα περιλαμβάνει μια πρόβλεψη, εάν απαιτείται, για αντίστροφες ασκήσεις προσομοίωσης για τον προσδιορισμό ακραίων, αλλά εύλογων σεναρίων που θα μπορούσαν να οδηγήσουν σε σημαντικά δυσμενή αποτελέσματα. Οι αντίστροφες ασκήσεις προσομοίωσης εξετάζουν τον αντίκτυπο σημαντικής μη γραμμικότητας του χαρτοφυλακίου.
9. Τα αποτελέσματα των προσομοιώσεων ακραίων καταστάσεων στο πλαίσιο του προγράμματος υποβάλλονται στα ανώτατα διοικητικά στελέχη σε τακτική βάση, τουλάχιστον ανά τρίμηνο. Οι αναφορές και η ανάλυση των αποτελεσμάτων καλύπτουν τις μεγαλύτερες επιπτώσεις σε επίπεδο αντισυμβαλλομένου σε όλο το χαρτοφυλάκιο, τις σημαντικές συγκεντρώσεις σε τμήματα του χαρτοφυλακίου (στο πλαίσιο του ίδιου κλάδου ή της ίδιας περιφέρειας), και ειδικές σχετικές τάσεις χαρτοφυλακίου και αντισυμβαλλομένου.
10. Τα ανώτατα διοικητικά στελέχη αναλαμβάνουν κυρίαρχο ρόλο στην ενσωμάτωση των προσομοιώσεων ακραίων καταστάσεων στο πλαίσιο διαχείρισης κινδύνου και στη νοοτροπία αντιμετώπισης των κινδύνων του ιδρύματος και διασφαλίζουν ότι τα αποτελέσματα είναι ουσιαστικά και χρησιμοποιούνται για τη διαχείριση του CCR. Τα αποτελέσματα των προσομοιώσεων ακραίων καταστάσεων για σημαντικά ανοίγματα πρέπει τουλάχιστον να αξιολογούνται έναντι κατευθυντήριων γραμμών που αναφέρουν την πολιτική ανάληψης κινδύνων του ιδρύματος και να αναφέρονται στα ανώτατα διοικητικά στελέχη για συζήτηση και ανάληψη ενεργειών όταν εντοπίζονται υπερβολικοί ή συγκεντρωμένοι κίνδυνοι.
Άρθρο 291
Κίνδυνος δυσμενούς συσχέτισης
1. Για τους σκοπούς του παρόντος άρθρου νοούνται ως:
α) «γενικός κίνδυνος δυσμενούς συσχέτισης»: o κίνδυνος που δημιουργείται όταν η πιθανότητα να αθετήσουν οι αντισυμβαλλόμενοι συσχετίζεται θετικά με γενικούς παράγοντες κινδύνου αγοράς,
β) «ειδικός κίνδυνος δυσμενούς συσχέτισης»: κίνδυνος που δημιουργείται όταν το μελλοντικό άνοιγμα έναντι δεδομένου αντισυμβαλλομένου συσχετίζεται θετικά με την πιθανότητα αθέτησης του εν λόγω αντισυμβαλλομένου λόγω της φύσης των συναλλαγών με αυτόν. Ένα ίδρυμα θεωρείται ότι έχει εκτεθεί σε ειδικό κίνδυνο δυσμενούς συσχέτισης, εάν το μελλοντικό άνοιγμα σε συγκεκριμένο αντισυμβαλλόμενο αναμένεται να είναι υψηλό όταν η πιθανότητα αθέτησης του αντισυμβαλλομένου είναι επίσης υψηλή.
2. Ένα ίδρυμα λαμβάνει δεόντως υπόψη τα ανοίγματα που δημιουργούν σημαντικό βαθμό ειδικού και γενικού κινδύνου δυσμενούς συσχέτισης.
3. Προκειμένου να προσδιορίσει τον γενικό κίνδυνο δυσμενούς συσχέτισης, το ίδρυμα σχεδιάζει προσομοιώσεις ακραίων καταστάσεων και αναλύσεις σεναρίων για να δώσει έμφαση σε παράγοντες κινδύνου που σχετίζονται δυσμενώς με την πιστοληπτική ικανότητα του αντισυμβαλλομένου. Οι εν λόγω δοκιμές εξετάζουν την πιθανότητα επέλευσης σοβαρών διαταραχών όταν αλλάζουν οι σχέσεις μεταξύ των παραγόντων κινδύνου. Το ίδρυμα παρακολουθεί τον γενικό κίνδυνο δυσμενούς συσχέτισης ανά προϊόν, περιφέρεια, κλάδο ή άλλες κατηγορίες που είναι συναφείς με την επιχείρηση.
4. Το ίδρυμα διατηρεί διαδικασίες εντοπισμού, παρακολούθησης και ελέγχου των περιπτώσεων ειδικού κινδύνου δυσμενούς συσχέτισης για κάθε νομική οντότητα, από την έναρξη της συναλλαγής και έως την ολοκλήρωσή της.
5. Τα ιδρύματα υπολογίζουν τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για CCR σε σχέση με συναλλαγές όπου έχει προσδιοριστεί ειδικός κίνδυνος δυσμενούς συσχέτισης και υπάρχει νομική σύνδεση μεταξύ του αντισυμβαλλομένου και του εκδότη του υποκειμένου του εξωχρηματιστηριακού παραγώγου ή του υποκειμένου των συναλλαγών που αναφέρονται στο άρθρο 273 παράγραφος 2 στοιχεία β), γ) και δ), σύμφωνα με τις ακόλουθες αρχές:
α)
τα μέσα για τα οποία υφίσταται ειδικός κίνδυνος δυσμενούς συσχέτισης δεν περιλαμβάνονται στο ίδιο συμψηφιστικό σύνολο με άλλες συναλλαγές με τον αντισυμβαλλόμενο και αντιμετωπίζονται ως χωριστό συμψηφιστικό σύνολο,
β)
στο πλαίσιο οποιουδήποτε εκ των ανωτέρω συμψηφιστικών συνόλων, για συμφωνίες ανταλλαγής κινδύνου αθέτησης μεμονωμένου οφειλέτη η αξία του ανοίγματος ισούται με την πλήρη αναμενόμενη ζημία της αξίας της εναπομένουσας εύλογης αξίας των υποκείμενων μέσων βάσει της παραδοχής ότι ο υποκείμενος εκδότης τελεί υπό εκκαθάριση,
γ)
το LGD για ένα ίδρυμα που χρησιμοποιεί τη μέθοδο που ορίζεται στο κεφάλαιο 3 ισούται με 100 % για τέτοιου είδους συμφωνίες ανταλλαγής,
δ)
για ένα ίδρυμα που χρησιμοποιεί τη μέθοδο που προβλέπεται στο Κεφάλαιο 2, ο εφαρμοστέος συντελεστής κινδύνου είναι αυτός της μη εξασφαλισμένης συναλλαγής,
ε)
για όλες τις άλλες συναλλαγές που αναφέρουν ένα μεμονωμένο όνομα σε οποιοδήποτε συμψηφιστικό σύνολο αυτού του είδους, η αξία ανοίγματος ισούται με την αξία της συναλλαγής βάσει της παραδοχής αθέτησης των υποκείμενων υποχρεώσεων για τις οποίες ο εκδότης είναι νομικώς συνδεδεμένος με τον αντισυμβαλλόμενο. Για τις συναλλαγές που αναφέρουν ένα καλάθι ονομάτων ή δείκτη, εφαρμόζεται εάν καθίσταται διαθέσιμη, η αθέτηση των οικείων υποκείμενων υποχρεώσεων για τις οποίες ο εκδότης είναι νομικώς συνδεδεμένος με τον αντισυμβαλλόμενο,
στ)
στον βαθμό που το ίδρυμα χρησιμοποιεί υπάρχοντες υπολογισμούς κινδύνου της αγοράς για τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για επιπρόσθετο κίνδυνο αθέτησης και κίνδυνο μεταβολής πιστοληπτικής αξιολόγησης όπως προβλέπεται στον τίτλο IV κεφάλαιο 5 τμήμα 4 που περιλαμβάνουν ήδη μια παραδοχή LGD, το LGD στον τύπο που χρησιμοποιείται ισούται με 100 %.
6. Τα ιδρύματα υποβάλλουν τακτικά στα ανώτατα διοικητικά στελέχη και στην αρμόδια επιτροπή του διοικητικού οργάνου αναφορές σχετικά με τους ειδικούς και τους γενικούς κινδύνους δυσμενούς συσχέτισης καθώς και με τα μέτρα που λαμβάνονται για τη διαχείριση των εν λόγω κινδύνων.
Άρθρο 292
Ακεραιότητα της διαδικασίας ανάπτυξης υποδειγμάτων
1. Ένα ίδρυμα διασφαλίζει την ακεραιότητα της διαδικασίας ανάπτυξης υποδειγμάτων όπως προβλέπεται στο άρθρο 284 λαμβάνοντας τουλάχιστον τα κατωτέρω μέτρα:
α)
το εσωτερικό υπόδειγμα αντικατοπτρίζει τους όρους και τα χαρακτηριστικά της συναλλαγής με επίκαιρο, πλήρη και συντηρητικό τρόπο,
β)
αυτοί οι όροι περιλαμβάνουν τουλάχιστον τα ακόλουθα: ονομαστικά ποσά των συμβάσεων, ληκτότητα, περιουσιακά στοιχεία αναφοράς, συμφωνίες περιθωρίου και συμφωνίες συμψηφισμού,
γ)
οι όροι και οι προδιαγραφές διατηρούνται σε βάση δεδομένων που υπόκειται σε τακτικό επίσημο έλεγχο,
δ)
διαδικασία αναγνώρισης των συμφωνιών συμψηφισμού που απαιτεί την επαλήθευση από νομικό προσωπικό ότι ο συμψηφισμός είναι νομικά εφαρμόσιμος στο πλαίσιο των εν λόγω συμφωνιών,
ε)
η επαλήθευση που απαιτείται δυνάμει του στοιχείου δ) εισάγεται στη βάση δεδομένων που αναφέρεται στο στοιχείο γ) από ανεξάρτητη μονάδα,
στ)
η μεταφορά των όρων και χαρακτηριστικών των συναλλαγών στο υπόδειγμα EPE υπόκειται σε εσωτερικό έλεγχο,
ζ)
υπάρχουν επίσημες διαδικασίες ελέγχου της συμφωνίας μεταξύ εσωτερικού υποδείγματος και συστημάτων πηγών δεδομένων ώστε να επαληθεύεται σε συνεχή βάση ότι οι όροι και τα χαρακτηριστικά των συναλλαγών λαμβάνονται υπόψη ορθά, ή τουλάχιστον συντηρητικά, στον υπολογισμό του ΕΡΕ.
2. Τα τρέχοντα δεδομένα της αγοράς χρησιμοποιούνται για τον προσδιορισμό των τρεχόντων ανοιγμάτων. Ένα ίδρυμα μπορεί να βαθμονομήσει το υπόδειγμα EPE που χρησιμοποιεί είτε μέσω ιστορικών δεδομένων αγοράς είτε μέσω τεκμαρτών δεδομένων της αγοράς για τον καθορισμό των παραμέτρων των υποκείμενων στοχαστικών διαδικασιών όπως είναι η τάση, η μεταβλητότητα και η συσχέτιση. Εάν ένα ίδρυμα χρησιμοποιεί ιστορικά δεδομένα, οφείλει να χρησιμοποιεί τα δεδομένα μιας τριετίας τουλάχιστον. Τα δεδομένα επικαιροποιούνται ανά τρίμηνο ή συχνότερα εάν απαιτείται για να αντανακλούν τις συνθήκες της αγοράς.
Προκειμένου να υπολογίσει το πραγματικό EPE χρησιμοποιώντας βαθμονόμηση ακραίων καταστάσεων, ένα ίδρυμα βαθμονομεί το πραγματικό EPE είτε μέσω δεδομένων μιας τριετίας που περιλαμβάνουν μια περίοδο κρίσης για τα πιστωτικά περιθώρια αθέτησης των αντισυμβαλλομένων του είτε μέσω τεκμαρτών δεδομένων της αγοράς από μια τέτοια περίοδο.
Για αυτό το σκοπό εφαρμόζονται από το ίδρυμα οι απαιτήσεις των παραγράφων 3, 4 και 5.
3. Ένα ίδρυμα αποδεικνύει επαρκώς στην αρμόδια αρχή, τουλάχιστον μία φορά το τρίμηνο, ότι η περίοδος κρίσης που χρησιμοποιείται για τον υπολογισμό δυνάμει της παρούσας παραγράφου συμπίπτει με μια περίοδο αυξημένης ανταλλαγής κινδύνου αθέτησης ή άλλων πιστωτικών περιθωρίων (όπως δανείων ή εταιρικών ομολόγων) για μια αντιπροσωπευτική επιλογή των αντισυμβαλλομένων του με διαπραγματεύσιμα πιστωτικά περιθώρια. Σε περιπτώσεις όπου το ίδρυμα δεν διαθέτει επαρκή δεδομένα για τα πιστωτικά περιθώρια ενός αντισυμβαλλομένου κατατάσσει τον εν λόγω αντισυμβαλλόμενο σε συγκεκριμένα δεδομένα πιστωτικών περιθωρίων βάσει της περιφέρειας, της εσωτερικής διαβάθμισης και των τύπων των δραστηριοτήτων του.
4. Το υπόδειγμα EPE του ανοίγματος για όλους τους αντισυμβαλλομένους χρησιμοποιεί δεδομένα, είτε ιστορικά είτε τεκμαρτά, στα οποία περιλαμβάνονται τα δεδομένα από την περίοδο πιστωτικής κρίσης και χρησιμοποιεί τα εν λόγω δεδομένα με συνέπεια ως προς τη μέθοδο που εφαρμόζεται για τη βαθμονόμηση του υποδείγματος EPE στα τρέχοντα δεδομένα.
5. Για την αξιολόγηση της αποτελεσματικότητας της βαθμονόμηση ακραίων συνθηκών για το EPE, ένα ίδρυμα δημιουργεί διάφορα χαρτοφυλάκια αναφοράς που είναι ευάλωτα στους βασικούς παράγοντες κινδύνου στους οποίους εκτίθεται το ίδρυμα. Το άνοιγμα στα εν λόγω χαρτοφυλάκια αναφοράς υπολογίζεται μέσω α) μιας μεθοδολογίας ακραίων συνθηκών που βασίζεται στις τρέχουσες αξίες της αγοράς και σε παραμέτρους υποδειγμάτων βαθμονομημένων για ακραίες συνθήκες της αγοράς, και β) του ανοίγματος που δημιουργείται κατά τη διάρκεια της περιόδου κρίσης, αλλά εφαρμόζοντας τη μέθοδο που προβλέπεται στο παρόν τμήμα (αξία αγοράς στο τέλος της περιόδου κρίσης, μεταβλητότητες και συσχετισμοί από την 3ετή περίοδο κρίσης).
Οι αρμόδιες αρχές απαιτούν από τα ιδρύματα να προσαρμόζουν τη βαθμονόμηση ακραίων συνθηκών εάν τα ανοίγματα των εν λόγω χαρτοφυλακίων αναφοράς αποκλίνουν σημαντικά μεταξύ τους.
6. Ένα ίδρυμα υποβάλλει το υπόδειγμα σε διαδικασία επικύρωσης που εντάσσεται σαφώς στις πολιτικές και τις διαδικασίες του πιστωτικού ιδρύματος. Η διαδικασία επικύρωσης:
α)
προσδιορίζει το είδος ελέγχων που απαιτούνται για να εξασφαλιστεί η αρτιότητα του υποδείγματος και να εντοπιστούν οι συνθήκες υπό τις οποίες οι παραδοχές είναι ακατάλληλες και είναι συνεπώς πιθανό να οδηγήσουν σε υποεκτίμηση του ΕΡΕ,
β)
περιλαμβάνει την εξέταση της πληρότητας του υποδείγματος.
7. Το ίδρυμα παρακολουθεί τους σχετικούς κινδύνους και εφαρμόζει διαδικασίες που επιτρέπουν την προσαρμογή των εκτιμήσεων του EPE όταν οι κίνδυνοι αυτοί καθίστανται σημαντικοί. Σύμφωνα με την παρούσα παράγραφο, το ίδρυμα:
α)
εντοπίζει και διαχειρίζεται τα ανοίγματά του σε ειδικό κίνδυνο δυσμενούς συσχέτισης όπως ορίζεται στο άρθρο 291 παράγραφος 1 στοιχείο β) και τα ανοίγματά του σε γενικό κίνδυνο δυσμενούς συσχέτισης όπως ορίζεται στο άρθρο 291 παράγραφος 1 στοιχείο α),
β)
για τα ανοίγματα με προφίλ αυξανόμενου κινδύνου έπειτα από ένα έτος, συγκρίνει τακτικά την εκτίμηση της σχετικής μέτρησης του ανοίγματος για ένα έτος με την ίδια μέτρηση του ανοίγματος για ολόκληρη τη διάρκεια του ανοίγματος,
γ)
για ανοίγματα με εναπομένουσα ληκτότητα κάτω του ενός έτους, συγκρίνει τακτικά το κόστος αντικατάστασης (τρέχον άνοιγμα) με το πραγματοποιηθέν προφίλ κινδύνου του ανοίγματος και αποθηκεύει τα δεδομένα που επιτρέπουν παρόμοιες συγκρίσεις.
8. Ένα ίδρυμα εφαρμόζει εσωτερικές διαδικασίες προκειμένου να επαληθεύσει ότι, προτού συμπεριλάβει μια συναλλαγή σε αντισταθμιστικό σύνολο, η συναλλαγή καλύπτεται από μια νομικά εκτελεστή σύμβαση συμψηφισμού που ανταποκρίνεται στις απαιτήσεις του τμήματος 7.
9. Ένα ίδρυμα που χρησιμοποιεί εξασφαλίσεις για τη μείωση του CCR του εφαρμόζει εσωτερικές διαδικασίες που του επιτρέπουν να επαληθεύει, προτού ληφθεί υπόψη η επίδρασή τους στους υπολογισμούς του, ότι οι εξασφαλίσεις πληρούν τα κατάλληλα πρότυπα ασφάλειας δικαίου που αναφέρονται στο κεφάλαιο 4.
10. Η ΕΑΤ παρακολουθεί το φάσμα των πρακτικών στον συγκεκριμένο τομέα και, σύμφωνα με το άρθρο 16 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010, εκδίδει κατευθυντήριες γραμμές σχετικά με την εφαρμογή του παρόντος άρθρου.
Άρθρο 293
Απαιτήσεις για το σύστημα διαχείρισης κινδύνου
1. Κάθε ίδρυμα συμμορφώνεται με τις κατωτέρω απαιτήσεις:
α)
πληροί τις ποιοτικές απαιτήσεις που προβλέπονται στο τρίτο μέρος τίτλος IV κεφάλαιο 5,
β)
διεξάγει τακτικό πρόγραμμα δοκιμαστικού εκ των υστέρων ελέγχων, συγκρίνοντας τις μετρήσεις κινδύνου που προέκυψαν από το υπόδειγμα με τις πραγματοποιηθείσες μετρήσεις κινδύνου, και τις υποθετικές μεταβολές βάσει στατικών θέσεων με πραγματοποιηθείσες μετρήσεις,
γ)
πραγματοποιεί αρχική επικύρωση και συνεχιζόμενη περιοδική εξέταση του υποδείγματος ανοίγματος CCR και των μετρήσεων κινδύνου που παράγει αυτό. Η επικύρωση και η εξέταση είναι ανεξάρτητες από την ανάπτυξη του υποδείγματος,
δ)
το διοικητικό όργανο και τα ανώτατα διοικητικά στελέχη συμμετέχουν στη διαδικασία ελέγχου κινδύνων και διασφαλίζουν ότι διατίθενται επαρκείς πόροι για τον έλεγχο του πιστωτικού κινδύνου και του κινδύνου αντισυμβαλλομένου. Σε αυτό το πλαίσιο, οι καθημερινές εκθέσεις που καταρτίζονται από την ανεξάρτητη μονάδα ελέγχου κινδύνων σύμφωνα με το άρθρο 287 παράγραφος 1 στοιχείο α) εξετάζονται σε διοικητικό επίπεδο που διαθέτει επαρκή εξουσία για να επιβάλλει μειώσεις τόσο στις θέσεις μεμονωμένων διαπραγματευτών όσο και στο ύψος του συνολικού ανοίγματος σε κίνδυνο του ιδρύματος,
ε)
το εσωτερικό υπόδειγμα μέτρησης των κινδύνων συνδυάζεται στενά με την καθημερινή διαδικασία διαχείρισης κινδύνου του ιδρύματος,
στ)
το σύστημα διαχείρισης κινδύνου χρησιμοποιείται σε συνδυασμό με εσωτερικά όρια διαπραγμάτευσης και ανοιγμάτων. Σε αυτό το πλαίσιο, τα όρια ανοιγμάτων συνδέονται με το υπόδειγμα μέτρησης κινδύνου του ιδρύματος κατά τρόπο διαχρονικά συνεπή, ο οποίος έχει γίνει καλά κατανοητός από τους διαπραγματευτές, την υπηρεσία πιστοδοτήσεων πιστοδότησης και τα ανώτα διοικητικά στελέχη,
ζ)
ένα ίδρυμα διασφαλίζει την πλήρη τεκμηρίωση του συστήματος διαχείρισης κινδύνου του. Συγκεκριμένα, διατηρεί γραπτώς τεκμηριωμένες εσωτερικές πολιτικές, ελέγχους και διαδικασίες που σχετίζονται με τη λειτουργία του συστήματος μέτρησης κινδύνων και ρυθμίσεις που να εξασφαλίζουν τη συμμόρφωση με τις ανωτέρω πολιτικές,
η)
στο πλαίσιο της διαδικασίας εσωτερικού ελέγχου του ιδρύματος πραγματοποιείται τακτικά ανεξάρτητη εξέταση του συστήματος μέτρησης κινδύνων. Η εν λόγω εξέταση περιλαμβάνει τόσο τις δραστηριότητες των τμημάτων διαπραγμάτευσης όσο και εκείνες του ανεξάρτητου τμήματος ελέγχου κινδύνων. Εξέταση της συνολικής διαδικασίας διαχείρισης κινδύνου πραγματοποιείται σε τακτά διαστήματα (τουλάχιστον μία φορά το χρόνο) και αφορά ειδικά τουλάχιστον όλα τα στοιχεία που αναφέρονται στο άρθρο 288,
(θ)
η περιοδική επικύρωση των υποδειγμάτων πιστωτικού κινδύνου αντισυμβαλλομένου, συμπεριλαμβανομένων των δικιμαστικών εκ των υστέρων ελέγχων, εξετάζεται περιοδικά σε επίπεδο διοίκησης που διαθέτει επαρκή εξουσία να αποφασίσει τις ενέργειες που θα ληφθούν για την αντιμετώπιση αδυναμιών των υποδειγμάτων.
2. Οι αρμόδιες αρχές λαμβάνουν υπόψη τον βαθμό στον οποίο ένα ίδρυμα πληροί τις απαιτήσεις της παραγράφου 1 όταν ορίζουν το επίπεδο του άλφα, όπως προβλέπεται στο άρθρο 284 παράγραφος 4. Μόνο τα ιδρύματα που πληρούν όλες τις εν λόγω απαιτήσεις είναι επιλέξιμα για την εφαρμογή του ελάχιστου πολλαπλασιαστικού συντελεστή. 3.
3. Ένα ίδρυμα τεκμηριώνει τη διαδικασία αρχικής και περιοδικής επικύρωσης του υποδείγματος ανοίγματος CCR και τον υπολογισμό των μετρήσεων κινδύνου που παράγουν τα υποδείγματα με επαρκείς λεπτομέρειες ούτως ώστε ένα τρίτο μέρος να είναι σε θέση να αναπαραγάγει την ανάλυση και τις μετρήσεις των κινδύνων, αντίστοιχα. Η εν λόγω τεκμηρίωση αναφέρει τη συχνότητα με την οποία πραγματοποιούνται οι δοκιμαστικοί εκ των υστέρων έλεγχοι και τυχόν άλλες περιοδικές επικυρώσεις, τον τρόπο διεξαγωγής της επικύρωσης όσον αφορά τις ροές δεδομένων και τα χαρτοφυλάκια και τις αναλύσεις που χρησιμοποιήθηκαν.
4. Το ίδρυμα ορίζει τα κριτήρια με τα οποία αξιολογούνται τα υποδείγματα υπολογισμού του ανοίγματος CCR και τα υποδείγματα που χρησιμοποιούνται για τον υπολογισμό του ανοίγματος και διατηρεί μια έγγραφη πολιτική που περιγράφει τη διαδικασία με την οποία προσδιορίζεται και αποκαθίσταται η μη αποδεκτή απόδοση.
5. Το ίδρυμα ορίζει πώς σχηματίζονται τα αντιπροσωπευτικά χαρτοφυλάκια αντισυμβαλλομένου για τους σκοπούς της επικύρωσης ενός υποδείγματος ανοίγματος CCR και των μετρήσεων κινδύνου του.
6. Η επικύρωση των υποδειγμάτων ανοίγματος CCR και των μετρήσεων κινδύνου τους που παράγουν προγνωστικές κατανομές λαμβάνει υπόψη περισσότερες από μία στατιστικές σχετικά με την προγνωστική κατανομή.
Άρθρο 294
Απαιτήσεις επικύρωσης
1. Στο πλαίσιο της αρχικής και της περιοδικής επικύρωσης του υποδείγματος ανοίγματος CCR και των μετρήσεων κινδύνου του, ένα ίδρυμα διασφαλίζει ότι πληρούνται οι κατωτέρω απαιτήσεις:
α)
το ίδρυμα πραγματοποιεί δοκιμαστικόυς εκ των υστέρων ελέγχους χρησιμοποιώντας ιστορικά δεδομένα σχετικά με τις κινήσεις των συντελεστών κινδύνου αγοράς πριν λάβει άδεια από τις αρμόδιες αρχές σύμφωνα με το άρθρο 283 παράγραφος 1. Οι δοκιμαστικοί εκ των υστέρων έλεγχοι λαμβάνουν υπόψη διακριτούς χρονικούς ορίζοντες πρόγνωσης επί ένα τουλάχιστον έτος, σε ένα φάσμα διάφορων ημερομηνιών έναρξης που καλύπτουν ένα ευρύ φάσμα συνθηκών αγοράς,
β)
το ίδρυμα που χρησιμοποιεί τη μέθοδο που προβλέπεται στο άρθρο 285 παράγραφος 1 στοιχείο β) επικυρώνει τακτικά το υπόδειγμά του προκειμένου να ελέγξει εάν τα πραγματοποιηθέντα τρέχοντα ανοίγματα συνάδουν με την πρόγνωση κατά τη διάρκεια όλων των περιόδων περιθωρίου ενός έτους. Εάν ορισμένες από τις συναλλαγές του συμψηφιστικού συνόλου έχουν ληκτότητα μικρότερη του ενός έτους, και το συμψηφιστικό σύνολο έχει υψηλότερες ευαισθησίες παραμέτρων κινδύνου χωρίς τις εν λόγω συναλλαγές, η επικύρωση λαμβάνει υπόψη αυτό το γεγονός,
γ)
ελέγχει δοκιμστικά εκ των υστέρων την απόδοση του υποδείγματος υπολογισμού του ανοίγματος CCR και τις σχετικές μετρήσεις κινδύνου του υποδείγματος, καθώς και τις προγνώσεις των παραγόντων κινδύνου αγοράς. Για εξασφαλισμένες συναλλαγές, οι χρονικοί ορίζοντες πρόγνωσης που λαμβάνονται υπόψη περιλαμβάνουν όσους αποτυπώνουν τυπικές περιόδους κινδύνου περιθωρίου που εφαρμόζονται σε εξασφαλισμένες συναλλαγές ή συναλλαγές που καλύπτονται από περιθώριο ασφαλείας,
δ)
εάν από την επικύρωση του υποδείγματος προκύψει ότι ο πραγματικός EPE είναι υποτιμημένος, το ίδρυμα λαμβάνει τα μέτρα που απαιτούνται για την αντιμετώπιση της ανακρίβειας του υποδείγματος,
ε)
ελέγχει τα υποδείγματα τιμολόγησης που χρησιμοποιούνται για τον υπολογισμό του CCR για ένα δεδομένο σενάριο μελλοντικών διαταραχών που επηρεάζουν τους παράγοντες κινδύνου αγοράς στο πλαίσιο της διαδικασίας αρχικής και περιοδικής επικύρωσης του υποδείγματος. Τα υποδείγματα τιμολόγησης που εφαρμόζονται στα δικαιώματα προαίρεσης λαμβάνουν υπόψη τη μη γραμμικότητα της αξίας των δικαιωμάτων προαίρεσης ως προς τους παράγοντες κινδύνου αγοράς,
στ)
το υπόδειγμα υπολογισμού του ανοίγματος CCR αποτυπώνει τις ειδικές πληροφορίες για κάθε συναλλαγή που απαιτούνται για την ομαδοποίηση των ανοιγμάτων στο επίπεδο του συμψηφιστικού συνόλου. Το ίδρυμα επαληθεύει ότι οι συναλλαγές έχουν ενταχθεί στο κατάλληλο συμψηφιστικό σύνολο στο πλαίσιο του υποδείγματος,
ζ)
το υπόδειγμα υπολογισμού του ανοίγματος CCR περιλαμβάνει ειδικές πληροφορίες για κάθε συναλλαγή προκειμένου να αποτυπώσει τα αποτελέσματα των συμφωνιών περιθωρίου. Λαμβάνει υπόψη τόσο το τρέχον ποσό του περιθωρίου ασφαλείας όσο και το περιθώριο που ενδέχεται να μεταβιβαστεί μεταξύ αντισυμβαλλομένων στο μέλλον. Λαμβάνει επίσης υπόψη τη φύση των συμφωνιών περιθωρίου που είναι μονομερείς ή διμερείς, τη συχνότητα των απαιτήσεων περιθωρίου, την περίοδο κινδύνου περιθωρίου, το ελάχιστο κατώφλι μη καλυμμένου με περιθώριο ασφαλείας ανοίγματος που είναι αποδεκτό από το ίδρυμα, καθώς και το ελάχιστο ποσό κάθε μεταφοράς. Τέλος, είτε περιλαμβάνει εκτίμηση των μεταβολών αξίας των ληφθεισών εξασφαλίσεων βάσει αποτίμησης με τρέχουσες τιμές αγοράς, είτε εφαρμόζει τους κανόνες του κεφαλαίου 4,
η)
η διαδικασία επικύρωσης του υποδείγματος περιλαμβάνει δοκιμαστικούς εκ των υστέρων στατικούς ελέγχους βάσει ιστορικών δεδομένων σε αντιπροσωπευτικά χαρτοφυλάκια αντισυμβαλλομένων. Το ίδρυμα προβαίνει σε δικιμαστικό εκ των υστέρων έλεγχο ορισμένου αριθμού αντιπροσωπευτικών χαρτοφυλακίων αντισυμβαλλομένων (πραγματικών ή υποθετικών) ανά τακτά χρονικά διαστήματα. Τα αντιπροσωπευτικά χαρτοφυλάκια επιλέγονται με βάση την ευαισθησία τους στους σημαντικούς παράγοντες και συνδυασμούς παραγόντων κινδύνου στους οποίους είναι εκτεθειμένο το ίδρυμα,
θ)
ένα ίδρυμα πραγματοποιεί δοκιμαστικούς εκ των υστέρων ελέγχους με στόχο τον έλεγχο των βασικών παραδοχών του υποδείγματος υπολογισμού του ανοίγματος CCR και των σχετικών μετρήσεων κινδύνου, συμπεριλαμβανομένων των σχέσεων βάσει υποδείγματος μεταξύ των περιόδων ισχύος του ίδιου παράγοντα κινδύνου και οι σχέσεις μεταξύ παραγόντων κινδύνου βάσει του υποδείγματος·,
ι)
η απόδοση των υποδειγμάτων υπολογισμού του ανοίγματος CCR και των μετρήσεων κινδύνου του υπόκειται σε κατάλληλες πρακτικές δοκιμαστικών εκ των υστέρων ελέγχων. Το πρόγραμμα δοκιμαστικών εκ των υστέρων ελέγχων πρέπει να μπορεί να προσδιορίσει ανεπαρκή απόδοση των μετρήσεων κινδύνου ενός υποδείγματος υπολογισμού EPE·,
ια)
ένα ίδρυμα επικυρώνει τα υποδείγματα υπολογισμού του ανοίγματος CCR και όλες τις μετρήσεις κινδύνου για χρονικούς ορίζοντες που αναλογούν στη ληκτότητα των συναλλαγών το άνοιγμα των οποίων υπολογίζεται βάσει της ΜΕΥ σύμφωνα με το άρθρο 283,
ιβ)
ένα ίδρυμα ελέγχει τακτικά τα υποδείγματα τιμολόγησης που χρησιμοποιούνται για τον υπολογισμό του ανοίγματος έναντι αντισυμβαλλομένου σε σχέση με τα κατάλληλα ανεξάρτητα συγκριτικά κριτήρια στο πλαίσιο της περιοδικής διαδικασίας επικύρωσης υποδειγμάτων,
ιγ)
η περιοδική επικύρωση του υποδείγματος υπολογισμού του ανοίγματος CCR και των σχετικών μετρήσεων κινδύνου περιλαμβάνει μια αξιολόγηση της επάρκειας της πρόσφατης απόδοσης,
ιδ)
η συχνότητα επικαιροποίησης των παραμέτρων ενός υποδείγματος υπολογισμού του ανοίγματος CCR αξιολογείται από ένα ίδρυμα στο πλαίσιο της αρχικής και της περιοδικής διαδικασίας επικύρωσης,
ιε)
η αρχική και η περιοδική επικύρωση των υποδειγμάτων υπολογισμού του ανοίγματος CCR αξιολογεί εάν οι υπολογισμοί του ανοίγματος σε επίπεδο αντισυμβαλλομένου και σε επίπεδο συμψηφιστικού συνόλου είναι οι κατάλληλοι.
2. Αντί για το γινόμενο του άλφα επί το πραγματικό EPE μπορεί να χρησιμοποιηθεί ένα πιο συντηρητικό μέτρο από τη μέτρηση που χρησιμοποιείται για τον υπολογισμό της κανονιστικής αξίας ανοίγματος για κάθε αντισυμβαλλόμενο, με την επιφύλαξη της προηγούμενης έγκρισης των αρμόδιων αρχών. Ο βαθμός του σχετικού συντηρητισμού θα αξιολογηθεί κατά την αρχική έγκριση των αρμόδιων αρχών και κατά τις τακτικές εποπτικές αξιολογήσεις των υποδειγμάτων υπολογισμού του EPE. Το ίδρυμα επικυρώνει τακτικά τον βαθμό συντηρητισμού. Η περιοδική αξιολόγηση της απόδοσης του υποδείγματος καλύπτει όλους τους αντισυμβαλλομένους για τους οποίους χρησιμοποιούνται τα υποδείγματα.
3. Εάν από τον δοκιμστικό εκ των υστέρων έλεγχο προκύψει ότι το υπόδειγμα δεν είναι επαρκώς ακριβές, οι αρμόδιες αρχές ανακαλούν την άδεια υποδείγματος ή επιβάλλουν απαραίτητα μέτρα για να εξασφαλίσουν την άμεση βελτίωση του υποδείγματος.
Τμήμα 7
Συμβατικός Συμψηφισμός
Άρθρο 295
Αναγνώριση του συμβατικού συμψηφισμού ως στοιχείου ελάττωσης του κινδύνου
Τα ιδρύματα μπορούν να αντιμετωπίζουν ως στοιχεία μείωσης του κινδύνου δυνάμει του άρθρου 298 μόνο τα ακόλουθα είδη συμφωνιών συμβατικού συμψηφισμού εάν η συμφωνία συμψηφισμού έχει αναγνωριστεί από τις αρμόδιες αρχές σύμφωνα με το άρθρο 296 και το ίδρυμα πληροί τις προϋποθέσεις που ορίζονται στο άρθρο 297:
α)
διμερείς συμβάσεις ανανέωσης οφειλής μεταξύ ενός ιδρύματος και ενός αντισυμβαλλομένου του, βάσει των οποίων οι εκατέρωθεν απαιτήσεις και υποχρεώσεις συγχωνεύονται αυτομάτως, έτσι ώστε η ανανέωση αυτή να καταλήγει σε ένα και μόνο καθαρό ποσόν, οσάκις εφαρμόζεται ανανέωση, και συνεπώς γεννάται νέα ενιαία σύμβαση, η οποία αντικαθιστά όλες τις προϋπάρχουσες συμβάσεις και όλες τις υποχρεώσεις μεταξύ των μερών δυνάμει των εν λόγω συμβάσεων και είναι νομικά δεσμευτική για τα μέρη,
β)
άλλες διμερείς συμφωνίες συμψηφισμού μεταξύ του ιδρύματος και του αντισυμβαλλομένου του,
γ)
συμφωνίες συμβατικού συμψηφισμού μεταξύ προϊόντων για ιδρύματα που έχουν λάβει άδεια να χρησιμοποιούν τη μέθοδο που αναφέρεται στο τμήμα 6, σε ό,τι αφορά τις συναλλαγές που εμπίπτουν στο πεδίο εφαρμογής της εν λόγω μεθόδου. Οι αρμόδιες αρχές υποβάλλουν στην ΕΑΤ κατάλογο των συμφωνιών συμβατικού συμψηφισμού μεταξύ προϊόντων που εγκρίνονται.
Ο συμψηφισμός μεταξύ συναλλαγών που έχουν αναλάβει διαφορετικές νομικές οντότητες ενός ομίλου δεν αναγνωρίζεται για τους σκοπούς του υπολογισμού των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων.
Άρθρο 296
Αναγνώριση συμφωνιών συμβατικού συμψηφισμού
1. Οι αρμόδιες αρχές αναγνωρίζουν μια συμφωνία συμβατικού συμψηφισμού μόνο εάν πληρούνται οι προϋποθέσεις της παραγράφου 2 και, εάν συντρέχει περίπτωση, της παραγράφου 3.
2. Οι κατωτέρω προϋποθέσεις πληρούνται από όλες τις συμφωνίες συμβατικού συμψηφισμού που χρησιμοποιεί ένα ίδρυμα για τους σκοπούς του προσδιορισμού της αξίας ανοίγματος στο παρόν μέρος:
α)
το ίδρυμα έχει συνάψει με τον αντισυμβαλλόμενό του σύμβαση συμψηφισμού η οποία γεννά ενιαία νομική υποχρέωση περιέχουσα το σύνολο των καλυπτομένων συναλλαγών ούτως ώστε, στην περίπτωση που ο αντισυμβαλλόμενος αθετήσει τις υποχρεώσεις του, το ίδρυμα να έχει δικαίωμα να λάβει ή υποχρέωση να καταβάλει μόνο το καθαρό αλγεβρικό άθροισμα των θετικών και αρνητικών αγοραίων αξιών στις οποίες αποτιμώνται οι καλυπτόμενες επιμέρους συναλλαγές,
β)
το ίδρυμα έχει θέσει υπόψη των αρμοδίων αρχών γραπτές και αιτιολογημένες νομικές γνωμοδοτήσεις ούτως ώστε, εάν υπάρξει νομική αμφισβήτηση της σύμβασης συμψηφισμού, οι απαιτήσεις και οι υποχρεώσεις του ιδρύματος να μην υπερβούν τις αναφερόμενες στο στοιχείο α). Η νομική γνωμοδότηση παραπέμπει στο εφαρμοστέο δίκαιο:
i)
το δίκαιο του κράτους στο οποίο έχει συσταθεί ο αντισυμβαλλόμενος,
ii)
στην περίπτωση που συμμετέχει υποκατάστημα μιας εταιρείας που βρίσκεται σε άλλη χώρα από τη χώρα όπου έχει συσταθεί η επιχείρηση, το δίκαιο του κράτους στο οποίο ευρίσκεται το υποκατάστημα,
iii)
το δίκαιο του κράτους που διέπει τις επιμέρους συναλλαγές που περιλαμβάνονται στη σύμβαση συμψηφισμού,
iv)
το δίκαιο του κράτους που διέπει καθεμία από τις συμβάσεις ή συμφωνίες που απαιτούνται για την πραγματοποίηση του συμβατικού συμψηφισμού,
γ)
ο πιστωτικός κίνδυνος έναντι κάθε αντισυμβαλλομένου υπολογίζεται σωρευτικά ώστε να προκύψει ένα ενιαίο από νομική άποψη άνοιγμα για όλες τις συναλλαγές με κάθε αντισυμβαλλόμενο. Το σωρευτικό αυτό άνοιγμα λαμβάνεται υπόψη για τον καθορισμό των πιστωτικών ορίων και των εσωτερικών κεφαλαίων,
δ)
η σύμβαση δεν περιέχει ρήτρα σύμφωνα με την οποία σε περίπτωση αθέτησης από έναν αντισυμβαλλόμενο επιτρέπεται στον συμβαλλόμενο που εκπληρώνει τις υποχρεώσεις του να προβαίνει σε περιορισμένες μόνο καταβολές ή σε καμία καταβολή προς την περιουσία του περιελθόντος σε αδυναμία εκπλήρωσης των υποχρεώσεων του αντισυμβαλλομένου, ακόμα και εάν ο τελευταίος είναι καθαρός πιστωτής (ήτοι, ρήτρα υπαναχώρησης).
Εάν κάποια από τις αρμόδιες αρχές κρίνει ότι ο συμβατικός συμψηφισμός δεν είναι νομικά έγκυρος και εφαρμοστέος σύμφωνα με το δίκαιο καθεμίας από τις δικαιοδοσίες που αναφέρονται στο στοιχείο β), η συμφωνία συμβατικού συμψηφισμού δεν αναγνωρίζεται ως παράγοντας μείωσης του κινδύνου για κανέναν από τους συμβαλλομένους. Οι αρμόδιες αρχές αλληλοενημερώνονται σχετικά.
3. Οι νομικές γνωμοδοτήσεις που αναφέρονται στο στοιχείο β) μπορούν να καταρτίζονται με αναφορά στα είδη συμβατικού συμψηφισμού. Οι συμφωνίες συμβατικού συμψηφισμού μεταξύ προϊόντων πληρούν τις κατωτέρω πρόσθετες προϋποθέσεις:
α)
το καθαρό αλγεβρικό άθροισμά που αναφέρεται στην παράγραφο 2 στοιχείο α) είναι το καθαρό αλγεβρικό άθροισμά των θετικών και αρνητικών τιμών εκκαθάρισης οιασδήποτε συμπεριλαμβανόμενης επιμέρους διμερούς συμφωνίας-πλαισίου και της θετικής και αρνητικής τρέχουσας τιμής των μεμονωμένων συναλλαγών (το «καθαρό ποσό μεταξύ προϊόντων»),
β)
οι νομικές γνωμοδοτήσεις που αναφέρονται στην παράγραφο 2 στοιχείο β) θα πραγματεύονται την εγκυρότητα και την εκτελεστότητα της συμφωνίας συμβατικού συμψηφισμού μεταξύ προϊόντων στο σύνολό της σύμφωνα με τους όρους της και τις επιπτώσεις του συμψηφιστικού διακανονισμού επί των βασικών διατάξεων οιασδήποτε συμπεριλαμβανόμενης επιμέρους διμερούς συμφωνίας πλαισίου.
Άρθρο 297
Υποχρεώσεις των ιδρυμάτων
1. Ένα ίδρυμα θεσπίζει και διατηρεί διαδικασίες που εξασφαλίζουν ότι η νομική εγκυρότητα και η εκτελεστότητα του συμβατικού συμψηφισμού επανεξετάζεται με γνώμονα τις μεταβολές της νομοθεσίας στις σχετικές δικαιοδοσίες που αναφέρονται στο άρθρο 296 παράγραφος 2 στοιχείο β).
2. Το ίδρυμα διατηρεί στα αρχεία του όλη την απαιτούμενη τεκμηρίωση σχετικά με τον συμβατικό συμψηφισμό.
3. Το ίδρυμα λαμβάνει υπόψη το αποτέλεσμα του συμψηφισμού όταν υπολογίζει το άνοιγμά του στον σωρευτικό πιστωτικό κίνδυνο κάθε αντισυμβαλλομένου και διαχειρίζεται τον πιστωτικό κίνδυνο του αντισυμβαλλομένου σε αυτή τη βάση.
4. Στην περίπτωση των συμφωνιών συμβατικού συμψηφισμού μεταξύ προϊόντων που αναφέρονται στο άρθρο 295, το ίδρυμα διαθέτει διαδικασίες στο πλαίσιο του άρθρου 296 παράγραφος 2 στοιχείο γ) ώστε να επαληθεύει ότι οιαδήποτε συναλλαγή που πρόκειται να περιληφθεί σε συμψηφιστικό σύνολο καλύπτεται από νομική γνωμοδότηση που αναφέρεται στο άρθρο 296 παράγραφος 2 στοιχείο β).
Λαμβανομένης υπόψη της συμφωνίας συμβατικού συμψηφισμού μεταξύ προϊόντων, το ίδρυμα εξακολουθεί να συμμορφώνεται προς τις απαιτήσεις για την αναγνώριση του διμερούς συμψηφισμού και τις απαιτήσεις του κεφαλαίου 4 για την αναγνώριση της μείωσης του πιστωτικού κινδύνου, κατά περίπτωση, σε σχέση με κάθε συμπεριληφθείσα επιμέρους διμερή συμφωνία-πλαίσιο και συναλλαγή.
Άρθρο 298
Αποτελέσματα της αναγνώρισης του συμψηφισμού ως στοιχείου μείωσης του κινδύνου
1. Οι συμφωνίες συμβατικού συμψηφισμού έχουν την κατωτέρω αντιμετώπιση:
α)
ο συμψηφισμός για τους σκοπούς των τμημάτων 5 και 6 αναγνωρίζεται με τον τρόπο που προβλέπεται σε αυτά τα τμήματα,
β)
στην περίπτωση συμβάσεων ανανέωσης οφειλής, είναι δυνατή η στάθμιση των ενιαίων καθαρών ποσών που καθορίζονται από τις εν λόγω συμβάσεις αντί των μεικτών ποσών.
Για την εφαρμογή του τμήματος 3, τα ιδρύματα μπορούν να λάβουν υπόψη τους τη σύμβαση ανανέωσης οφειλής κατά τον προσδιορισμό:
i)
του τρέχοντος κόστους αντικατάστασης που αναφέρεται στο άρθρο 274 παράγραφος 1,
ii)
των ονομαστικών κεφαλαίων ή των υποκείμενων αξιών που αναφέρονται στο άρθρο 274 παράγραφος 2.
Για την εφαρμογή του τμήματος 4, κατά τον προσδιορισμό του ονομαστικού ποσού που αναφέρεται στο άρθρο 275 παράγραφος 1, τα ιδρύματα μπορούν να λάβουν υπόψη τη σύμβαση ανανέωσης οφειλής για τον υπολογισμό του ονομαστικού κεφαλαίου. Σε αυτή την περίπτωση, τα ιδρύματα εφαρμόζουν τα ποσοστά που αναφέρονται στον πίνακα 3,
γ)
στην περίπτωση άλλων συμφωνιών συμψηφισμού, τα ιδρύματα εφαρμόζουν το τμήμα 3 ως εξής:
i)
το τρέχον κόστος αντικατάστασης που αναφέρεται στο άρθρο 274 παράγραφος 1 για τις συμβάσεις που περιλαμβάνονται σε μία συμφωνία συμψηφισμού υπολογίζεται εάν ληφθεί υπόψη το υποθετικό καθαρό κόστος αντικατάστασης που προκύπτει από τη συμφωνία· όταν από τον συμψηφισμό προκύπτει καθαρή υποχρέωση για το ίδρυμα που υπολογίζει το καθαρό κόστος αντικατάστασης, το τρέχον κόστος αντικατάστασης υπολογίζεται ως «0»,
ii)
το ποσό που αφορά τα ενδεχόμενα μελλοντικά πιστωτικά ανοίγματα δυνάμει του άρθρου 274 παράγραφος 2 για όλες τις συμβάσεις που περιλαμβάνονται σε μια συμφωνία συμψηφισμού μπορεί να μειωθεί σύμφωνα με τον ακόλουθο τύπο:
όπου:
PCEred
=
το μειωμένο ποσό που αφορά το ενδεχόμενο μελλοντικό πιστωτικό άνοιγμα για όλες τις συμβάσεις με έναν συγκεκριμένο αντισυμβαλλόμενο που περιλαμβάνονται σε μια νομικά έγκυρη διμερή συμφωνία συμψηφισμού,
PCEgross
=
το άθροισμα των ενδεχόμενων μελλοντικών πιστωτικών ανοιγμάτων για όλες τις συμβάσεις με έναν συγκεκριμένο αντισυμβαλλόμενο που περιλαμβάνονται σε μια νομικά έγκυρη συμφωνία συμψηφισμού και υπολογίζονται εάν πολλαπλασιαστούν τα ονομαστικά ποσά με τα ποσοστά του πίνακα 1,
NGR
=
δείκτης καθαρού προς ακαθάριστο υπολογιζόμενος ως το πηλίκο του καθαρού κόστους αντικατάστασης για όλες τις συμβάσεις που περιλαμβάνονται σε μία νομικά έγκυρη συμφωνία συμψηφισμού με έναν συγκεκριμένο αντισυμβαλλόμενο (αριθμητής) προς το ακαθάριστο κόστος αντικατάστασης για όλες τις συμβάσεις που περιλαμβάνονται σε μια νομικά έγκυρη διμερή συμφωνία συμψηφισμού με τον ίδιο αντισυμβαλλόμενο (παρονομαστής).
2. Κατά τον υπολογισμό των ενδεχομένων μελλοντικών πιστωτικών ανοιγμάτων σύμφωνα με τον τύπο που καθορίζεται στην παράγραφο 1, τα ιδρύματα μπορούν να αντιμετωπίζουν τις πλήρως αντιστοιχιζόμενες μεταξύ τους συμβάσεις που περιλαμβάνονται στη συμφωνία συμψηφισμού ως μια σύμβαση με ονομαστικό ποσό ισοδύναμο προς τις καθαρές εισροές.
Για την εφαρμογή του άρθρου 275 παράγραφος 1, τα ιδρύματα μπορούν να αντιμετωπίζουν τις πλήρως αντιστοιχιζόμενες μεταξύ τους συμβάσεις που περιλαμβάνονται στη συμφωνία συμψηφισμού ως σύμβαση με ονομαστικό ποσό ισοδύναμο προς τις καθαρές εισροές, και τα ονομαστικά ποσά πολλαπλασιάζονται με τα ποσοστά του πίνακα 3.
Για τους σκοπούς της παρούσας παραγράφου, οι πλήρως αντιστοιχιζόμενες μεταξύ τους συμβάσεις είναι συμβόλαια προθεσμιακών πράξεων συναλλάγματος ή παρεμφερείς συμβάσεις, στις οποίες το ονομαστικό ποσό είναι ισοδύναμο με τις ταμειακές ροές, εάν οι ταμειακές ροές λήγουν την ίδια τοκοφόρο ημερομηνία και πλήρως στο ίδιο νόμισμα.
3. Προκειμένου περί οιωνδήποτε άλλων συμβάσεων συμπεριλαμβανομένων σε συμφωνία συμψηφισμού, τα εφαρμοστέα ποσοστά είναι δυνατόν να ελαττωθούν κατά τα εκτιθέμενα στον πίνακα 6:
Πίνακας 6
Αρχική ληκτότητα
Συμβάσεις επιτοκίου
Συμβάσεις συναλλάγματος
Ένα έτος ή λιγότερο
0,35 %
1,50 %
Πάνω από ένα έτος αλλά όχι μεγαλύτερη από δύο έτη
0,75 %
3,75 %
Για κάθε επιπλέον έτος
0,75 %
2,25 %
4. Στην περίπτωση των συμβάσεων επιτοκίου, τα ιδρύματα μπορούν, με την έγκριση των αρμοδίων αρχών, να επιλέξουν είτε την αρχική είτε την εναπομένουσα ληκτότητα.
Τμήμα 8
Στοιχεία του χαρτοφυλακίου συναλλαγών
Άρθρο 299
Στοιχεία του χαρτοφυλακίου συναλλαγών
1. Για τους σκοπούς της εφαρμογής του παρόντος άρθρου, το παράρτημα ΙΙ περιλαμβάνει μια αναφορά σε παράγωγα μέσα για τη μεταφορά του πιστωτικού κινδύνου, όπως αναφέρεται στο παράρτημα Ι τμήμα Γ σημείο 8 της οδηγίας 2004/39/ΕΚ.
2. Κατά τον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών για κίνδυνο αντισυμβαλλομένου των στοιχείων του χαρτοφυλακίου συναλλαγών, τα ιδρύματα συμμορφώνονται με τις κατωτέρω αρχές:
α)
οσάκις πρόκειται για πιστωτικά παράγωγα τύπου συμφωνίας ανταλλαγής συνολικής απόδοσης και συμφωνίας ανταλλαγής κινδύνου αθέτησης, για να υπολογισθεί το ύψος ενδεχόμενου μελλοντικού πιστωτικού ανοίγματος βάσει της μεθόδου που ορίζεται στο τμήμα 3, το ονομαστικό ποσό του μέσου πολλαπλασιάζεται επί τα ακόλουθα ποσοστά:
i)
5 %, σε περίπτωση που η υποχρέωση αναφοράς είναι τέτοιου τύπου ώστε, εάν δημιουργούσε άμεσο άνοιγμα για το ίδρυμα, θα εθεωρείτο εγκεκριμένο στοιχείο για τους σκοπούς του τρίτου μέρους τίτλος IV κεφάλαιο 2,
ii)
10 %, σε περίπτωση που η υποχρέωση αναφοράς είναι τέτοιου τύπου ώστε, εάν δημιουργούσε άμεσο άνοιγμα για το ίδρυμα, δεν θα εθεωρείτο εγκεκριμένο στοιχείο για τους σκοπούς του τρίτου μέρους τίτλος IV κεφάλαιο 2,
Εάν πρόκειται για ίδρυμα του οποίου το άνοιγμα που προκύπτει από την εν λόγω συμφωνία ανταλλαγής αποτελεί θετική θέση στο υποκείμενο μέσο, το ποσοστό για το ενδεχόμενο μελλοντικό πιστωτικό άνοιγμα μπορεί να είναι 0 %, εκτός εάν η συμφωνία ανταλλαγής κινδύνου αθέτησης υπόκειται σε ρήτρα εκκαθάρισης σε περίπτωση αφερεγγυότητας της οντότητας της οποίας το άνοιγμα που προκύπτει από τη συμφωνία ανταλλαγής αποτελεί αρνητική θέση στο υποκείμενο μέσο, έστω και εάν το υποκείμενο μέσο δεν τελεί σε κατάσταση αθέτησης τήρησης υποχρέωσης.
Οσάκις το πιστωτικό παράγωγο παρέχει προστασία έναντι της «νιοστής αθέτησης τήρησης υποχρέωσης» μεταξύ ενός πλήθους υποκείμενων υποχρεώσεων, το ίδρυμα προσδιορίζει ποιο από τα ποσοστά που καθορίζονται στο πρώτο εδάφιο εφαρμόζεται για την υποχρέωση με τη νιοστή χαμηλότερη πιστωτική ποιότητα, η οποία εάν βάρυνε το ίδρυμα, θα εθεωρείτο εγκεκριμένο στοιχείο για τους σκοπούς του τρίτου μέρους τίτλος IV κεφάλαιο 2,
β)
τα ιδρύματα δεν μπορούν να εφαρμόζουν την απλή μέθοδο χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων που αναφέρεται στο άρθρο 222 για την αναγνώριση των συνεπειών χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων,
γ)
στην περίπτωση συναλλαγών επαναγοράς και συναλλαγών δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων ή βασικών εμπορευμάτων καταχωριζόμενων σε χαρτοφυλάκιο συναλλαγών, τα ιδρύματα μπορούν να αναγνωρίζουν ως επιλέξιμη εξασφάλιση κάθε χρηματοοικονομικό μέσο και βασικό εμπόρευμα που πληροί τις προϋποθέσεις για να συμπεριληφθεί στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών,
δ)
για άνοιγμα που οφείλεται σε εξωχρηματιστηριακό παράγωγο μέσο το οποίο εγγράφεται στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών, τα ιδρύματα μπορούν ομοίως να αναγνωρίζουν ως επιλέξιμη εξασφάλιση τα βασικά εμπορεύματα που πληρούν τις προϋποθέσεις για να συμπεριληφθούν στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών,
ε)
προκειμένου να υπολογισθούν οι προσαρμογές μεταβλητότητας όταν τέτοιου είδους χρηματοοικονομικά μέσα ή βασικά εμπορεύματα μη επιλέξιμα δυνάμει του κεφαλαίου 4 διατίθενται ως δάνειο, πωλούνται ή παρέχονται ή αποτελούν αντικείμενο δανειοληψίας, αγοράζονται ή λαμβάνονται ως εξασφάλιση ή υπό άλλη μορφή στο πλαίσιο τέτοιας συναλλαγής και το ίδρυμα χρησιμοποιεί τη μέθοδο των εποπτευόμενων προσαρμογών μεταβλητότητας δυνάμει κεφαλαίου 4 τμήμα 3, τα ιδρύματα αντιμετωπίζουν τα εν λόγω μέσα και βασικά εμπορεύματα με τον ίδιο τρόπο όπως και τις μετοχές οι οποίες δεν περιλαμβάνονται σε βασικό δείκτη και είναι εισηγμένες σε αναγνωρισμένο χρηματιστήριο,
στ)
εάν ένα ίδρυμα χρησιμοποιεί τη μέθοδο των εσωτερικών εκτιμήσεων προσαρμογής μεταβλητότητας δυνάμει του κεφαλαίου 4 τμήμα 3 σε σχέση με χρηματοπιστωτικά μέσα ή βασικά εμπορεύματα που δεν είναι επιλέξιμα δυνάμει του κεφαλαίου 4, το ίδρυμα υπολογίζει τις προσαρμογές μεταβλητότητας για κάθε χωριστό στοιχείο. Εάν ένα ίδρυμα έχει λάβει άδεια να χρησιμοποιεί τη μέθοδο των εσωτερικών υποδειγμάτων που ορίζεται στο κεφάλαιο 4, μπορεί επίσης να χρησιμοποιήσει τη μέθοδο αυτή και για το χαρτοφυλάκιο συναλλαγών,
ζ)
σε σχέση με την αναγνώριση συμβάσεων-πλαισίων συμψηφισμού που καλύπτουν συναλλαγές επαναγοράς ή συναλλαγές δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων ή βασικών εμπορευμάτων ή άλλου είδους συναλλαγές με όρους κεφαλαιαγοράς, τα ιδρύματα αναγνωρίζουν τον συμψηφισμό μεταξύ θέσεων εντός και εκτός του χαρτοφυλακίου συναλλαγών μόνο εφόσον οι συμψηφιζόμενες συναλλαγές πληρούν τις ακόλουθες προϋποθέσεις:
i)
όλες οι συναλλαγές αποτιμώνται καθημερινά με βάση τις τρέχουσες αγοραίες τιμές,
ii)
κάθε στοιχείο το οποίο αποτελεί αντικείμενο δανειοληψίας, αγοράζεται ή λαμβάνεται στο πλαίσιο των συναλλαγών είναι δυνατόν να αναγνωρισθεί ως επιλέξιμη χρηματοοικονομική εξασφάλιση δυνάμει του κεφαλαίου 4 χωρίς εφαρμογή των στοιχείων γ) έως στ) της παρούσας παραγράφου,
η)
όταν ένα πιστωτικό παράγωγο το οποίο περιλαμβάνεται στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών αποτελεί στοιχείο εσωτερικής αντιστάθμισης κινδύνου και η πιστωτική προστασία αναγνωρίζεται βάσει του παρόντος κανονισμού σύμφωνα με το άρθρο 204, τα ιδρύματα εφαρμόζουν μία από τις κατωτέρω προσεγγίσεις:
i)
το αντιμετωπίζουν ως εάν δεν υφίστατο κίνδυνος αντισυμβαλλομένου εξαιτίας της θέσης στο πιστωτικό παράγωγο,
ii)
συμπεριλαμβάνουν με συνέπεια για τους σκοπούς του υπολογισμού των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων για πιστωτικό κίνδυνο αντισυμβαλλομένου όλα τα πιστωτικά παράγωγα που περιλαμβάνονται στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών και αποτελούν στοιχείο εσωτερικής αντιστάθμισης κινδύνου στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών ή έχουν αγοραστεί ως προστασία για πιστωτικό κίνδυνο αντισυμβαλλομένου όταν η πιστωτική προστασία αναγνωρίζεται ως επιλέξιμη βάσει του κεφαλαίου 4.
Τμήμα 9
Απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για ανοίγματά έναντι εντρικού αντισυμβαλλομένου
Άρθρο 300
Ορισμοί
Για τους σκοπούς του παρόντος τμήματος, ισχύουν οι ακόλουθοι ορισμοί:
1) «απομακρυσμένο από τον κίνδυνο πτώχευσης»: σε σχέση με περιουσιακά στοιχεία πελάτη σημαίνει ότι υφίστανται αποτελεσματικές ρυθμίσεις που διασφαλίζουν ότι τα συγκεκριμένα στοιχεία δεν θα είναι διαθέσιμα στους πιστωτές ενός κεντρικού αντισυμβαλλομένου ή ενός εκκαθαριστικού μέλους σε περίπτωση αφερεγγυότητας του εν λόγω κεντρικού αντισυμβαλλομένου ή του εκκαθαριστικού μέλους αντιστοίχως ή ότι τα στοιχεία δεν θα είναι διαθέσιμα στο εκκαθαριστικό μέλος για την κάλυψη ζημιών που έχει υποστεί μετά την αθέτηση πελάτη ή πελατών πέραν εκείνων που έχουν παράσχει τα εν λόγω στοιχεία,
2) «συναλλαγή που σχετίζεται με κεντρικό αντισυμβαλλόμενο»: μια σύμβαση ή συναλλαγή που αναφέρεται στο άρθρο 295 παράγραφος 1 μεταξύ ενός πελάτη και ενός εκκαθαριστικού μέλους που σχετίζεται άμεσα με μια σύμβαση ή μία συναλλαγή που αναφέρεται στο άρθρο 295 παράγραφος 1 μεταξύ του εκκαθαριστικού μέλους και ενός κεντρικού αντισυμβαλλομένου,
3) «εκκαθαριστικό μέλος»: εκκαθαριστικό μέλος όπως ορίζεται στο άρθρο 2 σημείο 14) του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 648/2012,
4) «πελάτης»: πελάτης όπως ορίζεται στο άρθρο 2 σημείο 15) του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 648/2012 ή επιχείρηση που έχει προβεί σε ρυθμίσεις έμμεσης εκκαθάρισης με εκκαθαριστικό μέλος, σύμφωνα με το άρθρο 4 παράγραφος 3 του εν λόγω κανονισμού.
Άρθρο 301
Πεδίο εφαρμογής
1. Το παρόν τμήμα εφαρμόζεται στις ακόλουθες συμβάσεις και συναλλαγές με κεντρικό αντισυμβαλλόμενο για όσο διάστημα παραμένουν εκκρεμείς:
α)
συμβάσεις του παραρτήματος ΙΙ και πιστωτικά παράγωγα,
β)
συναλλαγές επί συμβάσεων επαναγοράς,
γ)
συναλλαγές δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων ή βασικών εμπορευμάτων,
δ)
συναλλαγές με μακρά περίοδο διακανονισμού,
ε)
παροχή πίστωσης μέσω λογαριασμού περιθωρίου ασφάλισης,
2. Τα ιδρύματα μπορούν να επιλέγουν να εφαρμόζουν έναν από τους ακόλουθους τρόπους χειρισμού των εκκρεμών συμβάσεων και συναλλαγών που αναφέρονται στην παράγραφο 1 με αναγνωρισμένο κεντρικό αντισυμβαλλόμενο:
α)
είτε τον χειρισμό για τα ανοίγματα συναλλαγών και τα ανοίγματα από συνεισφορές στο κεφάλαιο εκκαθάρισης που προσδιορίζεται στο άρθρο 306, εκτός από τον χειρισμό που προσδιορίζεται στην παράγραφο 1 στοιχείο β) του εν λόγω άρθρου, και στο άρθρο 307, αντιστοίχως,
β)
είτε τον χειρισμό που προσδιορίζεται στο άρθρο 310.
3. Τα ιδρύματα εφαρμόζουν στις περιλαμβανόμενες στην παράγραφο 1 του παρόντος άρθρου εκκρεμείς συμβάσεις και συναλλαγές με μη αναγνωρισμένους κεντρικούς αντισυμβαλλόμενους την αντιμετώπιση που προσδιορίζεται στο άρθρο 306, εκτός από αντιμετώπιση που προσδιορίζεται στην παράγραφο 1 στοιχείο α) του εν λόγω άρθρου, και στο άρθρο 309, κατά περίπτωση.
Άρθρο 302
Παρακολούθηση των ανοιγμάτων έναντι κεντρικών αντισυμβαλλόμενων
1. Τα ιδρύματα παρακολουθούν όλα τα ανοίγματά τους έναντι κεντρικών αντισυμβαλλομένων και καθορίζουν διαδικασίες για την τακτική υποβολή πληροφοριών σχετικά με τα εν λόγω ανοίγματα στα ανώτερα διευθυντικά στελέχη και στην αρμόδια επιτροπή ή επιτροπές του διοικητικού οργάνου.
2. Τα ιδρύματα αξιολογούν, μέσω κατάλληλων αναλύσεων σεναρίων και προσομοιώσεων ακραίων καταστάσεων, αν το επίπεδο των ιδίων κεφαλαίων που τηρούνται για ανοίγματα έναντι κεντρικού αντισυμβαλλομένου, περιλαμβανομένων ενδεχόμενων μελλοντικών πιστωτικών ανοιγμάτων, ανοιγμάτων από συνεισφορές στο κεφάλαιο εκκαθάρισης και, όταν το ίδρυμα ενεργεί ως εκκαθαριστικό μέλος, ανοιγμάτων που προκύπτουν από συμβατικές ρυθμίσεις όπως προσδιορίζονται στο άρθρο 304, ανταποκρίνεται επαρκώς στους εγγενείς κινδύνους των εν λόγω ανοιγμάτων.
Άρθρο 303
Αντιμετώπιση των ανοιγμάτων έναντι κεντρικού αντισυμβαλλομένου εκκαθαριστικών μελών
1. Εάν ένα ίδρυμα ενεργεί ως εκκαθαριστικό μέλος, είτε για ίδιο λογαριασμό είτε ως χρηματοοικονομικός διαμεσολαβητής μεταξύ πελάτη του και ενός κεντρικού αντισυμβαλλομένου, υπολογίζει τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για τα ανοίγματά του έναντι του κεντρικού αντισυμβαλλομένου σύμφωνα με το άρθρο 301 παράγραφοι 2 και 3.
2. Εάν ένα ίδρυμα ενεργεί ως εκκαθαριστικό μέλος και, υπό αυτή την ιδιότητα, ενεργεί ως χρηματοοικονομικός διαμεσολαβητής μεταξύ ενός πελάτη του και ενός κεντρικού αντισυμβαλλομένου, υπολογίζει τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για τις συναλλαγές που συνάπτει με τον πελάτη αυτόν και οι οποίες σχετίζονται με τον κεντρικό αντισυμβαλλόμενο σύμφωνα με τα τμήματα 1 έως 8 του παρόντος κεφαλαίου, κατά περίπτωση.
3. Εάν ένα ίδρυμα είναι πελάτης ενός εκκαθαριστικού μέλους, υπολογίζει τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για τις σχετιζόμενες με τον κεντρικό αντισυμβαλλόμενο συναλλαγές του με αυτό το εκκαθαριστικό μέλος σύμφωνα με τα τμήματα 1 έως 8 του παρόντος κεφαλαίου, κατά περίπτωση.
4. Ως εναλλακτική δυνατότητα σε σχέση με τη προσέγγιση που αναφέρεται στην παράγραφο 4, εάν ένα ίδρυμα είναι πελάτης, μπορεί να υπολογίζει τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για τις σχετιζόμενες με τον κεντρικό αντισυμβαλλόμενο συναλλαγές του με το εκκαθαριστικό μέλος σύμφωνα με το άρθρο 305 παράγραφος 2 εφόσον πληρούνται σωρευτικά οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
οι θέσεις και τα στοιχεία περιουσίας του εν λόγω ιδρύματος που σχετίζονται με τις εν λόγω συναλλαγές διακρίνονται και διαχωρίζονται κατά την έννοια του άρθρου 39 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 648/2012, τόσο σε επίπεδο εκκαθαριστικού μέλους όσο και σε επίπεδο κεντρικού αντισυμβαλλομένου, από τις θέσεις και τα στοιχεία περιουσίας τόσο του εκκαθαριστικού μέλους όσο και των υπολοίπων πελατών του εν λόγω εκκαθαριστικού μέλους και ως αποτέλεσμα αυτού του διαχωρισμού, οι σχετικές θέσεις και τα στοιχεία περιουσίας είναι απομακρυσμένα από τον κίνδυνο πτώχευσης σε περίπτωση αθέτησης υποχρέωσης ή αφερεγγυότητας του εκκαθαριστικού μέλους ή ενός ή περισσοτέρων από τους υπόλοιπους πελάτες του,
β)
η σχετική νομοθεσία, οι κανονισμοί, οι κανόνες και οι συμβατικές ρυθμίσεις που εφαρμόζονται ή δεσμεύουν το εν λόγω ίδρυμα ή τον κεντρικό αντισυμβαλλόμενο διασφαλίζουν ότι σε περίπτωση αθέτησης υποχρέωσης ή αφερεγγυότητας του εκκαθαριστικού μέλους, η μεταφορά των θέσεων του ιδρύματος που σχετίζονται με τις εν λόγω συμβάσεις και συναλλαγές και των αντίστοιχων εξασφαλίσεων σε άλλο εκκαθαριστικό μέλος γίνεται εντός της σχετικής περιόδου κινδύνου που καλύπτεται από το περιθώριο ασφάλισης.
5. Όταν ένα ίδρυμα που ενεργεί ως εκκαθαριστικό μέλος συνάπτει συμβατική σχέση με πελάτη άλλου εκκαθαριστικού μέλους για να διασφαλίσει στον πελάτη αυτό τη δυνατότητα μεταφοράς των στοιχείων περιουσίας και των θέσεων που αναφέρονται στην παράγραφο 4 στοιχείο β), το εν λόγω ίδρυμα μπορεί να εφαρμόζει μηδενική αξία ανοίγματος στην ενδεχόμενη υποχρέωση που δημιουργείται λόγω της ανωτέρω συμβατικής σχέσης.
Άρθρο 304
Αντιμετώπιση ανοιγμάτων εκκαθαριστικών μελών έναντι πελατών
1. Όταν ένα ίδρυμα ενεργεί ως εκκαθαριστικό μέλος και, υπό αυτή την ιδιότητα, ενεργεί ως χρηματοοικονομικός διαμεσολαβητής μεταξύ πελάτη και κεντρικού αντισυμβαλλομένου, υπολογίζει τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για τις σχετιζόμενες με τον κεντρικό αντισυμβαλλόμενο συναλλαγές του με τον πελάτη σύμφωνα με τα τμήματα 1 έως 8 του παρόντος κεφαλαίου και το τρίτο μέρος τίτλος IV, κατά περίπτωση.
2. Όταν ένα ίδρυμα που ενεργεί ως εκκαθαριστικό μέλος συνάπτει συμβατική σχέση με πελάτη άλλου εκκαθαριστικού μέλους η οποία διευκολύνει, σύμφωνα με το άρθρο 48 παράγραφοι 5 και 6 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 648/2012, τη μεταφορά θέσεων και εξασφαλίσεων που αναφέρονται στο άρθρο 305 παράγραφος 2 στοιχείο β) του παρόντος κανονισμού για τον πελάτη αυτό και η εν λόγω συμβατική συμφωνία δημιουργεί ενδεχόμενη υποχρέωση για το ίδρυμα αυτό, το εν λόγω ίδρυμα μπορεί να εφαρμόζει μηδενική αξία ανοίγματος στην εν λόγω ενδεχόμενη υποχρέωση.
3. Ένα ίδρυμα που ενεργεί ως εκκαθαριστικό μέλος μπορεί να εφαρμόζει συντομότερη περίοδο κινδύνου που καλύπτεται από το περιθώριο ασφάλισης κατά τον υπολογισμό των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων για τα ανοίγματά του έναντι πελάτη σύμφωνα με τη μέθοδο του εσωτερικού υποδείγματος. Η περίοδος κινδύνου που καλύπτεται από το περιθώριο ασφάλισης και χρησιμοποιείται από το ίδρυμα δεν είναι λιγότερη από 5 ημέρες.
4. Κατά τον υπολογισμό των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων για τα ανοίγματά του έναντι πελάτη σύμφωνα με τη μέθοδο αποτίμησης με τιμές αγοράς, την τυποποιημένη μέθοδο ή την μέθοδο του αρχικού ανοίγματος, ένα ίδρυμα που ενεργεί ως εκκαθαριστικό μέλος μπορεί να πολλαπλασιάζει το άνοιγμά του σε περίπτωση αθέτησης με μία βαθμωτή τιμή. Οι βαθμωτές τιμές που μπορούν να εφαρμόζουν τα ιδρύματα είναι οι ακόλουθες:
α)
0,71 για περίοδο κινδύνου περιθωρίου ασφάλισης πέντε ημερών,
β)
0,77 για περίοδο κινδύνου περιθωρίου ασφάλισης έξι ημερών,
γ)
0,84 για περίοδο κινδύνου περιθωρίου ασφάλισης επτά ημερών,
δ)
0,89 για περίοδο κινδύνου περιθωρίου ασφάλισης οκτώ ημερών,
ε)
0,95 για περίοδο κινδύνου περιθωρίου ασφάλισης εννέα ημερών,
στ)
1 για περίοδο κινδύνου περιθωρίου ασφάλισης δέκα ημερών και άνω.
5. Η ΕΑΤ αναπτύσσει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων για τον καθορισμό των περιόδων κινδύνου περιθωρίου ασφάλισης που μπορούν να χρησιμοποιούν τα ιδρύματα για τους σκοπούς των παραγράφων 3 και 4.
Κατά την ανάπτυξη των εν λόγω ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων, η ΕΑΤ εφαρμόζει τις ακόλουθες αρχές:
α)
ορίζει την περίοδο κινδύνου περιθωρίου ασφάλισης για καθένα από τα είδη των συμβάσεων και των συναλλαγών που απαριθμούνται στο άρθρο 301 παράγραφος 1,
β)
οι περίοδοι κινδύνου περιθωρίου ασφάλισης που ορίζονται σύμφωνα με το σημείο α) αντικατοπτρίζουν την περίοδο εκκαθάρισης των συμβάσεων και των συναλλαγών που αναφέρονται στο εν λόγω σημείο.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα στην Επιτροπή το αργότερο έως τις 30 Ιουνίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 305
Αντιμετώπιση των ανοιγμάτων πελατών
1. Όταν ένα ίδρυμα είναι πελάτης, υπολογίζει τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για τις σχετιζόμενες με τον κεντρικό συμβαλλόμενο συναλλαγές του με το εκκαθαριστικό μέλος του σύμφωνα με τα τμήματα 1 έως 8 του παρόντος κεφαλαίου και το τρίτο μέρος τίτλος VI, κατά περίπτωση.
2. Με την επιφύλαξη της προσέγγισης που καθορίζεται στην παράγραφο 1, όταν ένα ίδρυμα είναι πελάτης, μπορεί να υπολογίζει τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για τα ανοίγματα διαπραγμάτευσης που αφορούν τις σχετιζόμενες με τον κεντρικό αντισυμβαλλόμενο συναλλαγές του με το εκκαθαριστικό μέλος του σύμφωνα με το άρθρο 306, εφόσον πληρούνται σωρευτικά οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
οι θέσεις και τα στοιχεία περιουσίας του εν λόγω ιδρύματος που σχετίζονται με τις εν λόγω συναλλαγές διακρίνονται και διαχωρίζονται, σε επίπεδο τόσο εκκαθαριστικού μέλους όσο και κεντρικού αντισυμβαλλομένου, από τις θέσεις και τα στοιχεία περιουσίας τόσο του εκκαθαριστικού μέλους όσο και των υπολοίπων πελατών του εν λόγω εκκαθαριστικού μέλους και ως αποτέλεσμα αυτής της διάκρισης και αυτού του διαχωρισμού, οι σχετικές θέσεις και τα στοιχεία περιουσίας είναι απομακρυσμένα από τον κίνδυνο πτώχευσης σε περίπτωση αθέτησης υποχρέωσης ή αφερεγγυότητας του εκκαθαριστικού μέλους ή ενός ή περισσοτέρων από τους υπόλοιπους πελάτες του εκκαθαριστικού μέλους,
β)
η σχετική νομοθεσία, οι κανονισμοί, οι κανόνες και οι συμβατικές ρυθμίσεις που εφαρμόζονται ή δεσμεύουν το εν λόγω ίδρυμα ή τον κεντρικό αντισυμβαλλόμενο διευκολύνουν τη μεταφορά των θέσεων του πελάτη που σχετίζονται με τις εν λόγω συμβάσεις και συναλλαγές και των αντίστοιχων εξασφαλίσεων σε άλλο εκκαθαριστικό μέλος εντός της εφαρμοστέας περιόδου κινδύνου που καλύπτεται από το περιθώριο ασφάλισης σε περίπτωση αθέτησης ή αφερεγγυότητας του αρχικού εκκαθαριστικού μέλους. Στην περίπτωση αυτή, οι θέσεις του πελάτη και οι εξασφαλίσεις μεταφέρονται βάσει της τιμής αγοράς, εκτός εάν ο πελάτης ζητήσει το κλείσιμο της ανοιχτής θέσης στην τιμή αγοράς,
γ)
το ίδρυμα έχει στη διάθεσή του ανεξάρτητη, γραπτή και αιτιολογημένη νομική γνωμοδότηση από την οποία προκύπτει ότι, σε περίπτωση προσφυγής, τα αρμόδια δικαστήρια και οι διοικητικές αρχές θα αποφαίνονταν ότι ο πελάτης δεν θα υφίστατο ζημία λόγω της αφερεγγυότητας του εκκαθαριστικού μέλους του ή οποιωνδήποτε πελατών αυτού βάσει του δικαίου του κράτους του ιδρύματος, του εκκαθαριστικού μέλος και του κεντρικού αντισυμβαλλομένου, του δικαίου που διέπει τις συναλλαγές και τις συμβάσεις τις οποίες εκκαθαρίζει το ίδρυμα μέσω του κεντρικού αντισυμβαλλομένου, του δικαίου που διέπει τις εξασφαλίσεις και του δικαίου που διέπει κάθε σύμβαση ή συμφωνία που είναι αναγκαία για την πλήρωση της προϋπόθεσης που αναφέρεται στο σημείο β),
δ)
ο κεντρικός αντισυμβαλλόμενος είναι αναγνωρισμένος κεντρικός αντισυμβαλλόμενος.
3. Με την επιφύλαξη των προϋποθέσεων που ορίζονται στην παράγραφο 2, όταν ένα ίδρυμα που είναι πελάτης δεν προστατεύεται από ζημίες σε περίπτωση ταυτόχρονης αθέτησης του εκκαθαριστικού μέλους και άλλου πελάτη του εκκαθαριστικού μέλους, αλλά πληρούνται όλες οι λοιπές προϋποθέσεις της παραγράφου 2, ο πελάτης μπορεί να υπολογίζει τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για τα ανοίγματα διαπραγμάτευσης που αφορούν τις σχετιζόμενες με κεντρικό αντισυμβαλλόμενο συναλλαγές του με το εκκαθαριστικό μέλος του σύμφωνα με το άρθρο 306, υπό την προϋπόθεση ότι αντικαθιστά τον συντελεστή στάθμισης κινδύνου 2 % που αναφέρεται στην παράγραφο 1 στοιχείο α) του εν λόγω άρθρου με συντελεστή στάθμισης κινδύνου 4 %.
4. Όταν ένα ίδρυμα που είναι πελάτης κάνει χρήση των υπηρεσιών κεντρικού αντισυμβαλλομένου μέσω ρυθμίσεων έμμεσης εκκαθάρισης, σύμφωνα με το άρθρο 4 παράγραφος 3 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 648/2012, το ίδρυμα αυτό μπορεί να εφαρμόζει την αντιμετώπιση που καθορίζεται στο άρθρο 2 ή 3 μόνο όταν πληρούνται οι προϋποθέσεις που ορίζονται σε κάθε παράγραφο, σε κάθε επίπεδο της αλυσίδας των διαμεσολαβούντων.
Άρθρο 306
Απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για ανοίγματα συναλλαγών
1. Κάθε ίδρυμα εφαρμόζει την ακόλουθη αντιμετώπιση στα ανοίγματα συναλλαγών με κεντρικούς αντισυμβαλλομένους:
α)
εφαρμόζει συντελεστή στάθμισης κινδύνου 2 % στις αξίες ανοίγματος όλων των ανοιγμάτων συναλλαγών με αναγνωρισμένους κεντρικούς αντισυμβαλλομένους,
β)
εφαρμόζει σε όλα τα ανοίγματα συναλλαγών με μη αναγνωρισμένους κεντρικούς αντισυμβαλλομένους τον συντελεστή στάθμισης κινδύνου που χρησιμοποιείται για την τυποποιημένη μέθοδο υπολογισμού του πιστωτικού κινδύνου, όπως ορίζεται στο άρθρο 107 παράγραφος 2 στοιχείο β),
γ)
όταν ένα ίδρυμα ενεργεί ως χρηματοοικονομικός διαμεσολαβητής μεταξύ πελάτη και κεντρικού αντισυμβαλλομένου και οι όροι της σχετιζόμενης με τον κεντρικό αντισυμβαλλόμενο συναλλαγής ορίζουν ότι το ίδρυμα δεν υποχρεούται να αποζημιώσει τον πελάτη για ζημίες που υφίσταται λόγω μεταβολής της αξίας της συναλλαγής σε περίπτωση αθέτησης υποχρέωσης του κεντρικού αντισυμβαλλομένου. Η αξία ανοίγματος της συναλλαγής με τον κεντρικό αντισυμβαλλόμενο που αντιστοιχεί στη συγκεκριμένη σχετιζόμενη με τον κεντρικό αντισυμβαλλόμενο συναλλαγή είναι ίση με μηδέν.
2. Κατά παρέκκλιση από την παράγραφο 1, εάν τα στοιχεία περιουσίας που παρέχονται ως εξασφάλιση σε κεντρικό αντισυμβαλλόμενο ή σε εκκαθαριστικό μέλος είναι απομακρυσμένα από τον κίνδυνο πτώχευσης σε περίπτωση που ο κεντρικός αντισυμβαλλόμενος, το εκκαθαριστικό μέλος ή ένας ή περισσότεροι από τους άλλους πελάτες του εκκαθαριστικού μέλους καταστούν αφερέγγυοι, το εν λόγω ίδρυμα μπορεί να εφαρμόσει μηδενική αξία ανοίγματος στα ανοίγματα πιστωτικού κινδύνου αντισυμβαλλομένου για τα σχετικά στοιχεία περιουσίας.
3. Ένα ίδρυμα υπολογίζει τις αξίες ανοίγματος των ανοιγμάτων συναλλαγών με κεντρικό αντισυμβαλλόμενο σύμφωνα με τα τμήματα 1 έως 8 του παρόντος κεφαλαίου, κατά περίπτωση.
4. Ένα ίδρυμα υπολογίζει τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά των ανοιγμάτων συναλλαγών με κεντρικό αντισυμβαλλόμενο για τους σκοπούς του άρθρου 92 παράγραφος 3, ως το άθροισμα των αξιών ανοίγματος των ανοιγμάτων συναλλαγών του με κεντρικούς αντισυμβαλλόμενους, υπολογισμένων σύμφωνα με τις παραγράφους 2 και 3 του παρόντος άρθρου και πολλαπλασιασμένων με το συντελεστή στάθμισης κινδύνου που προσδιορίζεται σύμφωνα με την παράγραφο 1 του παρόντος άρθρου.
Άρθρο 307
Απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για προκαταβεβλημένες συνεισφορές στο κεφάλαιο εκκαθάρισης κεντρικού αντισυμβαλλομένου
Ένα ίδρυμα που ενεργεί ως εκκαθαριστικό μέλος εφαρμόζει την ακόλουθη αντιμετώπιση στα ανοίγματά του που προκύπτουν από τις συνεισφορές του στο κεφάλαιο εκκαθάρισης ενός κεντρικού αντισυμβαλλομένου
α)
υπολογίζει την απαίτηση ιδίων κεφαλαίων για τις προκαταβεβλημένες συνεισφορές στο κεφάλαιο εκκαθάρισης αναγνωρισμένου κεντρικού αντισυμβαλλομένου σύμφωνα με τη μέθοδο που ορίζεται στο άρθρο 308,
β)
υπολογίζει την απαίτηση ιδίων κεφαλαίων για τις προκαταβεβλημένες συνεισφορές στο κεφάλαιο εκκαθάρισης μη αναγνωρισμένου κεντρικού αντισυμβαλλομένου σύμφωνα με τη μέθοδο που ορίζεται στο άρθρο 309.
Άρθρο 308
Απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για προκαταβεβλημένες συνεισφορές στο κεφάλαιο εκκαθάρισης αναγνωρισμένου κεντρικού αντισυμβαλλομένου
1. Η αξία του ανοίγματος για προκαταβεβλημένη συνεισφορά ιδρύματος στο κεφάλαιο εκκαθάρισης αναγνωρισμένου κεντρικού αντισυμβαλλομένου (DFi) είναι το ποσό που έχει καταβάλει ή η αγοραία αξία των στοιχείων περιουσίας που έχει παράσχει το ίδρυμα, απομειωμένη κατά οποιοδήποτε ποσό της συνεισφοράς αυτής έχει ήδη χρησιμοποιηθεί από τον αναγνωρισμένο κεντρικό αντισυμβαλλόμενο για να απορροφήσει ζημιές που έχει ήδη υποστεί λόγω αθέτησης υποχρέωσης ενός ή περισσοτέρων εκ των εκκαθαριστικών μελών του.
2. Το ίδρυμα υπολογίζει την απαίτηση ιδίων κεφαλαίων (Ki) για την κάλυψη του ανοίγματος που προκύπτει από την προκαταβεβλημένη συνεισφορά του (DFi) ως εξής:
όπου:
β
=
ο συντελεστής συγκέντρωσης ο οποίος γνωστοποιείται στο ίδρυμα από τον κεντρικό αντισυμβαλλόμενο.
N
=
ο αριθμός των εκκαθαριστικών μελών ο οποίος γνωστοποιείται στο ίδρυμα από τον κεντρικό αντισυμβαλλόμενο.
DFCM
=
το άθροισμα των προκαταβεβλημένων συνεισφορών όλων των εκκαθαριστικών μελών του κεντρικού αντισυμβαλλομένου το οποίο γνωστοποιείται στο ίδρυμα από τον κεντρικό αντισυμβαλλόμενο.
KCM
=
το άθροισμα των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων όλων των εκκαθαριστικών μελών του κεντρικού αντισυμβαλλομένου που υπολογίζεται σύμφωνα με τον εφαρμοστέο τύπο που ορίζεται στην παράγραφο 3 .
3. Το ίδρυμα υπολογίζει το KCM ως εξής:
α)
εάν KCCP ≤ DFCCP το ίδρυμα χρησιμοποιεί τον ακόλουθο τύπο:
,
β)
εάν DFCCP KCCP ≤DF* το ίδρυμα χρησιμοποιεί τον ακόλουθο τύπο:
,
γ)
εάν DF* KCCP το ίδρυμα χρησιμοποιεί τον ακόλουθο τύπο:
όπου:
DFCCP
=
οι προκαταβεβλημένοι χρηματοοικονομικοί πόροι του κεντρικού αντισυμβαλλομένου οι οποίοι γνωστοποιούνται στο ίδρυμα από τον κεντρικό αντισυμβαλλόμενο,
KCCP
=
το υποθετικό κεφάλαιο του κεντρικού αντισυμβαλλομένου το οποίο γνωστοποιείται στο ίδρυμα από τον κεντρικό αντισυμβαλλόμενο,
DF*
=
,
=
=
η μέση προκαταβεβλημένη συνεισφορά , η οποία γνωστοποιείται στο ίδρυμα από τον κεντρικό αντισυμβαλλόμενο,
c1
=
συντελεστής κεφαλαίου που ισούται με
c2
=
συντελεστής κεφαλαίου που ισούται με 100 %,
μ
=
1,2.
4. Το ίδρυμα υπολογίζει τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά ανοιγμάτων που προκύπτουν από την προκαταβεβλημένη συνεισφορά του ιδρύματος για τους σκοπούς του άρθρου 92 παράγραφος 3 πολλαπλασιάζοντας επί 12,5 την απαίτηση ιδίων κεφαλαίων (Ki) όπως προσδιορίζεται σύμφωνα με την παράγραφο 2.
5. Εάν το KCCP ισούται με μηδέν, τα ιδρύματα χρησιμοποιούν ως τιμή για το c1 το 0,16 %, για τον σκοπό υπολογισμού που προβλέπεται στην παράγραφο 3.
Άρθρο 309
Απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για προκαταβεβλημένες συνεισφορές σε κεφάλαιο εκκαθάρισης μη αναγνωρισμένου κεντρικού αντισυμβαλλομένου και για προκαταβεβλημένες συνεισφορές σε μη αναγνωρισμένο κεντρικό αντισυμβαλλόμενο
1. Το ίδρυμα εφαρμόζει τον ακόλουθο τύπο για τον υπολογισμό της απαίτησης ιδίων κεφαλαίων (Ki) για ανοίγματα που προκύπτουν από τις προκαταβεβλημένες συνεισφορές του στο κεφάλαιο εκκαθάρισης μη αναγνωρισμένου κεντρικού αντισυμβαλλομένου (DFi) και από τις μη καταβεβλημένες εισφορές του (UC i) σε τέτοιου είδους κεντρικό αντισυμβαλλόμενο:
όπου c 2 και μ ορίζονται όπως στο άρθρο 308 παράγραφος 3.
2. Για τους σκοπούς της παραγράφου 1, ως μη προκαταβεβλημένες συνεισφορές νοούνται συνεισφορές που ένα ίδρυμα το οποίο ενεργεί ως εκκαθαριστικό μέλος έχει δεσμευτεί συμβατικώς να παράσχει σε κεντρικό αντισυμβαλλόμενο αφότου αυτός έχει εξαντλήσει το κεφάλαιο εκκαθάρισής του για την κάλυψη ζημιών που υφίσταται λόγω αθέτησης ενός ή περισσοτέρων εκκαθαριστικών μελών του.
3. Το ίδρυμα υπολογίζει τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά ανοιγμάτων που προκύπτουν από την προκαταβεβλημένη συνεισφορά του ιδρύματος για τους σκοπούς του άρθρου 92 παράγραφος 3 πολλαπλασιάζοντας την απαίτηση ιδίων κεφαλαίων (Ki) όπως προσδιορίζεται σύμφωνα με την παράγραφο 1 επί 12,5.
Άρθρο 310
Εναλλακτικός υπολογισμός της απαίτησης ιδίων κεφαλαίων για ανοίγματα έναντι αναγνωρισμένου κεντρικού αντισυμβαλλομένου
Το ίδρυμα εφαρμόζει τον ακόλουθο τύπο για τον υπολογισμό της απαίτησης ιδίων κεφαλαίων (Ki) για τα ανοίγματα που προκύπτουν από τα ανοίγματα συναλλαγών του και τα ανοίγματα συναλλαγών του πελάτη του (TEi) καθώς και από τις προκαταβεβλημένες συνεισφορές (DFi) στο κεφάλαιο εκκαθάρισης αναγνωρισμένου κεντρικού αντισυμβαλλομένου:
Άρθρο 311
Απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για ανοίγματα έναντι κεντρικών αντισυμβαλλομένων που παύουν να πληρούν ορισμένες προϋποθέσεις
1. Το ίδρυμα εφαρμόζει την αντιμετώπιση που καθορίζεται στο παρόν άρθρο σε περίπτωση που πληρούται μία ή αμφότερες από τις κάτωθι προϋποθέσεις:
α)
έχει λάβει από τον κεντρικό αντισυμβαλλόμενο τη γνωστοποίηση που απαιτείται δυνάμει του άρθρου 50β στοιχείο ι) σημείο ii) του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 648/2012 με την οποία ενημερώνεται ότι ο κεντρικός αντισυμβαλλόμενος έχει παύσει να υπολογίζει το KCCP,
β)
λαμβάνει γνώση, κατόπιν δημόσιας ανακοίνωσης ή γνωστοποίησης από την αρμόδια αρχή του κεντρικού αντισυμβαλλομένου που χρησιμοποιεί το ίδρυμα ή από τον ίδιο τον κεντρικό αντισυμβαλλόμενο, ότι ο κεντρικός αντισυμβαλλόμενος δεν πληροί πλέον τις προϋποθέσεις αδειοδότησης ή αναγνώρισης, κατά περίπτωση.
2. Όταν πληρούται μόνο η προϋπόθεση της παραγράφου 1 στοιχείο α), η αρμόδια αρχή του ιδρύματος επιβεβαιώνει τους λόγους για τους οποίους ο κεντρικός αντισυμβαλλόμενος έπαυσε να υπολογίζει το K
CCP .
Όταν η αρμόδια αρχή θεωρεί ότι οι λόγοι που αναφέρονται στο πρώτο εδάφιο είναι - σε ισχύ, δύναται να επιτρέπει στα ιδρύματα στο κράτος μέλος όπου έχει την έδρα της η αρμόδια αρχή αυτή να εφαρμόζουν τον καθοριζόμενο στο άρθρο 310 χειρισμό στα ανοίγματα συναλλαγών και στις συνεισφορές τους στο κεφάλαιο εκκαθάρισης του συγκεκριμένου κεντρικού αντισυμβαλλομένου. Όταν η αρμόδια αρχή δίνει την έγκριση αυτή, αιτιολογεί την απόφασή της.
Όταν η αρμόδια αρχή θεωρεί ότι οι λόγοι που αναφέρονται στο πρώτο εδάφιο δεν είναι σε ισχύ, όλα τα ιδρύματα στο κράτος μέλος όπου βρίσκεται η έδρα της αρμόδιας αυτής αρχής, ανεξαρτήτως του χειρισμού που έχουν επιλέξει σύμφωνα με το άρθρο 301 παράγραφος 2, εφαρμόζουν τον χειρισμό που καθορίζεται στην παράγραφο 3 στοιχεία α) έως δ) του παρόντος άρθρου.
3. Εφόσον πληρούται η προϋπόθεση της παραγράφου 1 στοιχείο β), ανεξαρτήτως του αν πληρούται ή όχι η προϋπόθεση του στοιχείου α) της ιδίας παραγράφου, ένα ίδρυμα, εντός τριών μηνών από τη στιγμή που προκύπτει η κατάσταση που περιγράφεται στο στοιχείο β) της εν λόγω παραγράφου ή νωρίτερα εάν απαιτηθεί από την αρμόδια αρχή του ιδρύματος, πράττει τα ακόλουθα σε σχέση με τα ανοίγματά του έναντι του εν λόγω κεντρικού αντισυμβαλλομένου:
α)
παύει να εφαρμόζει τον χειρισμό που έχει επιλέξει δυνάμει του άρθρου 301 παράγραφος 2,
β)
εφαρμόζει στα ανοίγματα συναλλαγών έναντι του εν λόγω κεντρικού αντισυμβαλλομένου τον χειρισμό που καθορίζεται στο άρθρο 306 παράγραφος 1 σημείο β),
γ)
εφαρμόζει τον χειρισμό που καθορίζεται στο άρθρο 309 στις προκαταβεβλημένες συνεισφορές του στο κεφάλαιο εκκαθάρισης του εν λόγω κεντρικού αντισυμβαλλομένου και στις μη καταβεβλημένες συνεισφορές του στον εν λόγω κεντρικό αντισυμβαλλόμενο,
δ)
αντιμετωπίζει τα ανοίγματα έναντι του εν λόγω κεντρικού αντισυμβαλλομένου πλην των αναφερόμενων στα σημεία β) και γ) ως ανοίγματα έναντι επιχείρησης σύμφωνα με την τυποποιημένη μέθοδο για τον πιστωτικό κίνδυνο, όπως ορίζεται στο κεφάλαιο 2.
ΤΙΤΛΟΣ ΙΙΙ
ΑΠΑΙΤΗΣΕΙΣ ΙΔΗΩΝ ΚΕΦΑΛΑΗΩΝ ΓΙΑ ΛΕΙΤΟΥΡΓΙΚΟ ΚΙΝΔΥΝΟ
ΚΕΦΑΛΑΙΟ 1
Γενικές αρχές που διέπουν τη χρήση διαφορετικών μεθόδων
Άρθρο 312
Χορήγηση άδειας και ενημέρωση
1. Προκειμένου να πληρούν τις προϋποθέσεις για χρήση της τυποποιημένης προσέγγισης, τα ιδρύματα πρέπει να πληρούν τα κριτήρια που ορίζονται στο άρθρο 320, καθώς και να ικανοποιούν τα γενικά πρότυπα διαχείρισης κινδύνου που προβλέπονται στα άρθρα 74 και 85 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ. Τα ιδρύματα ενημερώνουν τις αρμόδιες αρχές πριν χρησιμοποιήσουν την τυποποιημένη προσέγγιση.
Οι αρμόδιες αρχές επιτρέπουν στα ιδρύματα να χρησιμοποιούν εναλλακτικό σχετικό δείκτη για τους επιχειρηματικούς τομείς της λιανικής τραπεζικής και της εμπορικής τραπεζικής εφόσον πληρούνται οι προϋποθέσεις του άρθρου 319 παράγραφος 2 και του άρθρου 320.
2. Οι αρμόδιες αρχές επιτρέπουν στα ιδρύματα να χρησιμοποιούν εξελιγμένες προσεγγίσεις μέτρησης βάσει των εσωτερικών συστημάτων μέτρησης λειτουργικού κινδύνου τους, εφόσον πληρούνται όλα τα ποιοτικά και ποσοτικά πρότυπα των άρθρων 321 και 322 αντίστοιχα, και εφόσον τα ιδρύματα πληρούν τα γενικά πρότυπα διαχείρισης κινδύνου που προβλέπονται στα άρθρα 74 και 85 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ και στο τμήμα ΙΙ κεφάλαιο 3 τίτλο VII τμ της εν λόγω οδηγίας.
Επιπλέον, τα ιδρύματα υποβάλλουν αίτηση στις αρμόδιες αρχές εάν επιθυμούν να πραγματοποιήσουν ουσιώδεις επεκτάσεις και μεταβολές των εν λόγω εξελιγμένων μεθόδων μέτρησης. Οι αρμόδιες αρχές χορηγούν την άδεια μόνο εάν τα ιδρύματα εξακολουθήσουν να ικανοποιούν τα πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο μετά τις εν λόγω ουσιώδεις επεκτάσεις και μεταβολές.
3. Τα ιδρύματα κοινοποιούν στις αρμόδιες αρχές όλες τις μεταβολές των υποδειγμάτων εξελιγμένων μεθόδων μέτρησης που χρησιμοποιούν.
4. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει τα εξής:
α)
τη μεθοδολογία αξιολόγησης βάσει της οποίας οι αρμόδιες αρχές επιτρέπουν στα ιδρύματα να χρησιμοποιούν εξελιγμένες προσεγγίσεις μέτρησης,
β)
τους όρους για την αξιολόγηση του ουσιώδους χαρακτήρα των επεκτάσεων και των μεταβολών των εξελιγμένων προσεγγίσεων μέτρησης,
γ)
τις λεπτομέρειες της κοινοποίησης που απαιτείται βάσει της παραγράφου 3.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή το αργότερο έως τις 31 Δεκεμβρίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 313
Επιστροφή στη χρήση λιγότερο εξελιγμένων μεθόδων
1. Τα ιδρύματα που χρησιμοποιούν την τυποποιημένη προσέγγιση δεν επανέρχονται στη χρήση της προσέγγισης του βασικού δείκτη παρά μόνο εφόσον πληρούνται οι προϋποθέσεις της παραγράφου 3.
2. Τα ιδρύματα που χρησιμοποιούν εξελιγμένες προσεγγίσεις μέτρησης δεν επανέρχονται στη χρήση της τυποποιημένης προσέγγισης ή της προσέγγισης του βασικού δείκτη παρά μόνο εφόσον πληρούνται οι προϋποθέσεις της παραγράφου 3.
3. Ένα ίδρυμα μπορεί να επανέλθει στη χρήση μιας λιγότερο εξελιγμένης προσέγγισης για τον λειτουργικό κίνδυνο μόνο εφόσον πληρούνται αμφότερες οι ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
το ίδρυμα έχει αποδείξει επαρκώς στις αρμόδιες αρχές ότι η χρήση μιας λιγότερο εξελιγμένης προσέγγισης δεν προτείνεται για τη μείωση των κεφαλαιακών απαιτήσεων που σχετίζονται με το λειτουργικό κίνδυνο του ιδρύματος, ότι είναι απαραίτητη βάσει της φύσης και της πολυπλοκότητας του ιδρύματος και δεν θα είχε ουσιώδη αρνητικό αντίκτυπο στη φερεγγυότητα του ιδρύματος ή την ικανότητά του για αποτελεσματική διαχείριση του λειτουργικού κινδύνου,
β)
το ίδρυμα έχει λάβει την προηγούμενη άδεια της αρμόδιας αρχής.
Άρθρο 314
Συνδυασμένη χρήση διαφορετικών προσεγγίσεων
1. Τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν έναν συνδυασμό προσεγγίσεων εφόσον λάβουν την άδεια των αρμόδιων αρχών. Οι αρμόδιες αρχές χορηγούν την εν λόγω άδεια εφόσον πληρούνται οι απαιτήσεις που προβλέπονται στις παραγράφους 2 έως 4, ανάλογα με την περίπτωση.
2. Το ίδρυμα μπορεί να χρησιμοποιεί εξελιγμένη μέθοδο προσέγγισης σε συνδυασμό είτε με τη προσέγγιση του βασικού δείκτη είτε με την τυποποιημένη προσέγγιση, εάν συντρέχουν οι ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
ο συνδυασμός των προσεγγίσεων που χρησιμοποιεί το ίδρυμα αποτυπώνει όλους τους λειτουργικούς του κινδύνους και οι αρμόδιες αρχές έχουν πεισθεί για την καταλληλότητα της μεθοδολογίας που εφαρμόζεται για την κάλυψη των διαφόρων δραστηριοτήτων, γεωγραφικών τόπων, νομικών διαρθρώσεων ή άλλων υποδιαιρέσεων που προσδιορίζονται σε εσωτερικό επίπεδο,
β)
τα κριτήρια που προβλέπονται στο άρθρο 320 και τα πρότυπα των άρθρων 321 και 322 πληρούνται για το μέρος των δραστηριοτήτων που καλύπτεται από την τυποποιημένη προσέγγιση και την εξελιγμένη προσέγγιση μέτρησης, αντίστοιχα.
3. Για τα ιδρύματα που επιθυμούν να χρησιμοποιήσουν εξελιγμένη μέθοδο μέτρησης σε συνδυασμό είτε με τη μέθοδο του βασικού δείκτη είτε με την τυποποιημένη μέθοδο, οι αρμόδιες αρχές επιβάλλουν τις ακόλουθες πρόσθετες προϋποθέσεις για τη χορήγηση άδειας:
α)
κατά την ημερομηνία εφαρμογής της εξελιγμένης προσέγγισης μέτρησης, η προσέγγιση αυτή αποτυπώνει ένα ουσιαστικό μέρος των λειτουργικών κινδύνων του ιδρύματος,
β)
το ίδρυμα αναλαμβάνει να εφαρμόζει την εξελιγμένη μέθοδο μέτρησης σε σημαντικό τμήμα των δραστηριοτήτων του, με χρονοδιάγραμμα που έχει υποβληθεί στις αρμόδιες αρχές και έχει λάβει την έγκρισή τους.
4. Ένα ίδρυμα μπορεί να ζητήσει την άδεια της αρμόδιας αρχής για να χρησιμοποιήσει έναν συνδυασμό της προσέγγισης του βασικού δείκτη και της τυποποιημένης προσέγγισης μόνο σε εξαιρετικές περιπτώσεις, όπως η πρόσφατη απόκτηση νέων δραστηριοτήτων που ενδέχεται να απαιτήσει μια μεταβατική περίοδο για τη εφαρμογή της τυποποιημένης προσέγγισης.
Μια αρμόδια αρχή χορηγεί την εν λόγω άδεια μόνο εάν το ίδρυμα έχει δεσμευτεί να εφαρμόζει την τυποποιημένη μέθοδο, με χρονοδιάγραμμα που έχει υποβληθεί στις αρμόδιες αρχές και έχει λάβει την έγκρισή τους.
5. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει τα εξής:
α)
τους όρους που χρησιμοποιούν οι αρμόδιες αρχές κατά την αξιολόγηση της μεθοδολογίας που αναφέρεται στην παράγραφο 2 στοιχείο α),
β)
τους όρους που χρησιμοποιούν οι αρμόδιες αρχές κατά τη διαδικασία απόφασης επιβολής των πρόσθετων προϋποθέσεων της παραγράφου 3.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα στην Επιτροπή το αργότερο έως τις 31 Δεκεμβρίου 2016.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
ΚΕΦΑΛΑΙΟ 2
Προσέγγιση του βασικού δείκτη
Άρθρο 315
Απαίτηση ιδίων κεφαλαίων
1. Στη προσέγγιση του βασικού δείκτη, η απαίτηση ιδίων κεφαλαίων για λειτουργικό κίνδυνο ισούται με το 15 % του μέσου όρου τριετίας του σχετικού δείκτη που καθορίζεται στο άρθρο 316.
Τα ιδρύματα υπολογίζουν τον τριετή μέσο όρο του σχετικού δείκτη με βάση τις τελευταίες τρεις δωδεκάμηνες παρατηρήσεις στο τέλος του οικονομικού έτους. Εάν δεν υπάρχουν διαθέσιμα ελεγμένα στοιχεία, τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν εκτιμήσεις.
2. Εάν ένα ίδρυμα δεν έχει συμπληρώσει τρία έτη λειτουργίας, μπορεί να χρησιμοποιήσει προορατικές επιχειρηματικές εκτιμήσεις για τον υπολογισμό του κατάλληλου δείκτη, υπό την προϋπόθεση ότι θα αρχίσει να χρησιμοποιεί ιστορικά δεδομένα αμέσως μόλις καταστούν διαθέσιμα.
3. Εάν ένα ίδρυμα μπορεί να αποδείξει στην αρμόδια αρχή του ότι, λόγω συγχώνευσης, εξαγοράς ή εκχώρησης οντοτήτων ή δραστηριοτήτων, η χρήση του τριετούς μέσου όρου για τον υπολογισμό του σχετικού δείκτη θα οδηγούσε σε στρεβλή εκτίμηση όσον αφορά τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για λειτουργικό κίνδυνο, η αρμόδια αρχή μπορεί να επιτρέψει στο ίδρυμα να τροποποιήσει τον υπολογισμό κατά τρόπο που να λαμβάνει υπόψη τέτοιου είδους γεγονότα και ενημερώνει δεόντως την ΕΑΤ. Υπό τις συνθήκες αυτές η αρμόδια αρχή μπορεί, με δική της πρωτοβουλία, να ζητήσει επίσης από ένα ίδρυμα να τροποποιήσει τον υπολογισμό.
4. Εάν για δεδομένη παρατήρηση ο σχετικός δείκτης είναι αρνητικός ή μηδενικός, τα ιδρύματα δεν λαμβάνουν υπόψη αυτή την τιμή στον υπολογισμό του τριετούς μέσου όρου. Τα ιδρύματα υπολογίζουν τον τριετή μέσο όρο ως το άθροισμα των θετικών αποτελεσμάτων διαιρούμενο με τον αριθμό των θετικών αποτελεσμάτων.
Άρθρο 316
Σχετικός δείκτης
1. Για τα ιδρύματα που εφαρμόζουν λογιστικά πρότυπα που θεσπίζονται από την οδηγία 86/635/ΕΟΚ, με βάση τους λογαριασμούς της κατάστασης αποτελεσμάτων χρήσης των ιδρυμάτων δυνάμει του άρθρου 27 της ανωτέρω οδηγίας, ο σχετικός δείκτης ισούται με το άθροισμα των στοιχείων που απαριθμούνται στον πίνακα 1 της παρούσας παραγράφου. Τα ιδρύματα περιλαμβάνουν κάθε στοιχείο στο άθροισμα με το πρόσημό του, θετικό ή αρνητικό.
Πίνακας 1
1
Τόκοι εισπρακτέοι και εξομοιούμενα έσοδα
2
Τόκοι πληρωτέοι και εξομοιούμενα έξοδα
3
Έσοδα από μετοχές και άλλους τίτλους μεταβλητής ή σταθερής απόδοσης
4
Προμήθειες/αμοιβές εισπρακτέες
5
Προμήθειες/αμοιβές πληρωτέες
6
Καθαρά κέρδη ή ζημίες από χρηματοοικονομικές πράξεις
7
Λοιπά έσοδα εκμεταλλεύσεως
Τα ιδρύματα προσαρμόζουν τα εν λόγω στοιχεία ώστε να αντικατοπτρίζουν τις ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
τα ιδρύματα υπολογίζουν τον σχετικό δείκτη πριν από την αφαίρεση των προβλέψεων και των λειτουργικών δαπανών. Τα ιδρύματα περιλαμβάνουν στις λειτουργικές δαπάνες τέλη εξωτερικής ανάθεσης υπηρεσιών σε επιχειρήσεις που δεν είναι μητρικές ή θυγατρικές του ιδρύματος ούτε θυγατρικές επιχείρησης της οποίας είναι θυγατρική και το ίδρυμα. Τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν δαπάνες για την εξωτερική ανάθεση υπηρεσιών για να μειώνουν τον κατάλληλο δείκτη, εάν οι δαπάνες καταβάλλονται σε επιχειρήσεις που υπόκεινται σε κανόνες υπό την έννοια του παρόντος κανονισμού,
β)
τα ιδρύματα δεν χρησιμοποιούν τα ακόλουθα στοιχεία στον υπολογισμό του κατάλληλου δείκτη:
i)
πραγματοποιηθέντα κέρδη/ζημίες από την πώληση στοιχείων που δεν ανήκουν στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών,
ii)
έκτακτα ή μη επαναλαμβανόμενα έσοδα,
iii)
έσοδα από ασφαλιστικές υπηρεσίες,
γ)
εάν οι αναπροσαρμογές αξίας στοιχείων του χαρτοφυλακίου συναλλαγών καταχωρίζονται στον λογαριασμό κερδών και ζημιών, τα ιδρύματα μπορούν να τις περιλαμβάνουν στον υπολογισμό. Εάν τα ιδρύματα εφαρμόζουν το άρθρο 36 παράγραφος 2 της οδηγίας 86/635/ΕΟΚ, περιλαμβάνουν στον υπολογισμό αναπροσαρμογές αξίας που καταχωρίζονται στον λογαριασμό κερδών και ζημιών.
2. Εάν τα ιδρύματα εφαρμόζουν λογιστικά πρότυπα διαφορετικά από εκείνα που ορίζει η οδηγία 86/635/ΕΟΚ, πρέπει να υπολογίζουν τον σχετικό δείκτη με βάση τα στοιχεία που αντικατοπτρίζουν όσο το δυνατόν πιο πιστά τον ορισμό που δίδεται στο παρόν άρθρο.
3. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων για τον προσδιορισμό της μεθοδολογίας υπολογισμού του σχετικού δείκτη που αναφέρεται στην παράγραφο 2.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή το αργότερο έως τις 31 Δεκεμβρίου 2017.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
ΚΕΦΑΛΑΙΟ 3
Τυποποιημένη προσέγγιση
Άρθρο 317
Απαίτηση ιδίων κεφαλαίων
1. Βάσει της τυποποιημένης προσέγγισης, τα ιδρύματα κατανέμουν τις δραστηριότητές τους στους επιχειρηματικούς τομείς που προβλέπονται στον πίνακα 2 της παραγράφου 4 σύμφωνα με τις αρχές του άρθρου 318.
2. Τα ιδρύματα υπολογίζουν την απαίτηση ιδίων κεφαλαίων για λειτουργικό κίνδυνο ως τον μέσο όρο τριετίας του αθροίσματος των ετήσιων απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων σε όλους τους επιχειρηματικούς τομείς που αναφέρονται στον πίνακα 2 της παραγράφου 4. Η ετήσια απαίτηση ιδίων κεφαλαίων για κάθε επιχειρηματικό τομέα ισούται με το γινόμενο του αντίστοιχου συντελεστή βήτα που αναφέρεται στον εν λόγω πίνακα επί το τμήμα του σχετικού δείκτη που αντιστοιχίζεται στον αντίστοιχο επιχειρηματικό τομέα.
3. Σε κάθε δεδομένο έτος, τα ιδρύματα μπορούν να αντισταθμίζουν απεριόριστα τις κεφαλαιακές απαιτήσεις που προκύπτουν από ένα αρνητικό τμήμα του σχετικού δείκτη σε κάποιο επιχειρηματικό τομέα με θετικές κεφαλαιακές απαιτήσεις σε άλλους επιχειρηματικούς τομείς. Πάντως, εάν το σύνολο των κεφαλαιακών απαιτήσεων όλων των επιχειρηματικών τομέων εντός ενός δεδομένου έτους είναι αρνητικό, τα ιδρύματα χρησιμοποιούν την τιμή μηδέν ως αριθμητή για το εν λόγω έτος.
4. Τα ιδρύματα υπολογίζουν τον τριετή μέσο όρο του αθροίσματος που αναφέρεται στην παράγραφο 2 με βάση τις τελευταίες τρεις δωδεκάμηνες παρατηρήσεις στο τέλος του οικονομικού έτους. Εάν δεν υπάρχουν διαθέσιμα ελεγμένα στοιχεία, τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν εκτιμήσεις.
Εάν ένα ίδρυμα μπορεί να αποδείξει στην αρμόδια αρχή του ότι, λόγω συγχώνευσης, εξαγοράς ή εκχώρησης οντοτήτων ή δραστηριοτήτων, η χρήση του τριετούς μέσου όρου για τον υπολογισμό του σχετικού δείκτη θα οδηγούσε σε στρεβλή εκτίμηση όσον αφορά τις κεφαλαιακές απαιτήσεις για λειτουργικό κίνδυνο, η αρμόδια αρχή μπορεί να επιτρέψει στο ίδρυμα να τροποποιήσει τον υπολογισμό κατά τρόπο που να λαμβάνει υπόψη τέτοιου είδους γεγονότα και ενημερώνει δεόντως την ΕΑΤ. Υπό τις συνθήκες αυτές η αρμόδια αρχή μπορεί, με δική της πρωτοβουλία, να ζητήσει επίσης από ένα ίδρυμα να τροποποιήσει τον υπολογισμό.
Εάν ένα ίδρυμα δεν έχει συμπληρώσει τρία έτη λειτουργίας, μπορεί να χρησιμοποιήσει προορατικές επιχειρηματικές εκτιμήσεις για τον υπολογισμό του κατάλληλου δείκτη, υπό την προϋπόθεση ότι θα αρχίσει να χρησιμοποιεί ιστορικά δεδομένα αμέσως μόλις καταστούν διαθέσιμα.
Πίνακας 2
Επιχειρηματικός τομέας
Κατάλογος δραστηριοτήτων
Ποσοστό
(συντελεστής βήτα)
Υπηρεσίες προς επιχειρήσεις
Αναδοχή χρηματοπιστωτικών μέσων ή τοποθέτηση χρηματοπιστωτικών μέσων με δέσμευση ανάληψης
Υπηρεσίες συνδεόμενες με την οριστική αναδοχή έκδοσης
Επενδυτικές συμβουλές
Παροχή συμβουλών σε επιχειρήσεις όσον αφορά τη διάρθρωση του κεφαλαίου, τη βιομηχανική στρατηγική και συναφή θέματα, και συμβουλών καθώς και υπηρεσιών στον τομέα της συγχώνευσης και της εξαγοράς επιχειρήσεων
Έρευνα στον τομέα των επενδύσεων και χρηματοοικονομική ανάλυση και άλλες μορφές γενικών συστάσεων που σχετίζονται με συναλλαγές σε χρηματοπιστωτικά μέσα
18 %
Διαπραγμάτευση και πώληση χρηματοπιστωτικών μέσων
Διαπραγμάτευση για ίδιο λογαριασμό
Διαμεσολάβηση στις διατραπεζικές χρηματαγορές
Λήψη και διαβίβαση εντολών σχετικών με ένα ή περισσότερα χρηματοπιστωτικά μέσα
Εκτέλεση εντολών για λογαριασμό πελατών
Τοποθέτηση χρηματοπιστωτικών μέσων χωρίς δέσμευση ανάληψης
Λειτουργία πολυμερούς διευκόλυνσης συναλλαγών
18 %
Υπηρεσίες χρηματιστηριακής διαμεσολάβησης σε πελάτες λιανικής
(Δραστηριότητες με φυσικά πρόσωπα ή με ΜΜΕ που ικανοποιούν τα κριτήρια του άρθρου 123 για την υπαγωγή στην κατηγορία των ανοιγμάτων λιανικής τραπεζικής)
Λήψη και διαβίβαση εντολών σχετικών με ένα ή περισσότερα χρηματοπιστωτικά μέσα
Εκτέλεση εντολών για λογαριασμό πελατών
Τοποθέτηση χρηματοπιστωτικών μέσων χωρίς δέσμευση ανάληψης
12 %
Εμπορική τραπεζική
Αποδοχή καταθέσεων ή άλλων επιστρεπτέων κεφαλαίων
Χορηγήσεις
Χρηματοδοτική μίσθωση (leasing)
Εγγυήσεις και αναλήψεις υποχρεώσεων
15 %
Λιανική τραπεζική
(Δραστηριότητες με φυσικά πρόσωπα ή με ΜΜΕ που ικανοποιούν τα κριτήρια του άρθρου 123 για την υπαγωγή στην κατηγορία των ανοιγμάτων λιανικής τραπεζικής)
Αποδοχή καταθέσεων ή άλλων επιστρεπτέων κεφαλαίων
Χορηγήσεις
Χρηματοδοτική μίσθωση (leasing)
Εγγυήσεις και αναλήψεις υποχρεώσεων
12 %
Πληρωμές και διακανονισμός πληρωμών
Υπηρεσίες διενέργειας πληρωμών
Έκδοση και διαχείριση μέσων πληρωμής
18 %
Υπηρεσίες φύλαξης και διαχείρισης
Φύλαξη και διαχείριση χρηματοπιστωτικών μέσων για λογαριασμό πελατών, περιλαμβανομένης της θεματοφυλακής και συναφών υπηρεσιών όπως η διαχείριση χρηματικών διαθεσίμων/εξασφαλίσεων
15 %
Διαχείριση περιουσιακών στοιχείων
Διαχείριση χαρτοφυλακίων
Διαχείριση ΟΣΕΚΑ
Άλλες μορφές διαχείρισης περιουσιακών στοιχείων
12 %
Άρθρο 318
Αρχές της αντιστοίχισης επιχειρηματικών τομέων
1. Τα πιστωτικά ιδρύματα αναπτύσσουν και τεκμηριώνουν γραπτώς ειδικές πολιτικές και κριτήρια για την αντιστοίχιση του σχετικού δείκτη δραστηριοτήτων τους με τους επιχειρηματικούς τομείς και δραστηριότητες στο τυποποιημένο πλαίσιο που προβλέπεται στο άρθρο 306. Τα ιδρύματα αναθεωρούν και προσαρμόζουν τις εν λόγω πολιτικές και τα κριτήρια σε συνάρτηση με την εξέλιξη και τις μεταβολές των δραστηριοτήτων και των κινδύνων.
2. Τα ιδρύματα εφαρμόζουν τις ακόλουθες αρχές για την αντιστοίχιση με τους επιχειρηματικούς τομείς:
α)
τα ιδρύματα αντιστοιχίζουν όλες τις δραστηριότητες με τους επιχειρηματικούς τομείς χωρίς επικαλύψεις και εξαντλητικά,
β)
τα ιδρύματα αντιστοιχίζουν κάθε δραστηριότητα που δεν μπορεί να αντιστοιχιστεί εύκολα με επιχειρηματικό τομέα στο πρότυπο πλαίσιο αλλά έχει παρεπόμενο χαρακτήρα σε σχέση με δραστηριότητα που περιλαμβάνεται στο πλαίσιο αυτό, με τον επιχειρηματικό τομέα που υποστηρίζεται από τη δραστηριότητα αυτή. Εάν η παρεπόμενη δραστηριότητα υποστηρίζει περισσότερους του ενός επιχειρηματικούς τομείς, τα ιδρύματα χρησιμοποιούν ένα αντικειμενικό κριτήριο αντιστοίχισης,
γ)
εάν μια δραστηριότητα δεν μπορεί να αντιστοιχιστεί με συγκεκριμένο επιχειρηματικό τομέα, τα ιδρύματα χρησιμοποιούν τον επιχειρηματικό τομέα που έχει το υψηλότερο ποσοστό. Με τον ίδιο επιχειρηματικό τομέα αντιστοιχίζεται επίσης κάθε παρεπόμενη δραστηριότητα που συνδέεται με αυτή τη δραστηριότητα,
δ)
τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν εσωτερικά υποδείγματα τιμολόγησης για τον επιμερισμό του σχετικού δείκτη σε επιχειρηματικούς τομείς. Τα κόστη που συνδέονται με έναν επιχειρηματικό τομέα αλλά καταλογίζονται σε άλλο τομέα μπορούν να αντιστοιχίζονται εκ νέου με τον επιχειρηματικό τομέα με τον οποίο συνδέονται,
ε)
η αντιστοίχιση των δραστηριοτήτων με τους επιχειρηματικούς τομείς για τον υπολογισμό της κεφαλαιακής απαίτησης για λειτουργικό κίνδυνο είναι συνεπής με τις κατηγορίες που χρησιμοποιούνται για τον πιστωτικό κίνδυνο και τον κίνδυνο αγοράς,
στ)
τα ανώτερα διευθυντικά στελέχη είναι υπεύθυνα για την πολιτική αντιστοίχισης, υπό τον έλεγχο του διοικητικού οργάνου του ιδρύματος,
ζ)
τα ιδρύματα υποβάλλουν τη διαδικασία αντιστοίχισης σε ανεξάρτητη επανεξέταση.
3. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να προσδιορίσει τις προϋποθέσεις εφαρμογής των αρχών αντιστοίχισης με τους επιχειρηματικούς τομείς που προβλέπονται στο παρόν άρθρο.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως τις 31 Δεκεμβρίου 2017.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα εκτελεστικά τεχνικά πρότυπα που αναφέρονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 15 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 319
Εναλλακτική τυποποιημένη προσέγγιση
1. Βάσει της εναλλακτικής τυποποιημένης προσέγγισης, για τους επιχειρηματικούς τομείς της «λιανικής τραπεζικής» και της «εμπορικής τραπεζικής» τα ιδρύματα εφαρμόζουν τις κατωτέρω απαιτήσεις:
α)
ο σχετικός δείκτης είναι ένας κανονικοποιημένος δείκτης εσόδων που ισούται με το ονομαστικό ποσό των δανείων και προκαταβολών, πολλαπλασιασμένο επί 0,035,
β)
ως δάνεια και προκαταβολές νοείται το σύνολο των αναληφθέντων ποσών στα αντίστοιχα χαρτοφυλάκια πιστώσεων. Όσον αφορά τον επιχειρηματικό τομέα της εμπορικής τραπεζικής, τα ιδρύματα συμπεριλαμβάνουν και τις κινητές αξίες που κατέχονται εκτός του χαρτοφυλακίου συναλλαγών στο ονομαστικό ποσό των δανείων και προκαταβολών.
2. Προκειμένου να μπορεί να χρησιμοποιήσει την εναλλακτική τυποποιημένη προσέγγιση, ένα ίδρυμα πρέπει να πληροί όλες τις κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
οι δραστηριότητες λιανικής ή εμπορικής τραπεζικής του αντιπροσωπεύουν τουλάχιστον το 90 % των εσόδων του,
β)
σημαντικό τμήμα των δραστηριοτήτων λιανικής και/ή εμπορικής τραπεζικής περιλαμβάνει δάνεια με υψηλή πιθανότητα αθέτησης,
γ)
η εναλλακτική τυποποιημένη προσέγγιση αποτελεί κατάλληλη βάση υπολογισμού των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων για λειτουργικό κίνδυνο.
Άρθρο 320
Κριτήρια της τυποποιημένης προσέγγισης
Τα κριτήρια που αναφέρονται στο άρθρο 312 παράγραφος 1 πρώτο εδάφιο είναι τα ακόλουθα:
α)
το ίδρυμα διαθέτει πλήρως και γραπτώς τεκμηριωμένο σύστημα εκτίμησης και διαχείρισης του λειτουργικού κινδύνου, με σαφή κατανομή των σχετικών αρμοδιοτήτων. Προσδιορίζει τα ανοίγματά του που υπόκεινται σε λειτουργικό κίνδυνο και παρακολουθεί τα κατάλληλα δεδομένα που σχετίζονται με τον κίνδυνο αυτό, ιδίως εκείνα που αφορούν τις σημαντικές ζημίες. Το σύστημα υπόκειται σε τακτική ανεξάρτητη επανεξέταση την οποία διενεργεί εσωτερικός ή εξωτερικός φορέας που διαθέτει τις γνώσεις που απαιτούνται για τον σκοπό αυτό,
β)
το σύστημα αξιολόγησης του λειτουργικού κινδύνου ενός ιδρύματος είναι στενά ενταγμένο στη διαδικασία διαχείρισης κινδύνων του ιδρύματος. Τα αποτελέσματά του αποτελούν αναπόσπαστο μέρος της διαδικασίας παρακολούθησης και ελέγχου του προφίλ λειτουργικού κινδύνου του ιδρύματος,
γ)
το ίδρυμα διαθέτουν σύστημα υποβολής εκθέσεων προς τα ανώτερα διευθυντικά στελέχη που παρέχουν στα αρμόδια τμήματα του ιδρύματος πληροφορίες σχετικά με τον λειτουργικό κίνδυνο. Το ίδρυμα διαθέτει διαδικασίες για τη λήψη των κατάλληλων μέτρων με βάση τις πληροφορίες που περιέχονται στις εκθέσεις προς τα διευθυντικά στελέχη.
ΚΕΦΑΛΑΙΟ 4
Εξελιγμένες προσεγγίσεις μέτρησης
Άρθρο 321
Ποιοτικά πρότυπα
Τα ποιοτικά πρότυπα που αναφέρονται στο άρθρο 312 παράγραφος 2 είναι τα ακόλουθα:
α)
το εσωτερικό σύστημα μέτρησης του λειτουργικού κινδύνου του ιδρύματος πρέπει να είναι στενά ενταγμένο στις διαδικασίες καθημερινής διαχείρισης κινδύνων,
β)
το ίδρυμα διαθέτει ανεξάρτητο τμήμα επιφορτισμένο με τη διαχείριση του λειτουργικού κινδύνου,
γ)
το ίδρυμα διαθέτει τακτικές εκθέσεις σχετικά με τα ανοίγματα σε λειτουργικό κίνδυνο και τις ζημίες από τον κίνδυνο αυτό, καθώς και διαδικασίες που επιτρέπουν τη λήψη κατάλληλων διορθωτικών μέτρων,
δ)
το σύστημα διαχείρισης κινδύνων του ιδρύματος είναι πλήρως και γραπτώς τεκμηριωμένο. Το ίδρυμα εφαρμόζει τακτικές διαδικασίες για τη διασφάλιση της συμμόρφωσης, καθώς και πολιτικές για την αντιμετώπιση των περιπτώσεων μη συμμόρφωσης,
ε)
το ίδρυμα υποβάλλει τις οικείες διαδικασίες διαχείρισης και τα συστήματα μέτρησης του λειτουργικού κινδύνου σε τακτική επανεξέταση από εσωτερικούς ή εξωτερικούς ελεγκτές,
στ)
οι εσωτερικές διαδικασίες επικύρωσης ενός ιδρύματος λειτουργούν ορθά και αποτελεσματικά,
ζ)
οι ροές δεδομένων και οι διαδικασίες που συνδέονται με το σύστημα μέτρησης του λειτουργικού κινδύνου ενός ιδρύματος είναι διαφανείς και προσπελάσιμες.
Άρθρο 322
Ποσοτικά πρότυπα
1. Τα ποσοτικά πρότυπα που αναφέρονται στο άρθρο 312 παράγραφος 2 περιλαμβάνουν τα πρότυπα που σχετίζονται με τις διαδικασίες, τα εσωτερικά δεδομένα, τα εξωτερικά δεδομένα, τις αναλύσεις σεναρίων, το επιχειρηματικό περιβάλλον και τους παράγοντες εσωτερικού ελέγχου που καθορίζονται στις παραγράφους 2 έως 6 αντίστοιχα.
2. Τα πρότυπα που σχετίζονται με τις διαδικασίες είναι τα ακόλουθα:
α)
το ίδρυμα υπολογίζει τις απαιτήσεις του ιδίων κεφαλαίων κατά τρόπο ώστε να καλύπτεται τόσο η αναμενόμενη όσο και η μη αναμενόμενη ζημία, εκτός εάν η αναμενόμενη ζημία αποτυπώνεται επαρκώς στις εσωτερικές επιχειρηματικές πρακτικές του. Η μέτρηση του λειτουργικού κινδύνου πρέπει να αποτυπώνει δυνητικά σοβαρά ακραία γεγονότα και να επιτυγχάνει ένα πρότυπο αξιοπιστίας συγκρίσιμο με διάστημα εμπιστοσύνης 99,9 % σε περίοδο ενός έτους,
β)
ένα σύστημα μέτρησης του λειτουργικού κινδύνου ενός ιδρύματος πρέπει να περιλαμβάνει τη χρησιμοποίηση εσωτερικών δεδομένων, εξωτερικών δεδομένων, αναλύσεων σεναρίων και παραγόντων που αντικατοπτρίζουν το οικονομικό περιβάλλον και τα συστήματα εσωτερικού ελέγχου, σύμφωνα με τις παραγράφους 3 έως 6. Το ίδρυμα διαθέτει πλήρως και γραπτώς τεκμηριωμένη μέθοδο για τη στάθμιση των τεσσάρων αυτών στοιχείων στο συνολικό σύστημα μέτρησης του λειτουργικού κινδύνου,
γ)
το σύστημα μέτρησης του λειτουργικού κινδύνου ενός ιδρύματος αποτυπώνει τους κυριότερους παράγοντες κινδύνου που επηρεάζουν την εκτιμώμενη κατανομή των ζημιών στα απομακρυσμένα σημεία της,
δ)
το ίδρυμα μπορεί να λαμβάνει υπόψη συσχετίσεις μεταξύ μεμονωμένων εκτιμήσεων ζημίας από λειτουργικό κίνδυνο μόνον εάν τα συστήματά του μέτρησης αυτών των συσχετίσεων είναι άρτια, εφαρμόζονται με ακεραιότητα και λαμβάνουν υπόψη την αβεβαιότητα που χαρακτηρίζει αυτές τις εκτιμήσεις συσχέτισης, ιδίως σε περιόδους ακραίων καταστάσεων. Το ίδρυμα επικυρώνει τις παραδοχές του για τις συσχετίσεις αυτές με κατάλληλες ποσοτικές και ποιοτικές τεχνικές,
ε)
το σύστημα του ιδρύματος για μέτρηση του κινδύνου είναι συνεπές σε εσωτερικό επίπεδο και αποφεύγει την πολλαπλή συνεκτίμηση ποιοτικών αξιολογήσεων ή τεχνικών μείωσης του κινδύνου που αναγνωρίζονται σε άλλους τομείς του παρόντος κανονισμού.
3. Τα πρότυπα που σχετίζονται με τα εσωτερικά δεδομένα είναι τα ακόλουθα:
α)
το ίδρυμα βασίζει τις οικείες εσωτερικές μετρήσεις του λειτουργικού κινδύνου σε ελάχιστη περίοδο ιστορικής παρατήρησης πέντε ετών. Όταν το ίδρυμα εφαρμόζει για πρώτη φορά μια εξελιγμένη προσέγγιση μέτρησης, μπορεί να χρησιμοποιήσει μια τριετή περίοδο ιστορικής παρατήρησης,
β)
το ίδρυμα πρέπει να είναι σε θέση να αντιστοιχίζει τα εσωτερικά του ιστορικά δεδομένα ζημιών με τους επιχειρηματικούς τομείς που ορίζονται στο άρθρο 317 και τις κατηγορίες γεγονότων που ορίζονται στο άρθρο 324 και να παρέχει τα δεδομένα αυτά στις αρμόδιες αρχές όταν αυτές τα ζητούν. Σε εξαιρετικές περιστάσεις, ένα ίδρυμα μπορεί να καταλογίζει τα ζημιογόνα γεγονότα που επηρεάζουν ολόκληρο το ίδρυμα σε ένα συμπληρωματικό επιχειρηματικό τομέα με τίτλο «επιχειρηματικά στοιχεία». Το ίδρυμα διαθέτει αντικειμενικά και γραπτώς τεκμηριωμένα κριτήρια για τον καταλογισμό των ζημιών στους διάφορους επιχειρηματικούς τομείς και κατηγορίες γεγονότων. Το ίδρυμα καταχωρίζει τις ζημίες από λειτουργικό κίνδυνο που συνδέονται με τον πιστωτικό κίνδυνο και έχουν ιστορικά περιληφθεί από το ίδρυμα στις εσωτερικές βάσεις δεδομένων για τον πιστωτικό κίνδυνο στις βάσεις δεδομένων για το λειτουργικό κίνδυνο και τις προσδιορίζει χωριστά. Οι ζημίες αυτές δεν υπόκεινται σε κεφαλαιακή απαίτηση για λειτουργικό κίνδυνο, ενόσω απαιτέιται από το ίδρυμα να εξακολουθεί να τις αντιμετωπίζει ως πιστωτικό κίνδυνο για τους σκοπούς του υπολογισμού των ελάχιστων απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων. Το ίδρυμα περιλαμβάνει ζημίες από λειτουργικό κίνδυνο που σχετίζονται με τον κίνδυνο αγοράς στην απαίτηση ιδίων κεφαλαίων για λειτουργικό κίνδυνο,
γ)
τα εσωτερικά δεδομένα ζημίας ενός ιδρύματος είναι πλήρη και αποτυπώνουν όλες τις σημαντικές δραστηριότητες και ανοίγματα σε όλα τα κατάλληλα υποσυστήματα και γεωγραφικούς τόπους. Το ίδρυμα είναι σε θέση να αποδείξει ότι οι εξαιρούμενες δραστηριότητες ή ανοίγματα, τόσο μεμονωμένα όσο και στο σύνολό τους, δεν θα είχαν καμία ουσιώδη επίπτωση στη συνολική εκτίμηση των κινδύνων. Το ίδρυμα προσδιορίζει κατάλληλα ελάχιστα όρια ζημίας για τη συλλογή των εσωτερικών δεδομένων ζημίας,
δ)
εκτός από τις πληροφορίες για τα ακαθάριστα ποσά ζημίας, το ίδρυμα συγκεντρώνει πληροφορίες σχετικά με την ημερομηνία του σχετικού ζημιογόνου γεγονότος, τις ενδεχόμενες επανεισπράξεις ακαθάριστων ποσών ζημίας, καθώς και περιγραφικές πληροφορίες σχετικά με τους παράγοντες ή τις αιτίες του ζημιογόνου γεγονότος,
ε)
το ίδρυμα διαθέτει ειδικά κριτήρια για τον καταλογισμό των ζημιών από ένα γεγονός ή από ζημιογόνα γεγονότα που συνδέονται μεταξύ τους διαχρονικά σε μια κεντρική λειτουργία ή σε δραστηριότητα κοινή σε περισσότερους του ενός επιχειρηματικούς τομείς,
στ)
το ίδρυμα διαθέτει γραπτώς τεκμηριωμένες διαδικασίες για την αξιολόγηση της καταλληλότητας των ιστορικών δεδομένων ζημίας, περιλαμβανομένων των καταστάσεων στις οποίες μπορούν να χρησιμοποιηθούν υπερβάσεις που βασίζονται στην ανθρώπινη κρίση, κλιμακοποίηση ή άλλες προσαρμογές, τον βαθμό στον οποίο αυτές μπορούν να χρησιμοποιηθούν και το πρόσωπο που είναι εξουσιοδοτημένο να λάβει τις σχετικές αποφάσεις.
4. Τα πρότυπα επιλεξιμότητας που σχετίζονται με τα εξωτερικά δεδομένα είναι τα ακόλουθα:
α)
το σύστημα μέτρησης του λειτουργικού κινδύνου του ιδρύματος χρησιμοποιεί κατάλληλα εξωτερικά δεδομένα, ιδίως εάν υπάρχουν λόγοι να θεωρηθεί ότι το ίδρυμα είναι εκτεθειμένο σε κίνδυνο έκτακτων μεν, οστόσω δυνητικά σοβαρών ζημιών. Ένα ίδρυμα διαθέτει συστηματική διαδικασία προσδιορισμού των καταστάσεων στις οποίες χρησιμοποιούνται εξωτερικά δεδομένα και των μεθόδων ενσωμάτωσης των δεδομένων αυτών στο σύστημα μέτρησης,
β)
το ίδρυμα αναθεωρεί τακτικά τις προϋποθέσεις και πρακτικές για τη χρήση εξωτερικών δεδομένων, τις τεκμηριώνει γραπτώς και τις υποβάλλει σε περιοδική ανεξάρτητη επανεξέταση.
5. Ένα ίδρυμα χρησιμοποιεί αναλύσεις σεναρίων βασιζόμενων σε γνώμες εμπειρογνωμόνων σε συνδυασμό με τα εξωτερικά δεδομένα για να αξιολογεί το βαθμό στον οποίο είναι εκτεθειμένο στον κίνδυνο πολύ σοβαρών γεγονότων. Με την πάροδο του χρόνου, το ίδρυμα επικυρώνει και αναθεωρεί τις αξιολογήσεις αυτές βάσει συγκρίσεων με τις πραγματικές ζημίες προκειμένου να διασφαλίζεται ο εύλογος χαρακτήρας τους.
6. Τα πρότυπα επιλεξιμότητας που σχετίζονται με τους παράγοντες επιχειρηματικού περιβάλλοντος και εσωτερικού ελέγχου είναι τα ακόλουθα:
α)
η μεθοδολογία αξιολόγησης που εφαρμόζεται σε επίπεδο επιχείρησης αποτυπώνει τους βασικούς παράγοντες του επιχειρηματικού περιβάλλοντος και του εσωτερικού ελέγχου οι οποίοι μπορούν να μεταβάλουν το προφίλ λειτουργικού κινδύνου της,
β)
το ίδρυμα δικαιολογεί την επιλογή καθενός από τους παράγοντες αυτούς από την πραγματική του επίπτωση στον κίνδυνο, με βάση την αποκτηθείσα εμπειρία και τη γνώμη εμπειρογνωμόνων για τους επηρεαζόμενους επιχειρηματικούς τομείς,
γ)
το ίδρυμα είναι σε θέση να δικαιολογήσει στις αρμόδιες αρχές την ευαισθησία των εκτιμήσεων κινδύνου στις μεταβολές των παραγόντων και τις σχετικές σταθμίσεις των διαφόρων παραγόντων. Εκτός από τις ανιχνεύσεις στις μεταβολές του κινδύνου που σχετίζονται με βελτιώσεις στον έλεγχό του, το πλαίσιο πρέπει επίσης να αποτυπώνει τις δυνητικές αυξήσεις κινδύνου λόγω μεγαλύτερης πολυπλοκότητας των δραστηριοτήτων ή του αυξημένου όγκου τους,
δ)
ένα ίδρυμα τεκμηριώνει το πλαίσιο μέτρησης κινδύνου του και το υποβάλλει σε ανεξάρτητη αναθεώρηση στο πλαίσιο του ιδρύματος και από τις αρμόδιες αρχές. Με την πάροδο του χρόνου, το ίδρυμα επικυρώνει και αναθεωρεί τη διαδικασία και τα αποτελέσματα της επανεξέτασης βάσει συγκρίσεων με πραγματοποιηθέντα εσωτερικά δεδομένα ζημιών και με κατάλληλα εξωτερικά δεδομένα.
Άρθρο 323
Επίπτωση της ασφάλισης και άλλων μηχανισμών μεταφοράς κινδύνου
1. Οι αρμόδιες αρχές επιτρέπουν στα ιδρύματα να αναγνωρίζουν την επίπτωση της ασφάλισης, με την επιφύλαξη των προϋποθέσεων των παραγράφων 2 έως 5 και άλλων μηχανισμών μεταφοράς κινδύνου, όπου το ίδρυμα μπορεί να αποδείξει ότι επιτυγχάνεται σημαντική μείωση του κινδύνου.
2. Ο ασφαλειοδότης έχει λάβει άδεια να παρέχει ασφαλιστικά ή αντασφαλιστικά προϊόντα και έχει ελάχιστη ικανότητα πληρωμής αποζημιώσεων διαβαθμισμένη από ΕCΑΙ που κρίθηκε από την ΕΑΤ ότι αντιστοιχεί στην βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας 3 ή υψηλότερη δυνάμει των κανόνων περί συντελεστών στάθμισης κινδύνου ανοιγμάτων έναντι ιδρυμάτων κατά την έννοια του τίτλου ΙΙ κεφάλαιο 2.
3. Η ασφάλιση και το ασφαλιστικό πλαίσιο του ιδρύματος οφείλουν να πληρούν όλες τις κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
το ασφαλιστήριο συμβόλαιο έχει αρχική διάρκεια ενός έτους τουλάχιστον. Για τα ασφαλιστήρια συμβόλαια με εναπομένουσα διάρκεια μικρότερη του ενός έτους, το ίδρυμα εφαρμόζει κατάλληλο ποσοστό περικοπής που αντικατοπτρίζει την προοδευτική μείωση της εναπομένουσας διάρκειας του ασφαλιστηρίου και μπορεί να ανέλθει στο 100 % για συμβόλαια με εναπομένουσα διάρκεια 90 ημερών ή λιγότερο,
β)
η περίοδος προειδοποίησης για την καταγγελία του ασφαλιστηρίου συμβολαίου είναι τουλάχιστον 90 ημέρες,
γ)
το ασφαλιστήριο συμβόλαιο δεν προβλέπει εξαιρέσεις ή περιορισμούς που ενεργοποιούνται έπειτα από πράξεις των εποπτικών αρχών ή που εμποδίζουν, σε περίπτωση αφερέγγυου ιδρύματος, το σύνδικο ή τον εκκαθαριστή του ιδρύματος να εισπράξει αποζημιώσεις για ζημίες ή έξοδα που υπέστη το ίδρυμα, με εξαίρεση τα γεγονότα που επέρχονται μετά την έναρξη της διαδικασίας αφερεγγυότητας ή εκκαθάρισης που αφορά το ίδρυμα. Ωστόσο, το ασφαλιστήριο συμβόλαιο μπορεί να αποκλείσει κάθε πρόστιμο, ποινική ρήτρα ή αποζημίωση που απορρέει από πράξεις των αρμόδιων αρχών,
δ)
ο υπολογισμός της μείωσης κινδύνου αντικατοπτρίζει την ασφαλιστική κάλυψη με τρόπο διαφανή και συνεπή με την πραγματική πιθανότητα και τις επιπτώσεις της ζημίας που χρησιμοποιούνται για το γενικό προσδιορισμό της κεφαλαιακής απαίτησης για λειτουργικό κίνδυνο,
ε)
η ασφάλιση παρέχεται από τρίτο. Εάν η ασφάλιση παρέχεται μέσω εξαρτημένων ή θυγατρικών ασφαλιστικών επιχειρήσεων, το άνοιγμα πρέπει να μεταβιβάζεται σε ανεξάρτητο τρίτο που πληροί τα κριτήρια επιλεξιμότητας που καθορίζονται στην παράγραφο 2,
στ)
το πλαίσιο αναγνώρισης της ασφάλισης είναι εύλογο και γραπτώς τεκμηριωμένο.
4. Η μεθοδολογία για την αναγνώριση της ασφάλισης αποτυπώνει όλα τα ακόλουθα στοιχεία μέσω κατάλληλων μειώσεων ή ποσοστών περικοπής του ποσού ασφάλισης που αναγνωρίζεται:
α)
την εναπομένουσα διάρκεια του ασφαλιστήριου συμβολαίου, εάν είναι μικρότερη του ενός έτους,
β)
τους όρους καταγγελίας του ασφαλιστήριου συμβολαίου, εάν η διάρκεια του είναι μικρότερη του ενός έτους,
γ)
την αβεβαιότητα των πληρωμών και αναντιστοιχίες κάλυψης των ασφαλιστηρίων συμβολαίων.
5. Η μείωση των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων που προκύπτει από την αναγνώριση των ασφαλίσεων και άλλων μηχανισμών μεταφοράς κινδύνου δεν υπερβαίνει το 20 % της απαίτησης ιδίων κεφαλαίων για λειτουργικό κίνδυνο πριν από την αναγνώριση των τεχνικών μείωσης του κινδύνου.
Άρθρο 324
Ταξινόμηση των ζημιογόνων γεγονότων
Οι κατηγορίες ζημιογόνων γεγονότων που αναφέρονται στο άρθρο 322 παράγραφος 3 στοιχείο β) είναι οι ακόλουθες:
Πίνακας 3
Κατηγορία γεγονότος
Ορισμός
Εσωτερική απάτη
Ζημίες από πράξεις που διαπράττονται με πρόθεση καταδολίευσης, υπεξαίρεσης περιουσιακών στοιχείων ή καταστρατήγησης κανονιστικών ή νομοθετικών διατάξεων ή πολιτικών της επιχείρησης, με την εξαίρεση των περιπτώσεων που σχετίζονται με πρακτικές αντίθετες με τους κανόνες περί πολυμορφίας/διακριτικής μεταχείρισης, στις οποίες εμπλέκεται τουλάχιστον ένα μέλος της επιχείρησης
Εξωτερική απάτη
Ζημίες από πράξεις που διαπράττονται από τρίτο με πρόθεση καταδολίευσης, υπεξαίρεσης περιουσιακών στοιχείων ή καταστρατήγησης της νομοθεσίας
Πρακτικές σε θέματα απασχόλησης και ασφάλειας στο χώρο της εργασίας
Ζημίες από πράξεις αντίθετες με την εργατική νομοθεσία και τη νομοθεσία και τις συμβάσεις για την υγιεινή και την ασφάλεια, από πληρωμές αποζημιώσεων για σωματική βλάβη ή από πρακτικές αντίθετες με τους κανόνες περί πολιτιστικής πολυμορφίας/διακριτικής μεταχείρισης
Πελάτες, προϊόντα και επιχειρηματικές πρακτικές
Ζημίες από ακούσια ή εξ αμελείας παράλειψη εκπλήρωσης επαγγελματικής υποχρέωσης έναντι πελάτη (περιλαμβανομένων των απαιτήσεων εμπιστοσύνης και εντιμότητας), ή από τη φύση ή τα χαρακτηριστικά του προϊόντος
Βλάβη σε ενσώματα περιουσιακά στοιχεία
Ζημίες από απώλεια ή βλάβη ενσώματων περιουσιακών στοιχείων λόγω φυσικών καταστροφών ή άλλων γεγονότων
Διακοπή δραστηριότητας και δυσλειτουργία συστημάτων
Ζημίες από διακοπή επιχειρηματικής δραστηριότητας ή δυσλειτουργία των συστημάτων
Εκτέλεση, παράδοση και διαχείριση των διαδικασιών
Ζημίες από ανεπάρκειες στην επεξεργασία των συναλλαγών ή στη διαχείριση των διαδικασιών και από τις σχέσεις με τους εμπορικούς αντισυμβαλλομένους και τους πωλητές
ΤΙΤΛΟΣ ΙV
ΑΠΑΙΤΗΣΕΙΣ ΙΔΙΩΝ ΚΕΦΑΛΑΙΩΝ ΓΙΑ ΚΙΝΔΥΝΟ ΑΓΟΡΑΣ
ΚΕΦΑΛΑΙΟ 1
Γενικές διατάξεις
Άρθρο 325
Αναγνωρίσεις ενοποιημένων απαιτήσεων
1. Δυνάμει της παραγράφου 2 και αποκλειστικά για τον σκοπό υπολογισμού των καθαρών θέσεων και των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων σύμφωνα με τον παρόντα τίτλο σε ενοποιημένη βάση, τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν θέσεις σε ένα ίδρυμα ή σε μια επιχείρηση για τον συμψηφισμό θέσεων σε άλλο ίδρυμα ή επιχείρηση.
2. Τα ιδρύματα μπορούν να εφαρμόζουν την παράγραφο 1 υπό την προϋπόθεση της άδειας των αρμόδιων αρχών, η οποία χορηγείται εάν πληρούνται όλες οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
υπάρχει ικανοποιητική κατανομή κεφαλαίων εντός του ομίλου,
β)
το κανονιστικό, νομικό ή συμβατικό πλαίσιο εντός του οποίου λειτουργούν τα ιδρύματα εγγυάται, ως εκ της φύσεώς του, την αμοιβαία χρηματοοικονομική υποστήριξη εντός του ομίλου.
3. Εάν υπάρχουν επιχειρήσεις εγκατεστημένες σε τρίτες χώρες, πρέπει να πληρούνται όλες οι ακόλουθες προϋποθέσεις επιπροσθέτως των προϋποθέσεων της παραγράφου 2:
α)
οι εν λόγω επιχειρήσεις έχουν άδεια λειτουργίας σε μια τρίτη χώρα και είτε πληρούν τον ορισμό του πιστωτικού ιδρύματος είτε είναι αναγνωρισμένες επιχειρήσεις επενδύσεων τρίτων χωρών,
β)
οι εν λόγω επιχειρήσεις τηρούν, επί ατομικής βάσεως, με απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων ισοδύναμες με τις απαιτήσεις του παρόντος κανονισμού,
γ)
δεν υπάρχουν στις οικείες τρίτες χώρες κανονιστικές ρυθμίσεις που να επηρεάζουν ουσιαστικά τις μεταβιβάσεις κεφαλαίων εντός του ομίλου.
ΚΕΦΑΛΑΙΟ 2
Απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για τον κίνδυνο θέσης
Τμήμα 1
Γενικές διατάξεις και ειδικά προϊόντα
Άρθρο 326
Απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για τον κίνδυνο θέσης
Η απαίτηση ιδίων κεφαλαίων του ιδρύματος για τον κίνδυνο θέσης ισούται με το άθροισμα των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων για τον γενικό και ειδικό κίνδυνο των θέσεών του σε χρεωστικούς τίτλους και μετοχές. Οι θέσεις σε τιτλοποίηση του χαρτοφυλακίου αντιμετωπίζονται ως χρεωστικοί τίτλοι.
Άρθρο 327
Συμψηφισμός
1. Η απόλυτη τιμή κατά την οποία οι θετικές (αρνητικές) θέσεις του ιδρύματος υπερβαίνουν τις αρνητικές (θετικές) θέσεις στην ίδια μετοχή, στον ίδιο χρεωστικό ή μετατρέψιμο τίτλο και σε πανομοιότυπα χρηματοπιστωτικά συμβόλαια μελλοντικής εκπλήρωσης, δικαιώματα προαίρεσης, τίτλους επιλογής, ή αντισταθμισμένους τίτλους επιλογής, αντιπροσωπεύει την καθαρή θέση του σε καθένα από τα διάφορα αυτά μέσα. Κατά τον υπολογισμό της καθαρής θέσης, οι θέσεις σε παράγωγα μέσα αντιμετωπίζονται σύμφωνα με όσα ορίζονται στα άρθρα 328 έως 330. Τα χαρτοφυλάκια των ιδίων χρεωστικών τίτλων των ιδρυμάτων δεν λαμβάνονται υπόψη για τον υπολογισμό των κεφαλαιακών απαιτήσεων για την κάλυψη του ειδικού κινδύνου σύμφωνα με το άρθρο 336.
2. Δεν επιτρέπεται συμψηφισμός μεταξύ ενός μετατρέψιμου τίτλου και μιας αντισταθμιστικής θέσης στο υποκείμενο μέσο στο οποίο βασίζεται ο μετατρέψιμος τίτλος, εκτός εάν οι αρμόδιες αρχές χρησιμοποιούν μεθόδο που λαμβάνει υπόψη την πιθανότητα μετατροπής ενός συγκεκριμένου μετατρέψιμου τίτλου, ή επιβάλλουν τη διακράτηση κεφαλαιακών απαιτήσεων για την κάλυψη κάθε ενδεχόμενου κινδύνου που θα μπορούσε να προκύψει κατά τη μετατροπή. Οι εν λόγω μέθοδοι ή απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων κοινοποιούνται στην ΕΑΤ. Η Ευρωπαϊκή Αρχή Τραπεζών παρακολουθεί το φάσμα των πρακτικών στον συγκεκριμένο τομέα και εκδίδει οδηγίες, σύμφωνα με το άρθρο 16 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
3. Όλες οι καθαρές θέσεις, ανεξάρτητα από το πρόσημό τους, μετατρέπονται καθημερινά, βάσει της τρέχουσας συναλλαγματικής ισοτιμίας, στο νόμισμα που χρησιμοποιεί το ίδρυμα για την κατάρτιση των εποπτικών αναφορών στις αρμόδιες αρχές, πριν από το συμψηφισμότους.
Άρθρο 328
Συμβόλαια μελλοντικής εκπλήρωσης επιτοκίου και προθεσμιακές συμβάσεις
1. Τα συμβόλαια μελλοντικής εκπλήρωσης επιτοκίου, οι προθεσμιακές συμφωνίες επιτοκίου (FRA) και οι προθεσμιακές συμβάσεις αγοράς ή πώλησης χρεωστικών τίτλων αντιμετωπίζονται ως συνδυασμοί θετικών και αρνητικών θέσεων. Έτσι, μια θετική θέση σε συμβόλαιο μελλοντικής εκπλήρωσης επιτοκίου θεωρείται ότι αντιστοιχεί στον συνδυασμό ενός λαμβανόμενου δανείου που λήγει την ημερομηνία παράδοσης που προβλέπεται στο συμβόλαιο μελλοντικής εκπλήρωσης, και της κατοχής ενός στοιχείου ενεργητικού με ημερομηνία λήξης ίδια με αυτή του μέσου ή της υποκείμενης ονομαστικής αξίας στα οποία αναφέρεται το συγκεκριμένο συμβόλαιο μελλοντικής εκπλήρωσης. Παρομοίως, μια πωλούμενη FRA αντιμετωπίζεται ως μια θετική θέση με ημερομηνία λήξεως ίση με την ημερομηνία διακανονισμού συν τη διάρκεια της σύμβασης, και ως μια αρνητική θέση με ημερομηνία λήξεως την ημερομηνία διακανονισμού. Τόσο το λαμβανόμενο δάνειο όσο και το κατεχόμενο στοιχείο ενεργητικού θα συμπεριλαμβάνονται στην πρώτη κατηγορία η οποία καθορίζεται στον κατωτέρω πίνακα 1 του άρθρου 336 ώστε να υπολογίζεται η κεφαλαιακή απαίτηση για την κάλυψη του ειδικού κινδύνου των συμβολαίων μελλοντικής εκπλήρωσης επιτοκίου και των FRAs. Η προθεσμιακή σύμβαση αγοράς χρεωστικού τίτλου αντιμετωπίζεται ως συνδυασμός ενός ληφθέντος δανείου που λήγει την ημερομηνία παραδόσεως και μιας θετικής θέσης στον ίδιο το χρεωστικό τίτλο. Το ληφθέν δάνειο συμπεριλαμβάνεται στην πρώτη κατηγορία η οποία καθορίζεται στον πίνακα 1 του άρθρου 336 όσον αφορά τον ειδικό κίνδυνο, ο δε χρεωστικός τίτλος σε όποια στήλη του ίδιου πίνακα είναι η πρέπουσα.
2. Για τους σκοπούς του παρόντος άρθρου, με τον όρο «θετική θέση» νοείται η θέση στην οποία ένα ίδρυμα έχει καθορίσει το επιτόκιο που πρόκειται να εισπράξει σε ορισμένη μελλοντική ημερομηνία, ενώ με τον όρο «αρνητική θέση» νοείται η θέση στην οποία μια επιχείρηση έχει καθορίσει το επιτόκιο που πρόκειται να καταβάλει σε ορισμένη μελλοντική ημερομηνία.
Άρθρο 329
Δικαιώματα προαίρεσης και τίτλοι επιλογής
1. Τα δικαιώματα προαίρεσης και τίτλοιεπιλογής επί επιτοκίων, χρεωστικών τίτλων, μετοχών, μετοχικων δεικτών, χρηματοπιστωτικών συμβολαίων μελλοντικής εκπλήρωσης, συμφωνιών ανταλλαγής και συναλλάγματος αντιμετωπίζονται ως θέσεις ισόποσες με την αξία του υποκείμενου μέσου στο οποίο βασίζεται το δικαίωμα προαίρεσης, πολλαπλασιασμένη με τον συντελεστή δέλτα του δικαιώματος προαίρεσης για τους σκοπούς του παρόντος κεφαλαίου. Οι θέσεις αυτές μπορούν να συμψηφίζονται με τυχόν αντίθετες θέσεις στις ίδιες τις υποκείμενες μετοχές ή σε ίδια παράγωγα μέσα. Ο συντελεστής δέλτα που χρησιμοποιείται γι’ αυτό το σκοπό είναι εκείνος του οικείου χρηματιστηρίου. Για τα εξωχρηματιστηριακά δικαιώματα προαίρεσης ή σε περίπτωση που δεν είναι διαθέσιμος ο συντελεστής δέλτα από το οικείο χρηματιστήριο, το ίδρυμα μπορεί να υπολογίζει το ίδιο τον συντελεστή δέλτα χρησιμοποιώντας κατάλληλο υπόδειγμα, αφού λάβει άδεια από τις αρμόδιες αρχές. Η άδεια χορηγείται εάν το υπόδειγμα εκτιμά κατάλληλα το ρυθμό μεταβολής της αξίας του δικαιώματος προαίρεσης ή του τίτλου επιλογής σε σχέση με μικρές μεταβολές της αγοραίας τιμής του υποκείμενου μέσου.
2. Τα ιδρύματα λαμβάνουν επαρκώς υπόψη στον υπολογισμό των κεφαλαιακών απαιτήσεων άλλους κινδύνους που αφορούν τα δικαιώματα προαίρεσης, εκτός του κινδύνου συντελεστή δέλτα.
3. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων που προσδιορίζουν ένα φάσμα μεθόδων για την αποτύπωση άλλων κινδύνων, εκτός του κινδύνου συντελεστή δέλτα, στον υπολογισμό των κεφαλαιακών απαιτήσεων όπως αναφέρονται στην παράγραφο 2 λαμβάνοντας υπόψη την κλίμακα και την πολυπλοκότητα των δραστηριοτήτων των ιδρυμάτων σε δικαιώματα προαίρεσης και τίτλους επιλογής.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή το αργότερο έως τις 31 Δεκεμβρίου 2013.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
4. Έως ότου να τεθούν σε ισχύ τα τεχνικά πρότυπα που αναφέρονται στην παράγραφο 3, οι αρμόδιες αρχές μπορούν να συνεχίσουν να εφαρμόζουν την ισχύουσα εθνική αντιμετώπιση, εφόσον έχουν εφαρμόσει την εν λόγω αντιμετώπιση πριν από την 31η Δεκεμβρίου 2013.
Άρθρο 330
Συμφωνίες ανταλλαγής
Οι συμφωνίες ανταλλαγής αντιμετωπίζονται, όσον αφορά τον κίνδυνο επιτοκίου, με βάση την ίδια μέθοδο που χρησιμοποιείται και για τα στοιχεία εντός ισολογισμού. Κατά συνέπεια, μια συμφωνία ανταλλαγής επιτοκίου με την οποία ένα ίδρυμα λαμβάνει χρηματικές ροές βάσει κυμαινόμενου επιτοκίου και καταβάλλει χρηματικές ροές βάσει σταθερού επιτοκίου, θεωρείται ότι ισοδυναμεί με μια θετική θέση σε ένα μέσο κυμαινόμενου επιτοκίου με ημερομηνία λήξης ίση με την περίοδο μέχριτον επόμενο επανακαθορισμό του επιτοκίου και με αρνητική θέση σε ένα μέσο σταθερού επιτοκίου με ημερομηνία λήξης ίση με εκείνη της ίδιας της συμφωνίας ανταλλαγής.
Άρθρο 331
Κίνδυνος επιτοκίων των παράγωγων μέσων
1. Τα ιδρύματα που αποτιμούν σε τρέχουσες αξίες και διαχειρίζονται τον κίνδυνο επιτοκίων των παράγωγων μέσων που αναφέρονται στα άρθρα 328 έως 330 με τη μέθοδο της προεξόφλησης της παρούσας αξίας των μελλοντικών χρηματικών ροών, δύνανται, με την επιφύλαξη της άδειας των αρμόδιων αρχών, να χρησιμοποιούν υποδείγματα ευαισθησίας για τον υπολογισμό των θέσεων που αναφέρονται στα εν λόγω άρθρα και δύνανται να τα χρησιμοποιούν για κάθε ομόλογο που αποσβήνεται περιοδικά σύμφωνα με την εναπομένουσα διάρκειά του, αντί μέσω μιας μοναδικής αποπληρωμής του κεφαλαίου. Η άδεια χορηγείται εφόσον τα υποδείγματα αυτά οδηγούν σε θέσεις που έχουν τον ίδιο βαθμό ευαισθησίας στις μεταβολές των επιτοκίων με τις υποκείμενες χρηματικές ροές. Η εκτίμηση του βαθμού ευαισθησίας τους γίνεται με βάση ανεξάρτητες κινήσεις δειγματοληπτικά επιλεγμένων επιτοκίων σε ολόκληρη την καμπύλη απόδοσης που να περιλαμβάνειτουλάχιστον ένα σημείο ευαισθησίας σε καθένα από τα διαστήματα προθεσμιών λήξης που περιλαμβάνονται στον πίνακα 2 του άρθρου 339. Οι θέσεις περιλαμβάνονται στον υπολογισμό των κεφαλαιακών απαιτήσεων για τον γενικό κίνδυνο χρεωστικών τίτλων.
2. Όσα ιδρύματα δεν χρησιμοποιούν υποδείγματα σύμφωνα με την παράγραφο 1 μπορούν να θεωρούν ως πλήρως συμψηφιζόμενες οποιεσδήποτε θέσεις σε παράγωγα χρηματοπιστωτικά μέσα που καλύπτονται από τα άρθρα 328 έως 330, εφόσον πληρούν τουλάχιστον, τις παρακάτω προϋποθέσεις:
α)
οι θέσεις είναι της ίδιας αξίας και είναι εκφρασμένες στο ίδιο νόμισμα,
β)
το επιτόκιο αναφοράς (για θέσεις κυμαινόμενου επιτοκίου) ή το τοκομερίδιο (για θέσεις σταθερού επιτοκίου) είναι στενά αντιστοιχισμένο,
γ)
η αμέσως επόμενη ημερομηνία καθορισμού του επιτοκίου ή, για θέσεις σε τοκομερίδια σταθερού επιτοκίου, ο χρόνος που απομένει έως τη λήξη τους ανταποκρίνεται στα παρακάτω όρια:
i)
εάν ο χρόνος που απομένει μέχρι την επόμενη ημερομηνία καθορισμού ή, για θέσεις σε τοκομερίδια σταθερού επιτοκίου, ο χρόνος που απομένει μέχρι τη λήξη τους, είναι κάτω του μηνός, τότε οι θέσεις θεωρούνται ως πλήρως συμψηφιζόμενες εφόσον οι εν λόγω ημερομηνίες είναιεντός της ίδιας ημέρας,
ii)
εάν είναι μεταξύ ενός μηνός και ενός έτους: οι εν λόγω ημερομηνίες θα πρέπει να είναι εντός επτά ημερών,
iii)
εάν είναι άνω του έτους: οι εν λόγω ημερομηνίες θα πρέπει να είναι εντός 30 ημερών.
Άρθρο 332
Πιστωτικά παράγωγα
1. Κατά τον υπολογισμό των κεφαλαιακών απαιτήσεων για τον γενικό και τον ειδικό κίνδυνο του συμβαλλόμενου που αναλαμβάνει τον πιστωτικό κίνδυνο (δηλαδή του «πωλητή προστασίας»), εφόσον δεν ορίζεται κάτι διαφορετικό, χρησιμοποιείται το ονομαστικό ποσό της σύμβασης του πιστωτικού παραγώγου. Παρά την ανωτέρω πρόταση, το ίδρυμα μπορεί να επιλέξει να αντικαταστήσει την ονομαστική αξία με την ονομαστική αξία συν την καθαρή μεταβολή της αγοραίας αξίας του πιστωτικού παραγώγου από την έναρξη της συναλλαγής, μια καθαρή καθοδική μεταβολή από την άποψη του πωλητή προστασίας με αρνητικό πρόσημο. Για τον υπολογισμό της κεφαλαιακής απαίτησης του ειδικού κινδύνου, εκτός των συμφωνιών ανταλλαγής ολικής απόδοσης, ισχύει η ληκτότητα της σύμβασης του πιστωτικού παραγώγου αντί της ληκτότητας του μέσου(της υποχρεώσης). Οι θέσεις καθορίζονται ως εξής:
α)
μια συμφωνία ανταλλαγής ολικής απόδοσης δημιουργεί θετική θέση στον γενικό κίνδυνο αγοράς του μέσου αναφοράς και αρνητική θέση στον γενικό κίνδυνο αγοράς κρατικού ομολόγου με ληκτότητα ισοδύναμη προς την περίοδο έως τον επόμενο επανακαθορισμό του επιτοκίου και με συντελεστή στάθμισης κινδύνου 0 % βάσει του τίτλου ΙΙ κεφάλαιο 2. Επίσης δημιουργεί θετική θέση στον ειδικό κίνδυνο του μέσου αναφοράς,
β)
μια συμφωνία ανταλλαγής πιστωτικής αθέτησης δεν έχει γενικό κίνδυνο. Αναφορικά με τον ειδικό κίνδυνο, το εκάστοτε ίδρυμα καταγράφει θετική θέση σύνθετης μορφής στα μέσα της οντότητας αναφοράς, εκτός κι εάν το παράγωγο έχει εξωτερική διαβάθμιση και πληροί τις προϋποθέσεις ενός εγκεκριμένου χρεωστικού τίτλου, οπότε καταγράφεται θετική θέση στο παράγωγο. Εάν βάσει του προϊόντος πρέπει να καταβληθεί προσαύξηση ή τόκος, οι εν λόγω χρηματικές ροές εμφανίζονται ως ονομαστικές θέσεις σε κρατικά ομόλογα,
γ)
ένα πιστωτικό παράγωγο τύπου «single name credit linked note» δημιουργεί θετική θέση στον γενικό κίνδυνο του ίδιου του τίτλου, ως επιτοκιακού προϊόντος. Αναφορικά με τον ειδικό κίνδυνο, δημιουργείται θετική θέση σύνθετης μορφής στα μέσα της οντότητας αναφοράς. Ταυτόχρονα δημιουργείται πρόσθετη θετική θέση στον εκδότη του τίτλου. Εάν το πιστωτικό παράγωγο τύπου «credit linked note» έχει λάβει εξωτερική διαβάθμιση και πληροί τις προϋποθέσεις ενός εγκεκριμένου χρεωστικού τίτλου, τότε αρκεί η καταγραφή μιας μόνης θετικής θέσης για τον ειδικό κίνδυνο του τίτλου,
δ)
ένα πιστωτικό παράγωγο τύπου «multiple name credit linked note» το οποίο παρέχει αναλογική προστασία δημιουργεί ταυτόχρονα μια θετική θέση στον ειδικό κίνδυνο του εκδότη του τίτλου και μια θέση σε κάθε οντότητα αναφοράς για τους σκοπούς του ειδικού κινδύνου, ενώ το συνολικό ονομαστικό ποσό της σύμβασης κατανέμεται μεταξύ των θέσεων με βάση την αναλογία του συνολικού ονομαστικού ποσού το οποίο αντιπροσωπεύει έκαστο άνοιγμα έναντι οντότητας αναφοράς. Όταν είναι δυνατή η επιλογή περισσοτέρων από μία υποχρεώσεων μιας οντότητας αναφοράς, ο ειδικός κίνδυνος καθορίζεται με βάση την υποχρέωση με τη μεγαλύτερη στάθμιση κινδύνου,
ε)
ένα πιστωτικό παράγωγο πρώτης αθέτησης δημιουργεί θέση για το ονομαστικό ποσό της υποχρέωσης εκάστης οντότητας αναφοράς. Εάν το μέγεθος της μέγιστης πληρωμής για το πιστωτικό γεγονός είναι μικρότερο από τις κεφαλαιακές απαιτήσεις σύμφωνα με τη μέθοδο που ορίζεται στην πρώτη περίοδο του παρόντος στοιχείου, το μέγιστο ποσό πληρωμής επιτρέπεται να εκληφθεί ως η κεφαλαιακή απαίτηση για τον ειδικό κίνδυνο.
Ένα πιστωτικό παράγωγο νιοστής αθέτησης δημιουργεί θέση για το ονομαστικό ποσό της υποχρέωσης εκάστης οντότητας αναφοράς πλην των οντοτήτων αναφοράς ν-1 με τη χαμηλότερη κεφαλαιακή απαίτηση έναντι του ειδικού κινδύνου. Εάν το μέγεθος της μέγιστης πληρωμής για το πιστωτικό γεγονός είναι μικρότερο από την κεφαλαιακή απαίτηση σύμφωνα με τη μέθοδο που ορίζεται στην πρώτη περίοδο του παρόντος στοιχείου, το ποσό αυτό επιτρέπεται να εκληφθεί ως η κεφαλαιακή απαίτηση για τον ειδικό κίνδυνο.
Όταν το πιστωτικό παράγωγο νιοστής αθέτησης έχει εξωτερική διαβάθμιση, ο πωλητής προστασίας υπολογίζει την κεφαλαιακή απαίτηση για τον ειδικό κίνδυνο χρησιμοποιώντας τη διαβάθμιση του παραγώγου και εφαρμόζει τους αντίστοιχους συντελεστές στάθμισης κινδύνου που έχουν οι θέσεις σε τιτλοποίηση, κατά περίπτωση.
2. Για το συμβαλλόμενο μέρος που μεταβιβάζει πιστωτικό κίνδυνο (δηλαδή για τον «αγοραστή προστασίας»), οι θέσεις προσδιορίζονται ως πιστά είδωλα του πωλητή προστασίας, με εξαίρεση το πιστωτικό παράγωγο τύπου «credit linked note» (που δεν συνεπάγεται αρνητική θέση για τον εκδότη). Κατά τον υπολογισμό των κεφαλαιακών απαιτήσεων για τον «αγοραστή προστασίας», χρησιμοποιείται το ονομαστικό ποσό της σύμβασης του πιστωτικού παραγώγου. Παρά την ανωτέρω πρόταση, το ίδρυμα μπορεί να επιλέξει να αντικαταστήσει την ονομαστική αξία με την ονομαστική αξία συν την καθαρή μεταβολή της αγοραίας αξίας του πιστωτικού παραγώγου από την έναρξη της συναλλαγής, μια καθαρή καθοδική μεταβολή από την άποψη του πωλητή προστασίας με αρνητικό πρόσημο. Εάν σε κάποια χρονική στιγμή ασκηθεί δικαίωμα αγοράς σε συνδυασμό με αναβάθμιση, η συγκεκριμένη χρονική στιγμή θεωρείται ως η ληκτότητα της προστασίας.
3. Πιστωτικά παράγωγα σύμφωνα με το άρθρο 338 παράγραφος 1 ή 3 περιλαμβάνονται μόνο στον προσδιορισμό των κεφαλαιακών απαιτήσεων για τον ειδικό κίνδυνο σύμφωνα με το άρθρο 338 παράγραφος 4.
Άρθρο 333
Τίτλοι που αποτελούν αντικείμενο συμφωνίας επαναγοράς ή δανεισμού
Ο μεταβιβάζων τίτλους ή εγγυημένα δικαιώματα κυριότητας τίτλων σε συμφωνία επαναγοράς και ο δανειοδότης τίτλων σε δανειοδοσία τίτλων, περιλαμβάνει αυτούς τους τίτλους στον υπολογισμό των κεφαλαιακών απαιτήσεων σύμφωνα με το παρόν παράρτημα, υπό τον όρο ότι οι εν λόγω τίτλοι αποτελούν θέσεις του χαρτοφυλακίου συναλλαγών.
Τμήμα 2
Χρεωστικοί τίτλοι
Άρθρο 334
Καθαρές θέσεις σε χρεωστικούς τίτλους
Οι καθαρές θέσεις ταξινομούνται ανάλογα με το νόμισμα στο οποίο αυτές είναι εκφρασμένες και οι κεφαλαιακές απαιτήσεις για τον γενικό και τον ειδικό κίνδυνο υπολογίζονται για κάθε νόμισμα χωριστά.
Ενότητα 1
Ειδικός κίνδυνος
Άρθρο 335
Ανώτατο όριο κεφαλαιακών απαιτήσεων για μια καθαρή θέση
Το ίδρυμα μπορεί να θέσει ανώτατο όριο στην κεφαλαιακή απαίτηση για τον ειδικό κίνδυνο μιας καθαρής θέσης σε χρεωστικό τίτλο το οποίο δεν θα υπερβαίνει τη μέγιστη πιθανή ζημία που σχετίζεται με τον κίνδυνο αθέτησης οφειλής. Για μια αρνητική θέση, το όριο αυτό μπορεί να υπολογίζεται ως μεταβολή της αξίας λόγω του μέσου ή, εάν συντρέχει περίπτωση, των υποκειμένων μέσων που καθίστανται αμέσως μηδενικού κινδύνου αθέτησης οφειλής.
Άρθρο 336
Απαίτηση ιδίων κεφαλαίων για χρεωστικούς τίτλους που δεν αποτελούν θέσεις τιτλοποίησης
1. Το ίδρυμα κατατάσσει τις καθαρές θέσεις του στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών που δεν αποτελούν θέσεις σε θέσεις τιτλοποίησης, με βάση τον υπολογισμό που καθορίζεται στο άρθρο 327, μεταξύ των ενδεδειγμένων κατηγοριών του πίνακα 1, με κριτήριο τον εκδότη ή τον οφειλέτη τους, την εξωτερική ή εσωτερική πιστοληπτική αξιολόγηση και την εναπομένουσα διάρκεια ως τη λήξη· στη συνέχεια τις πολλαπλασιάζει επί τους συντελεστές στάθμισης που παρατίθενται στον πίνακα αυτόν. Αθροίζει τις σταθμισμένες θέσεις του που προκύπτουν από την εφαρμογή του άρθρου αυτού (ανεξάρτητα από το εάν είναι θετικές ή αρνητικές), προκειμένου να υπολογίσει τις οικείες κεφαλαιακές απαιτήσεις έναντι του ειδικού κινδύνου.
Πίνακας 1
Κατηγορίες
Κεφαλαιακή Απαίτηση για τον ειδικό κίνδυνο
Χρεωστικοί τίτλοι οι οποίοι θα λάμβαναν συντελεστή κινδύνου 0 % δυνάμει της τυποποιημένης μεθόδου για τον πιστωτικό κίνδυνο.
0 %
Χρεωστικοί τίτλοι οι οποίοι θα λάμβαναν συντελεστή κινδύνου 20 % ή 50 % δυνάμει της τυποποιημένης μεθόδου για τον πιστωτικό κίνδυνο και άλλα επιλέξιμα στοιχεία που ορίζονται στην παράγραφο 4.
0,25 % (εναπομένουσα διάρκεια έως την οριστική λήξη έως έξι μήνες)
1,00 % (εναπομένουσα διάρκεια έως την οριστική λήξη μεγαλύτερη των έξι μηνών και μικρότερη ή ίση με 24 μήνες)
1,60 % (εναπομένουσα διάρκεια έως τη λήξη άνω των 24 μηνών)
Χρεωστικοί τίτλοι οι οποίοι θα λάμβαναν συντελεστή κινδύνου 100 % δυνάμει της τυποποιημένης μεθόδου για τον πιστωτικό κίνδυνο.
8,00 %
Χρεωστικοί τίτλοι που θα λάμβαναν συντελεστή κινδύνου 150 % δυνάμει της τυποποιημένης μεθόδου για τον πιστωτικό κίνδυνο.
12,00 %
2. Για ιδρύματα που εφαρμόζουν τη μέθοδο ΠΕΔ στην κατηγορία ανοίγματος στην οποία ανήκει ο εκδότης του χρεωστικού τίτλου, προκειμένου να είναι επιλέξιμος για τον συντελεστή κινδύνου δυνάμει της τυποποιημένης μεθόδου που αναφέρεται στην παράγραφο 1, ο εκδότης του ανοίγματος πρέπει να έχει εσωτερική διαβάθμιση που αντιστοιχεί σε πιθανότητα αθέτησης ίση ή μικρότερη από εκείνη που σχετίζεται με την κατάλληλη βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας βάσει της τυποποιημένης μεθόδου.
3. Τα ιδρύματα μπορούν να υπολογίζουν τις κεφαλαιακές απαιτήσεις του ειδικού κινδύνου για ομόλογα που λαμβάνουν συντελεστή κινδύνου 10 % σύμφωνα με την αντιμετώπιση που καθορίζεται στο άρθρο 129 παράγραφοι 4, 5 και65 ως το ήμισυ της ισχύουσας κεφαλαιακής απαίτησης για τον ειδικό κίνδυνο για τη δεύτερη κατηγορία του πίνακα 1.
4. Άλλα επιλέξιμα στοιχεία είναι:
α)
θετικές και αρνητικές θέσεις σε στοιχεία ενεργητικού για τα οποία δεν είναι διαθέσιμη πιστοληπτική αξιολόγηση από διορισμένο ΕΟΠΑ και τα οποία πληρούν όλες τις ακόλουθες προϋποθέσεις:
i)
χαρακτηρίζονται από επαρκή βαθμό ρευστότητας κατά την εκτίμηση του οικείου ιδρύματος,
ii)
η επενδυτική τους ποιότητα είναι, κατά την κρίση του ίδιου του εκάστοτε ιδρύματος, τουλάχιστον ισοδύναμη με εκείνη των στοιχείων ενεργητικού που αναφέρονται στον πίνακα 1 δεύτερη γραμμή,
iii)
είναι εισηγμένα σε μία τουλάχιστον ρυθμιζόμενη αγορά κράτους μέλους ή σε χρηματιστήριο αξιών τρίτης χώρας, υπό τον όρο ότι το εν λόγω χρηματιστήριο αναγνωρίζεται από τις αρμόδιες αρχές του οικείου κράτους μέλους,
β)
θετικές και αρνητικές θέσεις σε στοιχεία ενεργητικού εκδοθέντα από ιδρύματα οι οποίες υπόκεινται σε καφαλαιακές απαιτήσεις όπως προβλέπονται στον παρόντα κανονισμό που θεωρούνται από το ενδιαφερόμενο ίδρυμα ως επαρκώς ρευστές και η επενδυτική ποιότητα των οποίων είναι, σύμφωνα με τη διακριτική ευχέρεια του ιδρύματος, τουλάχιστον ισοδύναμη των στοιχείων ενεργητικού που αναφέρονται στον πίνακα 1 δεύτερη γραμμή,
γ)
τίτλοι που εκδίδονται από ιδρύματα οι οποίοι θεωρούνται ότι έχουν ισοδύναμη ή υψηλότερη πιστωτική ποιότητα από αυτούς που σχετίζονται με τη 2η βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας δυνάμει της τυποποιημένης μεθόδου για τον πιστωτικό κίνδυνο ανοιγμάτων έναντι ιδρυμάτων και οι οποίοι υπόκεινται σε εποπτικές και κανονιστικές ρυθμίσεις ανάλογες με εκείνες του παρόντος κανονισμού και της οδηγίας 2013/36/ΕΕ.
Τα ιδρύματα που χρησιμοποιούν το στοιχείο α) ή β) διαθέτουν τεκμηριωμένη μεθοδολογία για να αξιολογήσουν εάν τα στοιχεία ενεργητικού πληρούν τις απαιτήσεις των ανωτέρω εδαφίων και κοινοποιούν την εν λόγω μεθοδολογία στις αρμόδιες αρχές.
Άρθρο 337
Κεφαλαιακές Απαιτήσεις για θέσεις σε τιτλοποίηση
1. Για μέσα στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών που αποτελούν θέσεις σε τιτλοποίηση, το ίδρυμα σταθμίζει βάσει των ακόλουθων συντελεστών τις καθαρές θέσεις του όπως υπολογίζονται σύμφωνα με το άρθρο 327 παράγραφος 1:
α)
για θέσεις σε τιτλοποίηση που θα υπάγονταν στην τυποποιημένη μέθοδο για τον πιστωτικό κίνδυνο εάν αποτελούσαν ανοίγματα που περιλαμβάνονται στα λοιπά χαρτοφυλάκια πέραν του χαρτοφυλακίου συναλλαγών του ίδιου ιδρύματος, 8 % επί του συντελεστή στάθμισης βάσει της τυποποιημένης μεθόδου όπως προβλέπεται στον τίτλο ΙΙ κεφάλαιο 5 τμήμα 3,
β)
για θέσεις τιτλοποίησης που θα υπάγονταν στη μέθοδο των εσωτερικών διαβαθμίσεων εάν αποτελούσαν ανοίγματα που περιλαμβάνονται στα λοιπά χαρτοφυλάκια πέραν του χαρτοφυλακίου συναλλαγών του ίδιου ιδρύματος, 8 % επί του συντελεστή στάθμισης βάσει της μεθόδου των εσωτερικών διαβαθμίσεων όπως προβλέπεται στον τίτλο ΙΙ κεφάλαιο 5 τμήμα 3.
2. Η μέθοδος του εποπτικού υποδείγματος που προβλέπεται στο άρθρο 262 μπορεί να χρησιμοποιηθεί εάν το ίδρυμα δύναται να εκτιμήσει την πιθανότητααθέτησης PD και κατά περίπτωση την αξία ανοίγματος και τη ζημιά σε περίπτωση αθέτησης LGD που θα χρησιμοποιηθούν ως εισροές στο εποπτικό υπόδειγμα σύμφωνα τα προαπαιτούμενα για την εκτίμηση των εν λόγω παραμέτρων δυνάμει της μεθόδου των εσωτερικών διαβαθμίσεων σύμφωνα με τον τίτλο ΙΙ κεφάλαιο 3.
Ένα ίδρυμα εκτός του μεταβιβάζοντος ιδρύματος που μπορεί να εφαρμόσει την εν λόγω μέθοδο για την ίδια θέση σε τιτλοποίηση εκτός του χαρτοφυλακίου συναλλαγών του μπορεί να χρησιμοποιήσει τη μέθοδο μόνο με την επιφύλαξη της άδειας των αρμόδιων αρχών, η οποία χορηγείται εάν το ίδρυμα πληροί την προϋπόθεση του πρώτου εδαφίου.
Οι εκτιμήσεις των PD και LGD ως «εισροές» στη μέθοδο του εποπτικού υποδείγματος μπορούν εναλλακτικά να προσδιορίζονται βάσει εκτιμήσεων που προκύπτουν από μια μέθοδο IRC ενός ιδρύματος που έχει λάβει άδεια να χρησιμοποιεί εσωτερικό υπόδειγμα για τον ειδικό κίνδυνο των χρεωστικών τίτλων. Η τελευταία εναλλακτική μέθοδος μπορεί να χρησιμοποιηθεί μόνο με την επιφύλαξη της άδειας των αρμόδιων αρχών, η οποία χορηγείται εάν οι ανωτέρω εκτιμήσεις πληρούν τις ποσοτικές απαιτήσεις για τη μέθοδο των εσωτερικών διαβαθμίσεων που προβλέπονται στον τίτλο ΙΙ κεφάλαιο 3.
Σύμφωνα με το άρθρο 16 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010, η ΕΑΤ εκδίδει κατευθυντήριες οδηγίες σχετικά με τη χρήση των εκτιμήσεων των PD και LGD ως εφόσον οι εν λόγω εκτιμήσεις βασίζονται σε μέθοδο IRC.
3. Για θέσεις τιτλοποίησης που υπόκεινται σε πρόσθετο συντελεστή στάθμισης κινδύνου σύμφωνα με το άρθρο 407, εφαρμόζεται ποσοστό 8 % επί του προβλεπόμενου συνολικού συντελεστή στάθμισης.
Εκτός από τις θέσεις σε τιτλοποίηση που αντιμετωπίζονται σύμφωνα με το άρθρο 338 παράγραφος 4, το ίδρυμα αθροίζει τις σταθμισμένες θέσεις του, οι οποίες προκύπτουν από την εφαρμογή του παρόντος άρθρου (ανεξάρτητα από το εάν είναι θετικές ή αρνητικές), προκειμένου να υπολογίσει την κεφαλαιακή απαίτηση έναντι του ειδικού κινδύνου.
4. Κατά παρέκκλιση από την παράγραφο 3 δεύτερο εδάφιο, για τη μεταβατική περίοδο που λήγει στις 31 Δεκεμβρίου 2014, το ίδρυμα αθροίζει χωριστά τις σταθμισμένες καθαρές θετικές θέσεις του και τις σταθμισμένες καθαρές αρνητικές θέσεις του. Το μεγαλύτερο από τα αθροίσματα αυτά αποτελεί την κεφαλαιακή απαίτηση για τον ειδικό κίνδυνο. Το ίδρυμα αναφέρει, παρ’ όλα αυτά, σε τριμηνιαία βάση στην αρμόδια αρχή του κράτους μέλους προέλευσης το συνολικό ποσό τόσο των σταθμισμένων καθαρών θετικών θέσεών του όσο και των σταθμισμένων καθαρών αρνητικών θέσεών του, κατανεμημένων ανά τύπο υποκείμενων αξιών.
5. Όταν ένα μεταβιβάζον ίδρυμα παραδοσιακής τιτλοποίησης δεν πληροί τις προϋποθέσεις για τη σημαντική μεταφορά κινδύνου που αναφέρονται στο άρθρο 243, περιλαμβάνει στον υπολογισμό των κεφαλαιακών απαιτήσεων δυνάμει του παρόντος άρθρου τα τιτλοποιημένα ανοίγματα αντί των θέσεων σε τιτλοποίηση από την τιτλοποίηση αυτή.
Όταν ένα μεταβιβάζον ίδρυμα σύνθετης τιτλοποίησης δεν πληροί τις προϋποθέσεις για τη σημαντική μεταφορά κινδύνου που αναφέρονται στο άρθρο 244, περιλαμβάνει στον υπολογισμό των κεφαλαιακών απαιτήσεων δυνάμει του παρόντος άρθρου τα τιτλοποιημένα ανοίγματα από την τιτλοποίηση αυτή, αλλά όχι τυχόν πιστωτική προστασία που έχει ληφθεί για το τιτλοποιημένο χαρτοφυλάκιο.
Άρθρο 338
Κεφαλαιακές απαιτήσεις για το χαρτοφυλάκιο διαπραγμάτευσης συσχετίσεων
1. Το χαρτοφυλάκιο διαπραγμάτευσης συσχετίσεων αποτελείται από θέσεις σε τιτλοποίηση και πιστωτικά παράγωγα νιοστού βαθμού αθέτησης που πληρούν όλα τα ακόλουθα κριτήρια:
α)
Οι θέσεις δεν είναι ούτε θέσεις σε επανατιτλοποίηση ούτε δικαιώματα προαίρεσης επί τμήματος τιτλοποίησης ούτε άλλα παράγωγα μέσα επί τιτλοποιήσεων, τα οποία δεν παρέχουν κατ’αναλογία μερίδιο στα έσοδα τμήματος τιτλοποίησης,
β)
όλα τα χρηματοπιστωτικά μέσα αναφοράς ανήκουν σε μία από τις κατωτέρω κατηγορίες:
i)
μέσα μεμονωμένου πιστούχου, συμπεριλαμβανομένων των πιστωτικών παραγώγων μεμονωμένου πιστούχου, για τα οποία υπάρχουν επαρκείς συνθήκες ρευστότητας στην αγορά,
ii)
ευρέως διαπραγματεύσιμοι δείκτες που βασίζονται στα εν λόγω μέσα αναφοράς.
Ως επαρκείς συνθήκες ρευστότητας στην αγορά θεωρούνται οι περιπτώσεις κατά τις οποίες υπάρχουν «καλή τη πίστει» ανεξάρτητες τιμές αγοράς και πώλησης, ούτως ώστε να μπορεί εύλογα να συσχετιστεί η τρέχουσα τιμή με τις τελευταίες τιμές πώλησης ή με τις «καλή τη πίστει» τρέχουσες ανταγωνιστικές τιμές αγοράς και πώλησης εντός μιας ημέρας, και να μπορεί να διακανονιστεί η εν λόγω τιμή σε σχετικά σύντομο χρονικό διάστημα και σύμφωνα με τη συνήθη εμπορική πρακτική.
2. Οι θέσεις που αφορούν σε μία από τις ακόλουθες περιπτώσεις δεν θα περιλαμβάνονται στο χαρτοφυλάκιο διαπραγμάτευσης συσχετίσεων:
α)
υποκείμενη αξία που είναι ικανή να υπαχθεί στην κατηγορία χρηματοδοτικού ανοίγματος «ανοίγματα λιανικής τραπεζικής» ή στην κατηγορία χρηματοδοτικού ανοίγματος «ανοίγματα εξασφαλισμένα με υποθήκες επί ακίνητης περιουσίας» δυνάμει της τυποποιημένης μεθόδου για τον πιστωτικό κίνδυνο, και η οποία δεν περιλαμβάνεται στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών ενός ιδρύματος,
β)
απαίτηση έναντι εταιρείας ειδικού σκοπού, εξασφαλισμένη, άμεσα ή έμμεσα, από θέση που δεν πληροί τα κριτήρια για ένταξη στο χαρτοφυλάκιο διαπραγμάτευσης συσχετίσεων σύμφωνα με την παράγραφο 1 και την παρούσα παράγραφο.
3. Ένα ίδρυμα μπορεί να περιλαμβάνει στο χαρτοφυλάκιο διαπραγμάτευσης συσχετίσεων θέσεις οι οποίες δεν είναι ούτε θέσεις τιτλοποίησης ούτε πιστωτικά παράγωγα νιοστού βαθμού οι οποίες όμως αντισταθμίζουν άλλες θέσεις του εν λόγω χαρτοφυλακίου, υπό την προϋπόθεση ότι υπάρχουν επαρκείς συνθήκες ρευστότητας, όπως περιγράφεται στην παράγραφο 1 τελευταίο εδάφιο, για το χρηματοπιστωτικό μέσο ή τις υποκείμενες αξίες του.
4. Ένα ίδρυμα ορίζει το μεγαλύτερο από τα κατωτέρω ποσά ως κεφαλαιακή απαίτηση για τον ειδικό κίνδυνο του χαρτοφυλακίου διαπραγμάτευσης συσχετίσεων:
α)
τη συνολική κεφαλαιακή απαίτηση για τον ειδικό κίνδυνο που θα προκύπτει μόνο από τις καθαρές θετικές θέσεις του χαρτοφυλακίου διαπραγμάτευσης συσχετίσεων,
β)
τη συνολική κεφαλαιακή απαίτηση για τον ειδικό κίνδυνο που θα προκύπτει από στις καθαρές αρνητικές θέσεις του χαρτοφυλακίου διαπραγμάτευσης συσχετίσεων.
Ενότητα 2
Γενικός κίνδυνος
Άρθρο 339
Υπολογισμός γενικού κινδύνου βάσει της μεθόδου της ληκτότητας
1. Προκειμένου να υπολογιστούν οι κεφαλαιακές απαιτήσεις έναντι του γενικού κινδύνου, όλες οι θέσεις σταθμίζονται ανάλογα με τη ληκτότητά τους όπως εξηγείται στην παράγραφο 2, προκειμένου να υπολογιστεί το ποσό των ιδίων κεφαλαίων που απαιτείται για την κάλυψή τους. Αυτή η απαίτηση μειώνεται όταν μια σταθμισμένη θέση κατέχεται παράλληλα με μια αντίθετη σταθμισμένη θέση στο ίδιο διάστημα ληκτότητας.Μείωση της κεφαλαιακής απαίτησης γίνεται επίσης όταν οι αντίθετες σταθμισμένες θέσεις ανήκουν σε διαφορετικά διαστήματα ληκτότητας, στην περίπτωση αυτή, η έκταση της επιτρεπόμενης μείωσης εξαρτάται τόσο από το εάν οι δύο θέσεις ανήκουν ή όχι στην ίδια ομάδα διαστημάτων ληκτότητας, όσο και από τα συγκεκριμένα διαστήματα ληκτότηταςστα οποία αυτές ανήκουν.
2. Το ίδρυμα κατατάσσει τις καθαρές θέσεις του στις κατάλληλες ζώνες ληκτότητας που αναφέρονται στη δεύτερη ή την τρίτη, κατά περίπτωση, στήλη του πίνακα 2 της παραγράφου 4. Η κατάταξη γίνεται βάσει της εναπομένουσας διάρκειας μέχρι τη λήξη στην περίπτωση των μέσων σταθερού επιτοκίου και της περιόδου έως τον επόμενο επανακαθορισμό του επιτοκίου στην περίπτωση των μέσων που έχουν μεταβλητό επιτόκιο πριν από την τελική ημερομηνία λήξης. Το ίδρυμα κάνει επίσης διάκριση μεταξύ των χρεωστικών τίτλων με απόδοση τοκομεριδίου 3 % ή μεγαλύτερη και εκείνων με απόδοση τοκομεριδίου μικρότερη από 3 %, και τα κατατάσσει, αντίστοιχα, στη δεύτερη ή την τρίτη στήλη του πίνακα 2. Στη συνέχεια καθεμία από τις θέσεις αυτές πολλαπλασιάζεται με τους συντελεστές στάθμισης που αναφέρονται στην τέταρτη στήλη του πίνακα 2 για το σχετικό διάστημα ληκτότητας.
3. Το ίδρυμα υπολογίζει στη συνέχεια το άθροισμα των σταθμισμένων θετικών θέσεων και το άθροισμα των σταθμισμένων αρνητικών θέσεων, για κάθε διάστημα ληκτότητας. Το ποσό των θετικών θέσεων που αντιστοιχίζονται έναντι των αρνητικών θέσεων εντός ενός δεδομένου διαστήματος ληκτότητας αντιπροσωπεύει την αντιστοιχισμένη σταθμισμένη θέση σε αυτό το διάστημα ληκτότητας ενώ η εναπομένουσα θετική ή αρνητική θέση αντιπροσωπεύει τη μη αντιστοιχισμένη σταθμισμένη θέση στο ίδιο διάστημα ληκτότητας. Υπολογίζεται στη συνέχεια το σύνολο των αντιστοιχισμένων σταθμισμένων θέσεων σε όλα τα διαστήματα ληκτότητας.
4. Το ίδρυμα υπολογίζει το άθροισμα των μη αντιστοιχισμένων σταθμισμένων θετικών θέσεων στα διαστήματα που περιλαμβάνονται σε καθεμία από τις ζώνες του πίνακα 2, προκειμένου να προσδιορίσει τη μη αντιστοιχισμένη σταθμισμένη θετική θέση για κάθε ζώνη. Ομοίως, τα αθροίσματα των μη αντιστοιχισμένων σταθμισμένων αρνητικών θέσεων για κάθε διάστημα μιας δεδομένης ζώνης προστίθενται προκειμένου να υπολογιστεί η μη αντιστοιχισμένη σταθμισμένη αρνητική θέση αυτής της ζώνης. Το τμήμα της μη αντιστοιχισμένης σταθμισμένης θετικής θέσης σε μια δεδομένη ζώνη το οποίο αντιστοιχίζεται έναντι της μη αντιστοιχισμένης σταθμισμένης αρνητικής θέσης στην ίδια ζώνη αντιπροσωπεύει την αντιστοιχισμένη σταθμισμένη θέση σε αυτή τη ζώνη. Το τμήμα της μη αντιστοιχισμένης σταθμισμένης θετικής θέσης ή της μη αντιστοιχισμένης σταθμισμένης αρνητικής θέσης σε μια ζώνη το οποίο δεν μπορεί να αντιστοιχιστεί κατ' αυτό τον τρόπο αντιπροσωπεύει τη μη αντιστοιχισμένη σταθμισμένη θέση για τη ζώνη αυτή.
Πίνακας 2
Ζώνη:
Διαστήματα ληκτότητας
Συντελεστής στάθμισης (%)
Μεταβολή επιτοκίου (%)
Απόδοση τοκομεριδίου 3 % ή μεγαλύτερη
Απόδοση τοκομεριδίου κάτω του 3 %
1
0 ≤ 1 μήνα
0 ≤ 1 μήνα
0,00
-
1 ≤ 3 μήνες
1 ≤ 3 μήνες
0,20
1,00
3 ≤ 6 μήνες
3 ≤ 6 μήνες
0,40
1,00
6 ≤ 12 μήνες
6 ≤ 12 μήνες
0,70
1,00
2
1 ≤ 2 έτη
1,0 ≤ 1,9 έτη
1,25
0,90
2 ≤ 3 έτη
1,9 ≤ 2,8 έτη
1,75
0,80
3 ≤ 4 έτη
2,8 ≤ 3,6 έτη
2,25
0,75
3
4 ≤ 5 έτη
3,6 ≤ 4,3 έτη
2,75
0,75
5 ≤ 7 έτη
4,3 ≤ 5,7 έτη
3,25
0,70
7 ≤ 10 έτη
5,7 ≤ 7,3 έτη
3,75
0,65
10 ≤ 15 έτη
7,3 ≤ 9,3 έτη
4,50
0,60
15 ≤ 20 έτη
9,3 ≤ 10,6 έτη
5,25
0,60
20 έτη
10,6 ≤ 12,0 έτη
6,00
0,60
12,0 ≤ 20,0 έτη
8,00
0,60
20 έτη
12,50
0,60
5. Το ποσό της μη αντιστοιχισμένης σταθμισμένης θετικής ή αρνητικής θέσης στη ζώνη 1 το οποίο αντιστοιχίζεται έναντι της μη αντιστοιχισμένης σταθμισμένης αρνητικής ή θετικής θέσης στη ζώνη 2 αποτελεί την αντιστοιχισμένη σταθμισμένη θέση μεταξύ των ζωνών 1 και 2. Ο ίδιος υπολογισμός πραγματοποιείται για το εναπομένον τμήμα της μη αντιστοιχισμένης σταθμισμένης θέσης στη ζώνη 2 και τη μη αντιστοιχισμένη σταθμισμένη θέση στη ζώνη 3, προκειμένου να προσδιοριστεί η αντιστοιχισμένη σταθμισμένη θέση μεταξύ των ζωνών 2 και 3.
6. Το ίδρυμα μπορεί να αντιστρέφει τη σειρά των υπολογισμών της παραγράφου 5 και να υπολογίζει την αντιστοιχισμένη σταθμισμένη θέση μεταξύ των ζωνών 2 και 3 πριν από τον υπολογισμό της εν λόγω θέσης μεταξύ των ζωνών 1 και 2.
7. Το υπόλοιπο της μη αντιστοιχισμένης σταθμισμένης θέσης στη ζώνη 1 αντιστοιχίζεται έναντι εκείνου που εναπομένει στη ζώνη 3 μετά την αντιστοίχισή της με τη ζώνη 2, προκειμένου να προσδιοριστεί η αντιστοιχισμένη σταθμισμένη θέση μεταξύ των ζωνών 1 και 3.
8. Οι εναπομένουσες θέσεις, μετά τις τρεις χωριστές αντιστοιχίσεις των παραγράφων 5, 6 και 7, αθροίζονται.
9. Η κεφαλαιακή απαίτηση του ιδρύματος υπολογίζεται ως το άθροισμα:
α)
του 10 % του αθροίσματος των αντιστοιχισμένων σταθμισμένων θέσεων σε όλα τα διαστήματα προθεσμιών λήξης,
β)
του 40 % της αντιστοιχισμένης σταθμισμένης θέσης στη ζώνη 1,
γ)
του 30 % της αντιστοιχισμένης σταθμισμένης θέσης στη ζώνη 2,
δ)
του 30 % της αντιστοιχισμένης σταθμισμένης θέσης στη ζώνη 3,
ε)
του 40 % της αντιστοιχισμένης σταθμισμένης θέσης μεταξύ των ζωνών 1 και 2, και μεταξύ των ζωνών 2 και 3,
στ)
του 150 % της αντιστοιχισμένης σταθμισμένης θέσης μεταξύ των ζωνών 1 και 3,
ζ)
του 100 % των εναπομενουσών μη αντιστοιχισμένων σταθμισμένων θέσεων.
Άρθρο 340
Υπολογισμός γενικού κινδύνου βάσει της μεθόδου της της διάρκειας
1. Τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν μια μέθοδο για τον υπολογισμό της κεφαλαιακής απαίτησης για τον γενικό κίνδυνο χρεωστικών τίτλων η οποία στηρίζεται στη διάρκεια, αντί της μεθόδου που προβλέπεται στο άρθρο 339, εφόσον το ίδρυμα το πράττει με συνέπεια.
2. Στο πλαίσιο της μεθόδου βάσει της διάρκειας για την οποία γίνεται λόγος στην παράγραφο 1, το ίδρυμα λαμβάνει την αγοραία τιμή κάθε χρεωστικού τίτλου σταθερού επιτοκίου και βάσει αυτής υπολογίζει την απόδοσή του έως τη λήξη, που αποτελεί εμμέσως το προεξοφλητικό του επιτόκιο. Εάν πρόκειται για μέσα μεταβλητού επιτοκίου, η επιχείρηση λαμβάνει την αγοραία τιμή κάθε μέσου και βάσει αυτής υπολογίζει την απόδοσή του με την υπόθεση ότι το κεφάλαιο είναι πληρωτέο την επόμενη φορά που μπορεί να αλλάξει το επιτόκιο.
3. Το ίδρυμα υπολογίζει στη συνέχεια τον τροποποιημένο μέσο σταθμικό δείκτη διάρκειας κάθε χρεωστικού τίτλου, χρησιμοποιώντας τον ακόλουθο τύπο:
όπου:
D
=
η διάρκεια που υπολογίζεται σύμφωνα με τον ακόλουθο τύπο:
όπου:
R
=
η απόδοση μέχρι τη λήξη του τίτλου,
Ct
=
η χρηματική πληρωμή κατά τη χρονική στιγμή t,
M
=
η ολική διάρκεια έως τη λήξη.
Το ίδρυμα πρέπει να διορθώσει στον υπολογισμό της τροποποιημένης διάρκειας για τους χρεωστικούς τίτλους που υπόκεινται σε κίνδυνο προπληρωμής. Σύμφωνα με το άρθρο 16 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010, η ΕΑΤ εκδίδει κατευθυντήριες οδηγίες σχετικά με την εφαρμογή των εν λόγω διορθώσεων.
4. Το ίδρυμα κατατάσσει ακολούθως κάθε χρεωστικό τίτλο στην κατάλληλη ζώνη του πίνακα 3. με βάση τον τροποποιημένο μέσο σταθμικό δείκτη διάρκειας κάθε μέσου.
Πίνακας 3
Ζώνη:
Τροποποιημένη διάρκεια
(σε έτη)
Τεκμαιρόμενη μεταβολή επιτοκίου σε %
1
0 ≤ 1,0
1,0
2
1,0 ≤ 3,6
0,85
3
3,6
0,7
5. Το ίδρυμα υπολογίζει εν συνεχεία τη σταθμισμένη βάσει του δείκτη διαρκείας θέση κάθε μέσου, πολλαπλασιάζοντας την αγοραία αξία του με τον τροποποιημένο σταθμικό δείκτη διαρκείας του καθώς και με την τεκμαιρόμενη μεταβολή του επιτοκίου όταν πρόκειται για μέσο που έχει αυτόν το συγκεκριμένο τροποποιημένο σταθμικό δείκτη διαρκείας (βλέπε στήλη 3 του πίνακα 3).
6. Το ίδρυμα υπολογίζει τις σταθμισμένες βάσει του δείκτη διάρκειας θετικές και αρνητικές θέσεις του σε κάθε ζώνη. Το ποσό των θετικών θέσεων που αντιστοιχίζεται με αρνητικές θέσεις σε κάθε ζώνη αποτελεί τη σταθμισμένη βάσει του δείκτη διάρκειας αντιστοιχισμένη θέση για την εν λόγω ζώνη.
Το ίδρυμα υπολογίζει, στη συνέχεια, την σταθμισμένη βάσει του δείκτη διάρκειας μη αντιστοιχισμένη θέση για κάθε ζώνη. Στη συνέχεια εφαρμόζει τη μέθοδο που περιγράφεται για τις μη αντιστοιχισμένες σταθμισμένες θέσεις στο άρθρο 339 παράγραφοι 5 έως 8.
7. Η κεφαλαιακή απαίτηση του ιδρύματος υπολογίζεται ακολούθως ως το άθροισμα των παρακάτω:
α)
του 2 % των σταθμισμένων βάσει του δείκτη διάρκειας αντιστοιχισμένων θέσεων σε κάθε ζώνη,
β)
του 40 % των σταθμισμένων βάσει του δείκτη διάρκειας θέσεων που αντιστοιχίζονται μεταξύ των ζωνών 1 και 2, και μεταξύ των ζωνών 2 και 3,
γ)
του 150 % των σταθμισμένων, βάσει του δείκτη διάρκειας, θέσεων που αντιστοιχίζονται μεταξύ των ζωνών 1 και 3,
δ)
του 100 % των σταθμισμένων βάσει του δείκτη διάρκειας μη αντιστοιχισμένων σταθμισμένων θέσεων που εναπομένουν.
Τμήμα 3
Μετοχές
Άρθρο 341
Καθαρές θέσεις σε μετοχικά προϊόντα
1. Το ίδρυμα αθροίζει χωριστά όλες τις καθαρές θετικές θέσεις του και όλες τις καθαρές αρνητικές θέσεις του σύμφωνα με το άρθρο 327. Το άθροισμα των απόλυτων τιμών των δύο αυτών ποσών αντιπροσωπεύει τη συνολική μεικτή του θέση.
2. Το ίδρυμα υπολογίζει χωριστά για κάθε αγορά τη διαφορά μεταξύ του αθροίσματος των καθαρών θετικών θέσεων, αφενός, και των καθαρών αρνητικών θέσεων, αφετέρου. Το άθροισμα των απόλυτων τιμών των εν λόγω διαφορών αντιπροσωπεύει τη συνολική καθαρή του θέση.
3. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων για τον ορισμό του όρου «αγορά» που αναφέρεται στην παράγραφο 2.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή το αργότερο έως τις 31 Ιανουαρίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 342
Ειδικός κίνδυνος μετοχικών προϊόντων
Το ίδρυμα πολλαπλασιάζει τη συνολική μεικτή θέση του επί 8 %, προκειμένου να υπολογίσει την κεφαλαιακή απαίτηση του για την κάλυψη του ειδικού κινδύνου.
Άρθρο 343
Γενικός κίνδυνος μετοχικών προϊόντων
Οι απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για την κάλυψη του γενικού κινδύνου ισούνται με τη συνολική καθαρή θέση του ιδρύματος πολλαπλασιασμένη επί 8 %.
Άρθρο 344
Χρηματιστηριακοί δείκτες
1. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων που αναφέρουν τους χρηματιστηριακούς δείκτες για τους οποίους μπορούν να χρησιμοποιηθούν οι τρόποι αντιμετώπισης που καθορίζονται στην παράγραφο 4 δεύτερη περίοδος.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή το αργότερο έως την 1η Ιανουαρίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα εκτελεστικά τεχνικά πρότυπα που αναφέρονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με το άρθρο 15 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
2. Πριν την έναρξη ισχύος των τεχνικών προτύπων που αναφέρονται στην παράγραφο 1, τα ιδρύματα μπορούν να συνεχίσουν να εφαρμόζουν τη μέθοδο που ορίζεται στις παραγράφους 3 και 4, εφόσον οι αρμόδιες αρχές έχουν εφαρμόσει την εν λόγω μέθοδο πριν από την 1η Ιανουαρίου 2014.
3. Τα συμβόλαια μελλοντικής εκπλήρωσης επί δείκτη μετοχών, τα σταθμισμένα με το συντελεστή δέλτα ισοδύναμα δικαιωμάτων προαίρεσης σε συμβόλαια μελλοντικής εκπλήρωσης επί δείκτη μετοχών και δείκτες τιμών μετοχών, που εφεξής καλούνται συλλήβδην «συμβόλαια μελλοντικής εκπλήρωσης επί δεικτών μετοχών», μπορούν να αναλύονται σε θέσεις σε όλες τις μετοχές που τις συναποτελούν. Οι θέσεις αυτές μπορούν να αντιμετωπίζονται ως υποκείμενες θέσεις στις εν λόγω μετοχές και είναι δυνατό να συμψηφίζονται με τις αντίθετες θέσεις στις ίδιες τις υποκείμενες μετοχές. Τα ιδρύματα ενημερώνουν τις αρμόδιες αρχές ότι χρησιμοποιούν την εν λόγω αντιμετώπιση.
4. Εάν ένα συμβόλαιο μελλοντικής εκπλήρωσης σε δείκτη μετοχών δεν αναλύεται στις επιμέρους υποκείμενες θέσεις, το συμβόλαιο αυτό αντιμετωπίζεται ως μεμονωμένη μετοχή. Ωστόσο, ο ειδικός κίνδυνος της μεμονωμένης αυτής μετοχής μπορεί να αγνοείται εάν το εν λόγω συμβόλαιο μελλοντικής εκπλήρωσης είναι διαπραγματεύσιμο σε χρηματιστήριο και αντιπροσωπεύει συναφή κατάλληλα διαφοροποιημένο δείκτη.
Τμήμα 4
Αναδοχή
Άρθρο 345
Μείωση καθαρών θέσεων
1. Σε περίπτωση αναδοχής έκδοσης χρεωστικών τίτλων και μετοχών, ένα ίδρυμα μπορεί να ακολουθεί την εξής διαδικασία για να υπολογίζει τις οικείες κεφαλαιακές απαιτήσεις. Το ίδρυμα υπολογίζει πρώτα τις καθαρές θέσεις αφαιρώντας τις θέσεις αναδοχής που έχουν αναληφθεί ή υπασφαλίζονται από τρίτους βάσει επίσημης συμφωνίας. Στη συνέχεια, το ίδρυμα μειώνει ι τις καθαρές θέσεις κατά τους συντελεστές απομείωσης του πίνακα 4 και υπολογίζει τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων του χρησιμοποιώντας τις απομειωμένες θέσεις της αναδοχής έκδοσης τίτλων.
Πίνακας 4
εργάσιμη ημέρα 0:
100 %
εργάσιμη ημέρα 1:
90 %
εργάσιμες ημέρες 2 έως και 3:
75 %
εργάσιμη ημέρα 4:
50 %
εργάσιμη ημέρα 5:
25 %
μετά την εργάσιμη ημέρα 5:
0 %.
Σημείωση: «Εργάσιμη ημέρα 0» είναι η πρώτη εργάσιμη ημέρα κατά την οποία το ίδρυμα αναλαμβάνει την αμετάκλητη δέσμευση να δεχθεί μια δεδομένη ποσότητα τίτλων σε προσυμφωνημένη τιμή.
2. Τα ιδρύματα ενημερώνουν τις αρμόδιες αρχές ότι χρησιμοποιούν την παράγραφο 1.
Τμήμα 5
Κεφαλιακες απαιτήσεις ειδικού κινδύνου για θέσεις που αντίσταθμιζονται με πιστωτικά παράγωγα
Άρθρο 346
Αναγνώριση αντισταθμίσεων με πιστωτικά παράγωγα
1. Αναγνωρίζονται οι αντισταθμίσεις που παρέχονται από πιστωτικά παράγωγα, σύμφωνα με τις αρχές που διατυπώνονται στις παραγράφους 2 έως 6.
2. Τα ιδρύματα αντιμετωπίζουν τη θέση στο πιστωτικό παράγωγο ως ένα «σκέλος» και την αντισταθμισμένη θέση που έχει το ίδιο ονομαστικό ή, εφόσον συντρέχει περίπτωση, το υποθετικό ποσό, ως το άλλο «σκέλος».
3. Αναγνωρίζεται πλήρης προστασία όταν οι αξίες των δύο σκελών της θέσης κινούνται πάντα προς αντίθετες κατευθύνσεις και στην ίδια περίπου έκταση. Τούτο ισχύει στις ακόλουθες περιπτώσεις:
α)
τα δύο σκέλη αποτελούνται από μέσα με απόλυτη ομοιότητα μεταξύ τους,
β)
μια θετική ταμειακή θέση αντισταθμίζεται από σύμβαση ανταλλαγής ολικής απόδοσης total return swap (και αντιστρόφως) και υπάρχει απόλυτη αντιστοιχία μεταξύ του μέσου αναφοράς και των υποκείμενων ανοιγμάτων (δηλαδή της ταμειακής θέσης). Η ληκτότητα της ίδιας της σύμβασης ανταλλαγής μπορεί να διαφέρει από τη ληκτότητα του υποκείμενου ανοίγματος.
Στις περιπτώσεις αυτές, δεν εφαρμόζεται κεφαλαιακή απαίτηση για ειδικό κίνδυνο σε οιοδήποτε σκέλος της θέσης.
4. Αναγνωρίζεται προστασία ύψους 80 % όταν οι αξίες των δύο σκελών της θέσης κινούνται πάντα προς αντίθετες κατευθύνσεις και εφόσον υφίσταται απόλυτη αντιστοιχία όσον αφορά το μέσο αναφοράς, τη ληκτότητα τόσο της υποχρέωσης αναφοράς όσο και του πιστωτικού παραγώγου και το νόμισμα του υποκείμενου ανοίγματος. Επιπλέον, τα βασικά στοιχεία της σύμβασης που διέπει το πιστωτικό παράγωγο δεν έχουν ως συνέπεια σημαντική απόκλιση των αυξομειώσεων της τιμής του πιστωτικού παραγώγου σε σύγκριση με τις αυξομειώσεις της τιμής της ταμειακής θέσης. Στο μέτρο που η συναλλαγή συνεπάγεται μεταβίβαση του κινδύνου, εφαρμόζεται αντιστάθμισμα ειδικού κινδύνου ύψους 80 % στο σκέλος της συναλλαγής με τη μεγαλύτερη κεφαλαιακή απαίτηση, ενώ οι απαιτήσεις ειδικού κινδύνου στο έτερο σκέλος είναι μηδενικές.
5. Εφαρμόζεται μερική αναγνώριση, όταν δεν συντρέχουν οι περιπτώσεις των παραγράφων 3 και 4, στις ακόλουθες περιπτώσεις:
α)
η θέση εμπίπτει στην παράγραφο 3 στοιχείο β), αλλά υπάρχει αναντιστοιχία μέσων μεταξύ του μέσου αναφοράς και του υποκείμενου ανοίγματος. Παρόλα αυτά, οι θέσεις πληρούν τις ακόλουθες απαιτήσεις:
i)
η υποχρέωση αναφοράς είναι της αυτής προτεραιότητας ή υποδεέστερης σε σύγκριση με την υποχρέωση που απορρέει από το υποκείμενο μέσο,
ii)
η υποχρέωση που απορρέει από το υποκείμενο μέσο και η υποχρέωση αναφοράς έχουν τον ίδιο οφειλέτη και περιλαμβάνουν νομικά εκτελεστές ρήτρες σταυροειδούς αθέτησης υποχρέωσης και σταυροειδούς πρόωρης εξόφλησης,
β)
η θέση εμπίπτει στην παράγραφο 3 στοιχείο α) ή την παράγραφο 4, αλλά υφίσταται αναντιστοιχία νομισμάτων ή ληκτότητας μεταξύ της πιστωτικής προστασίας και του υποκείμενου μέσου. Η εν λόγω αναντιστοιχία νομισμάτων περιλαμβάνεται στην κεφαλαιακή απαίτηση για τον κίνδυνο συναλλάγματος,
γ)
η θέση εμπίπτει στην παράγραφο 4, αλλά υφίσταται αναντιστοιχία μέσων μεταξύ της ταμειακής θέσης και του πιστωτικού παραγώγου. Εντούτοις, το υποκείμενο μέσο ενεργητικού συμπεριλαμβάνεται στις (παραδοτέες) υποχρεώσεις στα σχετικά με το πιστωτικό παράγωγο έγγραφα.
Προκειμένου να εφαρμοστεί μερική αναγνώριση, αντί της του αθροίσματος των κεφαλαιακών απαιτήσεων για τον ειδικό κίνδυνο για κάθε σκέλος της συναλλαγής, ισχύει μόνο η υψηλότερη εκ των δύο απαιτήσεων.
6. Σε κάθε περίπτωση που δεν υπάγεται στις παραγράφους 3 έως 5, η κεφαλαιακή απαίτηση για τον ειδικό κίνδυνο υπολογίζεται χωριστά για τα δύο σκέλη των θέσεων.
Άρθρο 347
Αναγνώριση αντισταθμίσεων με πιστωτικά παράγωγα πρώτου και νιοστού βαθμού αθέτησης
Στην περίπτωση πιστωτικών παραγώγων πρώτου και νιοστού βαθμού αθέτησης, η ακόλουθη αντιμετώπιση εφαρμόζεται για την αναγνώριση που παρέχεται σύμφωνα με το άρθρο 346:
α)
εάν ένα ίδρυμα λάβει πιστωτική προστασία για έναν αριθμό οντοτήτων αναφοράς που υπόκεινται σε πιστωτικό παράγωγο με τον όρο ότι η πρώτη αθέτηση μεταξύ των στοιχείων ενεργητικού ενεργοποιεί την πληρωμή και το πιστωτικό αυτό γεγονός λύει τη σύμβαση, το ίδρυμα μπορεί να αντισταθμίσει τον ειδικό κίνδυνο για την οντότητα αναφοράς στην οποία εφαρμόζεται η μικρότερη απαίτηση ειδικού κινδύνου μεταξύ των υποκείμενων οντοτήτων αναφοράς σύμφωνα με τον πίνακα 1 του άρθρου 336,
β)
εάν η νιοστή (n) αθέτηση στο σύνολο των ανοιγμάτων ενεργοποιεί την πληρωμή βάσει της πιστωτικής προστασίας, ο αγοραστής της προστασίας μπορεί να αντισταθμίσει τον ειδικό κίνδυνο μόνο εάν έχει επίσης ληφθεί προστασία για τις αθετήσεις 1 έως n-1 ή εάν έχουν ήδη επέλθει n-1 αθετήσεις. Στις περιπτώσεις αυτές, εφαρμόζεται η μέθοδος που προσδιορίζεται στο στοιχείο α) για τα πιστωτικά παράγωγα πρώτης αθέτησης, κατάλληλα τροποποιημένη για τα προϊόντα νιοστής αθέτησης.
Τμήμα 6
Κεφαλαιακές απαιτήσεις για ΟΣΕ
Άρθρο 348
Κεφαλαιακές απαιτήσεις για ΟΣΕ
1. Με την επιφύλαξη άλλων διατάξεων του παρόντος τμήματος, οι θέσεις σε ΟΣΕ υπόκεινται σε κεφαλαιακή απαίτηση για κίνδυνο θέσης, συμπεριλαμβανομένου του ειδικού και του γενικού κινδύνου, ύψους 32 %. Με την επιφύλαξη του άρθρου 353 από κοινού με την τροποποιημένη αντιμετώπιση του χρυσού που ορίζεται στο άρθρο 352 παράγραφος 4 και το άρθρο 367 παράγραφος 2 στοιχείο β), οι θέσεις σε ΟΣΕ υπόκεινται σε κεφαλαιακή απαίτηση για κίνδυνο θέσης (ειδικό και γενικό) και για κίνδυνο συναλλάγματος σε ποσοστό 40 %.
2. Με την επιφύλαξη τυχόν διαφορετικής πρόβλεψης στο άρθρο 350, δεν επιτρέπεται συμψηφισμός μεταξύ των υποκείμενων επενδύσεων ενός ΟΣΕ και άλλων θέσεων που κατέχει το ίδρυμα.
Άρθρο 349
Γενικά κριτήρια για τους ΟΣΕ
Οι ΟΣΕ είναι επιλέξιμοι για τη μέθοδο που προβλέπεται στο άρθρο 350, εφόσον πληρούνται όλες οι ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
το ενημερωτικό δελτίο ή ισοδύναμο έγγραφο του ΟΣΕ πρέπει να περιλαμβάνει όλα τα παρακάτω:
i)
τις κατηγορίες στοιχείων ενεργητικού στις οποίες επιτρέπεται να επενδύει ο ΟΣΕ,
ii)
εάν ισχύουν επενδυτικά όρια, τα σχετικά όρια και τις μεθόδους υπολογισμού τους,
iii)
εάν επιτρέπεται μόχλευση, τον μέγιστο βαθμό μόχλευσης,
iv)
εάν επιτρέπονται συναλλαγές σε εξωχρηματιστηριακά χρηματοοικονομικά παράγωγα ή πράξεις επαναγοράς ή πράξεις δανειοδοσίας τίτλων ή δανειοληψίας τίτλων, την τακτική με την οποία περιορίζεται ο κίνδυνος αντισυμβαλλομένου που απορρέει από τις εν λόγω συναλλαγές,
β)
οι δραστηριότητες του ΟΣΕ αποτελούν αντικείμενο εξαμηνιαίων και ετήσιων εκθέσεων, ούτως ώστε να είναι δυνατή η εκτίμηση του ενεργητικού και του παθητικού, των εσόδων και των πράξεων που διενεργήθηκαν κατά τη χρονική περίοδο αναφοράς,
γ)
τα μερίδια ή μετοχές του ΟΣΕ είναι εξαγοράσιμα σε μετρητά, με χρήση των στοιχείων ενεργητικού του οργανισμού, σε καθημερινή βάση και κατόπιν αιτήσεως του κατόχου του μεριδίου,
δ)
οι επενδύσεις σε ΟΣΕ διαχωρίζονται από τα στοιχεία ενεργητικού του διαχειριστή του ΟΣΕ,
ε)
υπάρχει επαρκής εκτίμηση κινδύνου του ΟΣΕ από μέρους του ιδρύματος που πραγματοποιεί την επένδυση,
στ)
Η διαχείριση των ΟΣΕ γίνεται από πρόσωπα που υπόκεινται σε εποπτεία σύμφωνα με την οδηγία 2009/65/ΕΚ ή ισοδύναμης νομοθεσίας.
Άρθρο 350
Ειδικές μέθοδοι για τους ΟΣΕ
1. Όταν ένα ίδρυμα γνωρίζει σε καθημερινή βάση τις υποκείμενες επενδύσεις του ΟΣΕ, το ίδρυμα έχει την ευχέρεια να εμβαθύνει την εξέτασή του στις εν λόγω υποκείμενες επενδύσεις προκειμένου να υπολογίσει τις κεφαλαιακές απαιτήσεις για τον κίνδυνο θέσης, συμπεριλαμβανομένου του γενικού και ειδικού κινδύνου. Στο πλαίσιο της μεθόδου αυτής, οι θέσεις σε ΟΣΕ αντιμετωπίζονται ως θέσεις στις υποκείμενες επενδύσεις του εκάστοτε ΟΣΕ. Επιτρέπεται συμψηφισμός μεταξύ θέσεων στις υποκείμενες επενδύσεις του ΟΣΕ και άλλων θέσεων τις οποίες κατέχει το ίδρυμα, υπό την προϋπόθεση ότι το ίδρυμα κατέχει ικανό αριθμό μεριδίων ή μετοχών, ώστε να είναι δυνατή η εξαγορά/σύσταση σε αντάλλαγμα των υποκείμενων επενδύσεων.
2. Ένα ίδρυμα μπορεί να υπολογίζει τις κεφαλαιακές απαιτήσεις για τον κίνδυνο θέσης, συμπεριλαμβανομένου του γενικού και του ειδικού κινδύνου, προκειμένου για θέσεις σε ΟΣΕ, με αναγωγή σε υποθετικές θέσεις οι οποίες να αντιστοιχούν στις θέσεις που απαιτούνται για την αναπαραγωγή της σύνθεσης και των επιδόσεων ενός εξωτερικά διαμορφούμενου δείκτη ή ενός πάγιου καλαθιού μετοχών ή χρεωστικών τίτλων για το οποίο γίνεται λόγος στο στοιχείο α), εφόσον πληρούνται οι εξής προϋποθέσεις:
α)
ο σκοπός της εντολής του ΟΣΕ είναι η αναπαραγωγή της σύνθεσης και των επιδόσεων ενός εξωτερικά διαμορφούμενου δείκτη ή ενός πάγιου καλαθιού μετοχών ή χρεωστικών τίτλων,
β)
είναι δυνατό να προσδιορισθεί με σαφήνεια και για ελάχιστο χρονικό διάστημα έξι μηνών ελάχιστος συντελεστής συσχέτισης μεταξύ των καθημερινών αποδόσεων του ΟΣΕ και του δείκτη ή του καλαθιού μετοχών ή χρεωστικών τίτλων που χρησιμεύει ως σημείο αναφοράς με τιμή 0,9.
3. Όταν ένα ίδρυμα δεν γνωρίζει σε καθημερινή βάση τις υποκείμενες επενδύσεις του ΟΣΕ, τότε μπορεί να υπολογίζει τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για τον κίνδυνο θέσης, συμπεριλαμβανομένου του γενικού και του ειδικού κινδύνου, εφόσον πληρούνται οι εξής προϋποθέσεις:
α)
ισχύει η παραδοχή ότι ο ΟΣΕ επενδύει καταρχάς στον μέγιστο επιτρεπόμενο βαθμό σύμφωνα με την εντολή του στις κατηγορίες στοιχείων ενεργητικού για τις οποίες ισχύει η υψηλότερη κεφαλαιακή απαίτηση για τον ειδικό και τον γενικό κίνδυνο θέσης χωριστά, ενώ στη συνέχεια εξακολουθεί να πραγματοποιεί επενδύσεις με φθίνουσα σειρά έως την επίτευξη του ανώτατου συνολικού επενδυτικού ορίου. Η θέση στον ΟΣΕ λογίζεται ως άμεση συμμετοχή στην υποθετική θέση,
β)
τα ιδρύματα λαμβάνουν υπόψη το μέγιστο έμμεσο άνοιγμα που θα μπορούσαν να επιτύχουν με την ανάληψη μοχλευμένων θέσεων μέσω του ΟΣΕ κατά τον υπολογισμό της κεφαλαιακής τους απαίτησης για τον ειδικό και τον γενικό κίνδυνο θέσης χωριστά, αυξάνοντας αναλόγως τη θέση στον ΟΣΕ έως την επίτευξη του ανώτατου ανοίγματος στα υποκείμενα επενδυτικά στοιχεία που προκύπτει από την εντολή,
γ)
εάν η κεφαλαιακή απαίτηση για τον ειδικό και τον γενικό κίνδυνο συνολικά σύμφωνα με την παρούσα παράγραφο υπερβαίνει την απαίτηση που καθορίζεται στο άρθρο 348 παράγραφος 1, τότε η κεφαλαιακή ισούται με το επίπεδο αυτό και δεν λαμβάνεται υπόψη το υπερβάλλον.
4. Τα ιδρύματα δύνανται να καταφεύγουν στις υπηρεσίες των κατωτέρω τρίτων για τον υπολογισμό και τη γνωστοποίηση των κεφαλαιακών απαιτήσεων για τον κίνδυνο θέσης προκειμένου για θέσεις σε ΟΣΕ που εμπίπτουν στις παραγράφους 1 έως 4, σύμφωνα με τις μεθόδους που καθορίζονται στο παρόν κεφάλαιο:
α)
τον οργανισμό θεματοφυλακής του ΟΣΕ εφόσον ο εν λόγω ΟΣΕ επενδύει αποκλειστικά σε τίτλους και καταθέτει όλους τους τίτλους στον εν λόγω οργανισμό θεματοφυλακής,
β)
για τους υπόλοιπους ΟΣΕ, την εταιρεία διαχείρισης του ΟΣΕ, εφόσον η εν λόγω εταιρεία διαχείρισης πληροί τα κριτήρια που ορίζονται στο άρθρο 132 παράγραφος 3 στοιχείο α).
Η ορθότητα του υπολογισμού επιβεβαιώνεται από εξωτερικό ελεγκτή.
ΚΕΦΑΛΑΙΟ 3
Κεφαλαιακές απαιτήσεις για τον κίνδυνο συναλλάγματος
Άρθρο 351
Ελάχιστο όριο και στάθμιση για τον κίνδυνο συναλλάγματος
Εάν το άθροισμα της συνολικής καθαρής θέσης του ιδρύματος σε συνάλλαγμα και της συνολικής καθαρής θέσης του σε χρυσό, υπολογιζόμενης με τη μέθοδο που ορίζεται στο άρθρο 352, συμπεριλαμβανομένων και τυχόν θέσεων σε συνάλλαγμα και σε χρυσό για τις οποίες οι απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων υπολογίζονται με χρήση εσωτερικού υποδείγματος, υπερβαίνει το 2 % των συνολικών του ιδίων κεφαλαίων, το ίδρυμα υπολογίζει μια κεφαλαιακή απαίτηση για τον κίνδυνο συναλλάγματος. Η κεφαλαιακή απαίτηση για τον κίνδυνο συναλλάγματος ισούται με το άθροισμα της συνολικής καθαρής θέσης του σε συνάλλαγμα και της καθαρής θέσης του σε χρυσό στο νόμισμα που χρησιμοποιείται για την υποβολή εποπτικών αναφορών, πολλαπλασιασμένο επί 8 %.
Άρθρο 352
Υπολογισμός της συνολικής καθαρής θέσης σε συνάλλαγμα
1. Η καθαρή ανοικτή θέση του ιδρύματος σε κάθε νόμισμα (συμπεριλαμβανομένου του νομίσματος που χρησιμοποιείται για την υποβολή εποπτικών αναφορών) και σε χρυσό υπολογίζεται ως το άθροισμα των κατωτέρω στοιχείων (θετικών ή αρνητικών):
α)
καθαρή τρέχουσα θέση (δηλαδή όλα τα στοιχεία ενεργητικού μείον όλα τα στοιχεία παθητικού, συμπεριλαμβανομένων των δεδουλευμένων τόκων, στο σχετικό νόμισμα ή, για το χρυσό, την καθαρή τρέχουσα θέση σε χρυσό),
β)
καθαρή προθεσμιακή θέση, ήτοι όλα τα εισπρακτέα ποσά μείον όλα τα πληρωτέα ποσά βάσει προθεσμιακών πράξεων συναλλάγματος και χρυσού, συμπεριλαμβανομένων των συμβολαίων μελλοντικής εκπλήρωσης επί συναλλάγματος και χρυσού και του κεφαλαίου των συμφωνιών ανταλλαγής νομισμάτων που δεν έχουν συνυπολογισθεί στην τρέχουσα θέση,
γ)
αμετάκλητες εγγυήσεις και παρεμφερή μέσα που είναι βέβαιο ότι θα καταστούν απαιτητές και πιθανό ότι δεν θα ανακτηθούν,
δ)
το καθαρό Δέλτα ισοδύναμο για το σύνολο του χαρτοφυλακίου δικαιωμάτων προαίρεσης επί συναλλάγματος και χρυσού,
ε)
η αγοραία αξία των άλλων δικαιωμάτων προαίρεσης.
Ο συντελεστής δέλτα για τους σκοπούς του σημείου δ) είναι εκείνος του οικείου χρηματιστηρίου. Για τα εξωχρηματιστηριακά δικαιώματα προαίρεσης ή σε περίπτωση που δεν είναι διαθέσιμος ο συντελεστής δέλτα από το οικείο χρηματιστήριο, το ίδρυμα μπορεί να υπολογίζει το ίδιο τον συντελεστή δέλτα χρησιμοποιώντας κατάλληλο υπόδειγμα, αφού λάβει άδεια από τις αρμόδιες αρχές. Η άδεια χορηγείται εάν το υπόδειγμα εκτιμά κατάλληλα το ρυθμό μεταβολής της αξίας του δικαιώματος προαίρεσης ή του τίτλου επιλογής σε σχέση με μικρές μεταβολές της αγοραίας τιμής του υποκείμενου μέσου.
Το ίδρυμα μπορεί να περιλαμβάνει καθαρά μελλοντικά έσοδα/έξοδα μη ακόμη δεδουλευμένα αλλά ήδη πλήρως αντισταθμισμένα εάν το πράττει με συνέπεια.
Το ίδρυμα μπορεί να διαχωρίζει τις καθαρές θέσεις σε σύνθετα νομίσματα με βάση τα συμμετέχοντα νομίσματα και σύμφωνα με τις ισχύουσες αναλογίες τους.
2. Οι τυχόν θέσεις που έχει αναλάβει σκοπίμως το ίδρυμα προκειμένου να αντισταθμιστεί έναντι των δυσμενών συνεπειών των συναλλαγματικών διακυμάνσεων για τον δείκτη κεφαλαιακής επάρκειας του σύμφωνα με το άρθρο 92 παράγραφος 1 μπορούν, με την επιφύλαξη της άδειας των αρμόδιων αρχών, να μη συνυπολογίζονται στον υπολογισμό της καθαρής ανοικτής θέσης ανά νόμισμα. Οι θέσεις αυτές πρέπει να είναι εκτός του χαρτοφυλακίου συναλλαγών και διαρθρωτικής φύσης, και κάθε μεταβολή των συνθηκών εξαίρεσής τους προϋποθέτει τη χωριστή άδεια των αρμόδιων αρχών. Η ίδια αντιμετώπιση και με τους ίδιους όρους μπορεί να εφαρμοστεί στις θέσεις που έχει ένα ίδρυμα, οι οποίες αφορούν στοιχεία που έχουν ήδη εκπέσει κατά τον υπολογισμό των ιδίων κεφαλαίων.
3. Ένα ίδρυμα μπορεί να χρησιμοποιεί την καθαρή τρέχουσα αξία κατά τον υπολογισμό της καθαρής ανοικτής θέσης σε κάθε νόμισμα και σε χρυσό, εφόσον το ίδρυμα εφαρμόζει την εν λόγω μέθοδο με συνέπεια.
4. Οι καθαρές θετικές και αρνητικές θέσεις σε κάθε νόμισμα, εκτός του νομίσματος εποπτικών αναφορών και η καθαρή θετική ή αρνητική θέση σε χρυσό μετατρέπονται στο νόμισμα υποβολής εποπτικών αναφορών βάσει των τρεχουσών συναλλαγματικών ισοτιμιών. Οι θέσεις αυτές αθροίζονται χωριστά έτσι ώστε να προκύψει, αντίστοιχα, το άθροισμα των καθαρών αρνητικών θέσεων και το άθροισμα των καθαρών θετικών θέσεων. Το μεγαλύτερο από αυτά τα δύο αθροίσματα είναι η συνολική καθαρή θέση του ιδρύματος σε συνάλλαγμα.
5. Τα ιδρύματα λαμβάνουν επαρκώς υπόψη στον υπολογισμό των κεφαλαιακών απαιτήσεων άλλους κινδύνους που αφορούν τα δικαιώματα προαίρεσης, εκτός του κινδύνου συντελεστή δέλτα.
6. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων που προσδιορίζουν ένα φάσμα μεθόδων που λαμβάνουν υπόψη άλλους κινδύνους, εκτός του κινδύνου συντελεστή δέλτα, στον υπολογισμό των κεφαλαιακών απαιτήσεων, λαμβάνοντας υπόψιν την κλίμακα και την πολυπλοκότητα των δραστηριοτήτων των ιδρυμάτων σε δικαιώματα προαίρεσης.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή το αργότερο έως τις 31 Δεκεμβρίου 2013.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Έως ότου να τεθούν σε ισχύ τα τεχνικά πρότυπα που αναφέρονται στο πρώτο εδάφιο, οι αρμόδιες αρχές μπορούν να συνεχίσουν να εφαρμόζουν την ισχύουσα εθνική αντιμετώπιση, εφόσον έχουν εφαρμόσει την εν λόγω αντιμετώπιση πριν από την 31η Δεκεμβρίου 2013.
Άρθρο 353
Κίνδυνος συναλλάγματος των ΟΣΕ
1. Για τους σκοπούς του άρθρου 352, στην περίπτωση των ΟΣΕ, λαμβάνονται υπόψη οι πραγματικές θέσεις συναλλάγματος του ΟΣΕ.
2. Τα ιδρύματα δύνανται να βασίζονται στα στοιχεία που παρέχουν οι κατωτέρω τρίτοι για τις θέσεις συναλλάγματος στον εκάστοτε ΟΣΕ:
α)
στο ίδρυμα θεματοφυλακής του ΟΣΕ εφόσον ο εν λόγω ΟΣΕ επενδύει αποκλειστικά σε τίτλους και καταθέτει όλους τους τίτλους στο εν λόγω ίδρυμα θεματοφυλακής,
β)
για τους υπόλοιπους ΟΣΕ, η εταιρεία διαχείρισης του ΟΣΕ, εφόσον η εν λόγω εταιρεία διαχείρισης πληροί τα κριτήρια που ορίζονται στο άρθρο 132 παράγραφος 3 στοιχείο α).
Η ορθότητα του υπολογισμού επιβεβαιώνεται από εξωτερικό ελεγκτή.
3. Εάν ένα ίδρυμα δεν γνωρίζει τις θέσεις συναλλάγματος σε έναν ΟΣΕ, γίνεται η υπόθεση ότι ο ΟΣΕ έχει πραγματοποιήσει επενδύσεις σε συνάλλαγμα έως το μέγιστο επιτρεπόμενο όριο βάσει της εντολής του ΟΣΕ, και τα ιδρύματα λαμβάνουν υπόψη, για τις θέσεις χαρτοφυλακίου συναλλαγών, το μέγιστο έμμεσο άνοιγμα που θα μπορούσαν να επιτύχουν με την ανάληψη μοχλευμένων θέσεων μέσω του ΟΣΕ κατά τον υπολογισμό της απαίτησης ιδίων κεφαλαίων για τον κίνδυνο τιμών συναλλάγματος. Τούτο πραγματοποιείται με κατ' αναλογία αύξηση της θέσης στον ΟΣΕ έως το μέγιστο άνοιγμα στα υποκείμενα επενδυτικά στοιχεία που προκύπτουν από την επενδυτική εντολή. Η υποθετική θέση του ΟΣΕ σε συνάλλαγμα αντιμετωπίζεται ως ξεχωριστό νόμισμα, κατά το πρότυπο της αντιμετώπισης των επενδύσεων σε χρυσό, με την προϋπόθεση της πρόσθεσης της συνολικής θετικής θέσης στη συνολική θετική ανοικτή θέση συναλλάγματος και της συνολικής αρνητικής θέσης στη συνολική αρνητική ανοικτή θέση συναλλάγματος εφόσον είναι διαθέσιμη η κατεύθυνση της επένδυσης του ΟΣΕ. Δεν επιτρέπεται συμψηφισμός μεταξύ τέτοιων θέσεων πριν από τον υπολογισμό.
Άρθρο 354
Στενά συσχετιζόμενα νομίσματα
1. Τα ιδρύματα μπορούν να παρέχουν χαμηλότερες απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων έναντι θέσεων σε συναφή στενά συσχετιζόμενα νομίσματα. Δύο νομίσματα θεωρούνται ως στενά συσχετιζόμενα μόνον όταν η πιθανότητα ζημίας -υπολογιζόμενη με βάση τα ημερήσια στοιχεία συναλλαγματικών ισοτιμιών για τα προηγούμενα τρία ή πέντε χρόνια- που θα προκύψει σε ίσες και αντίθετες θέσεις στα νομίσματα αυτά κατά τις επόμενες δέκα εργάσιμες ημέρες, ήτοι 4 % ή λιγότερο της αξίας της συγκεκριμένης αντιστοιχισμένης θέσης (αποτιμώμενης στο νόμισμα που χρησιμοποιείται για την υποβολή εποπτικών αναφορών), έχει πιθανότητα τουλάχιστον 99 %, όταν χρησιμοποιείται τριετής περίοδος παρακολούθησης, και 95 % όταν η περίοδος παρακολούθησης είναι πενταετής. Οι κεφαλαιακές απαιτήσεις έναντι της αντιστοιχισμένης θέσης σε δύο στενά συσχετιζόμενα νομίσματα είναι 4 % πολλαπλασιαζόμενο επί την αξία της αντιστοιχισμένης θέσης.
2. Κατά τον υπολογισμό των απαιτήσεων του παρόντος κεφαλαίου, τα ιδρύματα μπορούν να αγνοούν τις θέσεις σε νομίσματα που εμπίπτουν σε νομικά δεσμευτική διακρατική συμφωνία για τον περιορισμό της διακύμανσής τους σε σχέση με άλλα νομίσματα καλυπτόμενα από την ίδια συμφωνία. Τα ιδρύματα υπολογίζουν τις αντιστοιχισμένες θέσεις τους στα νομίσματα αυτά και τις υπάγουν σε κεφαλαιακές απαιτήσεις τουλάχιστον ίσες προς το ήμισυ της μέγιστης αποδεκτής διακύμανσης που καθορίζεται στη συγκεκριμένη διακυβερνητική συμφωνία όσον αφορά τα περί ων ο λόγος νομίσματα.
3. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων που αναφέρουν τα νομίσματα για τα οποία είναι διαθέσιμη η αντιμετώπιση που προβλέπεται στην παράγραφο 1.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή το αργότερο έως την 1η Ιανουαρίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα εκτελεστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με το άρθρο 15 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
4. Οι κεφαλαιακές απαιτήσεις έναντι αντιστοιχισμένων θέσεων σε νομίσματα κρατών μελών που συμμετέχουν στη δεύτερη φάση της Οικονομικής και Νομισματικής Ένωσης μπορεί να υπολογίζονται ως το 1,6 % της αξίας των αντιστοιχισμένων αυτών θέσεων.
5. Μόνο οι μη αντιστοιχισμένες θέσεις σε νομίσματα που αναφέρονται στο παρόν άρθρο ενσωματώνονται στη συνολική καθαρή ανοικτή θέση σύμφωνα με το άρθρο 352 παράγραφος 4.
6. Στις περιπτώσεις όπου τα ημερήσια στοιχεία συναλλαγματικών ισοτιμιών για τα προηγούμενα τρία ή πέντε έτη -σε ίσες και σε αντίθετες θέσεις για ένα ζευγάρι νομισμάτων κατά τις επόμενες 10 εργάσιμες ημέρες- δείχνουν ότι τα δύο νομίσματα έχουν τελείως θετική συσχέτιση και το ίδρυμα μπορεί πάντα να έχει μηδενική απόκλιση μεταξύ τιμής αγοράς και τιμής πώλησης στις αντίστοιχες διαπραγματεύσεις, το ίδρυμα μπορεί, με ρητή έγκριση από την αρμόδια αρχή του, να εφαρμόζει απαίτηση ιδίων κεφαλαίων 0 % έως το τέλος του 2017.
ΚΕΦΑΛΑΙΟ 4
Κεφαλαιακές απαιτήσεις για τον κίνδυνο βασικού εμπορεύματος
Άρθρο 355
Επιλογή μεθόδου για τον κίνδυνο βασικού εμπορεύματος
Δυνάμει των άρθρων 356 έως 358, τα ιδρύματα υπολογίζουν την κεφαλαιακή απαίτηση για τον κίνδυνο βασικού εμπορεύματος με μία από τις μεθόδους που προβλέπονται στα άρθρα 359, 360 ή 361.
Άρθρο 356
Συναλλαγές σε δευτερεύοντα εμπορεύματα
1. Τα ιδρύματα με συναλλαγές σε δευτερεύοντα αγροτικά εμπορεύματα μπορούν να ορίσουν τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων τους για το υλικό απόθεμα εμπορευμάτων στο τέλος κάθε έτους για το επόμενο έτος, εφόσον πληρούνται όλες οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
ανά πάσα στιγμή κατά τη διάρκεια του έτους διακρατούν ίδια κεφάλαια για τον εν λόγω κίνδυνο, τα οποία δεν είναι χαμηλότερα από τη μέση κεφαλαιακή απαίτηση για τον σχετικό κίνδυνο, όπως εκτιμάται σε συντηρητική βάση για το προσεχές έτος,
β)
εκτιμούν σε συντηρητική βάση την αναμενόμενη μεταβλητότητα για το ποσό που υπολογίζεται σύμφωνα με το στοιχείο α),
γ)
η μέση απαίτηση κεφαλαιακή απαίτηση για τον εν λόγω κίνδυνο δεν υπερβαίνει το 5 % των ιδίων κεφαλαίων του ή το 1 εκατομμύριο EUR και, λαμβάνοντας υπόψη την εκτίμηση της μεταβλητότητας σύμφωνα με το στοιχείο β), οι αναμενόμενες μέγιστες απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων δεν υπερβαίνουν το 6,5 % των ιδίων κεφαλαίων του,
δ)
το ίδρυμα παρακολουθεί σε μόνιμη βάση εάν οι εκτιμήσεις που πραγματοποιούνται σύμφωνα με τα στοιχεία α) και β) αντικατοπτρίζουν ακόμα την πραγματικότητα.
2. Τα ιδρύματα ενημερώνουν τις αρμόδιες αρχές ότι χρησιμοποιούν την επιλογή που προβλέπεται στην παράγραφο 1.
Άρθρο 357
Θέσεις σε βασικά εμπορεύματα
1. Κάθε θέση σε βασικά εμπορεύματα ή σε παράγωγα μέσα επί βασικών εμπορευμάτων εκφράζεται σε τυποποιημένες μονάδες μέτρησης. Για κάθε βασικό εμπόρευμα, η τρέχουσα τιμή εκφράζεται στο νόμισμα υποβολής των εποπτικών αναφορών στις αρμόδιες αρχές.
2. Οι θέσεις σε χρυσό ή σε παράγωγα μέσα επί χρυσού θεωρούνται ότι ενέχουν κίνδυνο συναλλάγματος και αντιμετωπίζονται σύμφωνα με το κεφάλαιο 3 ή το κεφάλαιο 5, κατά περίπτωση, ως προς τον υπολογισμό του κινδύνου βασικού εμπορεύματος.
3. Για τους σκοπούς του άρθρου 360 παράγραφος 1, το ποσό κατά το οποίο οι θετικές θέσεις υπερβαίνουν τις αρνητικές θέσεις, ή αντίστροφα, του ιδρύματος στο ίδιο βασικό εμπόρευμα και σε πανομοιότυπα συμβόλαια μελλοντικής εκπλήρωσης, δικαιώματα προαίρεσης και τίτλους επιλογής αντιπροσωπεύει την καθαρή θέση του ιδρύματος σε κάθε βασικό εμπόρευμα. Τα παράγωγα μέσα αντιμετωπίζονται, σύμφωνα με όσα ορίζονται στο άρθρο 358, ως θέσεις στο υποκείμενο βασικό εμπόρευμα.
4. Για τους σκοπούς του υπολογισμού μιας θέσης σε βασικό εμπόρευμα, οι ακόλουθες θέσεις αντιμετωπίζονται ως θέσεις στο ίδιο βασικό εμπόρευμα:
α)
θέσεις σε διαφορετικές υποκατηγορίες βασικών εμπορευμάτων, οσάκις είναι αμοιβαίως δυνατή η παράδοση μιας υποκατηγορίας έναντι άλλης,
β)
θέσεις σε ομοειδή βασικά εμπορεύματα, εάν είναι στενά υποκατάστατα μεταξύ τους και εφόσον είναι δυνατόν να καταδειχθεί σαφώς ελάχιστη συσχέτιση ύψους 0,9 μεταξύ των διακυμάνσεων των τιμών στη διάρκεια ενός τουλάχιστον έτους.
Άρθρο 358
Συγκεκριμένα μέσα
1. Τα συμβόλαιο μελλοντικής εκπλήρωσης επί βασικών εμπορευμάτων και οι προθεσμιακές δεσμεύσεις αγοράς ή πώλησης μεμονωμένων βασικών εμπορευμάτων ενσωματώνονται στο σύστημα μέτρησης ως ονομαστικά ποσά εκφρασμένα στην τυποποιημένη μονάδα μέτρησης και να τους αποδίδεται διάρκεια μέχρι τη λήξη με βάση την ημερομηνία λήξης.
2. Οι συμφωνίες ανταλλαγής βασικών εμπορευμάτων με ένα σκέλος σε σταθερές τιμές και το άλλο σε τρέχουσες τιμές αντιμετωπίζεται ως σύνολο θέσεων ίσων προς το ονομαστικό ποσό της συμφωνίας, όπου, κατά περίπτωση, κάθε πληρωμή για την εξυπηρέτηση της συμφωνίας ανταλλαγής αποτελεί θέση που αναγράφεται στο αντίστοιχο διάστημα ληκτότητας του άρθρου 359 παράγραφος 1. Οι θέσεις είναι θετικές εάν το ίδρυμα πληρώνει σταθερές τιμές και εισπράττει κυμαινόμενες τιμές και αρνητικές εάν το ίδρυμα εισπράττει σταθερές τιμές και πληρώνει κυμαινόμενες τιμές. Οι συμφωνίες ανταλλαγής βασικών εμπορευμάτων στις οποίες τα δύο σκέλη της συναλλαγής είναι σε διαφορετικά βασικά εμπορεύματα πρέπει να κατατάσσονται στα αντίστοιχα διαστήματα ληκτότητας σύμφωνα με τη μέθοδο του πίνακα ληκτότητας.
3. Τα δικαιώματα προαίρεσης και οι τίτλοι επιλογής σε βασικά εμπορεύματα ή σε παράγωγα μέσα επί βασικών εμπορευμάτων αντιμετωπίζονται ως θέσεις αξίας ίσης με το ποσό του υποκείμενου μέσου του δικαιώματος προαίρεσης, πολλαπλασιασμένο επί το συντελεστή δέλτα του δικαιώματος προαίρεσης για τους σκοπούς του παρόντος κεφαλαίου. Οι θέσεις που υπολογίζονται έτσι μπορούν να συμψηφίζονται με αντίθετες θέσεις στο ίδιο υποκείμενο βασικό εμπόρευμα ή στο ίδιο παράγωγο μέσο επί βασικού εμπορεύματος. Ο συντελεστής δέλτα είναι εκείνος του οικείου χρηματιστηρίου. Για τα εξωχρηματιστηριακά δικαιώματα προαίρεσης ή σε περίπτωση που δεν είναι διαθέσιμος ο συντελεστής δέλτα από το οικείο χρηματιστήριο, το ίδρυμα μπορεί να υπολογίζει το ίδιο τον συντελεστή δέλτα χρησιμοποιώντας κατάλληλο υπόδειγμα, αφού λάβει άδεια από τις αρμόδιες αρχές. Η άδεια χορηγείται εάν το υπόδειγμα εκτιμά κατάλληλα το ρυθμό μεταβολής της αξίας του δικαιώματος προαίρεσης ή του πιστοποιητικού επιλογής σε σχέση με μικρές μεταβολές της αγοραίας τιμής του υποκείμενου μέσου.
Τα ιδρύματα λαμβάνουν επαρκώς υπόψη στις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων άλλους κινδύνους που αφορούν τα δικαιώματα προαίρεσης, εκτός του κινδύνου συντελεστή δέλτα.
4. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων που προσδιορίζουν ένα φάσμα μεθόδων που λαμβάνουν υπόψη άλλους κινδύνους, εκτός του κινδύνου συντελεστή δέλτα, στις κεφαλαιακές απαιτήσεις, με τρόπο ανάλογο με την κλίμακα και την πολυπλοκότητα των δραστηριοτήτων των ιδρυμάτων σε δικαιώματα προαίρεσης.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή το αργότερο έως τις 31 Δεκεμβρίου 2013.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Έως ότου να τεθούν σε ισχύ τα τεχνικά πρότυπα που αναφέρονται στο πρώτο εδάφιο, οι αρμόδιες αρχές μπορούν να συνεχίσουν να εφαρμόζουν την ισχύουσα εθνική αντιμετώπιση, εφόσον έχουν εφαρμόσει την εν λόγω αντιμετώπιση πριν από την 31η Δεκεμβρίου 2013.
5. Εάν το ίδρυμα είναι οποιοσδήποτε από τους κατωτέρω φορείς, συμπεριλαμβάνει τα σχετικά βασικά εμπορεύματα στον υπολογισμό της κεφαλαιακής απαίτησης του για κίνδυνο βασικών εμπορευμάτων:
α)
ο μεταβιβάζων βασικά εμπορεύματα ή εγγυημένα δικαιώματα που αφορούν τίτλο κυριότητας βασικών εμπορευμάτων σε συμφωνία επαναγοράς,
β)
ο δανειοδότης βασικών εμπορευμάτων σε συμφωνία δανειοδοσίας βασικών εμπορευμάτων.
Άρθρο 359
Μέθοδος με βάση τον πίνακα ληκτότητας
1. Το ίδρυμα πρέπει να χρησιμοποιεί ένα ξεχωριστό πίνακα ληκτότητας στα πλαίσια του Πίνακα 1, για κάθε βασικό εμπόρευμα. Όλες οι θέσεις στο εν λόγω βασικό εμπόρευμα κατατάσσονται στο αντίστοιχο διάστημα προθεσμιών ληκτότητας. Τα υλικά αποθέματα κατατάσσονται στο πρώτο διάστημα ληκτότητας που κυμαίνεται από 0 και έως και 1 μήνα.
Πίνακας 1
Ληκτότητα
(1)
Συντελεστής διαφοράς αντιστοιχισμένης θέσης (σε%)
(2)
0 ≤ 1 μήνα
1,50
1 ≤ 3 μήνες
1,50
3 ≤ 6 μήνες
1,50
6 ≤ 12 μήνες
1,50
1 ≤ 2 έτη
1,50
2 ≤ 3 έτη
1,50
3 έτη
1,50
2. Οι θέσεις στο ίδιο βασικό εμπόρευμα μπορούν να συμψηφίζονται και να κατατάσσονται στο αντίστοιχο διάστημα ληκτότητας επί εκκαθαρισμένης βάσης, προκειμένου περί των εξής:
α)
θέσεων σε συμβάσεις λήγουσες την αυτή ημερομηνία,
β)
θέσεων σε συμβάσεις λήγουσες με διαφορά δεκαημέρου, εάν οι συμβάσεις αποτελούν αντικείμενο διαπραγμάτευσης σε αγορές έχουσες καθημερινά ημερομηνίες παραδόσεως.
3. Στη συνέχεια το ίδρυμα υπολογίζει το άθροισμα για κάθε διάστημα ληκτότητας των θετικών θέσεων αφενός, και των αρνητικών θέσεων, αφετέρου. Το ποσό των πρώτων που αντιστοιχίζεται έναντι των δεύτερων σε κάθε διάστημα ληκτότητας είναι η αντιστοιχισμένη θέση στο διάστημα αυτό, ενώ η απομένουσα θετική ή αρνητική θέση είναι η μη αντιστοιχισμένη θέση στο ίδιο διάστημα ληκτότητας.
4. Το τμήμα της μη αντιστοιχισμένης θετικής θέσης σε δεδομένο διάστημα ληκτότητας που αντιστοιχίζεται έναντι της μη αντιστοιχισμένης αρνητικής θέσης, ή αντίστροφα, στο επόμενο διάστημα ληκτότητας είναι η αντιστοιχισμένη θέση μεταξύ των δύο διαστημάτων ληκτότητας. Το μέρος της μη αντιστοιχισμένης θετικής ή αρνητικής θέσης που δεν μπορεί να αντιστοιχιστεί με τον τρόπο αυτό είναι η μη αντιστοιχισμένη θέση.
5. Η κεφαλαιακή απαίτηση την οποία υποχρεούται να πληροί το ίδρυμα για κάθε βασικό εμπόρευμα υπολογίζεται με βάση τον σχετικό πίνακα ληκτότητας και ισούται με το άθροισμα των κατωτέρω:
α)
του αθροίσματος των αντιστοιχισμένων θετικών και αρνητικών θέσεων, πολλαπλασιασμένου με τον κατάλληλο συντελεστή διαφοράς αντιστοιχισμένης θέσης που αναφέρεται στη στήλη 2 του πίνακα 1 για κάθε διάστημα ληκτότητας και επί την τρέχουσα τιμή του βασικού εμπορεύματος,
β)
της αντιστοιχισμένης θέσης μεταξύ δύο διαστημάτων ληκτότητας για κάθε διάστημα ληκτότητας στο οποίο μεταφέρεται μια μη αντιστοιχισμένη θέση, πολλαπλασιασμένη επί 0,6 % (συντελεστής μεταφοράς) και επί την τρέχουσα τιμή του βασικού εμπορεύματος,
γ)
των απομενουσών μη αντιστοιχισμένων θέσεων, πολλαπλασιασμένων επί 15 % (συντελεστής μη αντιστοιχισμένης θέσης) και επί την τρέχουσα τιμή του βασικού εμπορεύματος.
6. Η συνολική κεφαλαιακή απαίτηση την οποία υποχρεούται να πληροί το ίδρυμα για τον κίνδυνο βασικού εμπορεύματος ισούται με το άθροισμα των κεφαλαιακών απαιτήσεων που υπολογίζεται για έκαστο βασικό εμπόρευμα σύμφωνα με την παράγραφο 5.
Άρθρο 360
Απλουστευμένη μέθοδος
1. Η κεφαλαιακή απαίτηση την οποία υποχρεούται να πληροί το ίδρυμα για κάθε βασικό εμπόρευμα ισούται με το άθροισμα των ακόλουθων στοιχείων:
α)
του 15 % της καθαρής θέσης, θετικής ή αρνητικής, πολλαπλασιασμένου επί την τρέχουσα τιμή του εμπορεύματος,
β)
του 3 % της μεικτής θέσης, θετικής θέσης συν αρνητική θέση, πολλαπλασιασμένου επί την τρέχουσα τιμή του εμπορεύματος.
2. Η συνολική κεφαλαιακή απαίτηση την οποία υποχρεούται να πληροί το ίδρυμα για τον κίνδυνο βασικού εμπορεύματος ισούται με το άθροισμα των κεφαλαιακών απαιτήσεων που υπολογίζεται για έκαστο βασικό εμπόρευμα σύμφωνα με την παράγραφο 1.
Άρθρο 361
Διευρυμένη μέθοδος με βάση τον πίνακα ληκτότητας
Τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν τους ελάχιστους συντελεστές διαφοράς αντιστοιχισμένης θέσης, μεταφοράς και μη αντιστοιχισμένης θέσης που καθορίζονται στον κατωτέρω πίνακα 2, αντί εκείνων που αναφέρονται στο άρθρο 359, εφόσον τα ιδρύματα:
α)
διενεργούν σημαντικές συναλλαγές σε βασικά εμπορεύματα,
β)
διαθέτουν επαρκώς διαφοροποιημένο χαρτοφυλάκιο βασικών εμπορευμάτων,
γ)
δεν είναι ακόμη σε θέση να χρησιμοποιήσουν εσωτερικά υποδείγματα για τον υπολογισμό της κεφαλαιακής απαίτησης για τον κίνδυνο βασικού εμπορεύματος.
Πίνακας 2
Πολύτιμα μέταλλα
(εκτός χρυσού)
Βασικά μέταλλα
Γεωργικά προϊόντα
Άλλα συμπεριλαμβανομένων και ενεργειακών προϊόντων
Συντελεστής διαφοράς αντιστοιχισμένης θέσης (%)
1,0
1,2
1,5
1,5
Συντελεστής μεταφοράς (%)
0,3
0,5
0,6
0,6
Συντελεστής μη αντιστοιχισμένης θέσης (%)
8
10
12
15
Τα ιδρύματα ενημερώνουν τις αρμόδιες αρχές ότι χρησιμοποιούν το παρόν άρθρο και αναφέρουν αποδείξεις των προσπαθειών τους να αναπτύξουν ένα εσωτερικό υπόδειγμα για τους σκοπούς του υπολογισμού της κεφαλαιακής απαίτησης για τον κίνδυνο βασικού εμπορεύματος.
ΚΕΦΑΛΑΙΟ 5
Χρήση εσωτερικών υποδειγμάτων για τον υπολογισμό των κεφαλαιακών απαιτήσεων
Τμήμα 1
Άδεια και κεφαλαιακές απαιτήσεις
Άρθρο 362
Ειδικοί και γενικοί κίνδυνοι
Ο κίνδυνος θέσης για διαπραγματεύσιμο χρεωστικό τίτλο ή μετοχή ή ένα παράγωγο μετοχής ή χρεωστικού τίτλου διαιρείται σε δύο συνιστώσες για τους σκοπούς του παρόντος κεφαλαίου. Η πρώτη συνιστώσα αφορά τον ειδικό κίνδυνο που ενέχει η θέση και καλύπτει τον κίνδυνο μεταβολής της τιμής του σχετικού μέσου λόγω της επίδρασης παραγόντων που σχετίζονται με τον εκδότη του ή, στην περίπτωση παράγωγου μέσου, με τον εκδότη του υποκείμενου μέσου. Η συνιστώσα που αφορά τον γενικό κίνδυνο της θέσης καλύπτει τον κίνδυνο μεταβολής της τιμής του σχετικού μέσου λόγω μεταβολής του επιπέδου των επιτοκίων στην περίπτωση διαπραγματεύσιμου χρεωστικού τίτλου ή παράγωγου μέσου χρεωστικού τίτλου ή λόγω ευρείας μεταβολής στην αγορά μετοχών που δεν σχετίζεται με συγκεκριμένα χαρακτηριστικά μεμονωμένων τίτλων στην περίπτωση μετοχής ή παράγωγου μέσου που βασίζεται σε μετοχή.
Άρθρο 363
Άδεια χρήσης εσωτερικών υποδειγμάτων
1. Αφού επαληθεύσουν τη συμμόρφωση του ιδρύματος με τις απαιτήσεις των τμημάτων 2, 3 και 4 κατά περίπτωση, οι αρμόδιες αρχές χορηγούν στα ιδρύματα την άδεια υπολογισμού των κεφαλαιακών απαιτήσεων τους για μία ή περισσότερες από τις κατωτέρω κατηγορίες κινδύνου χρησιμοποιώντας τα εσωτερικά υποδείγματά τους αντί για ή σε συνδυασμό με τις μεθόδους των κεφαλαίων 2 έως 4:
α)
γενικός κίνδυνος μετοχών,
β)
ειδικός κίνδυνος μετοχών,
γ)
γενικός κίνδυνος χρεωστικών τίτλων,
δ)
ειδικός κίνδυνος χρεωστικών τίτλων,
ε)
κίνδυνος συναλλάγματος,
στ)
κίνδυνος βασικού εμπορεύματος.
2. Για κατηγορίες κινδύνου για τις οποίες το ίδρυμα δεν έχει λάβει την άδεια να χρησιμοποιεί τα εσωτερικά υποδείγματά του όπως αναφέρεται στην παράγραφο 1, εξακολουθεί να υπολογίζει τις κεφαλαιακές απαιτήσεις του σύμφωνα με τα κεφάλαια 2, 3 και 4 κατά περίπτωση. Η άδεια των αρμόδιων αρχών για τη χρήση εσωτερικών υποδειγμάτων απαιτείται για κάθε κατηγορία κινδύνου και χορηγείται μόνο εάν το εσωτερικού υπόδειγμα καλύπτει σημαντικό τμήμα των θέσεων ορισμένης κατηγορίας κινδύνου.
3. Για ουσιώδεις αλλαγές στη χρήση των εσωτερικών υποδειγμάτων για τα οποία το ίδρυμα έχει λάβει άδεια να χρησιμοποιεί, για την επέκταση της χρήσης των εσωτερικών υποδειγμάτων για τα οποία το ίδρυμα έχει λάβει άδεια να χρησιμοποιεί, και συγκεκριμένα για πρόσθετες κατηγορίες κινδύνου, καθώς και για τον αρχικό υπολογισμό της δυνητικής ζημίας ακραίων συνθηκών σύμφωνα με το άρθρο 365 παράγραφος 2, απαιτείται χωριστή άδεια από την αρμόδια αρχή.
Τα ιδρύματα κοινοποιούν στις αρμόδιες αρχές για όλες τις άλλες επεκτάσεις και μεταβολές της χρήσης των εσωτερικών υποδειγμάτων για τα οποία το ίδρυμα έχει λάβει άδεια να χρησιμοποιεί.
4. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει τα εξής:
α)
τους όρους αξιολόγησης του ουσιώδους χαρακτήρα των επεκτάσεων και μεταβολών της χρήσης των εσωτερικών υποδειγμάτων,
β)
τη μέθοδο αξιολόγησης βάσει της οποίας οι αρμόδιες αρχές επιτρέπουν στα ιδρύματα τη χρήση εσωτερικών υποδειγμάτων,
γ)
τους όρους υπό τους οποίους το τμήμα των θέσεων που καλύπτεται από το εσωτερικό υπόδειγμα εντός μιας κατηγορίας κινδύνου θεωρείται σημαντικό σύμφωνα με την παράγραφο 2.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή το αργότερο έως τις 31 Δεκεμβρίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 364
Κεφαλαιακές απαιτήσεις κατά τη χρήση εσωτερικών υποδειγμάτων
1. Κάθε ίδρυμα που χρησιμοποιεί εσωτερικό υπόδειγμα, εκτός από τις κεφαλαιακές απαιτήσεις που υπολογίζονται σύμφωνα με τα κεφάλαια 2, 3 και 4 για τις κατηγορίες κινδύνου για τις οποίες το ίδρυμα δεν έχει λάβει άδεια να χρησιμοποιεί εσωτερικό υπόδειγμα, πληροί κεφαλαιακή απαίτηση η οποία εκφράζεται ως το άθροισμα των στοιχείων α) και β):
α)
του υψηλότερου από τα κατωτέρω ποσά:
i)
της δυνητικής ζημίας της προηγούμενης ημέρας, όπως υπολογίζεται σύμφωνα με το άρθρο 365 παράγραφος 1 (VaRt-1),
ii)
του μέσου όρου των ημερήσιων υπολογισμών της δυνητικής ζημίας σύμφωνα με το άρθρο 365 παράγραφος 1 σε καθεμία από τις προηγούμενες εξήντα εργάσιμες ημέρες (VaRavg), πολλαπλασιαζόμενου με τον πολλαπλασιαστικό συντελεστή (mc) σύμφωνα με το άρθρο 366,
β)
του υψηλότερου από τα κατωτέρω ποσά:
i)
της τελευταίας διαθέσιμης μέτρησης δυνητικής ζημίας υπό ακραίες συνθήκες, όπως υπολογίζεται σύμφωνα με το άρθρο 365 παράγραφος 2 (sVaRt-1), και
ii)
του μέσου όρου της δυνητικής ζημίας υπό ακραίες συνθήκες όπως υπολογίζεται με τον τρόπο και τη συχνότητα που προσδιορίζονται στο άρθρο 365 παράγραφος 2 κατά τη διάρκεια των προηγούμενων εξήντα εργάσιμων ημερών (sVaRavg), επί τον πολλαπλασιαστικό συντελεστή (ms) σύμφωνα με το άρθρο 366.
2. Τα ιδρύματα που χρησιμοποιούν εσωτερικό υπόδειγμα για τον υπολογισμό της κεφαλαιακής απαίτησης για τον ειδικό κίνδυνο χρεωστικών τίτλων πληρούν συμπληρωματική απαίτηση ιδίων κεφαλαίων η οποία εκφράζεται ως το άθροισμα των κατωτέρω στοιχείων α) και β):
α)
της κεφαλαιακής απαίτησης όπως υπολογίζεται σύμφωνα με τα άρθρα 337 και 338 για τον ειδικό κίνδυνο των θέσεων τιτλοποίησης και των πιστωτικών παραγώγων νιοστού βαθμού αθέτησης στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών, εξαιρουμένων όσων ενσωματώνονται στην κεφαλαιακή απαίτηση για τον ειδικό κίνδυνο του χαρτοφυλακίου διαπραγμάτευσης συσχετίσεων σύμφωνα με το τμήμα 5 και, εφόσον συντρέχει περίπτωση, της κεφαλαιακής απαίτησης για τον ειδικό κίνδυνο σύμφωνα με το κεφάλαιο 2 τμήμα 6, για τις θέσεις σε ΟΣΕ για τις οποίες δεν πληρούνται οι προϋποθέσεις του άρθρου 350 παράγραφος 1 ούτε του άρθρου 350 παράγραφος 2,
β)
του υψηλότερου εκ των δύο ακόλουθων ποσών:
i)
της πιο πρόσφατης μέτρησηςγια τους επιπρόσθετους κινδύνους αθέτησης υποχρεώσεων και μεταβολής της πιστοληπτικής αξιολόγισης όπως υπολογίζεται σύμφωνα με το τμήμα 3,
ii)
του μέσου όρου των ανωτέρω μετρήσεων για τις προηγούμενες 12 εβδομάδες.
3. Τα ιδρύματα που διαθέτουν χαρτοφυλάκιο διαπραγμάτευσης συσχετίσεων που πληροί τις προϋποθέσεις του άρθρου 338 παράγραφοι 1 έως 3 μπορούν να πληρούν κεφαλαιακή απαίτηση βάσει του άρθρου 377 αντί του άρθρου 338 παράγραφος 4, η οποία υπολογίζεται ως το υψηλότερο από τα ακόλουθα:
α)
της πιο πρόσφατης μέτρησης για τον κίνδυνο για το χαρτοφυλάκιο διαπραγμάτευσης συσχετίσεων όπως υπολογίζεται σύμφωνα με το τμήμα 5,
β)
τον μέσο όρο της ανωτέρω μέτρησης για τις προηγούμενες 12 εβδομάδες,
γ)
το 8 % της κεφαλαιακής απαίτησης που κατά τον υπολογισμό της πιο πρόσφατης μέτρησης που αναφέρεται στο σημείο α) και θα υπολογιζόταν σύμφωνα με το άρθρο 338 παράγραφος 4 για όλες τις θέσεις που ενσωματώνονται στο εσωτερικό υπόδειγμα για το χαρτοφυλάκιο διαπραγμάτευσης συσχετίσεων.
Τμήμα 2
Γενικές απαιτήσεις
Άρθρο 365
Υπολογισμός δυνητικής ζημίας και δυνητικής ζημίας ακραίων συνθηκών
1. Ο υπολογισμός της δυνητικής ζημίας που αναφέρεται στο άρθρο 364 πρέπει να πληροί τις ακόλουθες απαιτήσεις:
α)
καθημερινός υπολογισμός της δυνητικής ζημίας,
β)
μονοκατάληκτο διάστημα εμπιστοσύνης 99 %,
γ)
περίοδος διακράτησης δέκα ημερών,
δ)
πραγματική ιστορική περίοδος παρατήρησης ενός έτους τουλάχιστον, εκτός εάν δικαιολογείται μικρότερη περίοδος παρατήρησης λόγω σημαντικής αύξησης της διακύμανσης των τιμών,
ε)
τουλάχιστον μηνιαία επικαιροποίηση των δεδομένων.
Το ίδρυμα μπορεί να χρησιμοποιεί στοιχεία δυνητικής ζημίας υπολογισμένα με βάση περιόδους διακράτησης μικρότερες από 10 ημέρες τα οποία ανάγει στις 10 ημέρες με κατάλληλη μεθοδολογία που επανεξετάζεται περιοδικά.
2. Επιπλέον, το ίδρυμα υπολογίζει τη «δυνητική ζημία ακραίων συνθηκών» του τρέχοντος χαρτοφυλακίου τουλάχιστον μία φορά την εβδομάδα, σύμφωνα με τις απαιτήσεις που ορίζονται στην πρώτη παράγραφο. Για τον υπολογισμό της «δυνητικής ζημιάς ακραίων συνθηκών» η βαθμονόμηση των παραμέτρων του υποδείγματος δυνητικής ζημίας γίνεται σύμφωνα με ιστορικά δεδομένα από μια συνεχή δωδεκάμηνη περίοδο σημαντικών ακραίων χρηματοοικονομικών συνθηκών συναφών προς το χαρτοφυλάκιο του ιδρύματος. Η επιλογή των εν λόγω ιστορικών δεδομένων υπόκειται σε τουλάχιστον ετήσια επανεξέταση από το ίδρυμα, το οποίο κοινοποιεί το αποτέλεσμα στις αρμόδιες αρχές. Η Ευρωπαϊκή Αρχή Τραπεζών παρακολουθεί το φάσμα των πρακτικών υπολογισμού της δυνητικής ζημίας ακραίων συνθηκών και εκδίδει κατευθυντήριες οδηγίες σχετικά με τις εν λόγω πρακτικές, σύμφωνα με το άρθρο 16 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 366
Κανονιστικοί δοκιμαστικοί εκ των υστέρων έλεγχοι και πολλαπλασιαστικοί συντελεστές
1. Στα αποτελέσματα των υπολογισμών που αναφέρονται στο άρθρο 365 εφαρμόζονται οι πολλαπλασιαστικοί συντελεστές (mc) και (ms).
2. Ο καθένας από τους πολλαπλασιαστικούς συντελεστές (mc) και (ms) αποτελεί το άθροισμα τουλάχιστον ίσον με 3 και ενός πρόσθετου συντελεστή που λαμβάνει τιμές από 0 εώς και 1 σύμφωνα με τον πίνακα 1. Ο προσθετέος αυτός συντελεστής στηρίζεται στον αριθμό των υπερβάσεων κατά τις αμέσως προηγούμενες 250 εργάσιμες ημέρες, όπως προκύπτει από τον εκ των υστέρων δοκιμαστικό έλεγχο της δυνητικής ζημιάς του ιδρύματος όπως ορίζεται στο άρθρο 365 παράγραφος 1.
Πίνακας 1
Αριθμός υπερβάσεων
Πρόσθετος συντελεστής
Λιγότερες από 5
0,00
5
0,40
6
0,50
7
0,65
8
0,75
9
0,85
10 ή περισσότερες
1,00
3. Τα ιδρύματα υπολογίζουν τις καθημερινές υπερβάσεις βάσει του εκ των υστέρων δοκιμαστικού ελέγχου επί πραγματικών και υποθετικών μεταβολών της αξίας του χαρτοφυλακίου. Υπέρβαση είναι η εντός μιας ημέρας μεταβολή της αξίας του χαρτοφυλακίου που υπερβαίνει την σχετική ημερήσια δυνητική ζημία που προκύπτει από το εσωτερικό υπόδειγμα του ιδρύματος. Για τον καθορισμό του πρόσθετου συντελεστή, καταγράφεται ο συνολικός αριθμός των υπερβάσεων τουλάχιστον ανά τρίμηνο και ισούται με τον μεγαλύτερο αριθμό υπερβάσεων που προκύπτει από τις υποθετικές και πραγματικές μεταβολές της αξίας του χαρτοφυλακίου.
Ο δοκιμαστικός εκ των υστέρων έλεγχος των υποθετικών μεταβολών της αξίας του χαρτοφυλακίου γίνεται συγκρίνοντας την αξία του χαρτοφυλακίου κατά το πέρας της ημέρας και της αξίας του κατά το πέρας της επομένης, με την υπόθεση ότι οι θέσεις παραμένουν αμετάβλητες.
Ο δοκιμαστικός εκ των υστέρων έλεγχος των πραγματικών μεταβολών της αξίας του χαρτοφυλακίου γίνεται συγκρίνοντας την αξίαν του χαρτοφυλακίου κατά το πέρας της ημέρας και της πραγματικής αξίας του κατά το πέρας της επομένης, εξαιρουμένων των αμοιβών για προμήθειες και καθαρών τόκων.
4. Οι αρμόδιες αρχές μπορούν, σε μεμονωμένες περιπτώσεις, να περιορίσουν τον εν λόγω πρόσθετο συντελεστή σε αυτόν που προκύπτει από υπερβάσεις υποθετικών μεταβολών, εφόσον ο αριθμός των υπερβάσεων των πραγματικών μεταβολών δεν προκύπτει από ελλείψεις στο εσωτερικό υπόδειγμα.
5. Για να μπορούν οι αρμόδιες αρχές να παρακολουθούν συνεχώς την καταλληλότητα των πολλαπλασιαστικών συντελεστών σε τακτική βάση, τα ιδρύματα τους κοινοποιούν πάραυτα και οπωσδήποτε εντός πέντε εργάσιμων ημερών τις υπερβάσεις οι οποίες διαπιστώνονται κατά την εφαρμογή του προγράμματος ημερήσιου δοκιμαστικού εκ των υστέρων ελέγχου.
Άρθρο 367
Απαιτήσεις σχετικά με τη μέτρηση του κινδύνου
1. Κάθε εσωτερικό υπόδειγμα που χρησιμοποιείται για τον υπολογισμό των κεφαλαιακών απαιτήσεων για τον κίνδυνο θέσης, τον κίνδυνο συναλλάγματος, τον κίνδυνο βασικού εμπορεύματος καθώς και κάθε εσωτερικό υπόδειγμα για το χαρτοφυλάκιο διαπραγμάτευσης συσχετίσεων πληρεί όλες τις κατωτέρω απαιτήσεις:
α)
το υπόδειγμα αποτυπώνει επακριβώς όλους τους σημαντικούς κινδύνους τιμών,
β)
το υπόδειγμα αποτυπώνει επαρκή αριθμό παραγόντων κινδύνου, ανάλογα με το επίπεδο της δραστηριότητας του ιδρύματος στις αντίστοιχες αγορές. Εάν ένας παράγοντας κινδύνου ενσωματώνεται στο υπόδειγμα τιμολόγησης του ιδρύματος αλλά όχι στο υπόδειγμα μέτρησης κινδύνων, το ίδρυμα είναι σε θέση να αιτιολογεί την παράλειψη αυτή κατά τρόπο ικανοποιητικό για την αρμόδια αρχή. Το υπόδειγμα μέτρησης κινδύνων ενσωματώνει τη μη γραμμικότητα για τα δικαιώματα προαίρεσης και άλλα προϊόντα καθώς και τον κίνδυνο συσχέτισης και τον κίνδυνο βάσης. Όταν χρησιμοποιούνται προσεγγιστικά δεδομένα για παράγοντες κινδύνου, πρέπει να αποδεικνύουν την αξιοπιστία τους σε σχέση με την πραγματική θέση που κατέχεται.
2. Κάθε εσωτερικό υπόδειγμα που χρησιμοποιείται για τον υπολογισμό των κεφαλαιακών απαιτήσεων για τον κίνδυνο θέσης, τον κίνδυνο συναλλάγματος ή τον κίνδυνο βασικού εμπορεύματος πρέπει να πληροί όλες τις κατωτέρω απαιτήσεις:
α)
το υπόδειγμα περιλαμβάνει ένα σύνολο παραγόντων κινδύνου που να αντιστοιχούν στον κίνδυνο επιτοκίου για κάθε ένα από τα νομίσματα στα οποία το ίδρυμα έχει εντός ή εκτός ισολογισμού θέσεις ευαίσθητες στα επιτόκια. Το ίδρυμα διαμορφώνει τις καμπύλες απόδοσης σύμφωνα με μία από τις γενικά αποδεκτές μεθόδους. Για τις θέσεις που ενέχουν ουσιώδη κίνδυνο επιτοκίου στα κυριότερα νομίσματα και στις κυριότερες αγορές, η καμπύλη απόδοσης διαιρείται σε τουλάχιστον έξι διαστήματα ληκτότητας, ώστε να αποτυπώνονται οι διακυμάνσεις της μεταβλητότητας σε όλα τα σημεία της καμπύλης. Το υπόδειγμα αποτυπώνει επίσης τον κίνδυνο ατελώς συσχετισμένων κινήσεων μεταξύ διαφορετικών καμπυλών απόδοσης,
β)
το υπόδειγμα ενσωματώνει παράγοντες κινδύνου για το χρυσό και για κάθε μεμονωμένο νόμισμα στο οποίο είναι εκφρασμένες οι θέσεις του ιδρύματος. Στην περίπτωση των ΟΣΕ, λαμβάνονται υπόψη οι πραγματικές θέσεις συναλλάγματος του εκάστοτε ΟΣΕ. Τα ιδρύματα δύνανται να βασίζονται στα στοιχεία που παρέχουν τρίτοι για τις θέσεις συναλλάγματος στον εκάστοτε ΟΣΕ, υπό την προϋπόθεση ότι διασφαλίζεται επαρκώς η ορθότητα των εν λόγω στοιχείων. Εάν ένα ίδρυμα δεν γνωρίζει τις θέσεις συναλλάγματος σε έναν ΟΣΕ, η θέση αυτή διαχωρίζεται και να αντιμετωπιστεί σύμφωνα με το άρθρο 353 παράγραφος 3,
γ)
το υπόδειγμα χρησιμοποιεί χωριστό παράγοντα κινδύνου, τουλάχιστον για καθεμία από τις αγορές μετοχών στην οποία το ίδρυμα κατέχει ουσιαστικές θέσεις,
δ)
το υπόδειγμα χρησιμοποιεί χωριστό παράγοντα κινδύνου, τουλάχιστον για καθένα από τα βασικά εμπορεύματα στα οποία το ίδρυμα κατέχει ουσιαστικές θέσεις. Το υπόδειγμα αποτυπώνει επίσης τον κίνδυνο ατελώς συσχετισμένων κινήσεων μεταξύ παρεμφερών αλλά όχι πανομοιότυπων βασικών εμπορευμάτων, καθώς και τον κίνδυνο που σχετίζεται με μεταβολές στις προθεσμιακές τιμές λόγω μη αντιστοιχισμένων λήξεων. Λαμβάνει επίσης υπόψη τα χαρακτηριστικά της αγοράς, ιδίως τις ημερομηνίες παράδοσης και τα περιθώρια των διαπραγματευτών να κλείσουν τις θέσεις,
ε)
το εσωτερικό υπόδειγμα του ιδρύματος εκτιμά συντηρητικά, βάσει ρεαλιστικών σεναρίων αγοράς, τον κίνδυνο από θέσεις με χαμηλότερη ρευστότητα και με περιορισμένη διαφάνεια τιμών. Επιπλέον, το εσωτερικό υπόδειγμα πληροί τα ελάχιστα πρότυπα για τα δεδομένα. Τα προσεγγιστικά δεδομένα εκτιμώνται συντηρητικά και χρησιμοποιούνται μόνο όταν τα διαθέσιμα δεδομένα δεν είναι επαρκή ή δεν αντικατοπτρίζουν την πραγματική μεταβλητότητα μιας θέσης ή ενός χαρτοφυλακίου.
3. Τα ιδρύματα μπορούν, σε οποιοδήποτε εσωτερικό υπόδειγμα που χρησιμοποιείται για τους σκοπούς του παρόντος κεφαλαίου, να χρησιμοποιούν εμπειρικές συσχετίσεις στο εσωτερικό και μεταξύ των κατηγοριών κινδύνου μόνο εάν η μέθοδος που χρησιμοποιεί το ίδρυμα για να μετρήσει αυτές τις συσχετίσεις είναι άρτια και εφαρμόζεται με ακεραιότητα.
Άρθρο 368
Ποιοτικές απαιτήσεις
1. Κάθε εσωτερικό υπόδειγμα που χρησιμοποιείται για τους σκοπούς του παρόντος κεφαλαίου πρέπει να είναι εννοιολογικά άρτιο και να εφαρμόζεται με ακεραιότητα και, συγκεκριμένα, πρέπει να πληρούνται όλες οι κατωτέρω ποσοτικές απαιτήσεις:
α)
κάθε εσωτερικό υπόδειγμα που χρησιμοποιείται για τον υπολογισμό κεφαλαιακών απαιτήσεων για τον κίνδυνο θέσης, τον κίνδυνο συναλλάγματος ή τον κίνδυνο βασικού εμπορεύματος είναι στενά ενταγμένο στη διαδικασία καθημερινής διαχείρισης κινδύνων του ιδρύματος και χρησιμοποιείται ως βάση για την αναφορά των αναλαμβανόμενων κινδύνων στα ανώτερα διευθυντικά στελέχη του,
β)
το ίδρυμα διαθέτει τμήμα ελέγχου κινδύνων, το οποίο είναι ανεξάρτητο από τα τμήματα διαπραγμάτευσης και αναφέρεται απευθείας στα ανώτερα διοικητικά στελέχη. Το εν λόγω τμήμα είναι αρμόδιο για τον σχεδιασμό και την υλοποίηση κάθε εσωτερικού υποδείγματος που χρησιμοποιείται για τους σκοπούς του παρόντος κεφαλαίου. Το τμήμα πραγματοποιεί επίσης την αρχική και την περιοδική επικύρωση του εσωτερικού υποδείγματος που χρησιμοποιείται για τους σκοπούς του παρόντος κεφαλαίου, καθώς είναι υπεύθυνο για το συνολικό σύστημα διαχείρισης κινδύνων. Επίσης το τμήμα συντάσσει και αναλύει τις καθημερινές εκθέσεις για τα αποτελέσματα του εσωτερικού υποδείγματος που χρησιμοποιείται για τον υπολογισμό των κεφαλαιακών απαιτήσεων για τον κίνδυνο θέσης, τον κίνδυνο συναλλάγματος και τον κίνδυνο βασικού εμπορεύματος και για τα κατάλληλα μέτρα που πρέπει να ληφθούν για την τήρηση των ορίων διαπραγμάτευσης,
γ)
το διοικητικό όργανο και τα ανώτερα διοικητικά στελέχη του ιδρύματος συμμετέχουν ενεργώς στη διαδικασία ελέγχου των κινδύνων και οι καθημερινές εκθέσεις του τμήματος ελέγχου κινδύνων εξετάζονται σε διοικητικό επίπεδο που διαθέτει επαρκή εξουσία για να επιβάλλει μειώσεις τόσο στις θέσεις που λαμβάνουν μεμονωμένα οι διαπραγματευτές όσο και στο ύψος του συνολικού ανοίγματος κινδύνου του ιδρύματος,
δ)
το ίδρυμα διαθέτει επαρκές προσωπικό ικανό να χρησιμοποιεί πολύπλοκα εσωτερικά υποδείγματα στους τομείς της διαπραγμάτευσης, του ελέγχου κινδύνων, του εσωτερικού ελέγχου και της υποστήριξης και διαχείρισης συναλλαγών, συμπεριλαμβανομένων όσων χρησιμοποιούνται για τους σκοπούς του παρόντος κεφαλαίου,
ε)
το ίδρυμα διαθέτει θεσμοθετημένες διαδικασίες για την παρακολούθηση και τη διασφάλιση της συμμόρφωσης με τις γραπτώς τεκμηριωμένες εσωτερικές πολιτικές και διαδικασίες ελέγχου που σχετίζονται με τη συνολική λειτουργία των εσωτερικών υποδειγμάτων του, συμπεριλαμβανομένων όσων χρησιμοποιούνται για τους σκοπούς του παρόντος κεφαλαίου,
στ)
κάθε εσωτερικό υπόδειγμα που χρησιμοποιείται για τους σκοπούς του παρόντος κεφαλαίου έχει αποδεδειγμένο ιστορικό για την εύλογη ακρίβεια της μέτρησης των κινδύνων,
ζ)
το ίδρυμα εφαρμόζει τακτικά αυστηρό πρόγραμμα ασκήσεων προσομοίωσης ακραίων καταστάσεων, συμπεριλαμβανομένων και αντίστροφων ασκήσεων προσομοίωσης ακραίων καταστάσεων για κάθε εσωτερικό υπόδειγμα που χρησιμοποιείται για τους σκοπούς αυτού του κεφαλαίου, τα αποτελέσματα του οποίου εξετάζονται από τα ανώτερα διευθυντικά στελέχη και λαμβάνονται υπόψη στις πολιτικές και τα όρια που αυτά καθορίζουν. Οι ασκήσεις αυτές προσομοιώσης ενσωματώνουν ιδίως την έλλειψη ρευστότητας στις αγορές υπό ακραίες συνθήκες, τον κίνδυνο συγκέντρωσης, τις αγορές μιας κατεύθυνσης, τους κινδύνους γεγονότος ή αθέτησης (jump-to-default), τη μη γραμμικότητα των προϊόντων, τις θέσεις που βρίσκονται εκτός της ισοδύναμης χρηματικής τους αξίας (deep out of the money positions), τις θέσεις που υπόκεινται σε αποκλίσεις τιμών και άλλους κινδύνους που ενδέχεται να μη αποτυπώνονται κατάλληλα στα εσωτερικά υποδείγματα. Τα σενάρια που χρησιμοποιούνται για το σκοπό αυτό αντικατοπτρίζουν τη φύση των χαρτοφυλακίων και τον χρόνο που θα ήταν αναγκαίος για την αντιστάθμιση ή τη διαχείριση των κινδύνων υπό ακραίες συνθήκες αγοράς,
η)
το ίδρυμα διεξάγει, ως μέρος της τακτικής διαδικασίας εσωτερικών του ελέγχων, ανεξάρτητη επανεξέταση των εσωτερικών υποδειγμάτων του, συμπεριλαμβανομένων όσων χρησιμοποιούνται για τους σκοπούς του παρόντος κεφαλαίου.
2. Η ανάλυση που προβλέπεται στην παράγραφο 1 στοιχείο η) αφορά τόσο τις δραστηριότητες των τμημάτων διαπραγμάτευσης όσο και εκείνες της ανεξάρτητης μονάδας ελέγχου κινδύνων. Τουλάχιστον μία φορά κάθε χρόνο, το ίδρυμα προβαίνει σε επανεξέταση της συνολικής διαδικασίας διαχείρισης κινδύνων. Στην επανεξέταση λαμβάνοται υπόψη τα εξής:
α)
η πληρότητα της τεκμηρίωσης όσον αφορά το σύστημα και τις διαδικασίες διαχείρισης κινδύνων, καθώς και την οργάνωση της μονάδας ελέγχου κινδύνων,
β)
η ενσωμάτωση των μετρήσεων κινδύνων στην καθημερινή διαχείριση κινδύνων, καθώς και η ακεραιότητα του συστήματος διαχείρισης πληροφοριών,
γ)
η διαδικασία που εφαρμόζει το ίδρυμα για την έγκριση των υποδειγμάτων μέτρησης των κινδύνων και των συστημάτων αποτίμησης των κινδύνων τα οποία χρησιμοποιούνται από τους διαπραγματευτές και από το προσωπικό του τμήματος υποστήριξης και διαχείρισης συναλλαγών,
δ)
η έκταση των κινδύνων που αποτυπώνει το υπόδειγμα διαχείρισης κινδύνων και η πιστοποίηση κάθε σημαντικής μεταβολής της διαδικασίας μέτρησης κινδύνων,
ε)
η ακρίβεια και η πληρότητα των δεδομένων που αφορούν τις θέσεις, η ακρίβεια και η καταλληλότητα των υποθέσεων που αφορούν την μεταβλητότητα και τη συσχέτιση, καθώς και η ακρίβεια των υπολογισμών αποτίμησης και ευαισθησίας,
στ)
οι διαδικασίες που εφαρμόζει το ίδρυμα για να ελέγχει τη συνοχή, την επικαιροποίηση και την αξιοπιστία των δεδομένων που χρησιμοποιούνται για να τροφοδοτήσουν τα εσωτερικά υποδείγματα, περιλαμβανομένης της ανεξαρτησίας των πηγών που χρησιμοποιούνται για την άντληση αυτών των δεδομένων,
ζ)
οι διαδικασίες που εφαρμόζει το ίδρυμα για να αξιολογεί τους εκ των υστέρων δοκιμαστικούς ελέγχους που διενεργούνται για να εξακριβωθεί η ακρίβεια των υποδειγμάτων.
3. Καθώς οι τεχνικές και οι βέλτιστες πρακτικές εξελίσσονται, τα ιδρύματα εφαρμόζουν τις εν λόγω νέες τεχνικές και πρακτικές σε κάθε εσωτερικό υπόδειγμα που χρησιμοποιείται για τους σκοπούς του παρόντος κεφαλαίου.
Άρθρο 369
Εσωτερική επικύρωση
1. Τα ιδρύματα εφαρμόζουν διαδικασίες που εξασφαλίζουν ότι η επικύρωση όλων των εσωτερικών τους υποδειγμάτων που χρησιμοποιούνται για τους σκοπούς του παρόντος κεφαλαίου έγινε από κατάλληλα τρίτα πρόσωπα που είναι ανεξάρτητα από τη διαδικασία κατάρτισης των υποδειγμάτων, με τρόπο που εγγυάται ότι τα υποδείγματα είναι εννοιολογικά άρτια και αποτυπώνουν επαρκώς όλους τους σημαντικούς κινδύνους. Η επικύρωση γίνεται κατά την αρχική κατάρτιση του εσωτερικού υποδείγματος, καθώς και σε κάθε σημαντική μεταβολή του. Η επικύρωση επαναλαμβάνεται περιοδικά, αλλά ιδίως όταν επέρχονται σημαντικές διαρθρωτικές μεταβολές στην αγορά ή τη σύνθεση του χαρτοφυλακίου που μπορούν να καταστήσουν το εσωτερικό υπόδειγμα ακατάλληλο. Καθώς οι τεχνικές και οι βέλτιστες πρακτικές για την εσωτερική επικύρωση εξελίσσονται, τα ιδρύματα ενσωματώνουν τις τελευταίες εξελίξεις. Η επικύρωση του εσωτερικού υποδείγματος δεν περιορίζεται μόνο στον εκ των υστέρων δοκιμαστικό έλεγχο αλλά περιλαμβάνει επίσης τουλάχιστον τα ακόλουθα:
α)
ελέγχους για να αποδειχθεί ότι οι παραδοχές του εσωτερικού υποδείγματος είναι κατάλληλες και δεν υποεκτιμούν ή υπερεκτιμούν τον κίνδυνο,
β)
εκτός των υποχρεωτικών δοκιμαστικών εκ των υστέρων ελέγχω, τα ιδρύματα διενεργούν δικούς τους ελέγχους επικύρωσης του εσωτερικού υποδείγματος, περιλαμβανομένου του δοκιμαστικού εκ των υστέρων ελέγχου, ως προς τους κινδύνους και τη διάρθρωση των χαρτοφυλακίων τους,
γ)
χρήση υποθετικών χαρτοφυλακίων που επιτρέπουν να εξακριβωθεί ότι το εσωτερικό υπόδειγμα συλλαμβάνει ορισμένα ειδικά διαρθρωτικά χαρακτηριστικά που μπορεί να προκύψουν, όπως π.χ σημαντικός κίνδυνος βάσης και κίνδυνος συγκέντρωσης.
2. Το ίδρυμα προβαίνει σε δοκιμαστικό εκ των υστέρων έλεγχο τόσο των πραγματικών όσο και των υποθετικών μεταβολών της αξίας του χαρτοφυλακίου.
Τμήμα 3
Απαιτήσεις που αφορούν την ανάπτυξη υποδειγμάτων για τον ειδικό κινδύνο
Άρθρο 370
Απαιτήσεις για την ανάπτυξη υποδειγμάτων για τον ειδικό κίνδυνο
Κάθε εσωτερικό υπόδειγμα που χρησιμοποιείται για τον υπολογισμό κεφαλαιακών απαιτήσεων για τον ειδικό κίνδυνο και κάθε εσωτερικό υπόδειγμα για το χαρτοφυλάκιο διαπραγμάτευσης συσχετίσεων πληροί τις κατωτέρω συμπληρωματικές απαιτήσεις:
α)
εξηγεί τη διαχρονική διακύμανση των τιμών του χαρτοφυλακίου,
β)
αποτυπώνει τη συγκέντρωση από άποψη μεγέθους και τις μεταβολές της σύνθεσης του χαρτοφυλακίου,
γ)
τα αποτελέσματα παραμένουν αξιόπιστα ακόμα και σε αντίξοες συνθήκες,
δ)
επιβεβαιώνεται με δοκιμαστικό εκ των υστέρων έλεγχο με τον οποίο εκτιμάται εάν έχει αποτυπωθεί ακριβώς ο ειδικός κίνδυνος. Εάν το ίδρυμα διενεργεί τέτοιο δοκιμαστικό εκ των υστέρων έλεγχο βάσει σχετικών υποχαρτοφυλακίων, τα εν λόγω υποχαρτοφυλάκια επιλέγονται με συνέπεια,
ε)
αποτυπώνει τον κίνδυνο βάσης που συνδέεται με τον αντισυμβαλλόμενο και ιδίως επηρεάζεται από σημαντικές επιμέρους ιδιοσυγκρατικές διαφορές μεταξύ παρεμφερών αλλά όχι ταυτόσημων θέσεων,
στ)
αποτυπώνει τον κίνδυνο γεγονότος.
Άρθρο 371
Εξαιρέσεις από τα υποδείγματα για τον ειδικό κίνδυνο
1. Ένα ίδρυμα δύναται να επιλέξει να αποκλείσει από τον υπολογισμό των κεφαλαιακών απαιτήσεων για τον ειδικό κίνδυνο με χρήση εσωτερικού υποδείγματος τις θέσεις εκείνες για τις οποίες πληροί μια κεφαλαιακή απαίτηση για τον ειδικό κίνδυνο σύμφωνα με το άρθρο 332 παράγραφος 1 στοιχείο ε) ή το άρθρο 337, εξαιρουμένων των θέσεων που υπόκεινται στη μέθοδο του άρθρου 377.
2. Ένα ίδρυμα μπορεί να επιλέξει να μην αποτυπώνει τους κινδύνους αθέτησης υποχρεώσεων και μεταβολής της πιστοληπτική αξιολόγησης για τους διαπραγματεύσιμους χρεωστικούς τίτλους στο εσωτερικό του υπόδειγμα εφόσον αποτυπώνει τους κινδύνους αυτούς μέσω των απαιτήσεων που ορίζονται στο τμήμα 4.
Τμήμα 4
Εσωτερικό υπόδειγμα έναντι των επιπρόσθετων κινδύνων αθέτησησ υποχρεώσεων και μεταβολής της πιστοληπτικής αξιολόγησης (IRC)
Άρθρο 372
Απαίτηση εσωτερικού υποδείγματος IRC
Ένα ίδρυμα που χρησιμοποιεί εσωτερικό υπόδειγμα για τον υπολογισμό των κεφαλαιακών απαιτήσεων για τον ειδικό κίνδυνο διαπραγματεύσιμων χρεωστικών τίτλων πρέπει επίσης να διαθέτει ένα υπόδειγμα για έναντι των επιπρόσθετων κινδύνων αθέτησης υποχρεώσεων και μεταβολής της πιστοληπτικής αξιολόγησης (IRC) για τον υπολογισμό των κινδύνων αθέτησης υποχρέωσεων και των κινδύνων μεταβολής πιστοληπτικής διαβάθμισης των θέσεων του χαρτοφυλακίου συναλλαγών του οι οποίοι επαυξάνουν τους κινδύνους που προκύπτουν από την αποτύπωση της δυνητικής ζημίας όπως ορίζεται στο άρθρο 365 παράγραφος 1. Το ίδρυμα καταδεικνύει ότι το υπόδειγμά του πληροί τις ακόλουθες προδιαγραφές με υπόθεση σταθερού επιπέδου κινδύνου και προσαρμογή, κατά περίπτωση, ώστε να αντικατοπτρίζει τον αντίκτυπο της ρευστότητας, των συγκεντρώσεων, της αντιστάθμισης και τα δικαιώματα προαίρεσης:
α)
το εσωτερικό υπόδειγμα παρέχει ουσιαστική διαφοροποίηση των κινδύνων καθώς και ακριβείς και συνεπείς εκτιμήσεις έναντι των επιπρόσθετων κινδύνων αθέτησης υποχρεώσεων και μεταβολής της πιστοληπτικής αξιολόγησης,
β)
οι εκτιμήσεις του εσωτερικού υποδείγματος όσον αφορά τις δυνητικές ζημιές διαδραματίζουν ουσιαστικό ρόλο στη διαχείριση κινδύνου του ιδρύματος,
γ)
τα δεδομένα για την αγορά και τις θέσεις που χρησιμοποιούνται για το εσωτερικό υπόδειγμα είναι ενημερωμένα και υπόκεινται σε κατάλληλη ποιοτική αξιολόγηση,
δ)
πληρούνται οι απαιτήσεις του άρθρου 367 παράγραφος 3, του άρθρου 369, του άρθρου 369 παράγραφος 1 και του άρθρου 370 στοιχεία β), γ), ε) και στ).
Η ΕΑΤ θεσπίζει κατευθυντήριες οδηγίες για τις απαιτήσεις στα άρθρα373 έως 376.
Άρθρο 373
Πεδίο εφαρμογής του εσωτερικού υποδείγματος IRC
Το εσωτερικό υπόδειγμα IRC καλύπτει όλες τις θέσεις που υπόκεινται σε κεφαλαιακή απαίτηση για τον ειδικό κίνδυνο επιτοκίου, συμπεριλαμβανομένων και όσων υπόκεινται σε κεφαλαιακή στάθμιση ειδικού κινδύνου 0 % δυνάμει του άρθρου 336, αλλά δεν καλύπτει θέσεις τιτλοποίησης και πιστωτικά παράγωγα νιοστού βαθμού αθέτησης.
Το ίδρυμα μπορεί να επιλέξει να συμπεριλάβει συστηματικά όλες τις θέσεις εισηγμένων μετοχικών τίτλων και τις θέσεις σε παράγωγα επί εισηγμένων μετοχικών τίτλων, με την επιφύλαξη της άδειας των αρμόδιων αρχών. Η άδεια χορηγείται εάν η εν λόγω ενσωμάτωση είναι συνεπής προς τον τρόπο εσωτερικής μέτρησης και διαχείρισης των κινδύνων από το ίδρυμα.
Άρθρο 374
Παράμετροι του εσωτερικού υποδείγματος IRC
1. Τα ιδρύματα χρησιμοποιούν το εσωτερικό υπόδειγμα για να υπολογίσουν τις ζημίες λόγω αθέτησης και μεταβολής των εσωτερικών ή εξωτερικών πιστοληπτικών αξιολογήσεων σε διάστημα εμπιστοσύνης 99,9 % και σε χρονικό ορίζοντα ενός έτους. Τα ιδρύματα υπολογίζουν τον εν λόγω αριθμό τουλάχιστον σε εβδομαδιαία βάση.
2. Οι υποθέσεις για τη συσχέτιση υποστηρίζονται από ανάλυση αντικειμενικών δεδομένων στα πλαίσια ενός εννοιολογικά άρτιου πλαισίου. Το εσωτερικό υπόδειγμα αντικατοπτρίζει κατάλληλα τις συγκεντρώσεις ανά εκδότη τίτλων. Πρέπει να αντικατοπτρίζονται επίσης οι συγκεντρώσεις που μπορούν να προκύψουν τόσο εντός όσο και μεταξύ κατηγοριών προϊόντων υπό ακραίες συνθήκες.
3. Το εσωτερικό υπόδειγμα IRC αντικατοπτρίζει τον αντίκτυπο των συσχετίσεων μεταξύ γεγονότων αθέτησης και μεταβολής της πιστοληπτικής αξιολόγησης. Δεν λαμβάνεται υπόψη η επίδραση της διαφοροποίησης που προκύπτει μεταξύ, αφενός, γεγονότων αθέτησης και μεταβολής της πιστοληπτικής αξιολόγησης και, αφετέρου, άλλων παραγόντων κινδύνου.
4. Το εσωτερικό υπόδειγμα βασίζεται στην υπόθεση σταθερού επιπέδου κινδύνου κατά τον χρονικό ορίζοντα του ενός έτους, πράγμα που σημαίνει ότι επιμέρους θέσεις του χαρτοφυλακίου συναλλαγών ή σύνολα θέσεων που οδηγήθηκαν σε αθέτηση ή σε μεταβολή της πιστοληπτικής αξιολόγησης κατά τον ορίζοντα ρευστότητάς τους εξισορροπούνται εκ νέου στη λήξη του ορίζοντα ρευστότητάς τους ώστε να διατηρηθεί το αρχικό επίπεδο κινδύνου. Εναλλακτικά, ένα ίδρυμα δύναται να επιλέξει να χρησιμοποιεί με συνέπεια την υπόθεση ότι οι θέσεις παραμένουν σταθερές κατά τη διάρκεια ενός έτους.
5. Οι ορίζοντες ρευστότητας πρέπει να προσδιορίζονται ανάλογα με τον χρόνο που απαιτείται για την πώληση της θέσης ή την αντιστάθμιση όλων των ουσιωδών σχετικών κινδύνων τιμής σε μια αγορά υπό ακραίες συνθήκες και να λαμβάνεται ιδιαίτερα υπόψη το μέγεθος της θέσης. Οι ορίζοντες ρευστότητας αντικατοπτρίζουν την πραγματική πρακτική και εμπειρία που αποκομίστηκε κατά τη διάρκεια περιόδων τόσο συστημικών ακραίων συνθηκών όσο και και κατά τη διάρκεια ιδιοσυγκρησιακών ακραίων συνθηκών. Ο ορίζοντας ρευστότητας μετράται βάσει συντηρητικών υποθέσεων και πρέπει να είναι χρονικά επαρκής, ώστε η ίδια η πράξη της πώλησης ή της αντιστάθμισης να μην επηρεάζει ουσιωδώς την τιμή στην οποία θα πραγματοποιηθεί η πώληση ή η αντιστάθμιση.
6. Ο καθορισμός του κατάλληλου ορίζοντα ρευστότητας για μια θέση ή ένα σύνολο θέσεων υπόκειται σε κατώτερο όριο τριών μηνών.
7. Ο καθορισμός του κατάλληλου ορίζοντα ρευστότητας για μια θέση ή ένα σύνολο θέσεων λαμβάνει υπόψη τις εσωτερικές πολιτικές του ιδρύματος που αφορούν τις προσαρμογές αποτίμησης και τη διαχείριση σταθερών (stale) θέσεων. Όταν το ίδρυμα καθορίζει ορίζοντες ρευστότητας για σύνολα θέσεων και όχι για μεμονωμένες θέσεις, τα κριτήρια καθορισμού συνόλων θέσεων ορίζονται κατά τρόπο που να αντικατοπτρίζει ουσιαστικά οι διαφορές στη ρευστότητα. Οι ορίζοντες ρευστότητες είναι μεγαλύτεροι για θέσεις με υψηλό βαθμό συγκέντρωσης, αντικατοπτρίζοντας το μεγαλύτερο χρονικό διάστημα που απαιτείται για τη ρευστοποίηση τέτοιων θέσεων. Ο ορίζοντας ρευστότητας μιας τιτλοποίησης αντικατοπτρίζει τον χρόνο που απαιτείται για την ανάπτυξη, την πώληση και την τιτλοποίηση των περιουσιακών στοιχείων ή για την αντιστάθμιση των ουσιωδών παραγόντων κινδύνων, υπό ακραίες συνθήκες αγοράς.
Άρθρο 375
Αναγνώριση αντισταθμίσεων στο εσωτερικό υπόδειγμα IRC
1. Είναι δυνατόν να ενσωματώνονται αντισταθμίσεις στο εσωτερικό υπόδειγμα ενός ιδρύματος για την αποτύπωση των επιπρόσθετων κινδύνων αθέτησης υποχρεώσεων και μεταβολής της πιστοληπτικής αξιολόγησης. Οι θέσεις είναι δυνατόν να συμψηφίζονται, όταν η θετική θέση και η αρνητική θέση αναφέρονται στο ίδιο χρηματοπιστωτικό μέσο. Τα αποτελέσματα της αντιστάθμισης ή της διαφοροποίησης που συνδέονται με θετικές θέσεις και αρνητικές θέσεις που αφορούν διαφορετικά μέσα ή διαφορετικούς τίτλους του ίδιου οφειλέτη, καθώς και θετικές θέσεις και αρνητικές θέσεις σε διαφορετικούς εκδότες, μπορούν να αναγνωρισθούν μόνον με τον καθορισμό υποδειγμάτων ακαθάριστων θέσεων αγοράς και θέσεων πώλησης στα διάφορα μέσα. Τα ιδρύματα αντικατοπτρίζουν τον αντίκτυπο ουσιωδών κινδύνων που μπορεί να επέλθουν στο διάστημα μεταξύ της λήξης της αντιστάθμισης και του ορίζοντα ρευστότητας, καθώς και το ενδεχόμενο σημαντικών κινδύνων βάσης στις στρατηγικές αντιστάθμισης ανάλογα με το προϊόν, την σειρά της εξοφλητικής προτεραιότητας στη δομή του κεφαλαίου, την εσωτερική ή εξωτερική πιστοληπτική αξιολόγηση, τη ληκτότητα, την ημερομηνία έκδοση και άλλες διαφορές στα μέσα. Το ίδρυμα αντικατοπτρίζει μια αντιστάθμιση μόνον στον βαθμό που μπορεί να διατηρηθεί ακόμη και εάν ο οφειλέτης πλησιάζει σε ένα πιστωτικό ή σε άλλο γεγονός.
2. Για τις θέσεις που αντισταθμίζονται μέσω δυναμικών στρατηγικών αντιστάθμισης, είναι δυνατόν να αναγνωρισθεί ο επανακαθορισμός της αντιστάθμισης εντός του ορίζοντα ρευστότητας της αντισταθμισμένης θέσης εφόσον το ίδρυμα:
α)
επιλέγει να ενσωματώσει στο υπόδειγμα τον επανακαθορισμό της αντιστάθμισης με συνεπή τρόπο σε σχέση με το συναφές σύνολο θέσεων του χαρτοφυλακίου συναλλαγών,
β)
αποδεικνύει ότι ενσωμάτωση του επανακαθορισμού της αντιστάθμισης συνεπάγεται καλύτερη μέτρηση του κινδύνου,
γ)
αποδεικνύει ότι οι αγορές για τα μέσα που λειτουργούν ως αντισταθμίσεις διαθέτουν επαρκή ρευστότητα, ώστε ο εν λόγω επανακαθορισμός να καθίσταται εφικτός ακόμη και σε περιόδους ακραίων καταστάσεων. Τυχόν υπολειπόμενοι κίνδυνοι δυναμικών στρατηγικών αντιστάθμισης αντικατοπτρίζονται στην κεφαλαιακή απαίτηση.
Άρθρο 376
Συγκεκριμένες απαιτήσεις για το εσωτερικό υπόδειγμα IRC
1. Το εσωτερικό υπόδειγμα για τον υπολογισμό των επιπρόσθετων κινδύνων αθέτησης υποχρεώσεων και μεταβολής της πιστοληπτικής αξιολόγησηςαντικατοπτρίζει την μη γραμμικότητα των δικαιωμάτων προαίρεσης, των δομημένων πιστωτικών παραγώγων και άλλων θέσεων με ουσιώδη μη γραμμική συμπεριφορά όσον αφορά τις μεταβολές των τιμών. Το ίδρυμα λαμβάνει επίσης δεόντως υπόψη τον κίνδυνο υποδείγματος που ενέχει η αποτίμηση και η εκτίμηση των κινδύνων τιμής που συνδέονται με τέτοια προϊόντα.
2. Το εσωτερικό υπόδειγμα βασίζεται σε αντικειμενικά και επικαιροποιημένα δεδομένα.
3. Στο πλαίσιο της ανεξάρτητης επανεξέτασης και επικύρωσης των εσωτερικών υποδειγμάτων που χρησιμοποιούνται για τους σκοπούς του παρόντος κεφαλαίου, καθώς και για τους σκοπούς του συστήματος μέτρησης κινδύνου, ένα ίδρυμα προβαίνει συγκεκριμένα σε όλες τις κατωτέρω ενέργειες:
α)
επικυρώνει ότι η μέθοδος του υποδείγματος για τις συσχετίσεις και τις μεταβολές των τιμών είναι κατάλληλη για το χαρτοφυλάκιό του, συμπεριλαμβανομένων της επιλογής και των συντελεστών στάθμισης των παραγόντων συστημικού κινδύνου,
β)
διεξάγει διάφορες ασκήσεις προσομοίωσης ακραίων καταστάσεων, συμπεριλαμβανομένων ανάλυσης ευαισθησίας και ανάλυσης σεναρίων, για την αξιολόγηση της ποιοτικής και ποσοτικής αξιοπιστίας του εσωτερικού υποδείγματος, ιδίως όσον αφορά την αντιμετώπιση συγκεντρώσεων. Οι εν λόγω ασκήσεις προσομοίωσης δεν περιορίζονται σε ιστορικά παρατηρημένα γεγονότα,
γ)
εφαρμόζει κατάλληλη ποσοτική επικύρωση, συμπεριλαμβανομένων σχετικών δεικτών αναφοράς εσωτερικών υποδειγμάτων.
4. Το εσωτερικό υπόδειγμα είναι συνεπές προς τις μεθόδους εσωτερικής διαχείρισης κινδύνου του ιδρύματος για τον προσδιορισμό, τη μέτρηση και τη διαχείριση κινδύνων του χαρτοφυλακίου συναλλαγών.
5. Τα ιδρύματα τεκμηριώνουν τα εσωτερικά υποδείγματά τους, έτσι ώστε οι παραδοχές που αφορούν τη συσχέτιση και άλλες παραδοχές σχετικά με την ανάπτυξη του υποδείγματος να είναι διαφανείς για τις αρμόδιες αρχές.
6. Το εσωτερικό υπόδειγμα εκτιμά συντηρητικά, βάσει ρεαλιστικών σεναρίων αγοράς, τον κίνδυνο που προκύπτει από θέσεις με χαμηλότερη ρευστότητα και με χαμηλή διαφάνεια τιμών. Επιπλέον, το εσωτερικό υπόδειγμα πληροί τα ελάχιστα πρότυπα για τα δεδομένα. Τα προσεγγιστικά δεδομένα πρέπει να εκτιμώνται συντηρητικά και να χρησιμοποιούνται μόνο όταν τα διαθέσιμα δεδομένα δεν είναι επαρκή ή δεν αντικατοπτρίζουν την πραγματική μεταβλητότητα μιας θέσης ή ενός χαρτοφυλακίου.
Τμήμα 5
Εσωτερικό υπόδειγμα για το χαρτοφυλάκιο διαπραγμάτευσης συσχετίσεων
Άρθρο 377
Απαιτήσεις για το εσωτερικό υπόδειγμα για το χαρτοφυλάκιο διαπραγμάτευσης συσχετίσεων
1. Οι αρμόδιες αρχές χορηγούν άδεια χρήσης εσωτερικού υποδείγματος για την απαίτηση ιδίων κεφαλαίων για το χαρτοφυλάκιο διαπραγμάτευσης συσχετίσεων αντί για την απαίτηση ιδίων κεφαλαίων σύμφωνα με το άρθρο 338 σε ιδρύματα που έχουν την άδεια να χρησιμοποιούν εσωτερικό υπόδειγμα για τον ειδικό κίνδυνο χρεωστικών τίτλων και που πληρούν τις απαιτήσεις στις παραγράφους 2 έως 6 του παρόντος άρθρου και στο άρθρο 367 παράγραφοι 1 και 3, στο άρθρο 368, στο άρθρο 369 παράγραφος 1 και στο άρθρο 370 στοιχεία α), β), γ), ε) και στ).
2. Τα ιδρύματα χρησιμοποιούν το εν λόγω εσωτερικό υπόδειγμα για να υπολογίζουν καταλλήλως όλους τους κινδύνους τιμής σε διάστημα εμπιστοσύνης 99,9 %, με χρονικό ορίζοντα ενός έτους, με υπόθεση σταθερού επιπέδου κινδύνου και προσαρμογή, κατά περίπτωση, ώστε να αντικατοπτρίζεται ο αντίκτυπος της ρευστότητας, των συγκεντρώσεων, της αντιστάθμισης και των δικαιωμάτων προαίρεσης. Τα ιδρύματα υπολογίζουν τον εν λόγω αριθμό τουλάχιστον σε εβδομαδιαία βάση.
3. Οι ακόλουθοι κίνδυνοι αποτυπώνονται καταλλήλως μέσω του υποδείγματος που αναφέρεται στην παράγραφο 1:
α)
ο σωρευτικός κίνδυνος που απορρέει από πολλαπλές αθετήσεις, συμπεριλαμβανομένης της διαφορετικής ιεράρχησης των αθετήσεων, σε κατατμημένα προϊόντα,
β)
ο κίνδυνος πιστωτικού περιθωρίου, συμπεριλαμβανομένων των επιπτώσεων του κινδύνου γάμμα και σταυροειδούς γάμμα (cross- gamma),
γ)
η μεταβλητότητα των τεκμαρτών συσχετίσεων, συμπεριλαμβανομένης της αλληλεπίδρασης μεταξύ περιθωρίων και συσχετίσεων,
δ)
ο κίνδυνος βάσης, συμπεριλαμβανομένων και των δυο ακόλουθων στοιχείων:
i)
του κινδύνου βάσης μεταξύ του περιθωρίου ενός δείκτη και του περιθωρίου των επιμέρους συνιστωσών του,
ii)
του κινδύνου βάσης μεταξύ της τεκμαρτής συσχέτισης ενός δείκτη και και των χαρτοφυλακίων που έχουν δομηθεί με τέτοιο τρόπο ώστε να προσομοιάζουν με τον δείκτη,
ε)
η μεταβλητότητα του ποσοστού ανάκτησης, καθώς η τάση των ποσοστών ανάκτησης επηρεάζει τις τιμές των τμημάτων τιτλοποίησης,
στ)
ο βαθμός που το συνολικό μέτρο κινδύνου περιλαμβάνει οφέλη από δυναμική αντιστάθμιση, τον κίνδυνο να καταστεί η αντιστάθμιση αναποτελεσματική και το ενδεχόμενο κόστος αποκατάστασης της αποτελεσματικότητάς της,
ζ)
οποιωνδήποτε άλλο σημαντικό κίνδυνο τιμών των θέσεων του χαρτοφυλακίου διαπραγμάτευσης συσχετίσεων.
4. Ένα ίδρυμα χρησιμοποιεί επαρκή δεδομένα αγοράς στο υπόδειγμα που αναφέρεται στην παράγραφο 1, ούτως ώστε να διασφαλίζει ότι αποτυπώνει πλήρως τους προεξάρχοντες κινδύνους των εν λόγω ανοιγμάτων στην εσωτερική του μέθοδο σύμφωνα με τις απαιτήσεις που προβλέπει το παρόν άρθρο. Είναι σε θέση να αποδεικνύει στην αρμόδια αρχή μέσω δοκιμαστικού εκ των υστέρων ελέγχου ή άλλων ενδεδειγμένων μέσων ότι το υπόδειγμά του μπορεί να εξηγήσει καταλλήλως την ιστορική διακύμανση των τιμών των εν λόγω προϊόντων.
Το ίδρυμα διαθέτει κατάλληλες πολιτικές και διαδικασίες προκειμένου να διαχωρίσει τις θέσεις για τις οποίες έχει λάβει άδεια προκειμένου να τις ενσωματώσει στην κεφαλαιακή απαίτηση σύμφωνα με το παρόν άρθρο, από αυτές για τις οποίες δεν έχει λάβει άδεια.
5. Όσον αφορά το χαρτοφυλάκιο όλων των θέσεων που ενσωματώνονται στο υπόδειγμα και αναφέρονται στην παράγραφο 1, το ίδρυμα εφαρμόζει τακτικά μια σειρά συγκεκριμένων, προκαθορισμένων σεναρίων ακραίων καταστάσεων. Τα σενάρια αυτά εξετάζουν τις επιπτώσεις ακραίων καταστάσεων στα ποσοστά αθέτησης, τα ποσοστά ανάκτησης, στα πιστωτικά περιθώρια, στον κίνδυνο βάσης, στις συσχετίσεις και σε άλλους σχετικούς με το χαρτοφυλάκιο διαπραγμάτευσης παράγοντες κινδύνου. Το ίδρυμα εφαρμόζει αυτά τα σενάρια ακραίων καταστάσεων τουλάχιστον σε εβδομαδιαία βάση και αναφέρει τα αποτελέσματα στις αρμόδιες αρχές, τουλάχιστον μία φορά ανά τρίμηνο, συμπεριλαμβανομένων των συγκρίσεων με την κεφαλαιακή απαίτηση του ιδρύματος σύμφωνα με το παρόν άρθρο. Όταν τα αποτελέσματα από τις προσομοιώσεις ακραίων καταστάσεων υπερβαίνουν κατά πολύ τις κεφαλαιακές απαιτήσεις του ιδρύματος για το χαρτοφυλάκιο διαπραγμάτευσης συσχετίσεων, τούτο αναφέρεται εγκαίρως στις αρμόδιες αρχές. Η ΕΑΤ εκδίδει κατευθυντήριες οδηγίες σχετικά με την εφαρμογή των σεναρίων ακραίων καταστάσεων για το χαρτοφυλάκιο διαπραγμάτευσης συσχετίσεων.
6. Το εσωτερικό υπόδειγμα εκτιμά συντηρητικά, βάσει ρεαλιστικών σεναρίων αγοράς, τον κίνδυνο από θέσεις με χαμηλότερη ρευστότητα και με -περιορισμένη διαφάνεια τιμών. Επιπλέον, το εσωτερικό υπόδειγμα πληροί τα ελάχιστα πρότυπα για τα δεδομένα. Τα προσεγγιστικά δεδομένα πρέπει να εκτιμώνται συντηρητικά και να χρησιμοποιούνται μόνο όταν τα διαθέσιμα δεδομένα δεν είναι επαρκή ή δεν αντικατοπτρίζουν την πραγματική μεταβλητότητα μιας θέσης ή ενός χαρτοφυλακίου.
ΤΙΤΛΟΣ V
ΑΠΑΙΤΗΣΕΙΣ ΙΔΙΩΝ ΚΕΦΑΛΑΙΩΝ ΓΙΑ ΤΟΝ ΚΙΝΔΥΝΟ ΔΙΑΚΑΝΟΝΙΣΜΟΥ
Άρθρο 378
Κίνδυνος διακανονισμού/παράδοσης
Σε περίπτωση συναλλαγών στις οποίες χρεωστικοί τίτλοι, μετοχές, ξένα νομίσματα και βασικά εμπορεύματα, εξαιρουμένων των συναλλαγών επαναγοράς και των συναλλαγών δανειοδοσίας και δανειοληψίας τίτλων ή βασικών εμπορευμάτων, δεν έχουν διακανονισθεί ακόμη μετά τις προβλεπόμενες ημερομηνίες παράδοσής τους, το ίδρυμα πρέπει να υπολογίζει τον κίνδυνο διαφοράς τιμών στον οποίο υπόκειται.
Η διαφορά τιμών υπολογίζεται ως η διαφορά μεταξύ της συμφωνηθείσας τιμής διακανονισμού των εν λόγω χρεωστικών τίτλων, μετοχών, ξένων νομισμάτων ή βασικών εμπορευμάτων και της τρέχουσας τιμής τους στην αγορά, εφόσον η διαφορά αυτή θα μπορούσε να προκαλέσει ζημία στο πιστωτικό ίδρυμα.
Το ίδρυμα πολλαπλασιάζει την εν λόγω διαφορά τιμής με τον κατάλληλο συντελεστή στη δεξιά στήλη του κατωτέρω πίνακα 1 για να υπολογίσει την απαίτηση ιδίων κεφαλαίων του ιδρύματος για τον κίνδυνο διακανονισμού.
Πίνακας 1
Αριθμός εργάσιμων ημερών μετά την ημερομηνία που έπρεπε να γίνει ο διακανονισμός
(%)
5 - 15
8
16 - 30
50
31 - 45
75
46 ή περισσότερες
100
Άρθρο 379
Ατελείς συναλλαγές
1. Το ίδρυμα οφείλει να διατηρεί ίδια κεφάλαια, όπως καθορίζεται στον πίνακα 2, εάν ισχύουν οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
έχει καταβάλει το αντίτιμο τίτλων, ξένων νομισμάτων ή βασικών εμπορευμάτων προτού του παραδοθούν, ή εάν έχει παραδώσει τίτλους ξένα νομίσματα ή βασικά εμπορεύματα προτού λάβει το σχετικό αντίτιμο,
β)
στην περίπτωση διασυνοριακών συναλλαγών, έχουν παρέλθει μία ή περισσότερες ημέρες από τη στιγμή της εν λόγω πληρωμής ή παράδοσης.
Πίνακας 2
Κεφαλαιακές απαιτήσεις για ατελείς συναλλαγές
Στήλη 1
Στήλη 2
Στήλη 3
Στήλη 4
Είδος συναλλαγής
Έως την πρώτη συμβατική πληρωμή/παράδοση
Από την πρώτη συμβατική πληρωμή/παράδοση έως και τέσσερις ημέρες μετά τη δεύτερη συμβατική πληρωμή/παράδοση
5 εργάσιμες ημέρες μετά τη δεύτερη συμβατική πληρωμή/παράδοση και έως τη λήξη της συναλλαγής
Ατελής συναλλαγή
Καμία κεφαλαιακή απαίτηση
Αντιμετωπίζεται ως άνοιγμα
Αντιμετωπίζεται ως κίνδυνος ανοίγματος με συντελεστή στάθμισης κινδύνου 1.250 %
2. Κατά την εφαρμογή στάθμισης κινδύνου στα ανοίγματα ατελών συναλλαγών που αντιμετωπίζονται σύμφωνα με τη στήλη 3 του πίνακα 2, τα ιδρύματα που χρησιμοποιούν τη μέθοδο των εσωτερικών διαβαθμίσεων που προβλέπεται στο τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 3, μπορούν να εφαρμόσουν πιθανότητες αθέτησης στους αντισυμβαλλομένους για τους οποίους δεν υφίστανται άλλα ανοίγματα εκτός χαρτοφυλακίου συναλλαγών, βάσει της εξωτερικής διαβάθμισης του αντισυμβαλλομένου. Τα ιδρύματα που χρησιμοποιούν ίδιες εκτιμήσεις σχετικά με τις ζημίες σε περίπτωση αθέτησης (LGD), μπορούν να εφαρμόζουν τις LGD που παρατίθενται στο άρθρο 161 παράγραφος 1 στα ανοίγματα ατελών συναλλαγών που αντιμετωπίζονται σύμφωνα με τη στήλη 3 του πίνακα 2 υπό την προϋπόθεση ότι τούτο θα εφαρμόζεται για όλα αυτά τα ανοίγματα. Εναλλακτικά, ένα ίδρυμα που χρησιμοποιεί τη μέθοδο των εσωτερικών διαβαθμίσεων που προβλέπεται στο τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 3 μπορεί να εφαρμόζει τους συντελεστές στάθμισης κινδύνου της τυποποιημένης μεθόδου, όπως προβλέπεται στο τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2, εφόσον τους εφαρμόζει σε όλα τα σχετικά ανοίγματα ή μπορεί να εφαρμόζει συντελεστή στάθμισης κινδύνου 100 % σε όλα τα ανοίγματα.
Στην περίπτωση που το ύψος θετικού ανοίγματος που προκύπτει από τις ελεύθερες ατελείς συναλλαγές δεν είναι ουσιώδες, τα ιδρύματα θα μπορούν να εφαρμόζουν συντελεστή στάθμισης κινδύνου 100 % για τα ανοίγματα αυτά, εκτός εάν απαιτείται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 1.250 % σύμφωνα με τη στήλη 4 του πίνακα 2 στην παράγραφο 1.
3. Ως εναλλακτική λύση στην εφαρμογή συντελεστή στάθμισης κινδύνου 1.250 % στα ανοίγματα ατελών συναλλαγών σύμφωνα με τη στήλη 4 του πίνακα 2 στην παράγραφο 1, τα ιδρύματα μπορούν να αφαιρούν την αξία που μεταφέρεται συν το τρέχον θετικό άνοιγμα των εν λόγω ανοιγμάτων από τα στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 σύμφωνα το άρθρο 36 παράγραφος 1 στοιχείο ια).
Άρθρο 380
Απαλλαγή
Σε περίπτωση δυσλειτουργίας συστήματος διακανονισμού, εκκαθάρισης ή κεντρικού αντισυμβαλλομένου, οι αρμόδιες αρχές μπορούν να επιτρέπουν τη μη εφαρμογή των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων που υπολογίζονται σύμφωνα με τα άρθρα 378 και 379 έως ότου διορθωθεί η κατάσταση. Ο μη διακανονισμός συναλλαγής από έναν αντισυμβαλλόμενο δεν θεωρείται αθέτηση για τους σκοπούς του πιστωτικού κινδύνου.
ΤΙΤΛΟΣ VI
ΑΠΑΙΤΗΣΕΙΣ ΙΔΙΩΝ ΚΕΦΑΛΑΙΩΝ ΓΙΑ ΤΟΝ ΚΙΝΔΥΝΟ ΠΡΟΣΑΡΜΟΓΗΣ ΠΙΣΤΩΤΙΚΗΣ ΑΠΟΤΙΜΗΣΗΣ ΑΝΤΙΣΥΜΒΑΛΛΟΜΕΝΟΥ
Άρθρο 381
Έννοια της προσαρμογής πιστωτικής αποτίμησης αντισυμβαλλομένου
Για τους σκοπούς του παρόντος τίτλου και του τίτλου II κεφάλαιο 6, ως «προσαρμογή πιστωτικής αποτίμησης αντισυμβαλλόμενου» ή «CVA» νοείται η προσαρμογή της αποτίμησης ενός χαρτοφυλακίου συναλλαγών με έναν αντισυμβαλλόμενο στη μέση αγοραία αξία του. Η εν λόγω προσαρμογή αντικατοπτρίζει την τρέχουσα αγοραία αξία του πιστωτικού κινδύνου του αντισυμβαλλόμενου για το ίδρυμα, αλλά δεν αντικατοπτρίζει την τρέχουσα αγοραία αξία του πιστωτικού κινδύνου που του ιδρύματος για τον αντισυμβαλλόμενο.
Άρθρο 382
Πεδίο εφαρμογής
1. Το ίδρυμα υπολογίζει τις κεφαλαιακές απαιτήσεις για κίνδυνο CVA σύμφωνα με τον παρόντα τίτλο για όλα τα εξωχρηματιστηριακά παράγωγα μέσα σε σχέση με το σύνολο των επιχειρηματικών του δραστηριοτήτων, εκτός από τα πιστωτικά παράγωγα που αναγνωρίζεται ότι μειώνουν τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά ανοιγμάτων για πιστωτικό κίνδυνο.
2. Ένα ίδρυμα περιλαμβάνει τις συναλλαγές χρηματοδότησης τίτλων του στον υπολογισμό των κεφαλαιακών απαιτήσεων που απαιτούνται δυνάμει της παραγράφου 1 εάν η αρμόδια αρχή αποφασίσει ότι τα ανοίγματα του ιδρύματος που προκύπτουν από τις ανωτέρω συναλλαγές και ενέχουν κίνδυνο CVA είναι ουσιώδη.
3. Εξαιρούνται από τις κεφαλαιακές απαιτήσεις για τον κίνδυνο CVA οι συναλλαγές με αναγνωρισμένο κεντρικό αντισυμβαλλόμενο και οι συναλλαγές πελάτη με εκκαθαριστικό μέλος, όταν το εκκαθαριστικό μέλος ενεργεί ως διαμεσολαβητής ανάμεσα στον πελάτη και αναγνωρισμένο κεντρικό αντισυμβαλλόμενο και οι συναλλαγές δημιουργούν άνοιγμα διαπραγμάτευσης του εκκαθαριστικού μέλους έναντι του αναγνωρισμένου κεντρικού αντισυμβαλλομένου.
4. Οι ακόλουθες συναλλαγές εξαιρούνται από τις κεφαλαιακές απαιτήσεις για τον κίνδυνο CVA:
α)
συναλλαγές με μη χρηματοοικονομικούς αντισυμβαλλομένους όπως ορίζονται στο άρθρο 2 σημείο 9) του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 648/2012 ή με μη χρηματοοικονομικούς αντισυμβαλλομένους εγκατεστημένους σε τρίτη χώρα, εφόσον οι εν λόγω συναλλαγές δεν υπερβαίνουν το όριο εκκαθάρισης που ορίζεται στο άρθρο 10 παράγραφοι 3 και 4 του εν λόγω κανονισμού,
β)
εντός ομίλου συναλλαγές όπως προβλέπονται στο άρθρο 3 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 648/2012, εκτός αν τα κράτη μέλη θεσπίσουν εθνική νομοθεσία που απαιτεί τον διαρθρωτικό διαχωρισμό των ιδρυμάτων εντός τραπεζικού ομίλου, οπότε στην περίπτωση αυτή οι αρμόδιες αρχές μπορούν να ζητούν να υπαχθούν στις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων οι εντός του ομίλου συναλλαγές ανάμεσα στα διαρθρωτικά διαχωρισμένα ιδρύματα,
γ)
συναλλαγές με αντισυμβαλλομένους που αναφέρονται στο άρθρο 2 σημείο 10) του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 648/2012 και υπόκεινται στις μεταβατικές διατάξεις του άρθρου 89 παράγραφος 1 του εν λόγω κανονισμού, έως ότου παύσουν να ισχύουν οι εν λόγω μεταβατικές διατάξεις,
δ)
συναλλαγές με αντισυμβαλλομένους που αναφέρονται στο άρθρο 1 παράγραφος 4 στοιχεία α) και β) και στο άρθρο 1 παράγραφος 5 στοιχεία α), β) και γ) του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 648/2012 και συναλλαγές με αντισυμβαλλομένους σε σχέση με τους οποίους το άρθρο 115 του παρόντος κανονισμού ορίζει συντελεστή στάθμισης κινδύνου 0 % όσον αφορά τα ανοίγματα έναντι των εν λόγω αντισυμβαλλομένων.
Η εξαίρεση από την επιβάρυνση CVA για συναλλαγές αναφερόμενες στο στοιχείο γ) της παρούσας παραγράφου οι οποίες εκτελούνται κατά τη μεταβατική περίοδο που ορίζεται στο άρθρο 89 παράγραφος 1 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 648/2012 εφαρμόζεται καθ' όλη τη διάρκεια ισχύος των σχετικών με τις συναλλαγές αυτές συμβάσεων.
5. Η ΕΑΤ προβαίνει σε επανεξέταση έως την 1η Ιανουαρίου 2015 και, εν συνεχεία, ανά διετία, υπό το πρίσμα των διεθνών κανονιστικών εξελίξεων και περιλαμβανομένων των δυνητικών μεθοδολογιών σχετικά με την βαθμονόμηση και τα όρια για την επιβολή επιβαρύνσεων CVA σε μη χρηματοοικονομικούς αντισυμβαλλομένους εγκατεστημένους σε τρίτη χώρα.
Η ΕΑΤ, σε συνεργασία με την ΕΑΚΑΑ, αναπτύσσει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων για τον προσδιορισμό των διαδικασιών εξαίρεσης συναλλαγών με μη χρηματοοικονομικούς αντισυμβαλλόμενους εγκατεστημένους σε τρίτη χώρα από την απαίτηση ιδίων κεφαλαίων για κίνδυνο CVA.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων εντός έξι μηνών από την ημερομηνία της επανεξέτασης που αναφέρεται στο πρώτο εδάφιο.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που αναφέρονται στο δεύτερο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 383
Εξελιγμένη μέθοδος
1. Ένα ίδρυμα που έχει άδεια να χρησιμοποιεί εσωτερικό υπόδειγμα για τον ειδικό κίνδυνο των χρεωστικών τίτλων σύμφωνα με το άρθρο 363 παράγραφος 1 στοιχείο δ), για όλες τις συναλλαγές για τις οποίες έχει την άδεια να χρησιμοποιεί τη ΜΕΥ για τον προσδιορισμό της αξίας ανοίγματος για τον σχετικό κίνδυνο αντισυμβαλλομένου σύμφωνα με το άρθρο 283 προσδιορίζει τις κεφαλαιακές απαιτήσεις για τον κίνδυνο CVA αναπτύσσοντας υπόδειγμα για τις επιπτώσεις που έχουν οι αλλαγές στα πιστωτικά περιθώρια των αντισυμβαλλομένων στα CVA όλων των συμβαλλομένων των εν λόγω συναλλαγών, λαμβάνοντας υπόψη αντισταθμίσεις CVA που είναι επιλέξιμες σύμφωνα με το άρθρο 386.
Ένα ίδρυμα χρησιμοποιεί το εσωτερικό του υπόδειγμα για τον προσδιορισμό των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων για τον ειδικό κίνδυνο από διαπραγματεύσιμους χρεωστικούς τίτλους και εφαρμόζει διάστημα εμπιστοσύνης 99 % και περίοδο διακράτησης ισοδύναμη με δέκα ημέρες. Το εσωτερικό υπόδειγμα χρησιμοποιείται κατά τρόπο ώστε να προσομοιώνει μεταβολές των πιστωτικών περιθωρίων των αντισυμβαλλομένων, αλλά δεν λαμβάνει υπόψη την ευαισθησία του CVA στις μεταβολές άλλων παραγόντων της αγοράς, συμπεριλαμβανομένων και των μεταβολών της αξίας του υποκείμενου μέσου, βασικού εμπορεύματος, νομίσματος ή επιτοκίου αναφοράς ενός παραγώγου.
Οι κεφαλαιακές απαιτήσεις απαιτήσεις για τον κίνδυνο CVA για κάθε αντισυμβαλλόμενο υπολογίζονται σύμφωνα με τον κατωτέρω τύπο:
όπου:
ti
=
ο χρόνος της i-στής επανατιμολόγηση, ξεκινώντας από t0=0,
tT
=
η μεγαλύτερη συμβατική λήξη στα συμψηφιστικά σύνολα με τον αντισυμβαλλόμενο,
si
=
το πιστωτικό περιθώριο του αντισυμβαλλομένου κατά τη χρονική στιγμή ti, που χρησιμοποιείται για τον υπολογισμό του CVA του αντισυμβαλλομένου. Εάν είναι διαθέσιμο το πιστωτικό περιθώριο της συμφωνίας ανταλλαγής κινδύνου αθέτησης (CDS spread) του αντισυμβαλλομένου, το ίδρυμα χρησιμοποιεί αυτό το πιστωτικό περιθώριο. Εάν το εν λόγω πιστωτικό περιθώριο της συμφωνίας ανταλλαγής κινδύνου αθέτησης δεν είναι διαθέσιμο, το ίδρυμα χρησιμοποιεί ένα προσεγγιστικό περιθώριο που είναι κατάλληλο λαμβάνοντας υπόψη την πιστοληπτική διαβάθμιση, τον κλάδο και την περιοχή του αντισυμβαλλομένου,
LGDMKT
=
η ζημία σε περίπτωση αθέτησης του αντισυμβαλλομένου που βασίζεται στο περιθώριο ενός εμπορεύσιμου περιουσιακού στοιχείου εκδόσεως του αντισυμβαλλομένου στην αγορά εάν αυτό είναι διαθέσιμο. Εάν δεν είναι διαθέσιμο, η LGDMKT βασίζεται σε ένα προσεγγιστικό περιθώριο που είναι κατάλληλο λαμβάνοντας υπόψη την πιστοληπτική διαβάθμιση, τον κλάδο και την περιοχή του αντισυμβαλλομένου.
Ο πρώτος συντελεστής του αθροίσματος αντιστοιχεί σε προσέγγιση της οριακής πιθανότητας αθέτησης βάσει τεκμαρτών δεδομένων της αγοράς, η οποία συμβαίνει μεταξύ της χρονικής περίοδου ti-1 και ti,
EEi
=
το αναμενόμενο άνοιγμα έναντι του αντισυμβαλλομένου κατά τον χρόνο επανατιμολόγησης ti, όπου προστίθενται τα ανοίγματα διαφορετικών συμψηφιστικών συνόλων για αυτόν τον αντισυμβαλλόμενο, και όπου η μεγαλύτερη λήξη κάθε συνόλου προκύπτει από τη μεγαλύτερη συμβατική λήξη εντός του συμψηφιστικού συνόλου. Ένα ίδρυμα εφαρμόζει την αντιμετώπιση που καθορίζεται στην παράγραφο 3 σε περίπτωση συναλλαγών με παροχή πίστωσης και χρήση περιθωρίου ασφαλείας, εάν το ίδρυμα χρησιμοποιεί τη μεθοδολογία ΕΡΕ του άρθρου 285 παράγραφος 1 στοιχείο α) ή β) για συναλλαγές με παροχή πίστωσης και χρήση περιθωρίου ασφαλείας,
Di
=
ο συντελεστής προεξόφλησης χωρίς κίνδυνο κατά τη χρονική στιγμή ti, όπου D0 =1.
2. Κατά τον υπολογισμό των κεφαλαιακών απαιτήσεων για τον κίνδυνο CVA ενός αντισυμβαλλομένου, ένα ίδρυμα βασίζει όλες τις παραμέτρους του εσωτερικού υποδείγματος για τον ειδικό κίνδυνο των χρεωστικών τίτλων στους ακόλουθους τύπους (σε όποιον είναι κατάλληλος κατά περίπτωση):
α)
εάν το υπόδειγμα βασίζεται σε πλήρη αποτίμηση, ο τύπος της παραγράφου 1 πρέπει να χρησιμοποιείται άμεσα,
β)
εάν το υπόδειγμα βασίζεται σε ευαισθησίες πιστωτικών περιθωρίων για συγκεκριμένες διάρκειες, ένα ίδρυμα βασίζει κάθε ευαισθησία πιστωτικού περιθωρίου («Κανονιστικό CS01») στον κατωτέρω τύπο:
Για την τελευταία χρονική περίοδο i=T, ο αντίστοιχος τύπος είναι
γ)
εάν το υπόδειγμα χρησιμοποιεί ευαισθησίες πιστωτικών περιθωρίων σε παράλληλες μεταβολές στα πιστωτικά περιθώρια, το ίδρυμα χρησιμοποιεί τον ακόλουθο τύπο:
δ)
εάν το υπόδειγμα χρησιμοποιεί ευαισθησίες δεύτερης τάξης σε μεταβολές στα πιστωτικά περιθώρια (πιστωτικό περιθώριο γάμμα), τα γάμμα υπολογίζονται βάσει του τύπου της παραγράφου 1.
3. Ένα ίδρυμα που χρησιμοποιεί τη μεθοδολογία EPE για εξωχρηματιστηριακά παράγωγα με εξασφαλίσεις που αναφέρεται στο άρθρο 285 παράγραφος 1 στοιχείο α) ή β), κατά τον προσδιορισμό των κεφαλαιακών απαιτήσεων για τον κίνδυνο CVA σύμφωνα με την παράγραφο 1, κάνει αμφότερα τα κατωτέρω:
α)
λαμβάνει ως παραδοχή ότι το αναμενόμενο άνοιγμα (ΕΕ) παραμένει σταθερό,
β)
ορίζει αναμενόμενο άνοιγμα ΕΕ ίσο με το πραγματικό αναμενόμενο άνοιγμα όπως υπολογίζεται δυνάμει του άρθρου 285 παράγραφος 1 στοιχείο β) με λήξη που ισούται με τη μεγαλύτερη από τις κατωτέρω:
i)
το ήμισυ της μεγαλύτερης λήξης του συμψηφιστικού συνόλου,
ii)
την ονομαστική σταθμισμένη μέση λήξη όλων των συναλλαγών του συμψηφιστικού συνόλου.
4. Ένα ίδρυμα που έχει την άδεια της αρμόδιας αρχής σύμφωνα με το άρθρο 283 να χρησιμοποιεί τη ΜΕΥ για τον υπολογισμό των αξιών ανοιγμάτων που αφορούν την πλειονότητα των δραστηριοτήτων του, αλλά χρησιμοποιεί τις μεθόδους που προβλέπονται στον τίτλο ΙΙ κεφάλαιο 6 τμήμα 3, 4 ή 5 για μικρότερα χαρτοφυλάκια, και στο οποίο επιτρέπεται να χρησιμοποιεί τα εσωτερικά υποδείγματα κινδύνων αγοράς για τον ειδικό κίνδυνο των χρεωστικών τίτλων σύμφωνα με το άρθρο 363 παράγραφος 1 στοιχείο δ) μπορεί, με την επιφύλαξη της άδειας των αρμόδιων αρχών, να υπολογίζει τις κεφαλαιακές απαιτήσεις για τον κίνδυνο CVA σύμφωνα με την παράγραφο 1 για τα συμψηφιστικά σύνολα εκτός ΜΕΥ. Οι αρμόδιες αρχές χορηγούν τη σχετική άδεια μόνο εφόσον το ίδρυμα χρησιμοποιεί τις μεθόδους που προβλέπονται στον τίτλο ΙΙ κεφάλαιο 6 τμήμα 3, 4 ή 5 για περιορισμένο αριθμό μικρότερων χαρτοφυλακίων.
Για τους σκοπούς του υπολογισμού δυνάμει του προηγούμενου εδαφίου και εφόσον το υπόδειγμα ΜΕΥ δεν παράγει ένα αναμενόμενο προφίλ ανοίγματος, ένα ίδρυμα κάνει αμφότερα τα κατωτέρω:
α)
λαμβάνει ως παραδοχή ότι το αναμενόμενο άνοιγμα (ΕΕ) παραμένει σταθερό,
β)
ορίζει αναμενόμενο άνοιγμα ΕΕ ίσο με το άνοιγμα όπως υπολογίζεται δυνάμει του τίτλου II κεφάλαιο 6 τμήμα 3, 4 ή 5 ή τη ΜΕΥ με λήξη που ισούται με τη μεγαλύτερη από τις κατωτέρω:
i)
το ήμισυ της μεγαλύτερης λήξης του συμψηφιστικού συνόλου,
ii)
την ονομαστική σταθμισμένη μέση λήξη όλων των συναλλαγών του συμψηφιστικού συνόλου.
5. Ένα ίδρυμα προσδιορίζει τις κεφαλαιακές απαιτήσεις για κίνδυνο CVA σύμφωνα με το άρθρο 364 παράγραφος 1 και τα άρθρα 365 και 367 ως το άθροισμα της δυνητικής ζημίας υπό ακραίες συνθήκες και της δυνητικής ζημιάς υπό κανονικές συνθήκες, που υπολογίζονται ως εξής:
α)
για τη δυνητική ζημία υπό κανονικές συνθήκες χρησιμοποιούνται οι τρέχουσες βαθμονομήσεις παραμέτρων για το αναμενόμενο άνοιγμα όπως ορίζονται στο άρθρο 292 παράγραφος 2 πρώτο εδάφιο,
β)
για τη δυνητική ζημία υπό ακραίες συνθήκες χρησιμοποιούνται μελλοντικά προφίλ αναμενόμενων ανοιγμάτων ΕΕ των αντισυμβαλλομένων χρησιμοποιώντας βαθμονομήσεις παραμέτρων υπό ακραίες συνθήκες όπως ορίζεται στο άρθρο 292 παράγραφος 2 δεύτερο εδάφιο. Η περίοδος ακραίων συνθηκών που θα χρησιμοποιηθεί για τις παραμέτρους πιστωτικών περιθωρίων, είναι το έτος με τις χειρότερες ακραίες συνθήκες που περιλαμβάνεται στην τριετή περίοδο ακραίων συνθηκών που χρησιμοποιείται για τις παραμέτρους του ανοίγματος,
γ)
στους υπολογισμούς αυτούς εφαρμόζεται ο συντελεστής 3 που χρησιμοποείται στον υπολογισμό των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων που βασίζονται σε δυνητική ζημία και σε δυνητική ζημία υπό ακραίες συνθήκες σύμφωνα με το άρθρο 364 παράγραφος 1. Η ΕΑΤ επιβλέπει τη συμβατότητα οποιασδήποτε εποπτικής διακριτικής ευχέρειας που χρησιμοποιείται για την εφαρμογή υψηλότερου συντελεστή από τον εν λόγω συντελεστή 3 στον υπολογισμό της δυνητικής ζημιάς και στον υπολογισμό της δυνητικής ζημιάς υπό ακραίες συνθήκες για την επιβάρυνση του CVA. Οι αρμόδιες αρχές που εφαρμόζουν συντελεστή υψηλότερο από 3 υποβάλλουν γραπτή αιτιολόγηση στην ΕΑΤ,
δ)
ο υπολογισμός εκτελείται τουλάχιστον σε μηνιαία βάση και το χρησιμοποιούμενο αναμενόμενο άνοιγμα ΕΕ υπολογίζεται με την ίδια συχνότητα. Εάν χρησιμοποιείται μικρότερη από ημερήσια συχνότητα, για τους σκοπούς του υπολογισμού που αναφέρεται στο άρθρο 364 παράγραφος 1 στοιχείο α) σημείο ii) και στο άρθρο 364 παράγραφος 1 στοιχείο β) σημείο ii), τα ιδρύματα χρησιμοποιούν τον μέσο όρο τριμήνου.
6. Για ανοίγματα έναντι αντισυμβαλλομένου για τα οποία το εγκεκριμένο εσωτερικό υπόδειγμα δυνητικής ζημιάς του ιδρύματος για τον ειδικό κίνδυνο χρεωστικών τίτλων δεν δημιουργεί κατάλληλο προσεγγιστικό περιθώριο σύμφωνα με τα κριτήρια της πιστοληπτικής διαβάθμισης, του κλάδου και της περιοχής του αντισυμβαλλομένου, το ίδρυμα χρησιμοποιεί τη μέθοδο που προσδιορίζεται στο άρθρο 384 για τον υπολογισμό των κεφαλαιακών απαιτήσεων για τον κίνδυνο CVA.
7. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων για να προσδιορίσει με περισσότερες λεπτομέρειες:
α)
πώς πρέπει να ορίζεται το προσεγγιστικό περιθώριο που θα προκύπτει από το εγκεκριμένο εσωτερικό υπόδειγμα του ιδρύματος για τον ειδικό κίνδυνο χρεωστικών τίτλων με σκοπό τον προσδιορισμό των si και LGDMKT που αναφέρονται στην παράγραφο 1,
β)
τον αριθμό και το μέγεθος των χαρτοφυλακίων που πληρούν τα κριτήρια του περιορισμένου αριθμού μικρότερων χαρτοφυλακίων που αναφέρονται στην παράγραφο 4.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή το αργότερο έως την 1η Ιανουαρίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 384
Τυποποιημένη μέθοδος
1. Ένα ίδρυμα που δεν υπολογίζει τις κεφαλαιακές απαιτήσεις για τον κίνδυνο CVA για τους αντισυμβαλλόμενούς του σύμφωνα με το άρθρο 383 υπολογίζει τις κεφαλαιακές απαιτήσεις για τον κίνδυνο CVA για κάθε αντισυμβαλλόμενο σύμφωνα με τον ακόλουθο τύπο, λαμβάνοντας υπόψη αντισταθμίσεις για τον κίνδυνο CVA που είναι επιλέξιμες σύμφωνα με το άρθρο 386:
όπου:
h
=
ο ορίζοντας κινδύνου ενός έτους (σε μονάδες έτους)· h = 1,
wi
=
ο συντελεστής στάθμισης που εφαρμόζεται στον αντισυμβαλλόμενο «i»,
Ο αντισυμβαλλόμενος «i» πρέπει να αντιστοιχιστεί σε έναν από τους έξι συντελεστές στάθμισης wi βάσει εξωτερικής πιστοληπτικής αξιολόγησης από καθορισμένο για τον σκοπό αυτόν ΕΟΠΑ, όπως φαίνεται στον πίνακα 1. Όταν αντισυμβαλλόμενος δεν διαθέτει πιστοληπτική αξιολόγηση από καθορισμένο για τον σκοπό αυτόν ΕΟΠΑ:
α)
το ίδρυμα που χρησιμοποιεί τη μέθοδο του τίτλου ΙΙ κεφάλαιο 3 αντιστοιχίζει την εσωτερική διαβάθμιση του αντισυμβαλλομένου με μία από τις εξωτερικές πιστοληπτικές αξιολογήσεις,
β)
το ίδρυμα που χρησιμοποιεί τη μέθοδο του τίτλου ΙΙ κεφάλαιο 2 αποδίδει συντελεστή στάθμισης wi=1,0 % στον εν λόγω αντισυμβαλλόμενο.· Ωστόσο, εάν το ίδρυμα χρησιμοποιεί το άρθρο 128 για να σταθμίζει ως προς το κίνδυνο τα ανοίγματα πιστωτικού κινδύνου αντισυμβαλλομένου έναντι του εν λόγω αντισυμβαλλομένου, αποδίδει συντελεστή στάθμισης wi=3,0 %,
=
η συνολική αξία ανοίγματος σε πιστωτικό κίνδυνο του αντισυμβαλλομένου «i» (αθροισμένη σε όλα τα συμψηφιστικά σύνολα), συμπεριλαμβανομένης της επίπτωσης της εξασφάλισης σύμφωνα με τις μεθόδους που ορίζονται στον τίτλο ΙΙ κεφάλαιο 6 τμήματα 3 έως 6 όπως ισχύουν για τον υπολογισμό των κεφαλαιακών απαιτήσεων ιδίων για τον πιστωτικό κίνδυνο αντισυμβαλλομένου του συγκεκριμένου αντισυμβαλλομένου. Ένα ίδρυμα που εφαρμόζει μια από τις μεθόδους του κεφαλαίου 6 τίτλος ΙΙ τμήματα 3 και 4 μπορεί να χρησιμοποιεί ως EADi total την πλήρως προσαρμοσμένη αξία ανοίγματος σύμφωνα με το άρθρο 223 παράγραφος 5.
Για ένα ίδρυμα που δεν χρησιμοποιεί τη μέθοδο του τίτλου ΙΙ κεφάλαιο 6 τμήμα 6, το άνοιγμα προεξοφλείται με την εφαρμογή του ακόλουθου συντελεστή:
Bi
=
το ονομαστικό ποσό των αγορασθεισών αντισταθμίσεων CDS μεμονωμένου οφειλέτη (το άθροισμά τους εάν οι θέσεις είναι περισσότερες από μία) που αναφέρονται στον αντισυμβαλλόμενο «i» και χρησιμοποιούνται για την αντιστάθμιση του κινδύνου CVA.
Το εν λόγω ονομαστικό ποσό προεξοφλείται με την εφαρμογή του ακόλουθου συντελεστή:
Bind
=
το πλήρες ονομαστικό ποσό ενός ή περισσότερων CDS δείκτη αγορασθείσας προστασίας που χρησιμοποιείται για την αντιστάθμιση του κινδύνου CVA.
Το εν λόγω ονομαστικό ποσό προεξοφλείται με την εφαρμογή του ακόλουθου συντελεστή:
wind
=
ο συντελεστής στάθμισης που εφαρμόζεται σε αντισταθμίσεις βάσει δείκτη.
Ένα ίδρυμα προσδιορίζει τον συντελεστή Wind υπολογίζοντας τον σταθμισμένο μέσον όρο των συντελεστών wi που εφαρμόζονται στις επί μέρους συνιστώσες του δείκτη,
Mi
=
η πραγματική λήξη των συναλλαγών με τον αντισυμβαλλόμενο «i».
Για ένα ίδρυμα που χρησιμοποιεί τη μέθοδο που προβλέπεται στον τίτλο ΙΙ κεφάλαιο 6 τμήμα 6, το Mi υπολογίζεται σύμφωνα με το άρθρο 162 παράγραφος 2 στοιχείο ζ). Ωστόσο, για τον σκοπό αυτό, δεν ισχύει για τη Mi ανώτατο όριο πέντε ετών, αλλά η μεγαλύτερη εναπομένουσα συμβατική λήξη στο συμψηφιστικό σύνολο,
Για ένα ίδρυμα που δεν χρησιμοποιεί τη μέθοδο που προβλέπεται στον τίτλο ΙΙ κεφάλαιο 6 τμήμα 6, το Mi ισούται με τη μέση ονομαστική σταθμισμένη λήξη όπως προβλέπεται στο άρθρο 162 παράγραφος 2 στοιχείο β). Ωστόσο, για τον σκοπό αυτό, δεν ισχύει για τη Mi ανώτατο όριο πέντε ετών, αλλά η μεγαλύτερη εναπομένουσα συμβατική λήξη στο συμψηφιστικό σύνολο,
=
η λήξη του μέσου αντιστάθμισης με ονομαστικό Bi (οι ποσότητες Mihedge Bi αθροίζονται αν πρόκειται για πολλές θέσεις),
Mind
=
η λήξη της αντιστάθμισης δείκτη.
Σε περίπτωση που οι θέσεις με αντιστάθμιση δείκτη είναι περισσότερες από μία, το Mind είναι η ονομαστική σταθμισμένη λήξη.
2. Εάν ένας αντισυμβαλλόμενος περιλαμβάνεται σε δείκτη στον οποίο βασίζεται μια συμφωνία ανταλλαγής κινδύνου αθέτησης που χρησιμοποιείται για την αντιστάθμιση του πιστωτικού κινδύνου αντισυμβαλλομένου, το ίδρυμα μπορεί να αφαιρέσει το ονομαστικό ποσό που αποδίδεται στον εν λόγω αντισυμβαλλόμενο σύμφωνα με τον συντελεστή στάθμισης της οντότητας αναφοράς από το ονομαστικό ποσό του CDS δείκτη και να το αντιμετωπίσει ως αντιστάθμιση μεμονωμένου οφειλέτη (Bi) του μεμονωμένου αντισυμβαλλομένου με λήξη που βασίζεται στη λήξη του δείκτη.
Πίνακας 1
Βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας
Συντελεστής στάθμισης wi
1
0,7 %
2
0,8 %
3
1,0 %
4
2,0 %
5
3,0 %
6
10,0 %
Άρθρο 385
Εναλλακτικός υπολογισμός των κεφαλαιακών απαιτήσεων αντί της χρήσης των μεθόδων CVA
Εναλλακτικά προς το άρθρο 384, για μέσα που προβλέπονται στο άρθρο 382 παράγραφος 1 και εφόσον ληφθεί προηγουμένως η συγκατάθεση της αρμόδιας αρχής, τα ιδρύματα τα οποία χρησιμοποιούν τη μέθοδο αρχικού ανοίγματος που ορίζεται στο άρθρο 275 μπορούν να εφαρμόζουν πολλαπλασιαστικό συντελεστή 10 στα προκύπτοντα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά ανοιγμάτων για τον πιστωτικό κίνδυνο αντισυμβαλλομένου όσον αφορά τα ανοίγματα αυτά, αντί να υπολογίζουν τις κεφαλαιακές απαιτήσεις για κίνδυνο CVA.
Άρθρο 386
Επιλέξιμες αντισταθμίσεις
1. Οι αντισταθμίσεις αποτελούν «αποδεκτές αντισταθμίσεις» για τους σκοπούς του υπολογισμού των κεφαλαιακών απαιτήσεων για τον κίνδυνο CVA σύμφωνα με τα άρθρα 383 και 384 μόνο εφόσον χρησιμοποιούνται για τη μείωση του κινδύνου CVA, υπόκεινται σε ανάλογη διαχείριση και ανήκουν σε μία από τις κατωτέρω κατηγορίες:
α)
συμφωνίες ανταλλαγής κινδύνου αθέτησης μεμονωμένου οφειλέτη (single name credit default swap) ή άλλα αντίστοιχα μέσα αντιστάθμισης που αναφέρονται άμεσα στον αντισυμβαλλόμενο,
β)
συμφωνίες ανταλλαγής κινδύνου αθέτησης δείκτη (index credit default swap), εφόσον η βάση μεταξύ κάθε μεμονωμένου περιθωρίου αντισυμβαλλομένου και των περιθωρίων των αντισταθμίσεων συμφωνιών ανταλλαγής κινδύνου αθέτησης δείκτη αντικατοπτρίζεται, κατά την κρίση της αρμόδιας αρχής, στη δυνητική ζημία.
Η απαίτηση του στοιχείου β) που ορίζει ότι η βάση μεταξύ κάθε μεμονωμένου περιθωρίου αντισυμβαλλομένου και των περιθωρίων των αντισταθμίσεων συμφωνιών ανταλλαγής κινδύνου αθέτησης δείκτη πρέπει να αντικατοπτρίζεται στη δυνητική ζημία εφαρμόζεται και σε περιπτώσεις όπου χρησιμοποιείται προσεγγιστικό περιθώριο ως το περιθώριο του αντισυμβαλλομένου.
Για όλους τους αντισυμβαλλομένους για τους οποίους χρησιμοποιείται προσεγγιστικό περιθώριο, ένα ίδρυμα χρησιμοποιεί εύλογη χρονική σειρά για τη βάση που να προκύπτει από μια αντιπροσωπευτική ομάδα παρόμοιων οφειλετών για τους οποίους διατίθεται περιθώριο.
Εάν η βάση μεταξύ κάθε μεμονωμένου περιθωρίου αντισυμβαλλομένου και των περιθωρίων των αντισταθμίσεων συμφωνιών ανταλλαγής κινδύνου αθέτησης δείκτη δεν αντικατοπτρίζεται ικανοποιητικά κατά την κρίση της αρμόδιας αρχής, ένα ίδρυμα θα λαμβάνει υπόψη μόνο το 50 % του ονομαστικού ποσού των αντισταθμίσεων δείκτη στη δυνητική ζημία.
Δεν επιτρέπεται η υπερβολική αντιστάθμιση των ανοιγμάτων με συμφωνίες ανταλλαγής κινδύνου αθέτησης μεμονωμένου οφειλέτη βάσει της μεθόδου του άρθρου 383.
2. Ένα ίδρυμα δεν θα λαμβάνει υπόψη άλλα είδη αντισταθμίσεων κινδύνου αντισυμβαλλομένου στον υπολογισμό των κεφαλαιακών απαιτήσεων για τον κίνδυνο CVA. Συγκεκριμένα, οι συμφωνίες που είναι κατατμημένες ή νιοστής αθέτησης τύπου ανταλλαγής κινδύνου αθέτησης και τύπου “credit linked note” δεν αποτελούν επιλέξιμες αντισταθμίσεις για τον σκοπό του υπολογισμού των κεφαλαιακών απαιτήσεων για τον κίνδυνο CVA.
3. Οι επιλέξιμες αντισταθμίσεις που περιλαμβάνονται στον υπολογισμό των κεφαλαιακών απαιτήσεων για τον κίνδυνο CVA δεν περιλαμβάνονται στον υπολογισμό των κεφαλαιακών απαιτήσεων για τον ειδικό κίνδυνο όπως προβλέπεται στον τίτλο IV και δεν αντιμετωπίζονται ως μέσα μείωσης του πιστωτικού κινδύνου εκτός από τον πιστωτικό κίνδυνο αντισυμβαλλομένου του ίδιου χαρτοφυλακίου της συναλλαγής.
ΤΕΤΑΡΤΟ ΜΕΡΟΣ
ΜΕΓΑΛΑ ΑΝΟΙΓΜΑΤΑ
Άρθρο 387
Αντικείμενο
Τα ιδρύματα παρακολουθούν και ελέγχουν τα μεγάλα τους χρηματοδοτικά ανοίγματα σύμφωνα με το παρόν μέρος.
Άρθρο 388
Εξαιρέσεις
Το παρόν μέρος δεν εφαρμόζεται σε επιχειρήσεις επενδύσεων που πληρούν τα κριτήρια που ορίζονται στο άρθρο 95 παράγραφος 1 ή στο άρθρο 96 παράγραφος 1.
Το παρόν μέρος δεν εφαρμόζεται σε όμιλο στη βάση της ενοποιημένης κατάστασής του, εάν ο εν λόγω όμιλος απαρτίζεται αποκλειστικά από επιχειρήσεις επενδύσεων κατά την έννοια του άρθρου 95 παράγραφος 1 ή του άρθρου 96 παράγραφος 1 και επιχειρήσεις παροχής επικουρικών υπηρεσιών, εφόσον ο όμιλος αυτός δεν περιλαμβάνει πιστωτικά ιδρύματα.
Άρθρο 389
Ορισμός
Για τους σκοπούς του παρόντος μέρους, ως «χρηματοδοτικά ανοίγματα» νοούνται τα στοιχεία ενεργητικού ή τα εκτός ισολογισμού στοιχεία που αναφέρονται στο τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2, χωρίς εφαρμογή των συντελεστών στάθμισης κινδύνου ή των βαθμών κινδύνου.
Άρθρο 390
Υπολογισμός της αξίας χρηματοδοτικού ανοίγματος
1. Τα ανοίγματα που προκύπτουν από τα στοιχεία που αναφέρονται στο παράρτημα II υπολογίζονται σύμφωνα με μία από τις μεθόδους που περιγράφονται στο τρίτο μέρος τίτλος II κεφάλαιο 6.
2. Τα ιδρύματα με άδεια να χρησιμοποιούν τη μέθοδο του εσωτερικού υποδείγματος σύμφωνα με το άρθρο 283 μπορούν να χρησιμοποιούν την εν λόγω μέθοδο για τον υπολογισμό της αξίας χρηματοδοτικά ανοίγματος για πράξεις επαναγοράς, πράξεις δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων ή εμπορευμάτων, πράξεις δανεισμού περιθωρίου και πράξεις με μακρά προθεσμία διακανονισμού.
3. Τα ιδρύματα που υπολογίζουν τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για τις δραστηριότητες του χαρτοφυλακίου συναλλαγών τους σύμφωνα με το τρίτο μέρος τίτλος IV κεφάλαιο 2, το άρθρο 299 και το τρίτο μέρος τίτλος V και, κατά περίπτωση, το τρίτο μέρος τίτλος IV κεφάλαιο 5 υπολογίζουν τα χρηματοδοτικά ανοίγματα έναντι μεμονωμένων πελατών που προκύπτουν στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών αθροίζοντας τα παρακάτω στοιχεία:
α)
της θετικής αξία κατά την οποία οι θετικές θέσεις του ιδρύματος υπερβαίνουν τις αρνητικές θέσεις σε όλα τα χρηματοπιστωτικά μέσα που εκδίδονται από τον εν λόγω πελάτη· η καθαρή θέση σε καθένα από τα διάφορα μέσα υπολογίζεται σύμφωνα με τις μεθόδους που προβλέπονται στο τρίτο μέρος τίτλος IV κεφάλαιο 2,
β)
του καθαρού ανοίγματος, στην περίπτωση αναδοχής της έκδοσης χρεωστικών τίτλων ή μετοχών,
γ)
των χρηματοδοτικών ανοιγμάτων που οφείλονται στις συναλλαγές, συμφωνίες και συμβάσεις που αναφέρονται στο άρθρο 299 και στα άρθρα 378 έως 380 με τον συγκεκριμένο πελάτη· τα ανοίγματα αυτά υπολογίζονται κατά τον τρόπο που ορίζεται στα συγκεκριμένα άρθρα, για τον υπολογισμό του ύψους των ανοιγμάτων.
Για τους σκοπούς του στοιχείου β), το καθαρό άνοιγμα υπολογίζεται αφαιρώντας τις θέσεις αναδοχής που αναλαμβάνουν ή υπαναδέχονται τρίτοι βάσει επίσημης συμφωνίας μειωμένες βάσει των συντελεστών που ορίζονται στο άρθρο 345.
Για τους σκοπούς του στοιχείου β), τα ιδρύματα εγκαθιδρύουν συστήματα για να παρακολουθούν και να ελέγχουν τα χρηματοδοτικά ανοίγματα που υφίστανται λόγω αναδοχής εκδόσεων από τη στιγμή της πρώτης ανάληψης υποχρεώσεων έως την επόμενη εργάσιμη ημέρα, ανάλογα με τη φύση των κινδύνων των οικείων αγορών.
Για τους σκοπούς του στοιχείου γ), το τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 3 διαγράφεται από την αναφορά στο άρθρο 299.
4. Τα συνολικά χρηματοδοτικά ανοίγματα έναντι μεμονωμένων πελατών ή ομίλων συνδεδεμένων πελατών υπολογίζονται με την άθροιση των χρηματοδοτικών ανοιγμάτων του χαρτοφυλακίου συναλλαγών και των χρηματοδοτικών ανοιγμάτων εκτός χαρτοφυλακίου συναλλαγών.
5. Τα χρηματοδοτικά ανοίγματα έναντι ομίλων συνδεδεμένων πελατών υπολογίζονται με την άθροιση των χρηματοδοτικών ανοιγμάτων έναντι των μεμονωμένων πελατών εντός ενός ομίλου.
6. Στα χρηματοδοτικά ανοίγματα δεν συμπεριλαμβάνονται:
α)
στην περίπτωση των πράξεων συναλλάγματος, τα ανοίγματα που προκύπτουν κατά τη συνήθη διαδικασία διακανονισμού, κατά την περίοδο δύο εργάσιμων ημερών μετά την πληρωμή,
β)
στην περίπτωση συναλλαγών για την αγορά ή πώληση τίτλων, τα ανοίγματα που προκύπτουν κατά τη συνήθη διαδικασία διακανονισμού εντός των πέντε εργάσιμων ημερών που ακολουθούν την ημερομηνία πληρωμής ή την παράδοση των τίτλων, οποιαδήποτε εκ των δύο γίνει νωρίτερα,
γ)
στην περίπτωση της παροχής πράξεων μεταβίβασης χρημάτων, συμπεριλαμβανομένης της εκτέλεσης υπηρεσιών πληρωμών, της εκκαθάρισης και διακανονισμού σε οποιοδήποτε νόμισμα και της τραπεζικής μέσω ανταποκριτών ή των υπηρεσιών εκκαθάρισης, διακανονισμού και φύλαξης χρηματοπιστωτικών μέσων σε πελάτες, οι καθυστερημένες εισπράξεις χρηματοδότησης και τα άλλα χρηματοδοτικά ανοίγματα που προκύπτουν από δραστηριότητες του πελάτη, τα οποία δεν διαρκούν περισσότερο από την επόμενη εργάσιμη ημέρα,
δ)
στην περίπτωση της παροχής πράξεων μεταβίβασης χρημάτων, συμπεριλαμβανομένης της εκτέλεσης υπηρεσιών πληρωμών, της εκκαθάρισης και διακανονισμού σε οποιοδήποτε νόμισμα και της τραπεζικής μέσω ανταποκριτών, τα εντός της ημέρας ανοίγματα έναντι των ιδρυμάτων που παρέχουν τις υπηρεσίες αυτές,
ε)
ανοίγματα που αφαιρούνται από τα ίδια κεφάλαια σύμφωνα με τα άρθρα 36, 56 και 66.
7. Προκειμένου να προσδιοριστεί το συνολικό χρηματοδοτικό άνοιγμα έναντι πελάτη ή ομάδας συνδεδεμένων πελατών, όσον αφορά πελάτες έναντι των οποίων το ίδρυμα έχει χρηματοδοτικά ανοίγματα μέσω συναλλαγών που αναφέρονται στο άρθρο 112 στοιχεία ιγ) και ιε) ή μέσω άλλων συναλλαγών όπου υπάρχει χρηματοδοτικό άνοιγμα σε υποκείμενα στοιχεία ενεργητικού, ένα ίδρυμα αξιολογεί τα υποκείμενα ανοίγματά του λαμβάνοντας υπόψη την οικονομική ουσία της διάρθρωσης της συναλλαγής και τους κινδύνους που ενέχει η διάρθρωση της ίδιας της συναλλαγής, ώστε να ορίσει κατά πόσον αυτή συνιστά πρόσθετο άνοιγμα.
8. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει τα εξής:
α)
τα κριτήρια και τη μεθοδολογία που χρησιμοποιούνται για τον προσδιορισμό του συνολικού χρηματοδοτικού ανοίγματος έναντι πελάτη ή ομάδας συνδεδεμένων πελατών, όσον αφορά τα είδη χρηματοδοτικών ανοιγμάτων που αναφέρονται στην παράγραφο 7,
β)
τους όρους υπό τους οποίους η διάρθρωση της συναλλαγής που ορίζεται στην παράγραφο 7 δεν συνιστά πρόσθετο χρηματοδοτικό άνοιγμα.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα στην Επιτροπή το αργότερο έως την 1η Ιανουαρίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 391
Ορισμός ιδρύματος για τους σκοπούς των μεγάλων χρηματοδοτικών ανοιγμάτων
Για τον σκοπό του υπολογισμού της αξίας των ανοιγμάτων σύμφωνα με το παρόν μέρος, ο όρος «ίδρυμα» περιλαμβάνει επίσης κάθε ιδιωτική ή δημόσια επιχείρηση, συμπεριλαμβανομένων των υποκαταστημάτων αυτής, η οποία, εάν ήταν εγκατεστημένη στην Ένωση, θα ενέπιπτε στον ορισμό του όρου «ίδρυμα» και έχει λάβει άδεια λειτουργίας σε τρίτη χώρα η οποία εφαρμόζει εποπτικές και κανονιστικές απαιτήσεις τουλάχιστον ισοδύναμες με αυτές που εφαρμόζονται στην Ένωση.
Άρθρο 392
Ορισμός του μεγάλου ανοίγματος
Ένα χρηματοδοτικό άνοιγμα ενός ιδρύματος έναντι πελάτη ή ομάδας συνδεδεμένων πελατών θεωρείται μεγάλο χρηματοδοτικό άνοιγμα, όταν η αξία του φθάσει ή υπερβεί το 10 % του αποδεκτού κεφαλαίου του.
Άρθρο 393
Ικανότητα προσδιορισμού και διαχείρισης μεγάλων ανοιγμάτων
Ένα ίδρυμα διαθέτει υγιείς διοικητικές και λογιστικές διαδικασίες και επαρκείς μηχανισμούς εσωτερικού ελέγχου για την επισήμανση, τη διαχείριση, την παρακολούθηση, την αναφορά και τη λογιστική καταγραφή όλων των μεγάλων ανοιγμάτων και των επακόλουθων μεταβολών τους, σύμφωνα με τον παρόντα κανονισμό.
Άρθρο 394
Απαιτήσεις υποβολής εκθέσεων
1. Ένα ίδρυμα κοινοποιεί στις αρμόδιες αρχές τις παρακάτω πληροφορίες για όλα τα μεγάλα χρηματοδοτικά ανοίγματα, συμπεριλαμβανομένων των μεγάλων χρηματοδοτικών ανοιγμάτων που εξαιρούνται από την εφαρμογή του άρθρου 395 παράγραφος 1:
α)
την ταυτότητα του πελάτη ή της ομάδας συνδεδεμένων πελατών έναντι των οποίων ένα ίδρυμα έχει μεγάλο άνοιγμα,
β)
την αξία χρηματοδοτικού ανοίγματος προτού ληφθεί υπόψη η επίδραση των τεχνικών μείωσης πιστωτικού κινδύνου, όταν συντρέχει περίπτωση,
γ)
τον τύπο χρηματοδοτούμενης ή μη χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας, όπου χρησιμοποιείται,
δ)
την αξία του χρηματοδοτικού ανοίγματος, αφού ληφθεί υπόψη η επίδραση των τεχνικών μείωσης πιστωτικού κινδύνου, υπολογισμένη για τους σκοπούς του άρθρου 395 παράγραφος 1.
Εάν ένα ίδρυμα υπάγεται στο τρίτο μέρος τίτλος II κεφάλαιο 3, κοινοποιεί στις αρμόδιες αρχές τα 20 μεγαλύτερα χρηματοδοτικά ανοίγματά του σε ενοποιημένη βάση, εκτός εκείνων που εξαιρούνται από την εφαρμογή του άρθρου 395 παράγραφος 1.
2. Ένα ίδρυμα κοινοποιεί στις αρμόδιες αρχές τις ακόλουθες πληροφορίες, επιπλέον της κοινοποίησης των πληροφοριών που αναφέρονται στην παράγραφο 1, σχετικά με τα δέκα μεγαλύτερα ανοίγματά του σε ενοποιημένη βάση έναντι ιδρυμάτων, καθώς και τα δέκα μεγαλύτερα ανοίγματά του σε ενοποιημένη βάση έναντι μη εποπτευόμενων χρηματοπιστωτικών οντοτήτων, συμπεριλαμβανομένων των μεγάλων χρηματοδοτικών ανοιγμάτων που εξαιρούνται από την εφαρμογή του άρθρου 395 παράγραφος 1:
α)
την ταυτότητα του πελάτη ή της ομάδας συνδεδεμένων πελατών έναντι των οποίων ένα ίδρυμα έχει μεγάλο άνοιγμα,
β)
την αξία ανοίγματος προτού ληφθεί υπόψη η επίδραση των ενεργειών μείωσης πιστωτικού κινδύνου, όταν συντρέχει περίπτωση,
γ)
τον τύπο χρηματοδοτούμενης ή μη χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας, όπου χρησιμοποιείται,
δ)
την αξία του ανοίγματος, αφού ληφθεί υπόψη η επίδραση των ενεργειών μείωσης πιστωτικού κινδύνου, όπως υπολογίζεται για τους σκοπούς του άρθρου 395 παράγραφος 1,
ε)
την αναμενόμενη εξέλιξη του ανοίγματος εκφρασμένη ως το ποσό που καθίσταται ληξιπρόθεσμο ανά μηνιαίες περιόδους ληκτότητας με ορίζοντα έως ενός έτους, ανά τριμηνιαίες περιόδους ληκτότητας με ορίζοντα έως τριών ετών, και σε ετήσια βάση στη συνέχεια.
3. Η υποβολή των εκθέσεων γίνεται τουλάχιστον δύο φορές κατ’ έτος.
4. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει τα εξής:
α)
τους ενιαίους μορφότυπους για την υποβολή εκθέσεων που προβλέπεται στην παράγραφο 3, που πρέπει να είναι ανάλογοι με τη φύση, την κλίμακα και την πολυπλοκότητα των δραστηριοτήτων των ιδρυμάτων, καθώς και τις οδηγίες χρήσης των εν λόγω μορφοτύπων,
β)
τις συχνότητες και τις ημερομηνίες για την υποβολή εκθέσεων που προβλέπεται στην παράγραφο 3,
γ)
τις λύσεις ΤΠ που μπορούν να εφαρμοστούν για την υποβολή εκθέσεων που προβλέπεται στην παράγραφο 3.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως την 1η Ιανουαρίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα εκτελεστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με το άρθρο 15 του κανονισμού ΕΕ αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 395
Όρια για μεγάλα ανοίγματα
1. Ένα ίδρυμα δεν αναλαμβάνει άνοιγμα, αφού λάβει υπόψη την επίδραση των τεχνικών μείωσης πιστωτικού κινδύνου σύμφωνα με τα άρθρα 399 έως 403, έναντι πελάτη ή ομάδας συνδεδεμένων πελατών με αξία που υπερβαίνει το 25 % του αποδεκτού κεφαλαίου του. Εφόσον ο πελάτης είναι ίδρυμα ή η ομάδα συνδεδεμένων πελατών περιλαμβάνει ένα ή περισσότερα ιδρύματα, η αξία αυτή δεν υπερβαίνει το 25 % του αποδεκτού κεφαλαίου του ιδρύματος ή το ποσό των 150 εκατ. ευρώ, οποιοδήποτε είναι μεγαλύτερο, υπό τον όρο ότι το άθροισμα της αξίας των ανοιγμάτων, αφού ληφθεί υπόψη η επίδραση των τεχνικών μείωσης πιστωτικού κινδύνου σύμφωνα με τα άρθρα 399 έως 403, σε όλους τους συνδεδεμένους πελάτες που δεν είναι ιδρύματα δεν υπερβαίνει το 25 % του αποδεκτού κεφαλαίου του ιδρύματος.
Εάν το ποσό των 150 εκατ. ευρώ είναι υψηλότερο από το 25 % του αποδεκτού κεφαλαίου του ιδρύματος, η αξία του ανοίγματος, αφού ληφθεί υπόψη η επίδραση των τεχνικών μείωσης πιστωτικού κινδύνου σύμφωνα με τα άρθρα 399 έως 403, δεν υπερβαίνει ένα εύλογο όριο όσον αφορά το αποδεκτό κεφάλαιο του ιδρύματος. Το σχετικό όριο προσδιορίζεται από το ίδρυμα σύμφωνα με τις πολιτικές και τις διαδικασίες που αναφέρονται στο άρθρο 81 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ, για την αντιμετώπιση και τον έλεγχο του κινδύνου συγκέντρωσης. Το εν λόγω όριο δεν υπερβαίνει το 100 % του αποδεκτού κεφαλαίου του ιδρύματος.
Οι αρμόδιες αρχές δύνανται να καθορίζουν όριο χαμηλότερο από 150 εκατομμύρια EUR και ενημερώνουν σχετικά την ΕΑΤ και την Επιτροπή.
2. Η ΕΑΤ, σύμφωνα με το άρθρο 16 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010 και λαμβανομένων υπόψη των αποτελεσμάτων των ενεργειών μείωσης του πιστωτικού κινδύνου σύμφωνα με τα άρθρα 399 έως 403, καθώς και των αποτελεσμάτων των εξελίξεων στον τομέα του σκιώδους τραπεζικού συστήματος και των μεγάλων ανοιγμάτων σε ενωσιακό και διεθνές επίπεδο, εκδίδει κατευθυντήριες γραμμές έως την 31η Δεκεμβρίου 2014 για τον καθορισμό κατάλληλων συνολικών ορίων για τα ανοίγματα αυτά ή αυστηρότερων ειδικών ορίων για τα ανοίγματα έναντι οντοτήτων του σκιώδους τραπεζικού συστήματος που εκτελούν τραπεζικές δραστηριότητες εκτός ρυθμιζόμενου πλαισίου.
Αναπτύσσοντας τις εν λόγω κατευθυντήριες γραμμές, η ΕΑΤ εξετάζει αν η θέσπιση πρόσθετων ορίων θα είχε σημαντικό αρνητικό αντίκτυπο στο προφίλ κινδύνου ιδρυμάτων εγκατεστημένων στην Ένωση, στην παροχή πιστώσεων στην πραγματική οικονομία ή στη σταθερότητα και την ομαλή λειτουργία των χρηματοπιστωτικών αγορών.
Έως τις 31 Δεκεμβρίου 2015, η Επιτροπή αξιολογεί την καταλληλότητα και τον αντίκτυπο της θέσπισης ορίων για τα ανοίγματα έναντι οντοτήτων του σκιώδους τραπεζικού συστήματος που εκτελούν τραπεζικές δραστηριότητες εκτός ρυθμιζόμενου πλαισίου, λαμβανομένων υπόψη των ενωσιακών και διεθνών εξελίξεων στον τομέα του σκιώδους τραπεζικού συστήματος και των μεγάλων ανοιγμάτων, καθώς και των ενεργειών μείωσης του πιστωτικού κινδύνου σύμφωνα με τα άρθρα 399 έως 403. Η Επιτροπή υποβάλλει την έκθεση στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο, μαζί με, κατά περίπτωση, νομοθετική πρόταση για τα όρια των ανοιγμάτων έναντι οντοτήτων του σκιώδους τραπεζικού συστήματος που εκτελούν τραπεζικές δραστηριότητες εκτός ρυθμιζόμενου πλαισίου.
3. Με την επιφύλαξη του άρθρου 396, κάθε ίδρυμα οφείλει να τηρεί ανά πάσα στιγμή το όριο που καθορίζεται στην παράγραφο 1.
4. Τα στοιχεία που αποτελούν απαιτήσεις και άλλα ανοίγματα έναντι αναγνωρισμένων επιχειρήσεων επενδύσεων τρίτων χωρών μπορεί να υπόκεινται στην ίδια αντιμετώπιση με αυτήν που καθορίζεται στην παράγραφο 1.
5. Η υπέρβαση των ορίων που προβλέπονται στο παρόν άρθρο είναι δυνατή για τα ανοίγματα στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών του ιδρύματος εφόσον πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
το εκτός χαρτοφυλακίου συναλλαγών άνοιγμα έναντι του εν λόγω πελάτη ή ομάδας συνδεδεμένων πελατών δεν υπερβαίνει το όριο που καθορίζεται στην παράγραφο 1, το οποίο υπολογίζεται σε συνάρτηση με το αποδεκτό κεφάλαιο, ώστε η υπέρβαση να προκύπτει αποκλειστικά από το χαρτοφυλάκιο συναλλαγών,
β)
το ίδρυμα πληροί μια πρόσθετη απαίτηση ιδίων κεφαλαίων για την υπέρβαση σε συνάρτηση με το όριο που προβλέπεται στην παράγραφο 1, η οποία υπολογίζεται σύμφωνα με τα άρθρα 397 και 398,
γ)
σε περίπτωση παρέλευσης δέκα το πολύ ημερών από την πραγματοποίηση της υπέρβασης, το άνοιγμα του χαρτοφυλακίου συναλλαγών έναντι του συγκεκριμένου πελάτη ή ομάδας συνδεδεμένων πελατών δεν πρέπει να υπερβαίνει το 500 % του αποδεκτού κεφαλαίου του ιδρύματος,
δ)
οι υπερβάσεις που διαρκούν περισσότερο από δέκα ημέρες δεν πρέπει να υπερβαίνουν, συνολικά, το 600 % του αποδεκτού κεφαλαίου του ιδρύματος.
Σε κάθε περίπτωση υπέρβασης του ορίου, το ίδρυμα γνωστοποιεί αμέσως στις αρμόδιες αρχές το ποσό της υπέρβασης και το όνομα του εκάστοτε πελάτη και, κατά περίπτωση, το όνομα της ομάδας των ενδιαφερόμενων συνδεδεμένων πελατών.
6. Για τους σκοπούς της παρούσας παραγράφου, ως διαρθρωτικά μέτρα νοούνται μέτρα τα οποία λαμβάνονται από κράτος μέλος, εφαρμόζονται από τις αρμόδιες αρχές του, πριν τεθεί σε ισχύ νομική πράξη που να εναρμονίζει ρητώς τα μέτρα αυτά, και απαιτούν από πιστωτικά ιδρύματα που διαθέτουν άδεια λειτουργίας στο εν λόγω κράτος μέλος να περιορίσουν τα ανοίγματά τους έναντι διαφόρων νομικών οντοτήτων που εξαρτώνται από τις δραστηριότητές τους, ανεξαρτήτως του τόπου εκτέλεσης των δραστηριοτήτων αυτών, με σκοπό την προστασία των καταθετών και τη διαφύλαξη της χρηματοπιστωτικής σταθερότητας.
Κατά παρέκκλιση από την παράγραφο 1 του παρόντος άρθρου και το άρθρο 400 παράγραφος 1 στοιχείο στ), όταν τα κράτη μέλη θεσπίζουν εθνική νομοθεσία που απαιτεί τη λήψη διαρθρωτικών μέτρων εντός ενός τραπεζικού ομίλου, οι αρμόδιες αρχές μπορούν να απαιτούν από τα ιδρύματα του τραπεζικού ομίλου που φυλάσσουν καταθέσεις καλυπτόμενες από σύστημα εγγυήσεως καταθέσεων σύμφωνα με την οδηγία 94/19/ΕΚ του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου, της 30ής Μαΐου 1994, περί των συστημάτων εγγυήσεως των καταθέσεων (30) ή ισοδύναμο σύστημα εγγυήσεων καταθέσεων τρίτης χώρας να εφαρμόζουν όριο στα μεγάλα ανοίγματα χαμηλότερο από 25 % αλλά όχι χαμηλότερο από 15 % μεταξύ 31 Δεκεμβρίου 2014 και της 30ής Ιουνίου 2015 και από 10 % από την 1η Ιουλίου 2015 σε υποενοποιημένη βάση, σύμφωνα με το άρθρο 11 παράγραφος 5 στα εντός ομίλου ανοίγματα, εφόσον τα ανοίγματα αυτά αποτελούνται από ανοίγματα έναντι οντότητας που δεν ανήκει στον ίδιο υποόμιλο όσον αφορά τα διαρθρωτικά μέτρα.
Για τους σκοπούς της παρούσας παραγράφου, πληρούνται οι ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
όλες οι οντότητες που ανήκουν στον ίδιο υποόμιλο όσον αφορά τα διαρθρωτικά μέτρα θεωρούνται ένας πελάτης ή όμιλος συνδεδεμένων πελατών,
β)
οι αρμόδιες αρχές εφαρμόζουν ενιαίο όριο στα ανοίγματα που αναφέρονται στο πρώτο εδάφιο.
Αυτή η προσέγγιση εφαρμόζεται χωρίς να θίγει την αποτελεσματική εποπτεία σε ενοποιημένη βάση και δεν επιφέρει δυσανάλογες δυσμενείς επιπτώσεις στο σύνολο ή σε τμήματα του χρηματοπιστωτικού συστήματος άλλων κρατών μελών ή στην Ένωση συνολικά, ούτε αποτελεί ή δημιουργεί εμπόδιο στη λειτουργία της εσωτερικής αγοράς.
7. Πριν από την έκδοση των ειδικών διαρθρωτικών μέσων που αναφέρονται στην παράγραφο 6 σχετικά με μεγάλα ανοίγματα, οι αρμόδιες αρχές αποστέλλουν σχετική γνωστοποίηση στο Συμβούλιο, την Επιτροπή, τις οικείες αρμόδιες αρχές και την ΕΑΤ τουλάχιστον δύο μήνες πριν από τη δημοσίευση της απόφασης έκδοσης των διαρθρωτικών μέσων, και υποβάλλουν σχετικά ποσοτικά ή ποιοτικά στοιχεία σχετικά με όλα τα σημεία που ακολουθούν:
α)
το φάσμα των δραστηριοτήτων που υπόκεινται στα διαρθρωτικά μέσα,
β)
τους λόγους για τους οποίους τα εν λόγω σχέδια μέτρων θεωρούνται κατάλληλα, αποτελεσματικά και αναλογικά για την προστασία των καταθετών,
γ)
εκτίμηση του πιθανού θετικού ή αρνητικού αντικτύπου των μέτρων στην εσωτερική αγορά βάσει των πληροφοριών που διαθέτει το κράτος μέλος.
8. Η αρμοδιότητα έκδοσης εκτελεστικής πράξης για την αποδοχή ή την απόρριψη των προτεινόμενων εθνικών μέτρων που αναφέρονται στην παράγραφο 7 ανατίθεται στην Επιτροπή, η οποία ενεργεί σύμφωνα με τη διαδικασία που αναφέρεται στο άρθρο 464 παράγραφος 2.
Εντός ενός μηνός από την παραλαβή της γνωστοποίησης που αναφέρεται στην παράγραφο 7, η ΕΑΤ γνωστοποιεί στο Συμβούλιο, την Επιτροπή και το ενδιαφερόμενο κράτος μέλος τη γνώμη της επί των σημείων που αναφέρονται στην εν λόγω παράγραφο. Οι ενδιαφερόμενες αρμόδιες αρχές μπορούν επίσης να γνωστοποιούν στο Συμβούλιο, την Επιτροπή και το ενδιαφερόμενο κράτος μέλος τις απόψεις τους επί των σημείων που αναφέρονται στην εν λόγω παράγραφο.
Λαμβάνοντας προσεκτικά υπόψη τις γνώμες που αναφέρονται στο δεύτερο εδάφιο και εάν υπάρχουν τεκμηριωμένα και ισχυρά στοιχεία από τα οποία να προκύπτει ότι το μέτρο θα έχει αρνητικό αντίκτυπο στην εσωτερική αγορά ο οποίος υπερκαλύπτει τα οφέλη για τη χρηματοπιστωτική σταθερότητα, η Επιτροπή, εντός δύο μηνών από την παραλαβή της γνωστοποίησης, απορρίπτει τα προτεινόμενα εθνικά μέτρα. Σε διαφορετική περίπτωση, η Επιτροπή αποδέχεται τα προτεινόμενα εθνικά μέτρα για αρχική περίοδο δύο ετών· εφόσον κριθεί σκόπιμο, τα μέτρα μπορούν να τροποποιηθούν.
Η Επιτροπή απορρίπτει τα προτεινόμενα εθνικά μέτρα μόνο εάν θεωρεί ότι συνεπάγονται δυσανάλογες δυσμενείς επιπτώσεις στο σύνολο ή σε τμήματα του χρηματοπιστωτικού συστήματος άλλων κρατών ή στην Ένωσης συνολικά, αποτελώντας ή δημιουργώντας εμπόδιο στη λειτουργία της εσωτερικής αγοράς ή την ελεύθερη κυκλοφορία των κεφαλαίων σύμφωνα με τις διατάξεις της ΣΛΕΕ.
Στην εκτίμηση της Επιτροπής λαμβάνεται υπόψη η γνώμη της ΕΑΤ και τα στοιχεία που υποβάλλονται σύμφωνα με την παράγραφο 7.
Πριν από τη λήξη της ισχύος των μέτρων, οι αρμόδιες αρχές μπορούν να προτείνουν νέα μέτρα για την παράταση της περιόδου εφαρμογής κατά μία διετία κάθε φορά. Στην περίπτωση αυτή, ενημερώνουν την Επιτροπή, το Συμβούλιο, τις ενδιαφερόμενες αρμόδιες αρχές και την ΕΑΤ. Για την έγκριση των νέων μέτρων εφαρμόζεται η διαδικασία που θεσπίζεται στο παρόν άρθρο. Το παρόν άρθρο ισχύει με την επιφύλαξη του άρθρου 458.
Άρθρο 396
Συμμόρφωση με τις απαιτήσεις μεγάλων χρηματοδοτικών ανοιγμάτων
1. Στην εξαιρετική περίπτωση που τα αναληφθέντα ανοίγματα υπερβαίνουν το όριο του άρθρου 395 παράγραφος 1, το ίδρυμα αναφέρει χωρίς καθυστέρηση την αξία του ανοίγματος στις αρμόδιες αρχές και αυτές, όπου οι συνθήκες το απαιτούν, ορίζουν ένα περιορισμένο διάστημα εντός του οποίου το ίδρυμα πρέπει να συμμορφωθεί με το όριο.
Στις περιπτώσεις εφαρμογής του προβλεπόμενου στο άρθρο 395 παράγραφο 1 ορίου των 150 εκατομμυρίων EUR, οι αρμόδιες αρχές μπορούν να επιτρέπουν, κατά περίπτωση, υπέρβαση του ορίου του 100 % των αποδεκτών κεφαλαίων του ιδρύματος.
2. Όταν η συμμόρφωση ενός ιδρύματος με τις υποχρεώσεις που επιβάλλει το παρόν μέρος, σε ατομική ή υποενοποιημένη βάση, δεν είναι η δέουσα βάσει του άρθρου 7 παράγραφος 1 ή όταν οι διατάξεις του άρθρου 9 εφαρμόζονται σε μητρικά ιδρύματα εγκατεστημένα σε ένα κράτος μέλος, λαμβάνονται μέτρα για να εξασφαλιστεί η ικανοποιητική κατανομή των ανοιγμάτων εντός του ομίλου.
Άρθρο 397
Υπολογισμός πρόσθετων απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων για μεγάλα χρηματοδοτικά ανοίγματα στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών
1. Η υπέρβαση που μνημονεύεται στο άρθρο 395 παράγραφος 5 στοιχείο β) υπολογίζεται με την επιλογή των συνιστωσών εκείνων του συνολικού ανοίγματος συναλλαγής έναντι του αντίστοιχου πελάτη ή της αντίστοιχης ομάδας συνδεδεμένων πελατών στις οποίες εφαρμόζονται οι αυστηρότερες από τις προβλεπόμενες στο τρίτο μέρος τίτλος IV κεφάλαιο 2 και/ή τις προβλεπόμενες στο άρθρο 299 και στο τρίτο μέρος τίτλος V απαιτήσεις για την κάλυψη του ειδικού κινδύνου και των οποίων το άθροισμα ισούται προς το ποσό της υπέρβασης που αναφέρεται στο άρθρο 395 παράγραφος 5 στοιχείο α).
2. Εάν η υπέρβαση αυτή δεν διήρκεσε περισσότερο από δέκα ημέρες, η πρόσθετη κεφαλαιακή απαίτηση ισούται με το 200 % των απαιτήσεων που προβλέπονται στην παράγραφο 1 για τις συνιστώσες αυτές.
3. Δέκα ημέρες μετά την πραγματοποίηση της υπέρβασης, οι συνιστώσες της, επιλεγόμενες σύμφωνα με την παράγραφο 1, καταλογίζονται στην αντίστοιχη σειρά της στήλης 1 του πίνακα 1 κατ’ αύξουσα τάξη των απαιτήσεων για την κάλυψη του ειδικού κινδύνου του τρίτου μέρους τίτλος IV κεφάλαιο 2 και/ή των απαιτήσεων του άρθρου 299 και του τρίτου μέρους τίτλος V. Η πρόσθετη απαίτηση ιδίων κεφαλαίων ισούται προς το άθροισμα των απαιτήσεων ειδικού κινδύνου του τρίτου μέρους τίτλος IV κεφάλαιο 2 και/ή των απαιτήσεων του άρθρου 299 και του τρίτου μέρους τίτλος V για τις συνιστώσες αυτές, επί τον αντίστοιχο συντελεστή που αναγράφεται στη στήλη 2 του πίνακα 1.
Πίνακας 1
Στήλη 1: Υπέρβαση των ορίων
(βάσει ποσοστού αποδεκτού κεφαλαίου)
Στήλη 2: Συντελεστές
Τμήμα έως 40 %
200 %
Τμήμα μεταξύ 40 και έως 60 %
300 %
Τμήμα μεταξύ 60 και έως 80 %
400 %
Τμήμα μεταξύ 80 και έως 100 %
500 %
Τμήμα μεταξύ 100 και έως 250 %
600 %
Τμήμα άνω του 250 %
900 %
Άρθρο 398
Διαδικασίες που αποτρέπουν την αποφυγή της πρόσθετης απαίτησης ιδίων κεφαλαίων από τα ιδρύματα
Τα ιδρύματα δεν αποφεύγουν σκοπίμως τις πρόσθετες απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων που προβλέπονται στο άρθρο 397, οι οποίες θα προέκυπταν ειδάλλως σε ανοίγματα που υπερβαίνουν το όριο του άρθρου 395 παράγραφος 1 εφόσον αυτά τα ανοίγματα έχουν διατηρηθεί για περισσότερο από δέκα ημέρες, μεταφέροντας προσωρινά τα εν λόγω ανοίγματα σε άλλη εταιρεία, είτε ανήκουσα στον ίδιο όμιλο είτε όχι, ή/και πραγματοποιώντας εικονικές συναλλαγές ώστε να καλύψουν το άνοιγμα κατά την περίοδο των δέκα ημερών και να δημιουργήσουν νέο άνοιγμα.
Τα ιδρύματα διατηρούν σε εφαρμογή συστήματα με τα οποία να διασφαλίζεται η άμεση ενημέρωση των αρμόδιων αρχών για οποιαδήποτε μεταφορά η οποία έχει τις συνέπειες που μνημονεύονται στο πρώτο εδάφιο.
Άρθρο 399
Επιλέξιμες τεχνικές μείωσης του κινδύνου
1. Για τους σκοπούς των άρθρων 400 έως 403, ο όρος «εγγύηση» περιλαμβάνει πιστωτικά παράγωγα μέσα που αναγνωρίζονται βάσει του τρίτου μέρους τίτλος II κεφάλαιο 4 εκτός από ομόλογα συνδεδεμένα με τον πιστωτικό κίνδυνο υποκείμενου μέσου.
2. Με την επιφύλαξη της παραγράφου 3 του παρόντος άρθρου, όταν επιτρέπεται η αναγνώριση χρηματοδοτούμενης ή μη χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας βάσει των άρθρων 400 έως 403, αυτό θα εξαρτάται από τη συμμόρφωση με τις απαιτήσεις επιλεξιμότητας και τις άλλες απαιτήσεις που ορίζονται στο τρίτο μέρος τίτλος II κεφάλαιο 4.
3. Σε περίπτωση που ένα ίδρυμα βασίζεται στο άρθρο 401 παράγραφος 2, η αναγνώριση της χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας εξαρτάται από τη συμμόρφωση προς τις απαιτήσεις του τρίτου μέρους τίτλος II κεφάλαιο 3. Για τους σκοπούς του παρόντος μέρους, τα ιδρύματα δεν λαμβάνουν υπόψη την ύπαρξη εξασφάλισης που αναφέρεται στο άρθρο 199 παράγραφοι 5 έως 7, εκτός εάν αυτό επιτρέπεται βάσει του άρθρου 402.
4. Τα ιδρύματα αναλύουν, στο βαθμό που είναι δυνατό, τα ανοίγματά τους σε εκδότες εξασφαλίσεων, παρόχους μη χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας και υποκείμενα στοιχεία ενεργητικού κατ’ εφαρμογή του άρθρου 390 παράγραφος 7 για πιθανές συγκεντρώσεις και, όπου απαιτείται, αναλαμβάνουν δράση και διαβιβάζουν στην αρμόδια αρχή τους οποιαδήποτε σημαντικά ευρήματα.
Άρθρο 400
Εξαιρέσεις
1. Τα παρακάτω ανοίγματα εξαιρούνται από την εφαρμογή του άρθρου 395 παράγραφος 1:
α)
στοιχεία ενεργητικού που αντιπροσωπεύουν απαιτήσεις έναντι κεντρικών διοικήσεων, κεντρικών τραπεζών ή οντοτήτων του δημόσιου τομέα στις οποίες, άνευ εξασφάλισης, θα εφαρμοζόταν συντελεστής στάθμισης κινδύνου 0 % βάσει του τρίτου μέρους τίτλος II κεφάλαιο 2,
β)
στοιχεία ενεργητικού που αντιπροσωπεύουν απαιτήσεις έναντι διεθνών οργανισμών ή πολυμερών αναπτυξιακών τραπεζών στις οποίες, άνευ εξασφάλισης, θα εφαρμοζόταν συντελεστής στάθμισης κινδύνου 0 % βάσει του τρίτου μέρους τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2,
γ)
στοιχεία ενεργητικού που αντιπροσωπεύουν απαιτήσεις οι οποίες καλύπτονται ρητά από εγγύηση κεντρικών διοικήσεων, κεντρικών τραπεζών, οντοτήτων του δημόσιου τομέα, διεθνών οργανισμών ή πολυμερών αναπτυξιακών τραπεζών όταν στις μη εξασφαλισμένες απαιτήσεις κατά της οντότητας που παρέχει την εγγύηση θα εφαρμοζόταν συντελεστής στάθμισης κινδύνου 0 % βάσει του τρίτου μέρους τίτλος II κεφάλαιο 2,
δ)
άλλα ανοίγματα έναντι, ή καλυπτόμενα από την εγγύηση κεντρικών διοικήσεων, κεντρικών τραπεζών, διεθνών οργανισμών, πολυμερών αναπτυξιακών τραπεζών ή οντοτήτων του δημόσιου τομέα, όταν στις μη εξασφαλισμένες απαιτήσεις κατά της οντότητας έναντι της οποίας είναι το άνοιγμα ή η οποία παρέχει την εγγύηση θα εφαρμοζόταν συντελεστής στάθμισης κινδύνου 0 % βάσει του τρίτου μέρους τίτλος II κεφάλαιο 2,
ε)
στοιχεία ενεργητικού που αντιστοιχούν σε απαιτήσεις έναντι περιφερειακών κυβερνήσεων ή τοπικών αρχών των κρατών μελών, εφόσον στις απαιτήσεις αυτές θα εφαρμοζόταν συντελεστής στάθμισης κινδύνου 0 % βάσει του τρίτου μέρους τίτλος II κεφάλαιο 2, καθώς και τα άλλα ανοίγματα τα οποία έχει έναντι των περιφερειακών κυβερνήσεων ή των τοπικών αρχών αυτών ή τα οποία είναι εγγυημένα από αυτές και στα οποία θα εφαρμοζόταν συντελεστής στάθμισης κινδύνου 0 % βάσει του τρίτου μέρους τίτλος II κεφάλαιο 2,
στ)
ανοίγματα έναντι αντισυμβαλλομένων που αναφέρονται στο άρθρο 113 παράγραφος 6 ή 7, εφόσον εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 0 % βάσει του τρίτου μέρους τίτλος II κεφάλαιο 2. Ανοίγματα που δεν πληρούν τα κριτήρια αυτά, εξαιρούμενα ή μη από την εφαρμογή του άρθρου 395 παράγραφος 1, αντιμετωπίζονται ως ανοίγματα έναντι τρίτου,
ζ)
στοιχεία ενεργητικού και άλλα ανοίγματα επαρκώς εξασφαλισμένα με κατάθεση ρευστών διαθέσιμων στο δανειοδοτικό ίδρυμα ή σε ίδρυμα που είναι η μητρική επιχείρηση ή θυγατρική του δανειοδοτούντος ιδρύματος,
η)
στοιχεία ενεργητικού και άλλα ανοίγματα εξασφαλισμένα με πιστοποιητικά καταθέσεων που έχουν εκδοθεί από το δανειοδοτικό ίδρυμα ή από ίδρυμα το οποίο είναι η μητρική επιχείρηση ή θυγατρική του δανειοδοτούντος πιστωτικού ιδρύματος, και κατατεθεί σε οποιοδήποτε από αυτά,
θ)
ανοίγματα που προκύπτουν από μη αναληφθείσες πιστωτικές ευχέρειες, τα οποία κατατάσσονται στα στοιχεία εκτός ισολογισμού με χαμηλό κίνδυνο στο παράρτημα Ι, εφόσον έχει συναφθεί με τον πελάτη ή την ομάδα συνδεδεμένων πελατών συμφωνία που προβλέπει ότι η πιστωτική ευχέρεια μπορεί να αναληφθεί μόνον εφόσον εξακριβωθεί ότι δεν θα οδηγήσει σε υπέρβαση του ορίου που ορίζεται στο άρθρο 395 παράγραφος 1,
ι)
ανοίγματα διαπραγμάτευσης έναντι κεντρικών αντισυμβαλλομένων και εισφορές στο κεφάλαιο εκκαθάρισης των κεντρικών αντισυμβαλλομένων,
ια)
ανοίγματα έναντι συστημάτων εγγύησης καταθέσεων δυνάμει της οδηγίας 94/19/ΕΚ που προκύπτουν από τη χρηματοδότηση των εν λόγω συστημάτων, εάν τα ιδρύματα που αποτελούν μέλη του συστήματος έχουν νομική ή συμβατική υποχρέωση χρηματοδότησής του.
Μετρητά που λήφθηκαν στο πλαίσιο ομολόγων συνδεδεμένων με τον πιστωτικό κίνδυνο υποκείμενου μέσου εκδοθέντων από το πιστωτικό ίδρυμα, καθώς και δάνεια αντισυμβαλλομένου προς το ίδρυμα καθώς και καταθέσεις του ιδίου στο πιστωτικό ίδρυμα, που υπάγονται σε συμφωνία συμψηφισμού συμπεριλαμβανόμενη στον ισολογισμό και αναγνωριζόμενη βάσει του τρίτου μέρους τίτλος II κεφάλαιο 4 θεωρείται ότι υπάγονται στις διατάξεις του στοιχείου ζ).
2. Οι αρμόδιες αρχές μπορούν να εξαιρούν, πλήρως ή εν μέρει, τα ακόλουθα ανοίγματα:
α)
καλυμμένα ομόλογα κατά την έννοια του άρθρου 129 παράγραφοι 1, 3 και 6,
β)
στοιχεία ενεργητικού που αντιστοιχούν σε απαιτήσεις έναντι περιφερειακών κυβερνήσεων ή τοπικών αρχών των κρατών μελών, εφόσον στις απαιτήσεις αυτές θα εφαρμοζόταν συντελεστής στάθμισης κινδύνου 20 % βάσει του τρίτου μέρους τίτλος II κεφάλαιο 2, καθώς και τα άλλα ανοίγματα τα οποία έχει έναντι των περιφερειακών κυβερνήσεων ή των τοπικών αρχών αυτών ή τα οποία είναι εγγυημένα από αυτές και στα οποία θα εφαρμοζόταν συντελεστής στάθμισης κινδύνου 20 % βάσει του τρίτου μέρους τίτλος II κεφάλαιο 2,
γ)
ανοίγματα, συμπεριλαμβανομένων των συμμετοχών ή άλλου είδους επενδύσεων που αναλαμβάνει ένα ίδρυμα έναντι της μητρικής του επιχείρησης, των άλλων θυγατρικών της μητρικής επιχείρησης, και των δικών του θυγατρικών, εφόσον οι επιχειρήσεις αυτές υπόκεινται στην εποπτεία επί ενοποιημένης βάσεως στην οποία υπόκειται και το εν λόγω ίδρυμα, σύμφωνα με τον παρόντα κανονισμό, την οδηγία 2002/87/ΕΚ ή με τους ισοδύναμους κανόνες που ισχύουν σε τρίτη χώρα. ανοίγματα που δεν πληρούν τα κριτήρια αυτά, εξαιρούμενα ή μη από την εφαρμογή του άρθρου 395 παράγραφος 1, αντιμετωπίζονται ως ανοίγματα έναντι τρίτου,
δ)
στοιχεία ενεργητικού που αντιστοιχούν σε απαιτήσεις και άλλα ανοίγματα, συμπεριλαμβανομένων των συμμετοχών ή άλλου είδους επενδύσεων, έναντι περιφερειακών ή κεντρικών πιστωτικών ιδρυμάτων με τα οποία το πιστωτικό ίδρυμα είναι συνδεδεμένο στο πλαίσιο δικτύου δυνάμει νομοθετικών ή καταστατικών διατάξεων και τα οποία είναι υπεύθυνα, κατ’ εφαρμογή αυτών των διατάξεων, να προβαίνουν σε εκκαθάριση των ρευστών διαθεσίμων μεταξύ των ιδρυμάτων που συμμετέχουν στο δίκτυο,
ε)
στοιχεία του ενεργητικού που αντιστοιχούν σε απαιτήσεις και άλλα ανοίγματα έναντι πιστωτικών ιδρυμάτων, τα οποία αναλαμβάνουν πιστωτικά ιδρύματα, ένα εκ των οποίων λειτουργεί σε μη ανταγωνιστική βάση και χορηγεί ή εγγυάται δάνεια στο πλαίσιο νομοθετικών προγραμμάτων ή του καταστατικού του για την προώθηση συγκεκριμένων τομέων της οικονομίας, υπό κάποια μορφή κρατικής εποπτείας και υπό περιορισμούς στη χρήση των δανείων, με την προϋπόθεση ότι τα αντίστοιχα ανοίγματα προκύπτουν από τέτοια δάνεια τα οποία μεταβιβάζονται στους δικαιούχους μέσω πιστωτικών ιδρυμάτων ή από εγγυήσεις των δανείων αυτών,
στ)
στοιχεία του ενεργητικού που αντιπροσωπεύουν απαιτήσεις και άλλα ανοίγματα έναντι ιδρυμάτων, εφόσον τα ανοίγματα αυτά δεν αποτελούν ίδια κεφάλαια των ιδρυμάτων αυτών, δεν έχουν μεγαλύτερη διάρκεια από την επομένη εργάσιμη ημέρα και δεν εκφράζονται σε ένα από τα βασικά νομίσματα εκτέλεσης συναλλαγών,
ζ)
στοιχεία ενεργητικού που αντιστοιχούν σε απαιτήσεις έναντι κεντρικών τραπεζών υπό μορφή υποχρεωτικών ελάχιστων αποθεμάτων διατηρούμενων στις εν λόγω κεντρικές τράπεζες, εκφρασμένες στο εθνικό νόμισμά τους,
η)
στοιχεία ενεργητικού που αντιστοιχούν σε απαιτήσεις έναντι κεντρικών κυβερνήσεων υπό μορφή κανονιστικών απαιτήσεων ρευστότητας τα οποία διατηρούνται σε κρατικούς τίτλους και είναι εκφρασμένα και έχουν χρηματοδοτηθεί στο εθνικό νόμισμά τους, με την προϋπόθεση ότι, κατά τη διακριτική ευχέρεια της αρμόδιας αρχής, η πιστωτική αξιολόγηση αυτών των κεντρικών κυβερνήσεων από αναγνωρισμένο ΕΟΠΑ είναι επενδυτικής βαθμίδας,
θ)
το 50 % των εκτός ισολογισμού ενέγγυων πιστώσεων μέτριου/χαμηλού κινδύνου και των εκτός ισολογισμού μη αναληφθεισών πιστωτικών διευκολύνσεων μέτριου/χαμηλού κινδύνου που μνημονεύονται στο παράρτημα Ι, επίσης δε, με την έγκριση των αρμόδιων αρχών, το 80 % των εγγυήσεων (πλην των εγγυήσεων δανείων) που έχουν νομική ή κανονιστική βάση και παρέχονται προς όφελος των μελών τους από αλληλεγγυητικά συστήματα με καθεστώς πιστωτικού ιδρύματος,
ι)
απαιτούμενες εκ του νόμου εγγυήσεις που χρησιμοποιούνται όταν ένα ενυπόθηκο δάνειο χρηματοδοτούμενο με την έκδοση ενυπόθηκων ομολόγων καταβάλλεται στον ενυπόθηκο δανειολήπτη πριν από την τελική εγγραφή της υποθήκης στο κτηματολόγιο, υπό την προϋπόθεση ότι η εγγύηση δεν χρησιμοποιείται ως παράγοντας μείωσης του κινδύνου κατά τον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών των ανοιγμάτων,
ια)
στοιχεία ενεργητικού που αποτελούν απαιτήσεις και άλλα ανοίγματα έναντι αναγνωρισμένων χρηματιστηρίων.
3. Οι αρμόδιες αρχές μπορούν να χρησιμοποιούν την εξαίρεση που προβλέπεται στην παράγραφο 2 μόνο εφόσον πληρούνται οι εξής προϋποθέσεις:
α)
η ειδική φύση του ανοίγματος, ο αντισυμβαλλόμενος ή η σχέση μεταξύ του ιδρύματος και του αντισυμβαλλομένου αποκλείουν ή μειώνουν τον κίνδυνο του ανοίγματος και
β)
οποιοσδήποτε εναπομένων κίνδυνος συγκέντρωσης μπορεί να αντιμετωπιστεί με άλλους εξίσου αποτελεσματικούς τρόπους, όπως το πλαίσιο, οι διαδικασίες και οι μηχανισμοί που προβλέπονται στο άρθρο 81 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ.
Οι αρμόδιες αρχές ενημερώνουν την ΕΑΤ κατά πόσον προτίθενται να χρησιμοποιήσουν κάποια από τις εξαιρέσεις που προβλέπονται στην παράγραφο 2 σύμφωνα με τα στοιχεία α) και β) της παρούσας παραγράφου και συμβουλεύονται την ΕΑΤ όσον αφορά την επιλογή αυτή.
Άρθρο 401
Υπολογισμός της επίπτωσης της χρήσης τεχνικών μείωσης πιστωτικού κινδύνου
1. Για τον υπολογισμό της αξίας των ανοιγμάτων για τους σκοπούς του άρθρου 395 παράγραφος 1, ένα ίδρυμα μπορεί να χρησιμοποιήσει την «πλήρως προσαρμοσμένη αξία ανοίγματος» όπως υπολογίζεται σύμφωνα με το τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 4, λαμβάνοντας υπόψη τη μείωση πιστωτικού κινδύνου, τις προσαρμογές μεταβλητότητας και κάθε αναντιστοιχία ληκτότητας (E*).
2. Ένα ίδρυμα στο οποίο έχει επιτραπεί να χρησιμοποιεί δικές του εκτιμήσεις LGD και συντελεστές μετατροπής για μια κατηγορία ανοιγμάτων βάσει του τρίτου μέρους τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 3, μπορεί, με την επιφύλαξη της άδειας των αρμόδιων αρχών, να αναγνωρίζει τα αποτελέσματα των χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων κατά τον υπολογισμό της αξίας των ανοιγμάτων για τους σκοπούς του άρθρου 395 παράγραφος 1.
Οι αρμόδιες αρχές χορηγούν την άδεια που αναφέρεται στο προηγούμενο εδάφιο μόνο εάν το ίδρυμα μπορεί να εκτιμήσει τα αποτελέσματα των χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων επί των ανοιγμάτων του χωριστά από άλλες συναφείς προς τις LGD πτυχές.
Οι εκτιμήσεις που παράγονται από ένα ίδρυμα είναι επαρκώς κατάλληλες για τη μείωση της αξίας ανοίγματος για τους σκοπούς της συμμόρφωσης με τις διατάξεις του άρθρου 395.
Όταν σε ένα ίδρυμα επιτρέπεται να χρησιμοποιεί δικές του εκτιμήσεις όσον αφορά τα αποτελέσματα χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων, τούτο πρέπει να γίνεται σε συνεπή βάση με τη μέθοδο που ακολουθείται κατά τον υπολογισμό των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων σύμφωνα με τον παρόντα κανονισμό.
Τα ιδρύματα στα οποία έχει επιτραπεί να χρησιμοποιούν εσωτερικές εκτιμήσεις για LGD και συντελεστές μετατροπής ως προς μία κατηγορία ανοιγμάτων βάσει του τρίτου μέρους τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 3, η οποία δεν υπολογίζει την αξία των ανοιγμάτων τους βάσει της μεθόδου που αναφέρεται στο πρώτο εδάφιο της παρούσας παραγράφου, επιτρέπεται να χρησιμοποιούν την αναλυτική μέθοδο χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων ή τη μέθοδο που περιγράφεται στο άρθρο 403 παράγραφος 1 στοιχείο β), όσον αφορά τον υπολογισμό της αξίας των ανοιγμάτων.
3. Ένα ίδρυμα το οποίο χρησιμοποιεί την αναλυτική μέθοδο χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων ή στο οποίο επιτρέπεται να χρησιμοποιεί τη μέθοδο που περιγράφεται στην παράγραφο 2 του παρόντος άρθρου όσον αφορά τον υπολογισμό της αξίας των ανοιγμάτων για τους σκοπούς του άρθρου 395 παράγραφος 1 οφείλει να πραγματοποιεί περιοδικούς ελέγχους με προσομοίωση ακραίων καταστάσεων για τις συγκεντρώσεις πιστωτικού κινδύνου, μεταξύ άλλων και όσον αφορά την αξία εκποίησης τυχόν εξασφαλίσεων.
Οι εν λόγω περιοδικοί έλεγχοι με προσομοίωση ακραίων καταστάσεων που αναφέρονται στο πρώτο εδάφιο αφορούν τους κινδύνους που συνεπάγονται οι δυνητικές μεταβολές των συνθηκών της αγοράς που μπορούν να έχουν αρνητικές επιπτώσεις όσον αφορά την επάρκεια των ιδίων κεφαλαίων του ιδρύματος και αυτούς που απορρέουν από την εκποίηση των εξασφαλίσεων σε ακραίες καταστάσεις.
Οι προσομοιώσεις ακραίων καταστάσεων που διεξάγει πρέπει να είναι επαρκείς και κατάλληλες για την εκτίμηση των συγκεκριμένων κινδύνων.
Σε περίπτωση που από τον περιοδικό έλεγχο με προσομοίωση ακραίων καταστάσεων αποδειχθεί ότι η αξία εκποίησης των εξασφαλίσεων είναι χαμηλότερη από αυτήν που επιτρέπεται να ληφθεί υπόψη κατά τη χρήση της αναλυτικής μεθόδου χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων ή της μεθόδου που περιγράφεται στην παράγραφο 2 κατά περίπτωση, μειώνεται αναλόγως η αξία των εξασφαλίσεων που επιτρέπεται να αναγνωριστεί κατά τον υπολογισμό της αξίας των ανοιγμάτων για τους σκοπούς του άρθρου 395 παράγραφος 1.
Τα ιδρύματα που αναφέρονται στο πρώτο εδάφιο περιλαμβάνουν τα ακόλουθα στοιχεία στις στρατηγικές τους για την αντιμετώπιση του κινδύνου συγκέντρωσης:
α)
πολιτικές και διαδικασίες αντιμετώπισης κινδύνων που απορρέουν από αναντιστοιχίες ληκτότητας μεταξύ ανοιγμάτων και της ενδεχόμενης πιστωτικής προστασίας των ανοιγμάτων αυτών,
β)
πολιτικές και διαδικασίες για να αντιμετωπισθεί κατάσταση κατά την οποία ο έλεγχος προσομοίωσης ακραίων καταστάσεων καταδεικνύει ότι η αξία εκποίησης των εξασφαλίσεων είναι κατώτερη από αυτή που λαμβάνεται υπόψη κατά τη χρήση της αναλυτικής μεθόδου χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων ή της μεθόδου που περιγράφεται στην παράγραφο 2,
γ)
πολιτικές και διαδικασίες σχετικά με τον κίνδυνο συγκέντρωσης που απορρέει από την εφαρμογή τεχνικών μείωσης του πιστωτικού κινδύνου και ιδίως μεγάλων έμμεσων πιστωτικών ανοιγμάτων, π.χ. έναντι ενός μεμονωμένου εκδότη τίτλων που χρησιμοποιούνται ως εξασφάλιση.
Άρθρο 402
Ανοίγματα που προκύπτουν από ενυπόθηκα ακίνητα
1. Για τον υπολογισμό της αξίας ανοιγμάτων για τους σκοπούς του άρθρου 395, ένα ίδρυμα μπορεί να μειώσει την αξία ενός ανοίγματος ή τμήματος ανοίγματος που εξασφαλίζεται πλήρως και καθ’ ολοκληρία από ακίνητη περιουσία σύμφωνα με το άρθρο 125 παράγραφος 1 κατά το ενυπόθηκο ποσό της αγοραίας αξίας ή της αξίας του ενυπόθηκου ακινήτου αλλά σε ποσοστό που δεν υπερβαίνει το 50 % της αγοραίας αξίας ή το 60 % της αξίας του ενυπόθηκου ακινήτου στα κράτη μέλη που έχουν προβλέψει στις νομοθετικές ή κανονιστικές διατάξεις τους αυστηρά κριτήρια για την εκτίμηση της αξίας του ενυπόθηκου ακινήτου, εάν πληρούνται όλες οι ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
οι αρμόδιες αρχές των κρατών μελών δεν έχουν ορίσει συντελεστή στάθμισης κινδύνου υψηλότερο από 35 % για ανοίγματα ή τμήματα ανοιγμάτων που εξασφαλίζονται με ακίνητα κατοικίας σύμφωνα με το άρθρο 124 παράγραφος 2,
β)
το άνοιγμα ή το τμήμα του ανοίγματος εξασφαλίζεται πλήρως και καθ’ ολοκληρία με:
i)
υποθήκες επί ακινήτων κατοικίας ή
ii)
ακίνητο κατοικίας βάσει χρηματοδοτικής μίσθωσης σύμφωνα με την οποία ο εκμισθωτής έχει πλήρη κυριότητα επί του ακινήτου κατοικίας και ο μισθωτής δεν έχει ακόμη ασκήσει το δικαίωμά του να το αγοράσει,
γ)
πληρούνται οι απαιτήσεις του άρθρου 208 και του άρθρου 229 παράγραφος 1.
2. Για τον υπολογισμό της αξίας ανοιγμάτων για τους σκοπούς του άρθρου 395, ένα ίδρυμα μπορεί να μειώσει την αξία ενός ανοίγματος ή τμήματος ανοίγματος που εξασφαλίζεται πλήρως από ακίνητη περιουσία σύμφωνα με το άρθρο 126 παράγραφος 1 κατά το ενυπόθηκο ποσό της αγοραίας αξίας ή της αξίας του ενυπόθηκου ακινήτου αλλά σε ποσοστό που δεν υπερβαίνει το 50 % της αγοραίας αξίας ή το 60 % της αξίας του ενυπόθηκου ακινήτου στα κράτη μέλη που έχουν προβλέψει στις νομοθετικές ή κανονιστικές διατάξεις τους αυστηρά κριτήρια για την εκτίμηση της αξίας του ενυπόθηκου ακινήτου, εάν πληρούνται όλες οι ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
οι αρμόδιες αρχές των κρατών μελών δεν έχουν ορίσει συντελεστή στάθμισης κινδύνου υψηλότερο από 50 % για ανοίγματα ή τμήματα ανοιγμάτων εξασφαλισμένα με εμπορικά ακίνητα σύμφωνα με το άρθρο 124 παράγραφος 2,
β)
το άνοιγμα είναι πλήρως και καθ’ ολοκληρία εξασφαλισμένο με:
i)
υποθήκη επί γραφείων ή άλλων εμπορικών ακινήτων ή
ii)
γραφεία ή άλλα εμπορικά ακίνητα και ανοίγματα σχετιζόμενα με πράξεις μίσθωσης ακινήτων,
γ)
πληρούνται οι απαιτήσεις του άρθρου 126 παράγραφος 2 στοιχείο α), του άρθρου 208 και του άρθρου 229 παράγραφος 1.
δ)
το εμπορικό ακίνητο είναι πλήρως κατασκευασμένο.
3. Ένα ίδρυμα μπορεί να αντιμετωπίζει άνοιγμα έναντι αντισυμβαλλομένου, που προκύπτει από συμφωνία αγοράς και επαναπώλησης βάσει της οποίας το ίδρυμα έχει αγοράσει από τον αντισυμβαλλόμενο ανεξάρτητες ενυπόθηκες απαιτήσεις μη παρακολουθηματικού χαρακτήρα επί ακινήτων τρίτων, ως σειρά μεμονωμένων ανοιγμάτων έναντι κάθε τρίτου, με την προϋπόθεση ότι πληρούνται όλες οι ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
ο αντισυμβαλλόμενος είναι ίδρυμα,
β)
το άνοιγμα είναι πλήρως εξασφαλισμένο με ενυπόθηκες απαιτήσεις επί των ακινήτων των τρίτων αυτών οι οποίες έχουν αγορασθεί από το ίδρυμα και το ίδρυμα είναι σε θέση να ασκήσει τις απαιτήσεις αυτές,
γ)
το ίδρυμα έχει εξακριβώσει ότι πληρούνται οι προϋποθέσεις στο άρθρο 208 και στο άρθρο 229 παράγραφος 1,
δ)
το ίδρυμα καθίσταται δικαιούχος των αξιώσεων του αντισυμβαλλομένου έναντι των τρίτων σε περίπτωση αθέτησης, αφερεγγυότητας ή εκκαθάρισης του αντισυμβαλλομένου,
ε)
το ίδρυμα κοινοποιεί στις αρμόδιες αρχές, σύμφωνα με το άρθρο 394 το συνολικό ποσό των ανοιγμάτων έναντι κάθε άλλου ιδρύματος τα οποία αντιμετωπίζονται σύμφωνα με την παρούσα παράγραφο.
Για τους σκοπούς αυτούς το ίδρυμα θεωρεί ότι έχει άνοιγμα έναντι καθενός από τους εν λόγω τρίτους για το ποσό της αξίωσης που έχει ο αντισυμβαλλόμενος έναντι του τρίτου, αντί για το αντίστοιχο ποσό του ανοίγματος έναντι του αντισυμβαλλομένου. Το ενδεχόμενο υπόλοιπο του ανοίγματος έναντι του αντισυμβαλλομένου εξακολουθεί να αντιμετωπίζεται ως άνοιγμα έναντι του αντισυμβαλλομένου.
Άρθρο 403
Μέθοδος υποκατάστασης
1. Όταν το άνοιγμα έναντι πελάτη καλύπτεται από εγγύηση τρίτου ή καλύπτεται από εξασφάλιση που εξέδωσε τρίτος, το ίδρυμα επιτρέπεται:
α)
να θεωρήσει ότι το τμήμα του ανοίγματος που είναι εγγυημένο υφίσταται έναντι του εγγυητή και όχι έναντι του πελάτη, με την προϋπόθεση ότι το μη εγγυημένο άνοιγμα έναντι του εγγυητή υπόκειται σε ίσο ή χαμηλότερο συντελεστή στάθμισης κινδύνου από το συντελεστή στάθμισης του μη εγγυημένου ανοίγματος έναντι του πελάτη, βάσει του τρίτου μέρους τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2,
β)
να θεωρήσει ότι το τμήμα του ανοίγματος που εξασφαλίζεται με την τρέχουσα αγοραία αξία των αναγνωρισμένων εξασφαλίσεων υφίσταται έναντι τρίτου και όχι έναντι του πελάτη, εφόσον το άνοιγμα καλύπτεται από εξασφάλιση και με την προϋπόθεση ότι το τμήμα που καλύπτεται από την εξασφάλιση υπόκειται σε ίσο ή χαμηλότερο συντελεστή στάθμισης κινδύνου από το συντελεστή στάθμισης του μη εξασφαλισμένου ανοίγματος έναντι του πελάτη, βάσει του τρίτου μέρους τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2.
Η μέθοδος κατά το στοιχείο β) του πρώτου εδαφίου δεν χρησιμοποιείται από το ίδρυμα εάν υπάρχει αναντιστοιχία μεταξύ της ληκτότητας του ανοίγματος και της ληκτότητας της προστασίας.
Για τους σκοπούς αυτού του μέρους, ένα ίδρυμα επιτρέπεται να χρησιμοποιήσει την αναλυτική μέθοδο χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων και τη μέθοδο που καθορίζεται στο στοιχείο β) του πρώτου εδαφίου, μόνον εφόσον επιτρέπεται η χρήση τόσο της αναλυτικής μεθόδου χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων όσο και της απλής μεθόδου χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων κατά την έννοια του άρθρου 92.
2. Όταν ίδρυμα εφαρμόζει την παράγραφο 1 στοιχείο α):
α)
σε περίπτωση που η εγγύηση εκφράζεται σε νόμισμα διαφορετικό από εκείνο του ανοίγματος, το ποσό του ανοίγματος που θεωρείται καλυμμένο υπολογίζεται σύμφωνα με τις διατάξεις για την αντιμετώπιση των αναντιστοιχιών νομισμάτων για μη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία που καθορίζονται στο τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 4,
β)
η αναντιστοιχία μεταξύ ληκτότητας του ανοίγματος και ληκτότητας της προστασίας υπόκειται στις διατάξεις για την αντιμετώπιση των αναντιστοιχιών ληκτότητας που καθορίζονται στο τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 4,
γ)
η μερική κάλυψη δύναται να αναγνωριστεί σύμφωνα με την αντιμετώπιση που περιγράφεται στο τρίτο μέρος τίτλος II κεφάλαιο 4.
ΠΕΜΠΤΟ ΜΕΡΟΣ
ΑΝΟΙΓΜΑΤΑ ΣΕ ΜΕΤΑΦΕΡΟΜΕΝΟ ΠΙΣΤΩΤΙΚΟ ΚΙΝΔΥΝΟ
ΤΙΤΛΟΣ Ι
ΓΕΝΙΚΕΣ ΔΙΑΤΑΞΕΙΣ ΤΟΥ ΠΑΡΟΝΤΟΣ ΜΕΡΟΥΣ
Άρθρο 404
Πεδίο εφαρμογής
Οι τίτλοι II και III εφαρμόζονται σε νέες τιτλοποιήσεις που εκδίδονται την 1η Ιανουαρίου 2011 ή μετά την ημερομηνία αυτή. Οι τίτλοι II και III εφαρμόζονται μετά τις 31 Δεκεμβρίου 2014 σε υφιστάμενες τιτλοποιήσεις εφόσον προστίθενται ή υποκαθίστανται μετά την ημερομηνία αυτή νέα υποκείμενα ανοίγματα.
ΤΙΤΛΟΣ ΙΙ
ΑΠΑΙΤΗΣΕΙΣ ΓΙΑ ΙΔΡΥΜΑΤΑ ΕΠΕΝΔΥΤΕΣ
Άρθρο 405
Διατηρηθέντα συμφέροντα του εκδότη
1. Ένα ίδρυμα, εκτός των περιπτώσεων στις οποίες ενεργεί ως μεταβιβάζων ή ανάδοχος ή ως αρχικός δανειοδότης, επιτρέπεται να είναι εκτεθειμένο σε πιστωτικό κίνδυνο μιας θέσης τιτλοποίησης στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών του ή εκτός του χαρτοφυλακίου συναλλαγών του, μόνον εφόσον το μεταβιβάζον ίδρυμα, το ανάδοχο ίδρυμα ή ο αρχικός δανειοδότης έχει γνωστοποιήσει ρητώς στο ίδρυμα ότι διατηρεί, σε συνεχή βάση, σημαντικό καθαρό οικονομικό συμφέρον, το οποίο σε κάθε περίπτωση δεν είναι λιγότερο από 5 %.
Ως διατήρηση σημαντικού καθαρού οικονομικού συμφέροντος που δεν είναι λιγότερο από 5 % θεωρείται μόνο μία από τις κατωτέρω περιπτώσεις:
α)
διατήρηση τουλάχιστον του 5 % της ονομαστικής αξίας καθενός από τα τμήματα τιτλοποίησης που έχουν πωληθεί ή μεταβιβαστεί στους επενδυτές,
β)
στην περίπτωση τιτλοποίησης ανακυκλούμενων ανοιγμάτων, διατήρηση του συμφέροντος του μεταβιβάζοντος σε ποσοστό τουλάχιστον του 5 % της ονομαστικής αξίας των τιτλοποιημένων ανοιγμάτων,
γ)
διατήρηση τυχαίως επιλεγμένων ανοιγμάτων, ισοδύναμων προς ποσοστό τουλάχιστον 5 % της ονομαστικής αξίας των τιτλοποιημένων ανοιγμάτων, εφόσον τα ανοίγματα αυτά θα είχαν ειδάλλως τιτλοποιηθεί κατά τη διαδικασία τιτλοποίησης, υπό την προϋπόθεση ότι ο αριθμός των ενδεχόμενων τιτλοποιημένων ανοιγμάτων δεν είναι μικρότερος των 100 κατά τη δημιουργία τους,
δ)
διατήρηση του τμήματος πρωτεύουσας ζημίας και, εφόσον απαιτείται, άλλων τμημάτων που έχουν το ίδιο ή δυσμενέστερο προφίλ κινδύνου και δεν λήγουν νωρίτερα από τα τμήματα που μεταβιβάζονται ή πωλούνται στους επενδυτές, ούτως ώστε η διατήρηση να ισούται συνολικά με τουλάχιστον 5 % της ονομαστικής αξίας των τιτλοποιημένων ανοιγμάτων,
ε)
διατήρηση ανοίγματος πρωτεύουσας ζημίας τουλάχιστον 5 % σε κάθε άνοιγμα τιτλοποιημένο κατά τη διαδικασία της τιτλοποίησης.
Το καθαρό οικονομικό συμφέρον μετράται κατά τη δημιουργία και διατηρείται σε συνεχή βάση. Το καθαρό οικονομικό συμφέρον, συμπεριλαμβανομένης της διατήρησης θέσεων, τόκων ή ανοιγμάτων, δεν υπόκειται σε οιαδήποτε μείωση πιστωτικού κινδύνου ή οιεσδήποτε αρνητικές θέσεις ή οιαδήποτε άλλη αντιστάθμιση και δεν πωλείται. Το καθαρό οικονομικό συμφέρον καθορίζεται από την ονομαστική αξία των εκτός ισολογισμού στοιχείων.
Δεν επιτρέπεται η πολλαπλή εφαρμογή των απαιτήσεων διατήρησης για καμία τιτλοποίηση.
2. Εφόσον μητρικό πιστωτικό ίδρυμα εγκατεστημένο στην ΕΕ, χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών εγκατεστημένη στην ΕΕ, μικτή χρηματοοικονομική εταιρεία συμμετοχών εγκατεστημένη στην ΕΕ ή θυγατρική αυτής, ενεργώντας με την ιδιότητα του μεταβιβάζοντος ή αναδόχου, προβαίνει σε τιτλοποίηση ανοιγμάτων από διάφορα πιστωτικά ιδρύματα, επιχειρήσεις επενδύσεων ή άλλα χρηματοδοτικά ιδρύματα τα οποία περιλαμβάνονται στο πεδίο εφαρμογής της εποπτείας σε ενοποιημένη βάση, η απαίτηση κατά την παράγραφο 1 μπορεί να τηρηθεί με βάση την ενοποιημένη κατάσταση του σχετικού μητρικού πιστωτικού ιδρύματος εγκατεστημένου στην ΕΕ, της σχετικής εγκατεστημένης στην ΕΕ χρηματοδοτικής εταιρείας συμμετοχών ή της σχετικής εγκατεστημένης στην ΕΕ μικτής χρηματοοικονομικής εταιρείας συμμετοχών.
Το πρώτο εδάφιο εφαρμόζεται μόνον στις περιπτώσεις που τα πιστωτικά ιδρύματα, οι επιχειρήσεις επενδύσεων ή τα χρηματοοικονομικά ιδρύματα τα οποία δημιούργησαν τα τιτλοποιημένα ανοίγματα έχουν δεσμευθεί να τηρήσουν τις απαιτήσεις του άρθρου 408 και να παραδώσουν εγκαίρως στο μεταβιβάζουν ή το ανάδοχο πιστωτικό ίδρυμα και στο μητρικό πιστωτικό ίδρυμα της ΕΕ, σε χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών της ΕΕ ή σε μικτή χρηματοοικονομική εταιρεία συμμετοχών της ΕΕ, τις απαιτούμενες πληροφορίες για να ικανοποιηθούν οι απαιτήσεις που επιβάλλει το άρθρο 409.
3. Η παράγραφος 1 δεν ισχύει όταν τα τιτλοποιημένα ανοίγματα είναι ανοίγματα έναντι των κατωτέρω οντοτήτων ή καλύπτονται πλήρως, άνευ όρων και αμετακλήτως με εγγύηση από αυτές:
α)
κεντρικές κυβερνήσεις ή κεντρικές τράπεζες,
β)
περιφερειακές κυβερνήσεις, τοπικές αρχές και οντότητες του δημόσιου τομέα των κρατών μελών,
γ)
ιδρύματα στα οποία βάσει του τρίτου μέρους τίτλος II κεφάλαιο 2 εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου ίσος με ή μικρότερος από 50 %,
δ)
πολυμερείς τράπεζες ανάπτυξης.
4. H παράγραφος 1 δεν εφαρμόζεται στις συναλλαγές που βασίζονται σε σαφή, διαφανή και ευπρόσιτο δείκτη, όταν οι υποκείμενες οντότητες αναφοράς είναι πανομοιότυπες με εκείνες που συνιστούν έναν δείκτη οντοτήτων που αποτελεί αντικείμενο ευρείας διαπραγμάτευσης, ή αποτελούν άλλως πως εμπορεύσιμους τίτλους που διαφέρουν από θέσεις τιτλοποίησης.
Άρθρο 406
Δέουσα επιμέλεια
1. Προτού να εκτεθούν σε κινδύνους τιτλοποίησης, και όπως ενδείκνυται κατόπιν, τα ιδρύματα θα πρέπει να μπορούν να αποδεικνύουν στις αρμόδιες αρχές για κάθε επιμέρους θέση τιτλοποίησης ότι κατανοούν πλήρως και σε βάθος και έχουν εφαρμόσει επίσημες πολιτικές και διαδικασίες που είναι κατάλληλες για το χαρτοφυλάκιο συναλλαγών καθώς και για πράξεις εκτός του χαρτοφυλακίου συναλλαγών και είναι ανάλογες προς το προφίλ κινδύνου των επενδύσεών τους σε τιτλοποιημένες θέσεις για την ανάλυση και καταγραφή:
α)
πληροφοριών που γνωστοποιούνται δυνάμει του άρθρου 405 παράγραφος 1, από μεταβιβάζοντα ή ανάδοχα ιδρύματα ή σε αρχικούς δανειοδότες με στόχο να προσδιορίσουν το καθαρό οικονομικό συμφέρον στην τιτλοποίηση το οποίο διατηρούν σε συνεχή βάση,
β)
των χαρακτηριστικών κινδύνου της επιμέρους θέσης τιτλοποίησης
γ)
των χαρακτηριστικών κινδύνου των υποκείμενων ανοιγμάτων στην θέση τιτλοποίησης
δ)
της φήμης και των ζημιών που υπέστησαν από προηγούμενες τιτλοποιήσεις των μεταβιβαζόντων ή ανάδοχων ιδρυμάτων στις αντίστοιχες κατηγορίες ανοιγμάτων, τις υποκείμενες στη θέση τιτλοποίησης,
ε)
των δηλώσεων και γνωστοποιήσεων των μεταβιβαζόντων ή αναδόχων ιδρυμάτων, ή των εκπροσώπων ή συμβούλων τους, σχετικά με τη δική τους επίδειξη δέουσας επιμέλειας κατά τον έλεγχο των τιτλοποιημένων ανοιγμάτων και, όπου υφίσταται, κατά τον έλεγχο της ποιότητας των εξασφαλίσεων των τιτλοποιημένων ανοιγμάτων,
στ)
όπου υφίσταται, των μεθοδολογιών και των βασικών στοιχείων αποτίμησης των εξασφαλίσεων των τιτλοποιημένων ανοιγμάτων, καθώς και των πολιτικών που υιοθετήθηκαν από το μεταβιβάζον ή το ανάδοχο ίδρυμα για να διασφαλιστεί η ανεξαρτησία του εκτιμητή,
ζ)
όλων των διαρθρωτικών χαρακτηριστικών της τιτλοποίησης που είναι δυνατόν να επηρεάσουν σημαντικά την απόδοση της θέσης τιτλοποίησης του ιδρύματος, όπως είναι ο συμβατικός «καταρράκτης», δηλαδή η συμβατική σειρά προτεραιότητας στην πληρωμή τοκομεριδίων και στην εξόφληση και τα συναφή με τον «καταρράκτη» σημεία ενεργοποίησης, οι πιστωτικές ενισχύσεις, η παροχή ρευστότητας, τα σημεία ενεργοποίησης αγοραίας αξίας (market value triggers), και οι ορισμοί αθέτησης που αφορούν στην συγκεκριμένη τιτλοποίηση.
Τα ιδρύματα διεξάγουν σε τακτά διαστήματα τις δικές τους δοκιμές προσομοίωσης ακραίων καταστάσεων που είναι κατάλληλες για τις θέσεις τιτλοποίησης που κατέχουν. Προς τούτο τα ιδρύματα δύνανται να στηρίζονται σε χρηματοοικονομικά υποδείγματα που αναπτύσσονται από ΕΟΠΑ εφόσον είναι σε θέση να αποδείξουν, όποτε τους ζητηθεί, ότι μερίμνησαν δεόντως πριν από την επένδυση να επικυρώσουν τις παραδοχές και τη δομή των υποδειγμάτων και να κατανοήσουν τη μεθοδολογία, τις παραδοχές και τα αποτελέσματα.
2. Τα ιδρύματα, εκτός από τις περιπτώσεις στις οποίες ενεργούν ως μεταβιβάζοντα ή ανάδοχα ιδρύματα ή ως αρχικοί δανειστές, καθιερώνουν επίσημες διαδικασίες κατάλληλες για το χαρτοφυλάκιο συναλλαγών ή για πράξεις εκτός του χαρτοφυλακίου συναλλαγών και ανάλογες προς το προφίλ κινδύνου των επενδύσεών τους σε τιτλοποιημένες θέσεις για την παρακολούθηση, σε συνεχή βάση και εγκαίρως, των πληροφοριών απόδοσης των υποκείμενων ανοιγμάτων στις θέσεις τιτλοποίησης που κατέχουν. Κατά περίπτωση, θα περιλαμβάνονται το είδος ανοίγματος, το ποσοστό των δανείων σε καθυστέρηση άνω των 30, 60 και 90 ημερών, τα ποσοστά αθέτησης, τα ποσοστά πρόωρης εξόφλησης, τα δάνεια με αγωγή κατασχέσεως, το είδος και την πληρότητα της εξασφάλισης, την κατανομή συχνότητας των βαθμών πιστοληπτικής ικανότητας ή άλλων μέτρων φερεγγυότητας στα υποκείμενα ανοίγματα, τη γεωγραφική και κλαδική διαφοροποίηση, την κατανομή συχνότητας του λόγου «δάνειο/αξία» με εύρος που διευκολύνει την επαρκή ανάλυση ευαισθησίας. Εάν τα ίδια τα υποκείμενα ανοίγματα συνιστούν θέσεις τιτλοποίησης, τα ιδρύματα έχουν τις πληροφορίες που απαριθμούνται στην παρούσα παράγραφο όχι μόνον σχετικά με τα υποκείμενα τμήματα τιτλοποίησης, όπως η επωνυμία και η πιστωτική ποιότητα του εκδότη, αλλά επίσης σχετικά με τα χαρακτηριστικά και τις αποδόσεις των ομάδων των υποκείμενων σε τμήματα τιτλοποίησης.
Τα ιδρύματα εφαρμόζουν επίσης τα ίδια πρότυπα ανάλυσης για συμμετοχές ή/και αναδοχές σε εκδόσεις τιτλοποίησης που αγοράστηκαν από τρίτους, ασχέτως εάν αυτές οι συμμετοχές ή αναδοχές θα διατηρηθούν εντός ή εκτός του χαρτοφυλακίου συναλλαγών τους.
Άρθρο 407
Πρόσθετος συντελεστής στάθμισης κινδύνου
Εάν ένα ίδρυμα δεν πληροί τις απαιτήσεις των άρθρων 405, 406 ή 409 ως προς οιοδήποτε ουσιώδες στοιχείο τους, λόγω αμελείας ή παράλειψης εκ μέρους του ιδρύματος, οι αρμόδιες αρχές επιβάλλουν αναλογικό πρόσθετο συντελεστή στάθμισης κινδύνου αντίστοιχο προς τουλάχιστον 250 % του συντελεστή στάθμισης κινδύνου (με ανώτατο όριο το 1 250 %) που εφαρμόζεται στις σχετικές θέσεις τιτλοποίησης με τον τρόπο που ορίζεται στο άρθρο 245 παράγραφος 6 ή το άρθρο 337 παράγραφος 3 αντίστοιχα. Ο πρόσθετος συντελεστής στάθμισης κινδύνου αυξάνεται βαθμιαία με κάθε μεταγενέστερη παράβαση των διατάξεων περί οικονομικών ελέγχων.
Οι αρμόδιες αρχές λαμβάνουν υπόψη τις εξαιρέσεις για ορισμένες τιτλοποιήσεις του άρθρου 405 παράγραφος 3, μειώνοντας το συντελεστή στάθμισης κινδύνου που κατά τα άλλα θα εφάρμοζαν βάσει του παρόντος άρθρου για μια τιτλοποίηση υπαγόμενη στο άρθρο 405 παράγραφος 3.
ΤΙΤΛΟΣ ΙΙΙ
ΑΠΑΙΤΗΣΕΙΣ ΓΙΑ ΑΝΑΔΟΧΑ ΚΑΙ ΜΕΤΑΒΙΒΑΖΟΝΤΑ ΙΔΡΥΜΑΤΑ
Άρθρο 408
Κριτήρια χορήγησης πιστώσεων
Τα ανάδοχα και μεταβιβάζοντα ιδρύματα εφαρμόζουν τα ίδια υγιή και σαφώς προσδιορισμένα κριτήρια για τη χορήγηση πιστώσεων σύμφωνα με τις απαιτήσεις του άρθρου 79 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ για ανοίγματα που πρόκειται να τιτλοποιηθούν, με εκείνα που εφαρμόζουν για ανοίγματα που θα διατηρηθούν εκτός του χαρτοφυλακίου συναλλαγών τους. Προς τούτο, εφαρμόζονται οι ίδιες διαδικασίες έγκρισης και, όπου χρειάζεται, τροποποίησης, ανανέωσης και αναχρηματοδότησης των πιστώσεων από τα μεταβιβάζοντα και τα ανάδοχα ιδρύματα.
Εάν δεν πληρούνται οι απαιτήσεις του πρώτου εδαφίου του παρόντος άρθρου, το άρθρο 245 παράγραφος 1 δεν εφαρμόζεται από το μεταβιβάζον πιστωτικό ίδρυμα και το εν λόγω μεταβιβάζον πιστωτικό ίδρυμα δεν επιτρέπεται να εξαιρεί τα τιτλοποιημένα ανοίγματα από τον υπολογισμό των κεφαλαιακών του απαιτήσεων, δυνάμει του παρόντος κανονισμού.
Άρθρο 409
Γνωστοποίηση στους επενδυτές
Τα ιδρύματα που ενεργούν ως μεταβιβάζοντες, ανάδοχοι ή αρχικοί δανειοδότες γνωστοποιούν στους επενδυτές το επίπεδο της δέσμευσής τους δυνάμει του άρθρου 405 να διατηρήσουν καθαρό οικονομικό συμφέρον στην τιτλοποίηση. Τα ανάδοχα και μεταβιβάζοντα ιδρύματα εξασφαλίζουν ότι οι μελλοντικοί επενδυτές έχουν άμεσα διαθέσιμη πρόσβαση σε όλα τα σημαντικά δεδομένα σχετικά με την πιστωτική ποιότητα και την απόδοση των επιμέρους υποκείμενων ανοιγμάτων, των χρηματικών ροών και των εξασφαλίσεων που υποστηρίζουν ένα άνοιγμα τιτλοποίησης, καθώς και σε πληροφορίες που είναι απαραίτητες για να διεξάγονται πλήρεις και καλά τεκμηριωμένες ασκήσεις προσομοιώσεις ακραίων καταστάσεων για τις χρηματοροές και τις αξίες εξασφάλισης που υποστηρίζουν τα υποκείμενα ανοίγματα. Για το σκοπό αυτό, τα σημαντικά δεδομένα ορίζονται κατά την ημέρα της τιτλοποίησης και, εφόσον ενδείκνυται λόγω της φύσης της τιτλοποίησης, και μετά την ημέρα της τιτλοποίησης.
Άρθρο 410
Ομοιόμορφες συνθήκες εφαρμογής
1. Η ΕΑΤ υποβάλλει ετησίως στην Επιτροπή έκθεση σχετικά με τα μέτρα που λαμβάνονται από τις αρμόδιες αρχές προκειμένου να διασφαλιστεί η συμμόρφωση των ιδρυμάτων με τις απαιτήσεις των τίτλων II και III.
2. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων για να προσδιορίσει με περισσότερες λεπτομέρειες:
α)
τις απαιτήσεις των άρθρων 405 και 406 που ισχύουν για ιδρύματα τα οποία εκτίθενται στον κίνδυνο τιτλοποίησης,
β)
την απαίτηση διατήρησης, μεταξύ άλλων τα κριτήρια επιλεξιμότητας για τη διατήρηση καθαρού οικονομικού συμφέροντος όπως προβλέπεται στο άρθρο 405 και το επίπεδο διατήρησης,
γ)
τις απαιτήσεις οικονομικού ελέγχου κατά το άρθρο 406 για ιδρύματα που εκτίθενται σε μια θέση τιτλοποίησης και
δ)
τις απαιτήσεις των άρθρων 408 και 409 που ισχύουν για τα μεταβιβάζοντα και τα ανάδοχα ιδρύματα.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή το αργότερο έως την 1η Ιανουαρίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
3. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων για να διευκολύνει τη σύγκλιση των μεθόδων εποπτείας σε ό,τι αφορά την εφαρμογή του άρθρου 407, συμπεριλαμβανομένων των μέτρων που λαμβάνονται σε περίπτωση αθέτησης των υποχρεώσεων οικονομικού ελέγχου και διαχείρισης κινδύνου.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως την 1η Ιανουαρίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα εκτελεστικά τεχνικά πρότυπα τα οποία αναφέρονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με το άρθρο 15 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
ΕΚΤΟ ΜΕΡΟΣ
ΡΕΥΣΤΟΤΗΤΑ
ΤΙΤΛΟΣ I
ΟΡΙΣΜΟΙ ΚΑΙ ΑΠΑΙΤΗΣΗ ΚΑΛΥΨΗΣ ΕΝΑΝΤΙ ΤΟΥ ΚΙΝΔΥΝΟΥ ΡΕΥΣΤΟΤΗΤΑΣ
Άρθρο 411
Ορισμοί
Για τους σκοπούς της παρούσας οδηγίας ισχύουν οι ακόλουθοι ορισμοί:
1)
ως «χρηματοπιστωτικός πελάτης» νοείται πελάτης που εκτελεί μία ή περισσότερες από τις δραστηριότητες που παρατίθενται στο παράρτημα Ι της οδηγίας 2013/36/ΕΕ ως κύρια δραστηριότητά του ή είναι μία από τις ακόλουθες οντότητες:
α)
πιστωτικό ίδρυμα,
β)
επιχείρηση επενδύσεων,
γ)
οντότητα ειδικού σκοπού για τιτλοποίηση (ΟΕΣΤ),
δ)
οργανισμός συλλογικών επενδύσεων (ΟΣΕ),
ε)
πρόγραμμα επενδύσεων μη ανοικτού τύπου,
στ)
ασφαλιστική επιχείρηση,
ζ)
χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών ή μικτή χρηματοοικονομική εταιρεία συμμετοχών,
2)
ως «κατάθεση λιανικής» νοείται υποχρέωση έναντι φυσικού προσώπου ή ΜΜΕ, εάν το φυσικό πρόσωπο ή η ΜΜΕ θα μπορούσε να υπάγεται στην κλάση των ανοιγμάτων λιανικής τραπεζικής βάσει της τυποποιημένης μεθόδου ή της μεθόδου IRB για τον πιστωτικό κίνδυνο, ή υποχρέωση έναντι εταιρίας που είναι επιλέξιμη για τη μεταχείριση που καθορίζεται στο άρθρο 153 παράγραφος 4 και εάν οι συνολικές καταθέσεις όλων των εν λόγω επιχειρήσεων ως ομάδας δεν υπερβαίνουν το 1 εκατομμύριο EUR.
Άρθρο 412
Απαίτηση κάλυψης ρευστότητας
1. Τα ιδρύματα διατηρούν ρευστά στοιχεία ενεργητικού, το άθροισμα των αξιών των οποίων καλύπτει τις εκροές ρευστότητας μείον τις εισροές ρευστότητας υπό ακραίες συνθήκες προκειμένου να διασφαλιστεί ότι τα ιδρύματα διατηρούν επαρκή επίπεδα αποθεμάτων ρευστότητας για να αντιμετωπίσουν πιθανές ανισορροπίες μεταξύ εισροών και εκροών ρευστότητας υπό ιδιαίτερα ακραίες συνθήκες για χρονικό διάστημα τριάντα ημερών. Σε περιόδους ακραίων συνθηκών, επιτρέπεται στα ιδρύματα να χρησιμοποιούν τα ρευστά στοιχεία του ενεργητικού για να καλύπτουν τις καθαρές εκροές ρευστότητας.
2. Τα ιδρύματα δεν αναφέρουν δύο φορές την ίδια συναλλαγή στις εισροές ρευστότητας και στα ρευστά στοιχεία ενεργητικού.
3. Τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν τα ρευστά στοιχεία ενεργητικού που αναφέρονται στην παράγραφο 1 για να ικανοποιούν τις υποχρεώσεις τους υπό ακραίες συνθήκες όπως ορίζεται δυνάμει του άρθρου 414.
4. Οι διατάξεις που προβλέπονται στον Τίτλο ΙΙ εφαρμόζονται αποκλειστικά για τους σκοπούς του προσδιορισμού των υποχρεώσεων υποβολής αναφορών που ορίζονται στο άρθρο 415.
5. Τα κράτη μέλη μπορούν να διατηρούν ή να θεσπίζουν εθνικές διατάξεις σε σχέση με τις απαιτήσεις κάλυψης του κινδύνου ρευστότητας, μέχρι να καθοριστούν και να καθιερωθούν στην Ένωση ελάχιστα δεσμευτικά πρότυπα για τις απαιτήσεις κάλυψης του κινδύνου ρευστότητας κατ' εφαρμογή του άρθρου 460. Τα κράτη μέλη ή οι αρμόδιες αρχές μπορούν να απαιτούν από εγχωρίως αδειοδοτημένα ιδρύματα ή από υποσύνολο των ιδρυμάτων αυτών να διατηρούν μια απαίτηση υψηλότερης κάλυψης έναντι του κινδύνου ρευστότητας έως το 100 % μέχρι την πλήρη καθιέρωση ελάχιστου δεσμευτικού πρότυπου για τις απαιτήσεις ρευστότητας σε ποσοστό 100 % κατ' εφαρμογή του άρθρου 460.
Άρθρο 413
Σταθερή χρηματοδότηση
1. Τα ιδρύματα εξασφαλίζουν ότι οι μακροπρόθεσμες υποχρεώσεις πληρούνται κατά ενδεδειγμένο τρόπο με ευρύ φάσμα μέσων σταθερής χρηματοδότησης τόσο σε κανονικές όσο και σε ακραίες συνθήκες.
2. Οι διατάξεις που προβλέπονται στον Τίτλο ΙΙΙ εφαρμόζονται αποκλειστικά για τους σκοπούς του προσδιορισμού των υποχρεώσεων υποβολής αναφορών που ορίζονται στο άρθρο 415.
3. Τα κράτη μέλη μπορούν να διατηρούν ή να θεσπίζουν εθνικές διατάξεις σε σχέση με τις απαιτήσεις σταθε5ρής χρηματοδότησης, μέχρι να καθοριστούν και να καθιερωθούν στην Ένωση ελάχιστα δεσμευτικά πρότυπα για τις απαιτήσεις καθαρής σταθερής χρηματοδότησης κατ' εφαρμογή του άρθρου 510.
Άρθρο 414
Συμμόρφωση προς τις απαιτήσεις ρευστότητας
Όταν ένα ίδρυμα δεν ικανοποιεί ή αναμένει ότι δεν θα ικανοποιήσει τις απαιτήσεις του άρθρου 412 ή την γενική υποχρέωση που προβλέπεται στο άρθρο 413 παράγραφος 1, μεταξύ άλλων και σε περιόδους ακραίων συνθηκών, ειδοποιεί αμέσως τις αρμόδιες αρχές και υποβάλλει στην αρμόδια αρχή, χωρίς αδικαιολόγητη καθυστέρηση, σχέδιο για την έγκαιρη αποκατάσταση της συμμόρφωσης με το άρθρο 412 ή το άρθρο 413 παράγραφος 1. Έως ότου αποκατασταθεί η συμμόρφωση, το ίδρυμα υποχρεούται να αναφέρει τα στοιχεία που προβλέπονται στον τίτλο ΙΙ ή στον τίτλο ΙΙΙ, κατά περίπτωση, καθημερινά μέχρι την ώρα κλεισίματος των εργασιών, εκτός εάν η αρμόδια αρχή επιτρέψει μικρότερη συχνότητα ή μεγαλύτερη προθεσμία για την υποβολή των εν λόγω στοιχείων. Οι αρμόδιες αρχές μπορούν να δώσουν τέτοιες άδειες μόνο βάσει της συγκεκριμένης περίπτωσης ενός ιδρύματος και λαμβάνοντας υπόψη το μέγεθοςκαι την πολυπλοκότητα των δραστηριοτήτων του ιδρύματος. Παρακολουθούν την υλοποίηση του σχεδίου αποκατάστασης και ζητούν ταχύτερη αποκατάσταση όπου χρειάζεται.
ΤΙΤΛΟΣ II
ΥΠΟΒΟΛΗ ΑΝΑΦΟΡΩΝ ΣΧΕΤΙΚΑ ΜΕ ΤΗ ΡΕΥΣΤΟΤΗΤΑ
Άρθρο 415
Υποχρέωση και μορφότυπος υποβολής αναφορών
1. Τα ιδρύματα υποβάλλουν στις αρμόδιες αρχές σε ενιαίο νόμισμα, ασχέτως του νομίσματος στο οποίο είναι πραγματικά εκφρασμένα, τα στοιχεία που αναφέρονται στους τίτλους ΙΙ και ΙΙΙ και τις συνιστώσες τους, συμπεριλαμβανομένης της σύνθεσης των ρευστών στοιχείων ενεργητικού τους σύμφωνα με το άρθρο 416. Έως ότου καθοριστεί πλήρως η απαίτηση κάλυψης ρευστότητας που ορίζεται στο έκτο μέρος και εφαρμοστεί ως ελάχιστο πρότυπο σύμφωνα με το άρθρο 460, τα ιδρύματα υποβάλλουν τα στοιχεία που ορίζονται στον τίτλο ΙΙ και στο παράρτημα ΙΙΙ. Τα ιδρύματα υποβάλλουν τα στοιχεία που ορίζονται στο τίτλο ΙΙΙ. Οι αναφορες υποβάλλονται τουλάχιστον σε μηνιαία βάση όσον αφορά τα στοιχεία που αναφέρονται στον τίτλο ΙΙ και στο παράρτημα ΙΙΙ και τουλάχιστον ανά τρίμηνο για τα στοιχεία που αναφέρονται στον τίτλο ΙΙΙ.
Οι μορφότυποι υποβολής αναφορών περιλαμβάνουν όλες τις απαραίτητες πληροφορίες και επιτρέπουν στην ΕΑΤ να αξιολογήσει κατά πόσον πραγματοποιήθηκαν δεόντως οι συναλλαγές εξασφαλισμένων πιστοδοτήσεων και ανταλλαγής εξασφαλίσεων όταν ρευστά στοιχεία ενεργητικού που αναφέρονται στο άρθρο 416 παράγραφος 1 στοιχεία α), β) και γ) αποκτήθηκαν έναντι εξασφάλισης που δεν εμπίπτει στο άρθρο 416 παράγραφος 1 στοιχεία α), β) και γ).
2. Κάθε ίδρυμα υποβάλλει ξεχωριστά στις αρμόδιες αρχές του κράτους μέλους καταγωγής αναφορά σχετικά με τα στοιχεία που αναφέρονται στην παράγραφο 1 στο κατωτέρω αναφερόμενο νόμισμα όταν έχει:
α)
σύνολο υποχρεώσεων σε νόμισμα άλλο από το νόμισμα υποβολής των στοιχείων κατά την παράγραφο 1, οι οποίες ανέρχονται σε 5 % ή υπερβαίνουν το 5 % των συνολικών υποχρεώσεων του ιδρύματος ή της αυτόνομης οντότητας διαχείρισης του κινδύνου ρευστότητας, ή
β)
σημαντικό υποκατάστημα σύμφωνα με το άρθρο 51 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ σε κράτος μέλος υποδοχής που χρησιμοποιεί νόμισμα διαφορετικό από εκείνο που χρησιμοποιείται για την υποβολή στοιχείων κατά την παράγραφο 1 του παρόντος άρθρου.
3. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει τα εξής:
α)
ενιαίους μορφότυπους και εφαρμογές ΤΠ με σχετικές οδηγίες για τη συχνότητα και τις ημερομηνίες και προθεσμίες υποβολής αναφορών. Οι μορφότυποι και οι συχνότητες υποβολής αναφορών είναι ανάλογες προς τη φύση, την κλίμακα και την πολυπλοκότητα των διάφορων δραστηριοτήτων των ιδρυμάτων και περιλαμβάνουν τα προς υποβολή στοιχεία σύμφωνα με τις παραγράφους 1 και 2,
β)
τα πρόσθετα μέτρα παρακολούθησης της ρευστότητας που απαιτούνται για να μπορέσουν οι αρμόδιες αρχές να αποκτήσουν συνολική εικόνα του προφίλ κινδύνου ρευστότητας, ανάλογα με τη φύση, το μέγεθοςκαι την πολυπλοκότητα των δραστηριοτήτων του ιδρύματος.
Η ΕΑΤ υποβάλλει στην Επιτροπή τα εν λόγω σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων για τα στοιχεία που ορίζονται στο στοιχείο α) έως 1η Φεβρουαρίου 2015 και για τα στοιχεία που ορίζονται στο στοιχείο β) έως την 1η Ιανουαρίου 2014.
Μέχρι τη θέσπιση δεσμευτικών απαιτήσεων ρευστότητας, οι αρμόδιες αρχές μπορούν να συνεχίσουν να συλλέγουν πληροφορίες μέσω παρακολούθησης με σκοπό την παρακολούθηση της συμμόρφωσης με τα ισχύοντα εθνικά πρότυπα περί ρευστότητας.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα εκτελεστικά τεχνικά πρότυπα που αναφέρονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με το άρθρο 15 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
4. Οι αρμόδιες αρχές του κράτους μέλους καταγωγής παρέχουν εγκαίρως, κατόπιν αιτήματος, στις αρμόδιες αρχές και στις εθνικές κεντρικές τράπεζες των κρατών μελών καταγωγής και στην ΕΑΤ, με ηλεκτρονικά μέσα, ατομικές αναφορες σύμφωνα με το παρόν άρθρο.
5. Οι αρμόδιες αρχές που ασκούν εποπτεία σε ενοποιημένη βάση σύμφωνα με το άρθρο 112 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ παρέχουν, κατόπιν αιτήματος, εγκαίρως και με ηλεκτρονικά μέσα στις κατωτέρω αρχές όλες τις αναφορές που έχουν υποβληθεί από το ίδρυμα σύμφωνα με τους ενιαίους μορφότυπους κοινοποίησης στοιχείων που αναφέρονται στην παράγραφο 3:
α)
τις αρμόδιες αρχές και την εθνική κεντρική τράπεζα των κρατών μελών καταγωγής στα οποία υπάρχουν σημαντικά υποκαταστήματα, σύμφωνα με το άρθρο 51 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ, του μητρικού ιδρύματος ή ιδρυμάτων που ελέγχονται από την ίδια μητρική χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών,
β)
τις αρμόδιες αρχές που έχουν χορηγήσει άδεια λειτουργίας σε θυγατρικές του μητρικού ιδρύματος ή ιδρύματα ελεγχόμενα από την ίδια μητρική χρηματοδοτική εταιρία συμμετοχών και την κεντρική τράπεζα του ίδιου κράτους μέλους,
γ)
την ΕΑΤ,
δ)
την ΕΚΤ.
6. Οι αρμόδιες αρχές που έχουν χορηγήσει άδεια λειτουργίας σε ένα ίδρυμα που αποτελεί θυγατρική ενός μητρικού ιδρύματος ή μητρικής χρηματοδοτικής εταιρείας συμμετοχών παρέχουν, κατόπιν αιτήματος, εγκαίρως και με ηλεκτρονικά μέσα στις αρμόδιες αρχές που ασκούν εποπτεία σε ενοποιημένη βάση σύμφωνα με το άρθρο 111 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ, στην κεντρική τράπεζα του κράτους μέλους στο οποίο έχει λάβει άδεια λειτουργίας το ίδρυμα και στην ΕΑΤ όλες τις αναφορες που έχουν υποβληθεί από το ίδρυμα σύμφωνα με τους ενιαίους μορφότυπους κοινοποίησης στοιχείων που αναφέρονται στην παράγραφο 3.
Άρθρο 416
Υποβολή αναφορών για ρευστά στοιχεία ενεργητικού
1. Τα ιδρύματα αναφέρουν τα ακόλουθα ως ρευστά στοιχεία ενεργητικού εκτός εάν εξαιρούνται από την παράγραφο 2 και μόνο εάν τα ρευστά στοιχεία ενεργητικού πληρούν τις προϋποθέσεις της παραγράφου 3:
α)
μετρητά και ανοίγματα έναντι κεντρικών τραπεζών, στον βαθμό που τα εν λόγω ανοίγματα μπορούν να χρησιμοποιηθούν ανά πάσα στιγμή σε περιόδους ακραίων συνθηκών. Όσον αφορά τις καταθέσεις σε κεντρικές τράπεζες, η αρμόδια αρχή και η κεντρική τράπεζα επιδιώκουν να καταλήξουν σε συμφωνία ως προς τον βαθμό στον οποίο είναι δυνατή η ανάληψη των ελάχιστων αποθεματικών σε περιόδους ακραίων συνθηκών,
β)
άλλα μεταβιβάσιμα στοιχεία ενεργητικού εξαιρετικά υψηλής ρευστότητας και πιστωτικής ποιότητας,
γ)
μεταβιβάσιμα στοιχεία ενεργητικού που αντιπροσωπεύουν απαιτήσεις ή καλύπτονται από εγγύηση από
i)
την κεντρική κυβέρνηση ενός κράτους μέλους, μιας περιφέρειας με αυτονομία ως προς την επιβολή και είσπραξη φόρων ή τρίτης χώρας σε εθνικό νόμισμα της κεντρικής ή περιφερειακής κυβέρνησης, εάν το ίδρυμα διατρέχει κίνδυνο ρευστότητας στο εν λόγω κράτος μέλος ή στην τρίτη χώρα, τον οποίο καλύπτει τηρώντας τα εν λόγω ρευστά στοιχεία ενεργητικού,
ii)
κεντρικές τράπεζες και οντότητες του δημόσιου τομέα που δεν ανήκουν στην κεντρική κυβέρνηση στο εθνικό νόμισμα της κεντρικής τράπεζας και της οντότητας του δημόσιου τομέα,
iii)
την Τράπεζα Διεθνών Διακανονισμών, το Διεθνές Νομισματικό Ταμείο, την Επιτροπή ή πολυμερείς τράπεζες ανάπτυξης,
iv)
το Ευρωπαϊκό Ταμείο Χρηματοπιστωτικής Σταθερότητας και τον Ευρωπαϊκό Μηχανισμό Σταθερότητας,
δ)
μεταβιβάσιμα στοιχεία ενεργητικού υψηλής ρευστότητας και πιστωτικής ποιότητας,
ε)
ανοικτές πιστωτικές διευκολύνσεις που χορηγούνται από κεντρικές τράπεζες στο πλαίσιο της νομισματικής πολιτικής στον βαθμό που οι εν λόγω διευκολύνσεις δεν εξασφαλίζονται με ρευστά στοιχεία του ενεργητικού και εξαιρουμένης της βοήθειας ρευστότητας έκτακτης ανάγκης,
στ)
αν το πιστωτικό ίδρυμα ανήκει σε δίκτυο δυνάμει νομοθετικών ή καταστατικών διατάξεων, τις ελάχιστες καταθέσεις που προβλέπονται από νομικές ή καταστατικές διατάξεις στο κεντρικό πιστωτικό ίδρυμα και άλλου είδους καταστατική ή διαθέσιμη βάσει της σύμβασης χρηματοδότησης από το κεντρικό πιστωτικό ίδρυμα ή από ιδρύματα που είναι μέλη του δικτύου, όπως αναφέρεται στο άρθρο 113 παράγραφος 7, ή που είναι επιλέξιμη για την απαλλαγή που προβλέπεται στο άρθρο 10, στον βαθμό που η εν λόγω χρηματοδότηση δεν εξασφαλίζεται μέσω ρευστών στοιχείων του ενεργητικού.
Εν αναμονή ενός ενιαίου ορισμού της υψηλής και εξαιρετικά υψηλής ρευστότητας και πιστωτικής ποιότητας σύμφωνα με το άρθρο 460, τα ίδια τα ιδρύματα προσδιορίζουν τα μεταβιβάσιμα στοιχεία ενεργητικού υψηλής και εξαιρετικά υψηλής ρευστότητας και πιστωτικής ποιότητας αντίστοιχα, σε ένα δεδομένο νόμισμα. Εν αναμονή ενός ενιαίου ορισμού, οι αρμόδιες αρχές, λαμβάνοντας υπόψη τα κριτήρια που αναφέρονται στο άρθρο 509 παράγραφοι 3, 4 και 5, μπορούν να παρέχουν γενική καθοδήγηση που οφείλουν να ακολουθούν τα ιδρύματα για τον προσδιορισμό στοιχείων ενεργητικού υψηλής και εξαιρετικά υψηλής ρευστότητας και πιστωτικής ποιότητας. Ελλείψει της εν λόγω καθοδήγησης, τα ιδρύματα χρησιμοποιούν διαφανή και αντικειμενικά κριτήρια για το σκοπό αυτό, συμπεριλαμβανομένων ορισμένων ή όλων των κριτηρίων που αναφέρονται στο άρθρο 509 παράγραφοι 3, 4 και 5.
2. Τα κατωτέρω στοιχεία δεν θεωρούνται ρευστά στοιχεία ενεργητικού:
α)
στοιχεία ενεργητικού που εκδίδονται από πιστωτικό ίδρυμα, εκτός εάν πληρούν οποιαδήποτε από τις κατωτέρω προϋποθέσεις:
i)
είναι ομόλογα επιλέξιμα για την αντιμετώπιση που προβλέπεται στο άρθρο 129 παράγραφος 4 ή 5 ή μέσα εξασφαλισμένα με στοιχεία ενεργητικού αν μπορεί να αποδειχθεί ότι χαρακτηρίζονται από υψηλή πιστωτική ποιότητα, όπως προσδιορίζεται από την ΕΑΤ σύμφωνα με το άρθρο 509 παράγραφοι 3, 4 και 5,
ii)
είναι ομόλογα όπως αναφέρονται στο άρθρο 52 παράγραφος 4 της οδηγίας 2009/65/ΕΚ εκτός από τα αναφερόμενα στο σημείο i) του παρόντος στοιχείου,
iii)
το πιστωτικό ίδρυμα έχει ιδρυθεί από κεντρική ή περιφερειακή κυβέρνηση κράτους μέλους και η εν λόγω κυβέρνηση έχει υποχρέωση να προστατεύει την οικονομική βάση του ιδρύματος και να διατηρεί τη βιωσιμότητά του καθ’ όλη τη διάρκεια του κύκλου ζωής του· ή το στοιχείο ενεργητικού καλύπτεται ρητώς από εγγύηση της εν λόγω κυβέρνησης· ή τουλάχιστον το 90 % των δανείων που χορηγούνται από το ίδρυμα καλύπτεται άμεσα ή έμμεσα από εγγυήσεις της εν λόγω κυβέρνησης και το στοιχείο ενεργητικού χρησιμοποιείται πρωτίστως για τη χρηματοδότηση προνομιακών δανείων που χορηγούνται σε μη ανταγωνιστική, μη κερδοσκοπική βάση για την προώθηση στόχων δημόσιας πολιτικής της εν λόγω κυβέρνησης,
β)
νέα στοιχεία ενεργητικού που παρέχονται ως εξασφάλιση στο ίδρυμα στο πλαίσιο συναλλαγών αγοράς με συμφωνία επαναπώλησης ή δραστηριοτήτων χρηματοδότησης τίτλων και τα οποία κατέχει το ίδρυμα μόνο ως παράγοντες μείωσης πιστωτικού κινδύνου και δεν είναι διαθέσιμα από νομικής και συμβατικής πλευράς προς χρήση από το ίδρυμα,
γ)
στοιχεία ενεργητικού που εκδίδονται από έναν από τους κατωτέρω φορείς:
i)
επιχείρηση επενδύσεων,
ii)
ασφαλιστική επιχείρηση,
iii)
χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών,
iv)
μικτή εταιρεία χρηματοπιστωτικών συμμετοχών,
v)
οποιαδήποτε άλλη οντότητα που εκτελεί μία ή περισσότερες από τις δραστηριότητες που παρατίθενται στο παράρτημα Ι της οδηγίας 2013/36/ΕΕ ως κύρια επιχειρηματική δραστηριότητα.
3. Σύμφωνα με την παράγραφο 1, τα ιδρύματα αναφέρουν στοιχεία ενεργητικού τα στοιχεία που πληρούν τις ακόλουθες προϋποθέσεις ως ρευστά στοιχεία ενεργητικού:
α)
είναι μη δεσμευμένα ή διατίθενται εντός ομάδας εξασφαλίσεων προς χρήση για την απόκτηση πρόσθετης χρηματοδότησης στο πλαίσιο δεσμευμένων αλλά επί του παρόντος μη χρηματοδοτούμενων πιστωτικών γραμμών που είναι διαθέσιμα στο ίδρυμα,
β)
δεν εκδίδονται από το ίδιο το ίδρυμα ή το μητρικό ή τα θυγατρικά του ιδρύματα ή από άλλη θυγατρική του μητρικού του ιδρύματος ή της μητρικής χρηματοδοτικής εταιρείας συμμετοχών,
γ)
οι συμμετέχοντες στην αγορά συμφωνούν εν γένει ως προς την τιμή τους, η οποία μπορεί να διαπιστωθεί εύκολα στην αγορά, ή η τιμή τους μπορεί να προσδιοριστεί μέσω τύπου που υπολογίζεται εύκολα βάσει δημοσίως διαθέσιμων στοιχείων και δεν εξαρτάται από ισχυρές παραδοχές όπως συμβαίνει συνήθως για τα δομημένα ή τα εξωτικά προϊόντα,
δ)
αποτελούν αποδεκτή εξασφάλιση για τις τακτικές πράξεις παροχής ρευστότητας μιας κεντρικής τράπεζας σε ένα κράτος μέλος ή, εάν τα ρευστά στοιχεία ενεργητικού τηρούνται για την εκπλήρωση των εκροών ρευστότητας στο νόμισμα μιας τρίτης χώρας, της κεντρικής τράπεζας της εν λόγω τρίτης χώρας,
ε)
είναι εισηγμένα σε αναγνωρισμένο χρηματιστήριο ή είναι διαπραγματεύσιμα σε ενεργές αγορές συμφωνιών οριστικής πώλησης ή μέσω μιας απλής πώλησης με συμφωνία επαναγοράς σε εγκεκριμένες αγορές επαναγοράς. Τα κριτήρια αυτά ερμηνεύονται χωριστά για κάθε αγορά.
Οι προϋποθέσεις των στοιχείων γ), δ) και ε) του πρώτου εδαφίου δεν εφαρμόζονται στα στοιχεία ενεργητικού που αναφέρονται στην παράγραφο 1 στοιχείο ε).
Η προϋπόθεση του στοιχείου δ) του πρώτου εδαφίου δεν εφαρμόζεται στην περίπτωση ρευστών στοιχείων ενεργητικού που τηρούνται για την εκπλήρωση εκροών ρευστότητας σε νόμισμα για το οποίο ισχύει εξαιρετικά στενός ορισμός της κεντρικής τράπεζας για την επιλεξιμότητα των ρευστών στοιχείων. Σε περίπτωση ρευστών στοιχείων ενεργητικού εκφρασμένων σε νομίσματα τρίτων χωρών, η εν λόγω εξαίρεση εφαρμόζεται αποκλειστικά και μόνο εάν οι αρμόδιες αρχές της τρίτης χώρας εφαρμόζουν την ίδια ή ισοδύναμη εξαίρεση.
4. Παρά τις διατάξεις των παραγράφων 1, 2 και 3, εν αναμονή της διευκρίνισης της δεσμευτικής απαίτησης ρευστότητας σύμφωνα με το άρθρο 460 και σύμφωνα με την παράγραφο 1 δεύτερο εδάφιο του παρόντος άρθρου, τα ιδρύματα υποβάλλουν αναφορές σχετικά με:
α)
άλλα στοιχεία που δεν είναι επιλέξιμα σε επίπεδο κεντρικής τράπεζας αλλά είναι εμπορεύσιμα, όπως οι μετοχές και ο χρυσός, βάσει διαφανών και αντικειμενικών κριτηρίων συμπεριλαμβανομένων όλων ή ορισμένων από τα κριτήρια που απαριθμούνται στο άρθρο 509 παράγραφοι 3, 4 και 5,
β)
άλλα στοιχεία που είναι επιλέξιμα σε επίπεδο κεντρικής τράπεζας και είναι εμπορεύσιμα, όπως τα μέσα που εξασφαλίζονται με στοιχεία ενεργητικού ύψιστης πιστωτικής ποιότητας όπως καθορίζει η ΕΑΤ βάσει των κριτηρίων του άρθρου 509 παράγραφοι 3, 4 και 5,
γ)
άλλα στοιχεία που είναι επιλέξιμα σε επίπεδο κεντρικής τράπεζας αλλά δεν είναι εμπορεύσιμα, όπως οι δανειακές απαιτήσεις όπως καθορίζει η ΕΑΤ βάσει των κριτηρίων του άρθρου 509 παράγραφοι 3, 4 και 5.
5. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων που αναφέρουν τα νομίσματα τα οποία πληρούν τις προϋποθέσεις της παραγράφου 3 τρίτο εδάφιο.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή το αργότερο έως την 31η Μαρτίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα εκτελεστικά τεχνικά πρότυπα που αναφέρονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 15 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Πριν από την έναρξη ισχύος των τεχνικών προτύπων που αναφέρονται στο τρίτο εδάφιο, τα ιδρύματα μπορούν να συνεχίσουν να εφαρμόζουν την προσέγγιση που ορίζεται στην παράγραφο 3 δεύτερο εδάφιο, εφόσον οι αρμόδιες αρχές έχουν εφαρμόσει την εν λόγω προσέγγιση πριν από …1η Ιανουαρίου 2014.
6. Τα μερίδια ή οι μετοχές σε ΟΣΕ μπορούν να αντιμετωπίζονται ως ρευστά στοιχεία ενεργητικού έως το απόλυτο ποσό των 500 εκατομμυρίων EUR στο χαρτοφυλάκιο των ρευστών στοιχείων ενεργητικού κάθε ιδρύματος, εφόσον πληρούνται οι απαιτήσεις του άρθρου 132 παράγραφος 3 και εφόσον ο εν λόγω ΟΣΕ, εξαιρουμένων των παράγωγων μέσων για τη μείωση του κινδύνου επιτοκίου ή του πιστωτικού ή συναλλαγματικού κινδύνου, επενδύει αποκλειστικά σε ρευστά στοιχεία ενεργητικού όπως αναφέρονται στην παράγραφο 1 του παρόντος άρθρου.
Η χρήση ή η δυνητική χρήση από ΟΣΕ παράγωγων μέσων για την αντιστάθμιση κινδύνων επιτρεπόμενων επενδύσεων δεν εμποδίζει τον εν λόγω ΟΣΕ από το να είναι επιλέξιμος. Όταν η αξία των μετοχών ή των μεριδίων του ΟΣΕ δεν αποτιμάται τακτικά με βάση τις τρέχουσες τιμές της αγοράς από τα τρίτα μέρη που αναφέρονται στο άρθρο 418 παράγραφος 4 στοιχεία α) και β) και η αρμόδια αρχή δεν θεωρεί ότι ένα ίδρυμα έχει αναπτύξει άρτιες μεθοδολογίες και διαδικασίες για αυτήν την αποτίμηση σύμφωνα με όσα αναφέρονται στο άρθρο 418 παράγραφος 4 πρώτη περίοδος, οι μετοχές ή τα μερίδια του εν λόγω ΟΣΕ δεν θεωρούνται ρευστά στοιχεία ενεργητικού.
7. Εάν ένα ρευστό στοιχείο ενεργητικού δεν είναι πια επιλέξιμο στο απόθεμα ρευστών στοιχείων ενεργητικού, ένα ίδρυμα μπορεί να εξακολουθήσει να το θεωρεί ρευστό για πρόσθετο διάστημα 30 ημερολογιακών ημερών. Εάν ένα ρευστό στοιχείο ενεργητικού ενός ΟΣΕ πάψει να είναι επιλέξιμο για τη μεταχείριση που ορίζεται στην παράγραφο 6, οι μετοχές ή τα μερίδια ενός ΟΣΕ είναι εντούτοις δυνατόν να θεωρηθεί ρευστό στοιχείο ενεργητικού για πρόσθετο διάστημα 30 ημερών εφόσον τα εν λόγω στοιχεία ενεργητικού δεν υπερβαίνουν το 10 % των συνολικών στοιχείων ενεργητικού του ΟΣΕ.
Άρθρο 417
Λειτουργικές απαιτήσεις για την διακράτηση ρευστών διαθεσίμων
Τα ιδρύματα αναφέρουν ως ρευστά στοιχεία ενεργητικού μόνο τα ρευστά στοιχεία ενεργητικού τους που πληρούν τις κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
είναι επαρκώς διαφοροποιημένα. Δεν απαιτείται διαφοροποίηση σε ό,τι αφορά στοιχεία ενεργητικού που αντιστοιχούν στο άρθρο 416 παράγραφος 1 στοιχεία α), β) και γ),
β)
είναι νομίμως και πρακτικά άμεσα διαθέσιμα ανά πάσα στιγμή εντός των επόμενων 30 ημερών για ρευστοποίηση μέσω συμφωνίας οριστικής πώλησης ή απλής συμφωνίας πώλησης με συμφωνία επαναγοράς σε εγκεκριμένες αγορές συμφωνιών επαναγοράς, ώστε να εκπληρωθούν οι ληξιπρόθεσμες υποχρεώσεις. Τα ρευστά στοιχεία ενεργητικού που αναφέρονται στο άρθρο 416 παράγραφος 1 στοιχείο γ), τα οποία τηρούνται σε τρίτες χώρες με περιορισμούς μεταφοράς ή που είναι εκπεφρασμένα σε μη μετατρέψιμα νομίσματα θεωρούνται διαθέσιμα μόνο στον βαθμό που αντιστοιχούν σε εκροές στην εν λόγω τρίτη χώρα ή το σχετικό νόμισμα, εκτός αν το ίδρυμα μπορεί να αποδείξει στις αρμόδιες αρχές ότι έχει αντισταθμίσει καταλλήλως τον συνεπακόλουθο συναλλαγματικό κίνδυνο,
γ)
τα ρευστά στοιχεία ενεργητικού διαχειρίζονται από ένα τμήμα διαχείρισης ρευστότητας,
δ)
τμήμα των ρευστών στοιχείων ενεργητικού, πλην εκείνων που αναφέρονται στο άρθρο 416 παράγραφος 1 στοιχεία α), γ) και ε), ρευστοποιείται περιοδικά και τουλάχιστον άπαξ ετησίως μέσω συμφωνιών οριστικής πώλησης ή απλήςπώλησης με συμφωνίαεπαναγοράς σε εγκεκριμένη αγορά επαναγοράς για τους ακόλουθους σκοπούς:
i)
για τον έλεγχο της πρόσβασης στην αγορά των εν λόγω στοιχείων ενεργητικού,
ii)
για τον έλεγχο της αποτελεσματικότητας των διαδικασιών ρευστοποίησης των στοιχείων ενεργητικού,
iii)
για τον έλεγχο της χρηστικότητας των στοιχείων ενεργητικού,
iv)
για την ελαχιστοποίηση του κινδύνου μετάδοσης αρνητικών σημάτων στην αγοράκατά τη διάρκεια περιόδου ακραίων συνθηκών,
ε)
οι κίνδυνοι τιμής που σχετίζονται με τα στοιχεία ενεργητικού μπορούν να αντισταθμιστούν, αλλά τα ρευστά στοιχεία ενεργητικού υπόκεινται στις κατάλληλες εσωτερικές διαδικασίες που διασφαλίζουν την έγκαιρη διάθεσή τους στη μονάδα διαχείρισης διαθεσίμων όταν χρειαστεί και ιδίως εξασφαλίζουν ότι δεν χρησιμοποιούνται σε άλλες τρέχουσες λειτουργίες, όπως:
i)
αντιστάθμιση ή άλλες επενδυτικές στρατηγικές,
ii)
παροχή πιστωτικών ενισχύσεων σε δομημένες συναλλαγές,
iii)
κάλυψη λειτουργικών δαπανών,
στ)
το νόμισμα των ρευστών στοιχείων ενεργητικού συμβαδίζει με τη κατανομή των εκροών ρευστότητας ανά νόμισμα μετά την αφαίρεση των εισροών.
Άρθρο 418
Αποτίμηση ρευστών στοιχείων ενεργητικού
1. Η αξία ενός στοιχείου ενεργητικού προς αναφορά ισούται με την αγοραία αξία του, με την επιφύλαξη των κατάλληλων ποσοστών περικοπής που αντικατοπτρίζουν τουλάχιστον τη σταθμισμένη διάρκεια, τον πιστωτικό κίνδυνο και τον κίνδυνο ρευστότητας και των συνήθων ποσοστών περικοπής σε συναλλαγές τύπου ρέπος σε περιόδους γενικής κρίσης στην αγορά. Τα ποσοστά περικοπής δεν είναι μικρότερα από 15 % για τα στοιχεία ενεργητικού που αναφέρονται στο άρθρο 416 παράγραφος 1 στοιχείο δ). Εάν το ίδρυμα αντισταθμίζει τον κίνδυνο τιμής που σχετίζεται με ένα στοιχείο ενεργητικού, λαμβάνει υπόψη του τις ταμειακές ροές που προκύπτουν από την ενδεχόμενη εκκαθάριση της αντιστάθμισης.
2. Τα μερίδια ή οι μετοχές σε ΟΣΕ που αναφέρονται στο άρθρο 416 παράγραφος 6 υπόκεινται σε ποσοστά περικοπής, εξετάζοντας τα υποκείμενα στοιχεία τους ως εξής:
α)
0 % για τα στοιχεία ενεργητικού που αναφέρονται στο άρθρο 416 παράγραφος 1 στοιχείο α),
β)
5 % για τα στοιχεία ενεργητικού που αναφέρονται στο άρθρο 416 παράγραφος 1 στοιχεία β) και γ),
γ)
20 % για τα στοιχεία ενεργητικού που αναφέρονται στο άρθρο 416 παράγραφος 1 στοιχείο δ).
3. Η μέθοδος εξέτασης που αναφέρεται στην παράγραφο 2 εφαρμόζεται ως ακολούθως:
α)
εάν το ίδρυμα έχει γνώση των υποκειμένων ανοιγμάτων του ΟΣΕ, μπορεί να τα εξετάσει προκειμένου να τα υπαγάγει στο άρθρο 416 παράγραφος 1 στοιχεία α) έως δ),
β)
εάν το ίδρυμα δεν έχει γνώση των υποκειμένων ανοιγμάτων του ΟΣΕ, ισχύει η παραδοχή ότι ο ΟΣΕ επενδύει στον μέγιστο επιτρεπόμενο βαθμό σύμφωνα με την εντολή του με φθίνουσα σειρά στα είδη στοιχείων ενεργητικού που αναφέρονται στο άρθρο 416 παράγραφος 1 στοιχεία α) έως δ) έως την επίτευξη του ανώτατου συνολικού επενδυτικού ορίου.
4. Τα ιδρύματα αναπτύσσουν αξιόπιστες μεθόδους και διαδικασίες για τον υπολογισμό και την αναφορά της αγοραίας αξίας και των ποσοστών περικοπής αποτίμησης όσον αφορά μετοχές ή μερίδια σε ΟΣΕ. Μόνο εάν μπορούν αν αποδείξουν στην αρμόδια αρχή ότι η σημαντικότητα του ανοίγματος δεν δικαιολογεί την ανάπτυξη των δικών τους μεθοδολογιών, τα ιδρύματα μπορούν να αναθέτουν τον υπολογισμό και την αναφορά των ποσοστών περικοπής για μερίδια ή μετοχές σε ΟΣΕ στους ακόλουθους τρίτους, σύμφωνα με τις μεθόδους που προβλέπονται στην παράγραφο 3 στοιχεία α) και β):
α)
στο ίδρυμα θεματοφυλακής του ΟΣΕ εφόσον ο εν λόγω ΟΣΕ επενδύει αποκλειστικά σε τίτλους και καταθέτει όλους τους τίτλους στο εν λόγω ίδρυμα θεματοφυλακής,
β)
για τους λοιπούς ΟΣΕ, στην εταιρεία διαχείρισης του ΟΣΕ, εφόσον αυτή πληροί τα κριτήρια του άρθρου 132 παράγραφος 3 στοιχείο α).
Η ορθότητα των υπολογισμών του ιδρύματος θεματοφυλακής ή της εταιρείας διαχείρισης του ΟΣΕ επιβεβαιώνεται από εξωτερικό ελεγκτή.
Άρθρο 419
Νομίσματα με περιορισμούς στη διαθεσιμότητα των ρευστών στοιχείων ενεργητικού
1. Η ΕΑΤ αξιολογεί τη διαθεσιμότητα για τα ιδρύματα των ρευστών στοιχείων ενεργητικού που αναφέρονται στο άρθρο 416 παράγραφος 1 στοιχείο β) στα νομίσματα που αφορούν ιδρύματα εγκατεστημένα στην Ένωση.
2. Αν οι δικαιολογημένες ανάγκες για ρευστά στοιχεία ενεργητικού δυνάμει της απαίτησης του άρθρου 412 υπερβαίνουν τη διαθεσιμότητα των εν λόγω στοιχείων σε ένα νόμισμα, εφαρμόζεται μία ή περισσότερες από τις κατωτέρω παρεκκλίσεις:
α)
κατά παρέκκλιση από το άρθρο 417 στοιχείο στ), το νόμισμα των ρευστών στοιχείων ενεργητικού μπορεί να μη συμβαδίζει με τη κατανομή των εκροών ρευστότητας ανά νόμισμα μετά την αφαίρεση των εισροών,
β)
για νομίσματα κράτους μέλους ή τρίτων χωρών, τα απαιτούμενα ρευστά στοιχεία ενεργητικού μπορούν να αντικαθίστανται με πιστωτικές γραμμές από την κεντρική τράπεζα του εν λόγω κράτους μέλους ή της εν λόγω τρίτης χώρας, οι οποίες είναι συμβατικά και αμετάκλητα δεσμευμένες για τις επόμενες 30 ημέρες και τιμολογούνται δίκαια, ανεξάρτητα από το ήδη αναληφθέν ποσό, με την προϋπόθεση ότι οι αρμόδιες αρχές του εν λόγω κράτους μέλους ή της τρίτης χώρας πράττουν το ίδιο και ότι το κράτος μέλος ή η τρίτη χώρα διαθέτει συγκρίσιμες απαιτήσεις υποβολής αναφορών.
3. Οι παρεκκλίσεις που εφαρμόζονται σύμφωνα με την παράγραφο 2 είναι αντιστρόφως ανάλογες με τη διαθεσιμότητα των σχετικών στοιχείων ενεργητικού. Οι δικαιολογημένες ανάγκες των ιδρυμάτων αξιολογούνται λαμβάνοντας υπόψη την ικανότητά τους να μειώνουν, μέσω άρτιας διαχείρισης ρευστότητας, την ανάγκη τους για τα εν λόγω ρευστά στοιχεία ενεργητικού καθώς και τα διακρατούμενα υπόλοιπα άλλων συμμετεχόντων της αγοράς στα εν λόγω στοιχεία.
4. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων που αναφέρουν τα νομίσματα τα οποία πληρούν τις προϋποθέσεις που προβλέπονται στο παρόν άρθρο.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως την 31η Μαρτίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα εκτελεστικά τεχνικά πρότυπα που αναφέρονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με το άρθρο 15 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
5. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει τις παρεκκλίσεις που αναφέρονται στην παράγραφο 2, συμπεριλαμβανομένων των προϋποθέσεων εφαρμογής τους.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή το αργότερο έως την 31η Μαρτίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 420
Εκροές ρευστότητας
1. Εν αναμονή του καθορισμού της απαίτησης ρευστότητας σύμφωνα με το άρθρο 460, οι εκροές ρευστότητας για τις οποίες πρέπει να υποβάλλεται αναφορά περιλαμβάνουν:
α)
το τρέχον ανεξόφλητο υπόλοιπο για καταθέσεις λιανικής όπως ορίζεται στο άρθρο 421,
β)
τα τρέχοντα ανεξόφλητα υπόλοιπα άλλων υποχρεώσεων που καθίστανται ληξιπρόθεσμες, μπορεί να καταστούν απαιτητές από τα ιδρύματα έκδοσης ή τον πάροχο της χρηματοδότησης ή συνεπάγονται την έμμεση προσδοκία του παρόχου της χρηματοδότησης ότι το ίδρυμα θα εξοφλήσει την απαίτηση εντός των επόμενων 30 ημερών όπως προβλέπεται στο άρθρο 422,
γ)
τις πρόσθετες εκροές που αναφέρονται στο άρθρο 423,
δ)
το μέγιστο ποσό που μπορεί να αναληφθεί κατά τη διάρκεια των επόμενων 30 ημερών από μη αναληφθείσες δεσμευμένες πιστωτικές και ταμειακές διευκολύνσεις όπως προβλέπεται στο άρθρο 424,
ε)
τις πρόσθετες εκροές που προσδιορίζονται στην αξιολόγηση σύμφωνα με την παράγραφο 2.
2. Τα ιδρύματα αξιολογούν τακτικά την πιθανότητα και τον ενδεχόμενο όγκο των εκροών ρευστότητας κατά τη διάρκεια των επόμενων 30 ημερών όσον αφορά προϊόντα ή υπηρεσίες τα οποία δεν καλύπτονται από τα άρθρα 422, 423 και 424 και τα οποία παρέχονται από τα εν λόγω ιδρυμάτα ή έχουν την εγγύηση τουςή θα θεωρούνταν συνδεδεμένα με τα εν λόγω ιδρύματα από ενδεχόμενους αγοραστές, συμπεριλαμβανομένων, αλλά όχι αποκλειστικά, εκροών ρευστότητας που προκύπτουν από τυχόν συμβατικές ρυθμίσεις, όπως λοιπές υποχρεώσεις εκτός ισολογισμού και ενδεχόμενες υποχρεώσεις για παροχή ρευστότητας, συμπεριλαμβανομένων, αλλά όχι αποκλειστικά, των δεσμευμένων διευκολύνσεων χρηματοδότησης, των μη εκταμιευθέντων δανείων και προκαταβολών προς αντισυμβαλλόμενους χονδρικής, των στεγαστικών δανείων που έχουν συμφωνηθεί αλλά δεν έχουν εκταμιευθεί ακόμη, των πιστωτικών καρτών, των λογαριασμών υπεραναλήψεων, των προγραμματισμένων εκροών που σχετίζονται με την ανανέωση ή παράταση νέων δανείων προς πελάτες λιανικής ή χονδρικής, των προγραμματισμένων πληρωμών από παράγωγα και των εκτός ισολογισμού προϊόντων που σχετίζονται με τη χρηματοδότηση εμπορίου, όπως αναφέρονται στο άρθρο 429 και στο παράρτημα Ι. Οι εν λόγω εκροές αξιολογούνται βάσει ενός σεναρίου που συνδυάζει ιδιοσυγκρατικές ακραίες συνθήκες και ακραίες συνθήκες που καλύπτουν όλο το εύρος της αγοράς.
Για τη σχετική αξιολόγηση, τα ιδρύματα λαμβάνουν ιδιαίτερα υπόψη τους τις σημαντικές ζημίες για τη φήμη τους που θα μπορούσαν να προκύψουν από τη μη παροχή ρευστότητας στα ανωτέρω προϊόντα ή υπηρεσίες. Τα ιδρύματα αναφέρουν τουλάχιστον άπαξ ετησίως στις αρμόδιες αρχές τα προϊόντα και τις υπηρεσίες για τις οποίες η πιθανότητα και ο πιθανός εκροών ρευστότητας όγκος που αναφέρονται στο πρώτο εδάφιο είναι ουσιώδεις και οι αρμόδιες αρχές προσδιορίζουν τις εκροές που πρέπει να εφαρμοστούν. Οι αρμόδιες αρχές μπορούν να εφαρμόζουν ποσοστό εκροών έως 5 % για προϊόντα εκτός ισολογισμού που σχετίζονται με χρηματοδότηση του εμπορίου, όπως αναφέρεται στο άρθρο 429 και στο παράρτημα Ι.
Οι αρμόδιες αρχές αναφέρουν στην ΕΑΤ τουλάχιστον άπαξ ετησίως τα είδη των προϊόντων ή υπηρεσιών για τα οποία έχουν προσδιορίσει εκροές βάσει των αναφορών των ιδρυμάτων. Επίσης, στην εν λόγω αναφορά εξηγούν τη μεθοδολογία που εφάρμοσαν για τον προσδιορισμό των εκροών.
Άρθρο 421
Εκροές από καταθέσεις λιανικής
1. Τα ιδρύματα υποβάλλουν ξεχωριστή αναφορά για το υπόλοιπο των καταθέσεων λιανικής που καλύπτονται από σύστημα εγγύησης των καταθέσεων σύμφωνα με την οδηγία 94/19/ΕΚ ή από αντίστοιχο σύστημα εγγύησης των καταθέσεων σε τρίτη χώρα, και πολλαπλασιάζουν επί τουλάχιστον 5 % εάν για την κατάθεση ισχύει ένα από τα ακόλουθα:
α)
αποτελεί τμήμα καθιερωμένης σχέσης, γεγονός που καθιστά ιδιαίτερα απίθανη ενδεχόμενη ανάληψη,
β)
τηρείται σε συναλλακτικό λογαριασμό, συμπεριλαμβανομένων και λογαριασμών στους οποίους πιστώνονται τακτικά μισθοί.
2. Τα ιδρύματα πολλαπλασιάζουν άλλες καταθέσεις λιανικήςπου δεν αναφέρονται στην παράγραφο 1 επί τουλάχιστον 10 %.
3. Λαμβάνοντας υπόψη τη συμπεριφορά των τοπικών καταθετών σύμφωνα με τις υποδείξεις των αρμόδιων αρχών, η ΕΑΤ εκδίδει κατευθυντήριες γραμμές έως την 1η Ιανουαρίου 2014 σχετικά με τα κριτήρια καθορισμού των όρων εφαρμογής των παραγράφων 1 και 2 αναφορικά με τον προσδιορισμό των καταθέσεων λιανικής που υπόκεινται σε διαφορετικές εκροές και των ορισμών των εν λόγω προϊόντων για τους σκοπούς του παρόντος τίτλου. Οι εν λόγω κατευθυντήριες γραμμές λαμβάνουν υπόψη την πιθανότητα οι ανωτέρω καταθέσεις να οδηγήσουν σε εκροές ρευστότητας κατά τη διάρκεια των επόμενων 30 ημερών. Οι εν λόγω εκροές αξιολογούνται βάσει ενός σεναρίου που συνδυάζει ιδιοσυγκρατικές ακραίες συνθήκες και ακραίες συνθήκες που καλύπτουν όλο το εύρος της αγοράς.
4. Κατά παρέκκλιση των παραγράφων 1 και 2, τα ιδρύματα πολλαπλασιάζουν τις καταθέσεις λιανικήςπου έχουν λάβει σε τρίτες χώρες επί ποσοστό υψηλότερο από το οριζόμενο στις εν λόγω παραγράφους εάν το εν λόγω ποσοστό προβλέπεται βάσει συγκρίσιμων απαιτήσεων υποβολής αναφορών τρίτων χωρών.
5. Τα ιδρύματα μπορούν να αποκλείουν από τον υπολογισμό των εκροών ορισμένες σαφώς προσδιορισμένες κατηγορίες λιανικών καταθέσεων εφόσον σε κάθε περίπτωση το ίδρυμα εφαρμόζει αυστηρά τις κατωτέρω απαιτήσεις για ολόκληρη την κατηγορία των εν λόγω καταθέσεων, με εξαίρεση μεμονωμένες δικαιολογημένες περιστάσεις δυσχέρειας του καταθέτη:
α)
για διάστημα 30 ημερών, ο καταθέτης δεν επιτρέπεται να αποσύρει την κατάθεση ή
β)
για πρόωρες αναλήψεις εντός 30 ημερών, ο καταθέτης υποχρεούται να καταβάλει χρηματική ποινή που περιλαμβάνει την απώλεια των τόκων μεταξύ της ημερομηνίας της ανάληψης και της ημερομηνίας συμβατικής ληκτότητας συν ένα σημαντικό πρόστιμο που δεν πρέπει υποχρεωτικά να υπερβαίνει τον οφειλόμενο τόκο για το διάστημα που μεσολάβησε από την ημερομηνία της κατάθεσης έως την ημερομηνία της ανάληψης.
Άρθρο 422
Εκροές από άλλες υποχρεώσεις
1. Τα ιδρύματα πολλαπλασιάζουν τις υποχρεώσεις που προκύπτουν από τις ίδιες λειτουργικές δαπάνες του ιδρύματος επί 0 %.
2. Τα ιδρύματα πολλαπλασιάζουν τις υποχρεώσεις που προκύπτουν από εξασφαλισμένες πιστοδοτήσεις και από συναλλαγές με όρους κεφαλαιαγοράς όπως ορίζονται στο άρθρο 195 σημείο 3) επί:
α)
0 % μέχρι το ύψος της αξίας των ρευστών στοιχείων ενεργητικού σύμφωνα με το άρθρο 418, εάν οι υποχρεώσεις είναι εξασφαλισμένές με στοιχεία ενεργητικού που θα μπορούσαν να θεωρηθούν ρευστά στοιχεία ενεργητικού σύμφωνα με το άρθρο 416,
β)
100 % άνω του ύψους της αξίας των ρευστών στοιχείων ενεργητικού σύμφωνα με το άρθρο 418, εάν οι υποχρεώσεις είναι εξασφαλισμένες με στοιχεία ενεργητικού που θα μπορούσαν να θεωρηθούν ρευστά στοιχεία ενεργητικού σύμφωνα με το άρθρο 416,
γ)
100 % αν εξασφαλίζονται με στοιχεία ενεργητικού που δεν θα μπορούσαν να θεωρηθούν ρευστά στοιχεία ενεργητικού σύμφωνα με το άρθρο 416, με εξαίρεση τις συναλλαγές που καλύπτονται από τα στοιχεία δ) και ε) της παρούσας παραγράφου,
δ)
25 % αν οι υποχρεώσεις εξασφαλίζονται με στοιχεία ενεργητικού που δεν θα μπορούσαν να θεωρηθούν ρευστά στοιχεία ενεργητικού σύμφωνα με το άρθρο 416 και δανειστής είναι η κεντρική κυβέρνηση, μια οντότητα του δημόσιου τομέα του κράτους μέλους όπου έχει λάβει άδεια ή έχει ιδρύσει υποκατάστημα το πιστωτικό ίδρυμα ή πολυμερής τράπεζα ανάπτυξης. Οι οντότητες του δημόσιου τομέα για τις οποίες ισχύει η εν λόγω μεταχείριση περιορίζονται σε όσες ο συντελεστής στάθμισης κινδύνου είναι 20 % ή χαμηλότερος σύμφωνα με το τρίτο μέρος κεφάλαιο 2 τίτλος ΙΙ,
ε)
0 % αν ο δανειστής είναι κεντρική τράπεζα.
3. Τα ιδρύματα πολλαπλασιάζουν τις υποχρεώσεις που προκύπτουν από καταθέσεις που πρέπει να διατηρούνται:
α)
από τον καταθέτη προκειμένου να του παρασχεθούν υπηρεσίες εκκαθάρισης, φύλαξης ή διαχείρισης μετρητών ή άλλες συγκρίσιμες υπηρεσίες από το ίδρυμα,
β)
στο πλαίσιο καταμερισμού κοινών καθηκόντων με θεσμικό σύστημα προστασίας που πληροί τις απαιτήσεις του άρθρου 113 παράγραφος 7, ή ως νόμιμες ή κανονιστικές ελάχιστες καταθέσεις άλλης οντότητας μέλους του ίδιου θεσμικού συστήματος προστασίας,
γ)
από τον καταθέτη στο πλαίσιο καθιερωμένης λειτουργικής σχέσης πέραν της αναφερόμενης στο στοιχείο α),
δ)
από τον καταθέτη προκειμένου να του παρασχεθούν υπηρεσίες εκκαθάρισης σε μετρητά και υπηρεσίες από το κεντρικό πιστωτικό ίδρυμα και όπου το πιστωτικό ίδρυμα ανήκει σε δίκτυο, δυνάμει νομοθετικών ή καταστατικών διατάξεων,
επί 5 % στην περίπτωση του στοιχείου α) στον βαθμό που καλύπτονται από σύστημα εγγύησης των καταθέσεων σύμφωνα με την οδηγία 94/19/ΕΚ ή από αντίστοιχο σύστημα εγγύησης των καταθέσεων σε τρίτη χώρα, ειδάλλως επί 25 %.
Οι καταθέσεις πιστωτικών ιδρυμάτων που τοποθετούνται σε κεντρικά πιστωτικά ιδρύματα οι οποίες θεωρούνται ρευστά στοιχεία του ενεργητικού σύμφωνα με το άρθρο 416 παράγραφος 1 στοιχείο στ) πολλαπλασιάζονται επί ποσοστό εκροών 100 %.
4. Οι υπηρεσίες εκκαθάρισης, φύλαξης ή διαχείρισης μετρητών ή άλλες συγκρίσιμες υπηρεσίες που αναφέρονται στην παράγραφο 3 στοιχεία α) και δ) καλύπτουν τις σχετικές υπηρεσίες μόνο στον βαθμό που παρέχονται στο πλαίσιο καθιερωμένης σχέσης από την οποία εξαρτάται σε σημαντικό βαθμό ο καταθέτης. Δεν αποτελούν απλώς υπηρεσίες τραπεζικής μέσω ανταποκριτών ή υπηρεσίες βασικής μεεσολάβησης και το ίδρυμα διαθέτει αποδείξεις ότι ο πελάτης του δεν μπορεί να αποσύρει νομίμως οφειλόμενα ποσά για χρονικό ορίζοντα 30 ημερών χωρίς να υπονομεύσει τη λειτουργία του.
Έως ότου θεσπισθεί ενιαίος ορισμός της καθιερωμένης λειτουργικής σχέσης κατά την παράγραφο 3 στοιχείο γ), τα ίδια τα ιδρύματα θεσπίζουν τα κριτήρια προσδιορισμού της καθιερωμένης λειτουργικής σχέσης για την οποία έχουν αποδείξεις ότι ο πελάτης δεν δύναται να αποσύρει νομίμως οφειλόμενα ποσά για χρονικό ορίζοντα 30 ημερών χωρίς να υπονομεύσει τη λειτουργία του και κοινοποιούν τα κριτήρια αυτά στις αρμόδιες αρχές. Οι αρμόδιες αρχές δύνανται, απουσία ενιαίου ορισμού, να παρέχουν γενικές οδηγίες τις οποίες ακολουθούν τα ιδρύματα για τον προσδιορισμό των καταθέσεων που διατηρούνται από τον καταθέτη στο πλαίσιο καθιερωμένης λειτουργικής σχέσης.
5. Τα ιδρύματα πολλαπλασιάζουν τις υποχρεώσεις που προκύπτουν από καταθέσεις πελατών που δεν είναι χρηματοπιστωτικοί πελάτες, στον βαθμό που δεν εμπίπτουν στις παραγράφους 3 και 4, επί 40 % και πολλαπλασιάζουν το ύψος των υποχρεώσεων αυτών που καλύπτονται από σύστημα εγγύησης καταθέσεων σύμφωνα με την οδηγία 94/19/ΕΚ ή ανάλογο σύστημα εγγύησης καταθέσεων σε τρίτη χώρα επί 20 %.
6. Τα ιδρύματα λαμβάνουν υπόψη τις εκροές και τις εισροές που αναμένονται σε ορίζοντα 30 ημερών από τις συμβάσεις που απαριθμούνται στο παράρτημα ΙΙ σε καθαρή βάση για τους διάφορους αντισυμβαλλομένους και τις πολλαπλασιάζουν επί 100 % σε περίπτωση καθαρής εκροής. Καθαρή βάση σημαίνει επίσης μετά την αφαίρεση της ληπτέας εξασφάλισης η οποία θεωρείται ρευστό στοιχείο ενεργητικού δυνάμει του άρθρου 416.
7. Τα ιδρύματα υποβάλλουν ξεχωριστές αναφορες σχετικά με άλλες υποχρεώσεις που δεν εμπίπτουν στις παραγράφους 1 έως 5.
8. Οι αρμόδιες αρχές μπορούν να χορηγούν άδεια εφαρμογής χαμηλότερου ποσοστού εκροής ανάλογα με την περίπτωση στις υποχρεώσεις που αναφέρονται στην παράγραφο 7, εφόσον πληρούνται όλες οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
ο καταθέτης:
i)
είναι μητρικό ή θυγατρικό ίδρυμα του ιδρύματος ή άλλη θυγατρική του ίδιου μητρικού ιδρύματος,
ii)
συνδέεται με το ίδρυμα με σχέση κατά την έννοια του άρθρου 12 παράγραφος 1 της οδηγίας 83/349/ΕΟΚ,
iii)
είναι ίδρυμα που εμπίπτει στο ίδιο θεσμικό σύστημα προστασίας που πληροί τις απαιτήσεις του άρθρου 113 παράγραφος 7,
iv)
είναι το κεντρικό ίδρυμα ή μέλος δικτύου που συμμορφώνεται προς τις διατάξεις του άρθρου 400 παράγραφος 2 στοιχείο δ),
β)
υπάρχουν λόγοι να αναμένεται χαμηλότερη εκροή εντός των επόμενων 30 ημερών, ακόμα και βάσει σεναρίου που συνδυάζει ιδιοσυγκρατικές ακραίες συνθήκες και συνθήκες που καλύπτουν όλο το εύρος της αγοράς,
γ)
ο καταθέτης εφαρμόζει μια αντίστοιχη συμμετρική ή πιο συντηρητική εισροή κατά παρέκκλιση από το άρθρο 425,
δ)
το ίδρυμα και ο καταθέτης είναι εγκατεστημένοι στο ίδιο κράτος μέλος.
9. Οι αρμόδιες αρχές μπορούν να μην απαιτούν την εφαρμογή των προϋποθέσεων της παραγράφου 8 στοιχείο δ) όταν εφαρμόζεται το άρθρο 20 παράγραφος 1 στοιχείο β). Σε αυτή την περίπτωση πρέπει να πληρούνται πρόσθετα αντικειμενικά κριτήρια όπως ορίζονται στην κατ' εξουσιοδότηση πράξη που αναφέρεται στο άρθρο 460. Στις περιπτώσεις που επιτρέπεται η εφαρμογή χαμηλότερης εκροής, οι αρμόδιες αρχές ενημερώνουν την ΕΑΤ σχετικά με το αποτέλεσμα της διαδικασίας του άρθρου 20 παράγραφος 1 στοιχείο β). Η εκπλήρωση των προϋποθέσεων για αυτές τις χαμηλότερες εκροές επανεξετάζεται τακτικά από τις αρμόδιες αρχές.
10. Η ΕΑΤ καταρτίζει, σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων για τον περαιτέρω προσδιορισμό των πρόσθετων αντικειμενικών κριτηρίων που αναφέρονται στην παράγραφο9.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως την 1η Ιανουαρίου 2015.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 423
Πρόσθετες εκροές
1. Οι εξασφαλίσεις, πλην των στοιχείων ενεργητικού που αναφέρονται στο άρθρο 416 παράγραφος 1 στοιχεία α), β) και γ), που παρέχονται από το ίδρυμα για τις συμβάσεις που αναφέρονται στο Παράρτημα ΙΙ και τα πιστωτικά παράγωγα, υπόκεινται σε πρόσθετη εκροή ύψους 20 %.
2. Τα ιδρύματα κοινοποιούν στις αρμόδιες αρχές όλες τις συμβάσεις που συνάπτουν, οι συμβατικοί όροι των οποίων οδηγούν, εντός 30 ημερών από σημαντική επιδείνωση της πιστωτικής ποιότητας του ιδρύματος, σε εκροές ρευστότητας ή πρόσθετες ανάγκες παροχής εξασφαλίσεων. Εάν οι αρμόδιες αρχές κρίνουν ότι οι συμβάσεις αυτές είναι ουσιώδεις όσον αφορά τις πιθανές εκροές ρευστότητας του ιδρύματος, απαιτούν από το ίδρυμα να προσθέσει συμπληρωματική εκροή για τις εν λόγω συμβάσεις για τις πρόσθετες ανάγκες παροχής εξασφαλίσεων που προκύπτουν από ουσιώδη επιδείνωση της πιστωτικής ποιότητας του ιδρύματος όπως για παράδειγμα την αναθεώρηση προς τα κάτω της εξωτερικής πιστοληπτικής του αξιολόγησης κατά τρεις βαθμίδες. Το ίδρυμα εξετάζει τακτικά την έκταση αυτής της ουσιώδους επιδείνωσης λαμβάνοντας υπόψη τα στοιχεία που είναι συναφή σύμφωνα με τις συμβάσεις που έχει συνάψει και κοινοποιεί το αποτέλεσμα της εξέτασης αυτής στις αρμόδιες αρχές.
3. Το ίδρυμα προσθέτει συμπληρωματική εκροή που αντιστοιχεί σε ανάγκες παροχής εξασφαλίσεων που θα προέκυπταν από τον αντίκτυπο σεναρίου δυσμενών εξελίξεων στην αγορά στις συναλλαγές παραγώγων, τις συναλλαγές χρηματοδότησης και άλλες συμβάσεις του ιδρύματος εφόσον είναι ουσιώδεις.
Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων για τον προσδιορισμό των όρων εφαρμογής όσον αφορά την έννοια του «ουσιώδους» χαρακτήρα και τις μεθόδους μέτρησης της εν λόγω πρόσθετης εκροής.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή το αργότερο έως τις 31 Μαρτίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα τα οποία αναφέρονται στο δεύτερο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
4. Το ίδρυμα προσθέτει συμπληρωματική εκροή που αντιστοιχεί στην αγοραία αξία των τίτλων ή άλλων στοιχείων ενεργητικού που πωλούνται με ανοικτή πώληση και πρέπει να παραδοθούν εντός του χρονικού ορίζοντα των 30 ημερών, εκτός εάν το ίδρυμα κατέχει τους τίτλους που πρέπει να παραδοθούν ή εάν τους έχει δανειστεί με όρους που απαιτούν την επιστροφή τους μόνο μετά τον ορίζοντα των 30 ημερών και οι τίτλοι δεν αποτελούν μέρος των ρευστών στοιχείων ενεργητικού του ιδρύματος.
5. Το ίδρυμα προσθέτει συμπληρωματική εκροή η οποία αντιστοιχεί:
α)
στο επιπλέον ποσό της εξασφάλιση που κατέχει το ίδρυμα το οποίο μπορεί να καταστεί απαιτητό ανά πάσα στιγμή από τον αντισυμβαλλόμενο σύμφωνα με τη σχετική συμφωνία,
β)
στην εξασφάλιση που πρέπει να επιστραφεί σε αντισυμβαλλόμενο,
γ)
στην εξασφάλιση που αντιστοιχεί σε στοιχεία του ενεργητικού τα οποία θα μπορούσαν να θεωρηθούν ρευστά στοιχεία του ενεργητικού για τους σκοπούς του άρθρου 416 τα οποία μπορούν να αντικαταστήσουν στοιχεία που αντιστοιχούν σε στοιχεία τα οποία δεν θα μπορούσαν να θεωρηθούν ρευστά στοιχεία του ενεργητικού για τους σκοπούς του άρθρου 416 χωρίς τη συγκατάθεση του ιδρύματος.
6. Οι καταθέσεις που λαμβάνονται ως εξασφάλιση δεν θεωρούνται υποχρεώσεις για τους σκοπούς του άρθρου 422, αλλά υπόκεινται στις διατάξεις του παρόντος άρθρου ανάλογα με την περίπτωση.
Άρθρο 424
Εκροές από πιστωτικές και ταμειακές διευκολύνσεις
1. Τα ιδρύματα αναφέρουν τις εκροές από δεσμευμένες πιστωτικές διευκολύνσεις και δεσμευμένες ταμειακές διευκολύνσεις, οι οποίες προσδιορίζονται ως ποσοστό του μέγιστου ποσού που μπορεί να αναληφθεί εντός των επόμενων 30 ημερών. Αυτό το μέγιστο ποσό που μπορεί να αναληφθεί μπορεί να αξιολογηθεί μετά την αφαίρεση οιωνδήποτε αναγκών ρευστότητας που προβλέπονται από το άρθρο 420 παράγραφος 2 όσον αφορά εκτός ισολογισμού στοιχεία εμπορικών χρηματοδοτήσεων και μετά την αφαίρεση της αξίας της εξασφάλισης σύμφωνα με το άρθρο 418 που παρέχεται, εάν το ίδρυμα μπορεί να επαναχρησιμοποιήσει την εξασφάλιση και εάν η εξασφάλιση έχει τη μορφή ρευστών στοιχείων ενεργητικού σύμφωνα με το άρθρο 416. Η εξασφάλιση που παρέχεται δεν μπορεί να είναι στοιχεία ενεργητικού που εκδίδονται από τον αντισυμβαλλόμενο στον οποίο παρέχεται η διευκόλυνση ή από κάποια οντότητα συνδεδεμένη με αυτόν. Εάν το ίδρυμα διαθέτει τις αναγκαίες πληροφορίες, το μέγιστο ποσό που μπορεί να αναληφθεί για πιστωτικές και ταμειακές διευκολύνσεις προσδιορίζεται ως το μέγιστο ποσό που μπορεί να αναληφθεί δεδομένων των υποχρεώσεων του ιδίου του αντισυμβαλλομένου ή του προκαθορισμένου συμβατικού χρονοδιαγράμματος αναλήψεων που καθίστανται ληξιπρόθεσμες εντός των επόμενων 30 ημερών.
2. Το μέγιστο ποσό που μπορεί να αναληφθεί από μη αναληφθείσες δεσμευμένες πιστωτικές διευκολύνσεις και μη αναληφθείσες δεσμευμένες ταμειακές διευκολύνσεις εντός των επόμενων 30 ημερών πολλαπλασιάζεται επί 5 % εάν οι εν λόγω διευκολύνσεις υπάγονται στην κλάση των ανοιγμάτων λιανικής τραπεζικής δυνάμει της τυποποιημένης μεθόδου ή της μεθόδου IRB για τον πιστωτικό κίνδυνο.
3. Το μέγιστο ποσό που μπορεί να αναληφθεί από μη αναληφθείσες δεσμευμένες πιστωτικές διευκολύνσεις και μη αναληφθείσες δεσμευμένες ταμειακές διευκολύνσεις εντός των επόμενων 30 ημερών πολλαπλασιάζεται επί 10 % εάν οι εν λόγω διευκολύνσεις πληρούν τις κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
δεν υπάγονται στην κλάση των ανοιγμάτων λιανικής τραπεζικής δυνάμει της τυποποιημένης μεθόδου ή της μεθόδου IRB για τον πιστωτικό κίνδυνο,
β)
έχουν παρασχεθεί σε πελάτες που δεν είναι χρηματοπιστωτικοί πελάτες,
γ)
δεν έχουν παρασχεθεί για να αντικαταστήσουν τη χρηματοδότηση του πελάτη σε περιπτώσεις που δεν είναι σε θέση να ικανοποιήσει τις απαιτήσεις χρηματοδότησής του από τις χρηματοπιστωτικές αγορές.
4. Το δεσμευμένο ποσό της διευκόλυνσης παροχής ρευστότητας που έχει παρασχεθεί σε ΟΕΣΤ για να μπορέσει η εν λόγω ΟΕΣΤ να αγοράσει στοιχεία ενεργητικού πλην τίτλων από πελάτες που δεν είναι χρηματοπιστωτικοί πελάτες πολλαπλασιάζεται επί 10 % στο μέτρο που υπερβαίνει το ποσό των συγκεκριμένων στοιχείων ενεργητικού που έχουν αγοραστεί από πελάτες και εφόσον το μέγιστο ποσό που μπορεί να αναληφθεί περιορίζεται δυνάμει σύμβασης στο ποσό των αγοραζόμενων στοιχείων ενεργητικού.
5. Τα ιδρύματα γνωστοποιούν το μέγιστο ποσό που μπορεί να αναληφθεί από άλλες μη αναληφθείσες δεσμευμένες πιστωτικές διευκολύνσεις και μη αναληφθείσες δεσμευμένες ταμειακές διευκολύνσεις εντός των επόμενων 30 ημερών. Η απαίτηση αυτή ισχύει ιδίως για τα εξής:
α)
ταμειακές διευκολύνσεις που έχει παραχωρήσει το ίδρυμα σε ΟΕΣΤ πέραν εκείνων που αναφέρονται στην παράγραφο 3 στοιχείο β),
β)
συμφωνίες δυνάμει των οποίων το ίδρυμα υποχρεούται να αγοράσει ή να ανταλλάξει στοιχεία ενεργητικού από ΟΕΣΤ,
γ)
διευκολύνσεις που παρέχονται σε πιστωτικά ιδρύματα,
δ)
διευκολύνσεις που παρέχονται σε χρηματοδοτικά ιδρύματα και επιχειρήσεις επενδύσεων.
6. Κατά παρέκκλιση από την παράγραφο 5, τα ιδρύματα που έχουν ιδρυθεί με απόφαση και τελούν υπό την αιγίδα τουλάχιστον μίας κεντρικής ή περιφερειακής κυβέρνησης κράτους μέλους μπορούν να εφαρμόζουν τις προβλεπόμενες στις παραγράφους 2 και 3 ρυθμίσεις και σε πιστωτικές και ταμειακές διευκολύνσεις που παρέχονται σε ιδρύματα με αποκλειστικό σκοπό την άμεση ή έμμεση χρηματοδότηση προνομιακών δανείων που υπάγονται στις κλάσεις ανοιγμάτων που αναφέρονται στις ανωτέρω παραγράφους. Κατά παρέκκλιση του άρθρου 425 παράγραφος 2 στοιχείο δ), εάν αυτά τα προνομιακά δάνεια χορηγούνται μέσω άλλου ιδρύματος που ενεργεί ως διαμεσολαβητής (δάνεια άμεσης επανεκχώρησης), μπορεί να εφαρμοστεί συμμετρική εισροή και εκροή από τα ιδρύματα. Τα εν λόγω προνομιακά δάνεια διατίθενται μόνο σε πρόσωπα που δεν είναι χρηματοπιστωτικοί πελάτες σε μη ανταγωνιστική, μη κερδοσκοπική βάση για την προώθηση στόχων δημόσιας πολιτικής της Ένωσης και/ή της κεντρικής ή περιφερειακής κυβέρνησης του εν λόγω κράτους μέλους. Η ανάληψη από τις εν λόγω διευκολύνσεις είναι δυνατή μόνο κατόπιν της ευλόγως αναμενόμενης ζήτησης για προνομιακό δάνειο και έως το ύψος της σχετικής ζήτησης που συνδέεται με τη μεταγενέστερη υποβολή αναφορών σχετικά με τη χρήση των χορηγηθέντων πόρων.
Άρθρο 425
Εισροές
1. Τα ιδρύματα αναφέρουν τις εισροές ρευστότητάς τους. Τα ανώτατα όρια εισροών ρευστότητας είναι οι εισροές ρευστότητας περιορισμένες στο 75 % των εκροών ρευστότητας. Τα ιδρύματα μπορούν να εξαιρούν από το ανωτέρω όριο τις εισροές ρευστότητας από καταθέσεις που κατέχουν σε άλλα ιδρύματα, οι οποίες εμπίπτουν στην αντιμετώπιση που προβλέπεται στο άρθρο 113 παράγραφος 6 ή 7. Τα ιδρύματα μπορούν να εξαιρούν από το ανωτέρω όριο τις εισροές ρευστότητας από ποσά οφειλόμενα από δανειολήπτες και επενδυτές ομολόγων οι οποίες συνδέονται με ενυπόθηκη πίστωση χρηματοδοτούμενη με ομόλογα επιλέξιμα για την αντιμετώπιση που ορίζεται στο άρθρο 129 παράγραφος 4, 5 ή 6 ή με ομόλογα όπως αναφέρονται στο άρθρο 52 παράγραφος 4 της οδηγίας 2009/65/ΕΚ. Τα ιδρύματα μπορούν να εξαιρούν τις εισροές από προνομιακά δάνεια τα οποία τα ιδρύματα έχουν επανεκχωρήσει άμεσα. Με την επιφύλαξη της προηγούμενης έγκρισης της αρμόδιας αρχής που είναι υπεύθυνη για την εποπτεία σε ατομική βάση, το ίδρυμα μπορεί να εξαιρεί πλήρως ή εν μέρει τις εισροές όταν ο πάροχος είναι μητρικό ή θυγατρικό ίδρυμα του ιδρύματος ή άλλη θυγατρική του ίδιου μητρικού ιδρύματος ή συνδέεται με το ίδρυμα με σχέση κατά την έννοια του άρθρου 12 παράγραφος 1 της οδηγίας 83/349/ΕΟΚ.
2. Οι εισροές ρευστότητας υπολογίζονται εντός των επόμενων 30 ημερών. Περιλαμβάνουν συμβατικές εισροές από ανοίγματα που δεν είναι σε υπερημερία και για τα οποία το ίδρυμα δεν έχει λόγους να αναμένει μη εκτέλεση εντός του χρονικού ορίζοντα των 30 ημερών. Οι εισροές ρευστότητας γνωστοποιούνται πλήρως με χωριστή αναφορών για τις ακόλουθες εισροές:
α)
τα οφειλόμενα ποσά από πελάτες που δεν είναι χρηματοπιστωτικοί πελάτες για την πληρωμή κεφαλαίου μειώνονται κατά το 50 % της αξίας τους ή κατά τη συμβατική δέσμευση στους εν λόγω πελάτες για την επέκταση της χρηματοδότησης, ανάλογα με το ποσό που είναι υψηλότερο. Αυτό δεν ισχύει για ποσά που οφείλονται από εξασφαλισμένες πιστοδοτήσεις και από συναλλαγές με όρους κεφαλαιαγοράς όπως ορίζονται στο άρθρο 192 σημείο 3), οι οποίες εξασφαλίζονται μέσω ρευστών στοιχείων ενεργητικού σύμφωνα με το άρθρο 416, όπως αναφέρεται στο στοιχείο δ) της παρούσας παραγράφου.
Κατά παρέκκλιση του πρώτου εδαφίου του παρόντος στοιχείου, τα ιδρύματα που έχουν λάβει δέσμευση κατά το άρθρο 424 παράγραφος 6 για να χορηγήσουν προνομιακό δάνειο σε τελικό δικαιούχο μπορούν να λαμβάνουν υπόψη εισροή έως το ποσό της εκροής που εφαρμόζουν στην αντίστοιχη δέσμευση για τη χορήγηση των προνομιακών αυτών δανείων,
β)
τα οφειλόμενα ποσά από συναλλαγές χρηματοδότησης του εμπορίου που αναφέρονται στο άρθρο 162 παράγραφος 3 δεύτερο εδάφιο στοιχείο β) με εναπομένουσα ληκτότητα έως 30 ημερών λαμβάνονται πλήρως υπόψη ως εισροές,
γ)
τα στοιχεία ενεργητικού με μη προσδιορισμένη συμβατική ημερομηνία λήξης λαμβάνονται υπόψη με 20 % εισροή, υπό τον όρο ότι η σύμβαση επιτρέπει στην τράπεζα να καταγγείλει τη σύμβαση και να απαιτήσει πληρωμή εντός 30 ημερών,
δ)
τα οφειλόμενα ποσά από εξασφαλισμένες πιστοδοτήσεις και από συναλλαγές με όρους κεφαλαιαγοράς όπως ορίζονται στο άρθρο 192 σημείο 3), εάν είναι εξασφαλισμένα μέσω ρευστών διαθεσίμων όπως αναφέρονται στο άρθρο 416 παράγραφος 1, δεν λαμβάνονται υπόψη έως την αξία των ρευστών στοιχείων ενεργητικού μετά την αφαίρεση των ποσοστών περικοπής και λαμβάνονται πλήρως υπόψη για τα υπόλοιπα οφειλόμενα ποσά,
ε)
τα οφειλόμενα ποσά που αντιμετωπίζονται από το ίδρυμα που τα οφείλει σύμφωνα με το άρθρο 422 παράγραφοι 3 και 4 πολλαπλασιάζονται με αντίστοιχη συμμετρική εισροή,
στ)
τα οφειλόμενα ποσά από θέσεις σε μετοχικά προιόντα κύριων δεικτών υπό τον όρο ότι δεν γίνεται διπλός υπολογισμός με τα ρευστά στοιχεία του ενεργητικού,
ζ)
τυχόν μη αναληφθείσες πιστωτικές και ταμειακές διευκολύνσεις, καθώς και τυχόν άλλες ληφθήσες δεσμεύσεις δεν λαμβάνονται υπόψη.
3. Οι εκροές και οι εισροές που αναμένονται σε ορίζοντα 30 ημερών από τις συμβάσεις που αναφέρονται στο παράρτημα ΙΙ αντικατοπτρίζονται σε καθαρή βάση για τους διάφορους αντισυμβαλλομένους και πολλαπλασιάζονται επί 100 % σε περίπτωση καθαρής εισροής. Καθαρή βάση σημαίνει επίσης μετά την αφαίρεση της ληπτέας εξασφάλισης η οποία θεωρείται ρευστό στοιχείο ενεργητικού δυνάμει του άρθρου 416.
4. Κατά παρέκκλιση της παραγράφου 2 στοιχείο ζ), οι αρμόδιες αρχές μπορούν να παραχωρούν την άδεια εφαρμογής υψηλότερης εισροής, ανάλογα με την περίπτωση, για πιστωτικές και ταμειακές διευκολύνσεις εφόσον πληρούνται όλες οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
υπάρχουν λόγοι να αναμένεται υψηλότερη εισροή ακόμα και υπό συνδυασμένες αγοραίες και ιδιοσυγκρατικές ακραίες συνθήκες για τον πάροχο,
β)
ο αντισυμβαλλόμενος είναι μητρικό ίδρυμα ή θυγατρική του ιδρύματος ή άλλη θυγατρική του ίδιου μητρικού ιδρύματος ή συνδέεται με το ίδρυμα με σχέση κατά την έννοια του άρθρου 12 παράγραφος 1 της οδηγίας 83/349/ΕΟΚ ή μέλος του ίδιου θεσμικού συστήματος προστασίας που προβλέπεται στο άρθρο 113 παράγραφος 7 του παρόντος κανονισμού ή το κεντρικό ίδρυμα ή μέλος δικτύου για το οποίο ισχύει η απαλλαγή που αναφέρεται στο άρθρο 10 του παρόντος κανονισμού,
γ)
ο αντισυμβαλλόμενος εφαρμόζει αντίστοιχη συμμετρική ή πιο συντηρητική εκροή κατά παρέκκλιση από τα άρθρα 422, 423 και 424,
δ)
το ίδρυμα και ο αντισυμβαλλόμενος είναι εγκατεστημένοι στο ίδιο κράτος μέλος.
5. Οι αρμόδιες αρχές μπορούν να μην απαιτούν την εφαρμογή της προϋπόθεσης της παραγράφου 4 στοιχείο δ) όταν εφαρμόζεται το άρθρο 20 παράγραφος 1 στοιχείο β). Σε αυτήν την περίπτωση πρέπει να πληρούνται πρόσθετα αντικειμενικά κριτήρια όπως ορίζονται στην κατ' εξουσιοδότηση πράξη που αναφέρεται στο άρθρο 460. Στις περιπτώσεις που επιτρέπεται η εφαρμογή υψηλότερης εισροής, οι αρμόδιες αρχές ενημερώνουν την ΕΑΤ σχετικά με το αποτέλεσμα της διαδικασίας του άρθρου 20 παράγραφος 1 στοιχείο β). Η εκπλήρωση των προϋποθέσεων για αυτές τις υψηλότερες εισροές επανεξετάζεται τακτικά από τις αρμόδιες αρχές.
6. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων για τον περαιτέρω προσδιορισμό των πρόσθετων αντικειμενικών κριτηρίων που αναφέρονται στην παράγραφο 5.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως την 1η Ιανουαρίου 2015.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
7. Τα ιδρύματα δεν αναφέρουν εισροές από οποιοδήποτε από τα ρευστά στοιχεία ενεργητικού που αναφέρονται δυνάμει του άρθρου 416, με εξαίρεση τις πληρωμές των στοιχείων ενεργητικού που δεν αποτυπώνονται στην αγοραία αξία του στοιχείου.
8. Τα ιδρύματα δεν αναφέρουν εισροές από οποιεσδήποτε νέες υποχρεώσεις αναλαμβάνουν.
9. Τα ιδρύματα λαμβάνουν υπόψη τους εισροές ρευστότητας που πρόκειται να ληφθούν σε τρίτες χώρες εάν υπάρχουν περιορισμοί μεταφοράς ή εάν είναι εκπεφρασμένες σε μη μετατρέψιμα νομίσματα μόνο στον βαθμό που αντιστοιχούν σε εκροές στην εν λόγω τρίτη χώρα ή το σχετικό νόμισμα αντιστοίχως.
Άρθρο 426
Επικαιροποίηση των μελλοντικών απαιτήσεων ρευστότητας
Μετά από την έκδοση κατ' εξουσιοδότηση πράξης από την Επιτροπή για τη διευκρίνιση της απαίτησης ρευστότητας σύμφωνα με το άρθρο 460, η ΕΑΤ μπορεί να καταρτίσει σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων για τον προσδιορισμό των όρων του άρθρου 421 παράγραφος 1, του άρθρου 422, εκτός των παραγράφων 8, 9 και 10 του εν λόγω άρθρου, και του άρθρου 424 προκειμένου να ληφθούν υπόψη τα διεθνώς συμφωνηθέντα πρότυπα.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα εκτελεστικά τεχνικά πρότυπα που αναφέρονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με το άρθρο 15 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
ΤΙΤΛΟΣ ΙΙΙ
ΥΠΟΒΟΛΗ ΑΝΑΦΟΡΩΝ ΣΧΕΤΙΚΑ ΜΕ ΣΤΑΘΕΡΗ ΧΡΗΜΑΤΟΔΟΤΗΣΗ
Άρθρο 427
Στοιχεία που παρέχουν σταθερή χρηματοδότηση
1. Τα ιδρύματα υποβάλλουν στις αρμόδιες αρχές, σύμφωνα με τις απαιτήσεις για την υποβολή αναφορών που ορίζονται στο άρθρο 415 παράγραφος 1 και τους ενιαίους μορφότυπους κοινοποίησης που αναφέρονται στο άρθρο 415 παράγραφος 3, τα κατωτέρω στοιχεία και τις συνιστώσες τους ώστε να είναι δυνατή η αξιολόγηση της διαθεσιμότητας σταθερής χρηματοδότησης:
α)
τα ακόλουθα ίδια κεφάλαια, μετά την εφαρμογή αφαιρέσεων, όπου κρίνεται σκόπιμο:
i)
των κεφαλαιακών μέσων της κατηγορίας 1,
ii)
των κεφαλαιακών μέσων της κατηγορίας 2,
iii)
άλλων προνομιούχων μετοχών και κεφαλαιακών μέσωνν που υπερβαίνουν το επιτρεπτό ποσό της κατηγορίας 2 και έχουν πραγματική ληκτότητα ένα έτος ή περισσότερο,
β)
τις κατωτέρω υποχρεώσεις που δεν περιλαμβάνονται στο στοιχείο α):
i)
τις καταθέσεις λιανικής που υπάγονται στη μεταχείριση που καθορίζεται στο άρθρο 421 παράγραφος 1,
ii)
τις καταθέσεις λιανικής που υπάγονται στη μεταχείριση που καθορίζεται στο άρθρο 421 παράγραφος 2,
iii)
τις καταθέσεις που υπάγονται στη μεταχείριση που καθορίζεται στο άρθρο 422 παράγραφοι 3 και 4,
iv)
από τις καταθέσεις που αναφέρονται στο σημείο iii), όσες υπόκεινται σε σύστημα εγγύησης καταθέσεων σύμφωνα με την οδηγία 94/19/ΕΚ ή σε αντίστοιχο σύστημα εγγύησης καταθέσεων σε τρίτη χώρα που εμπίπτει στις προϋποθέσεις του άρθρου 421 παράγραφος 2,
v)
από τις καταθέσεις που αναφέρονται στο σημείο iii), όσες υπόκεινται στο άρθρο 422 παράγραφος 3 στοιχείο β),
vi)
από τις καταθέσεις που αναφέρονται στο σημείο iii), όσες υπόκεινται στο άρθρο 422 παράγραφος 3 στοιχείο δ),
vii)
τα ποσά που κατατίθενται και δεν εμπίπτουν στο σημείο i), ii) ή iii) εάν δεν αποτελούν καταθέσεις χρηματοπιστωτικών πελατών,
viii)
κάθε χρηματοδότηση που προέρχεται από χρηματοπιστωτικούς πελάτες,
ix)
χωριστά για τα ποσά που εμπίπτουν στα σημεία vii) και viii) αντίστοιχα, τη χρηματοδότηση από εξασφαλισμένες πιστοδοτήσεις και από συναλλαγές με όρους κεφαλαιαγοράς όπως ορίζονται στο άρθρο 192 σημείο 3):
-
που είναι εξασφαλισμένες μέω στοιχεία ενεργητικού που θα μπορούσαν να θεωρηθούν ρευστά στοιχεία ενεργητικού σύμφωνα με το άρθρο 416,
-
που είναι εξασφαλισμένες μέ άλλα στοιχεία ενεργητικού,
x)
υποχρεώσεις οι οποίες προκύπτουν από εκδοθέντες τίτλους που υπάγονται στη μεταχείριση που καθορίζεται στο άρθρο 129 παράγραφος 4 ή 5 ή όπως αναφέρονται στο άρθρο 52 παράγραφος 4 της οδηγίας 2009/65/ΕΚ,
xi)
τις ακόλουθες λοιπές υποχρεώσεις που προκύπτουν από εκδοθέντες τίτλους που δεν υπάγονται στο στοιχείο α):
-
υποχρεώσεις που προκύπτουν από τίτλους εκδοθέντες με πραγματική ληκτότητα ένα έτος ή περισσότερο,
-
υποχρεώσεις που προκύπτουν από τίτλους εκδοθέντες με πραγματική ληκτότητα μικρότερη του έτους,
xii)
οποιεσδήποτε άλλες απαιτήσεις.
2. Όλα τα στοιχεία κατατάσσονται κατά περίπτωση στις ακόλουθες πέντε κατηγορίες σύμφωνα με την ημερομηνία λήξης τους ή την πρώτη ημερομηνία κατά την οποία καθίστανται απαιτητά βάσει σύμβασης, αναλόγως ποια προηγείται:
α)
εντός τριμήνου,
β)
μεταξύ τριών και έξι μηνών,
γ)
μεταξύ έξι και εννέα μηνών,
δ)
μεταξύ εννέα και 12 μηνών,
ε)
έπειτα από 12 μήνες.
Άρθρο 428
Στοιχεία που απαιτούν σταθερή χρηματοδότηση
1. Εφόσον δεν αφαιρούνται από τα ίδια κεφάλαια, τα κατωτέρω στοιχεία αναφέρονται χωριστά στις αρμόδιες αρχές ούτως ώστε να είναι δυνατή η αξιολόγηση των αναγκών σταθερής χρηματοδότησης:
α)
στοιχεία ενεργητικού που θεωρούνται ρευστά στοιχεία ενεργητικού σύμφωνα με το άρθρο 416, χωριστά ανά κατηγορία περιουσιακού στοιχείου,
β)
οι ακόλουθοι τίτλοι και μέσα χρηματαγοράς που δεν περιλαμβάνονται στο στοιχείο α):
i)
στοιχεία ενεργητικού που πληρούν τους όρους για την πρώτη πιστωτική βαθμίδα βάσει του άρθρου 122,
ii)
στοιχεία ενεργητικού που πληρούν τους όρους για τη δεύτερη πιστωτική βαθμίδα βάσει του άρθρου 122,
iii)
άλλα στοιχεία ενεργητικού,
γ)
μετοχικοί τίτλοι μη χρηματοοικονομικών οντοτήτων εισηγμένων σε σημαντικό δείκτη σε αναγνωρισμένο χρηματιστήριο,
δ)
άλλοι μετοχικοί τίτλοι,
ε)
χρυσός,
στ)
άλλα πολύτιμα μέταλλα,
ζ)
μη ανανεώσιμα δάνεια και εισπρακτέες απαιτήσεις, με χωριστή αναφορά των εν λόγω ανανεώσιμων δανείων και εισπρακτέων απαιτήσεων για τα οποία οι δανειολήπτες είναι:
i)
φυσικά πρόσωπα πλην εμπορικών ατομικών επιχειρήσεων και εταιρικών συμπράξεων,
ii)
ΜΜΕ που μπορούν να υπαχθούν στην κλάση των ανοιγμάτων λιανικήςσύμφωνα με την τυποποιημένη προσέγγιση ή τη μέθοδο IRB για πιστωτικό κίνδυνο ή επιχείρηση επιλέξιμη για την αντιμετώπιση που καθορίζεται στο άρθρο 153 παράγραφος 4 και όπου το συνολικό ύψος της κατάθεσης του εν λόγω πελάτη ή της ομάδας συνδεδεμένων πελατών είναι χαμηλότερο από 1 εκατομμύρια EUR,
iii)
κράτη, κεντρικές τράπεζες και οντότητες του δημοσίου τομέα,
iv)
πελάτες που δεν αναφέρονται στα σημεία i) και ii), πλην χρηματοπιστωτικών πελατών,
v)
πελάτες που δεν αναφέρονται στα σημεία i), ii) και ii) οι οποίοι είναι χρηματοπιστωτικοί πελάτες και χωριστά από αυτούς τα πιστωτικά ιδρύματα και οι άλλοι χρηματοπιστωτικοί πελάτες,
η)
μη ανανεώσιμα δάνεια και εισπρακτέες απαιτήσεις που αναφέρονται στο στοιχείο ζ), και χωριστά από αυτές όσες:
i)
είναι εξασφαλισμένες με εμπορικά ακίνητα (ΕΕΑ),
ii)
είναι εξασφαλισμένες με αστικά ακίνητα(ΕΑΑ),
iii)
χρηματοδοτούνται ισόποσα (άμεση επανεκχώρηση) μέσω ομολόγων επιλέξιμων για την αντιμετώπιση που καθορίζεται στο άρθρο 129 παράγραφος 4 ή 5 ή μέσω ομολόγων όπως αναφέρονται στο άρθρο 52 παράγραφος 4 της οδηγίας 2009/65/ΕΚ,
θ)
εισπρακτέα παράγωγα μέσα,
ι)
οποιαδήποτε άλλα στοιχεία ενεργητικού,
ια)
μη αναληφθείσες δεσμευμένες πιστωτικές διευκολύνσεις που χαρακτηρίζονται ως στοιχεία μέτριου ή μέτριου/χαμηλού κινδύνου δυνάμει του παραρτήματος Ι.
2. Όλα τα στοιχεία κατατάσσονται κατά περίπτωση στις πέντε κατηγορίες του άρθρου 427 παράγραφος 2.
ΕΒΔΟΜΟ ΜΕΡΟΣ
ΜΟΧΛΕΥΣΗ
Άρθρο 429
Υπολογισμός του δείκτη μόχλευσης
1. Τα ιδρύματα υπολογίζουν το δείκτη μόχλευσής τους σύμφωνα με τη μέθοδο που προβλέπεται στις παραγράφους 2 έως 11.
2. Ο δείκτης μόχλευσης υπολογίζεται ως το μέτρο κεφαλαίου ενός ιδρύματος προς το μέτρο συνολικού ανοίγματος του ιδρύματος αυτού και εκφράζεται ως ποσοστό.
Τα ιδρύματα υπολογίζουν το δείκτη μόχλευσης ως τον απλό αριθμητικό μέσο των μηνιαίων δεικτών μόχλευσης κατά τη διάρκεια τριμήνου.
3. Για τους σκοπούς της παραγράφου 2, η μέτρηση του κεφαλαίου είναι το κεφάλαιο της Κατηγορίας 1.
4. Το μέτρο του συνολικού ανοίγματος ισούται με το άθροισμα των ποσών ανοιγμάτων όλων των στοιχείων ενεργητικού και των εκτός ισολογισμού στοιχείων που δεν αφαιρούνται κατά τον προσδιορισμό του μέτρου κεφαλαίου που αναφέρεται στην παράγραφο 3.
Όταν τα ιδρύματα περιλαμβάνουν οντότητα του χρηματοοικονομικού τομέα στην οποία κατέχουν σημαντική επένδυση σύμφωνα με το άρθρο 43 στην ενοποίησή τους σύμφωνα με το εφαρμοστέο λογιστικό πλαίσιο, αλλά όχι στην εποπτική ενοποίησή τους σύμφωνα με το κεφάλαιο 2 τίτλος ΙΙ πρώτο μέρος, δεν καθορίζουν την αξία ανοίγματος για τη σημαντική επένδυση σύμφωνα με την παράγραφο 5 στοιχείο α) του παρόντος άρθρου αλλά ως το ποσό που προκύπτει από τον πολλαπλασιασμό του ποσού που προσδιορίζεται στο στοιχείο α) του παρόντος εδαφίου επί τον παράγοντα που προσδιορίζεται στο στοιχείο β) του παρόντος εδαφίου:
α)
το άθροισμα των ποσών ανοιγμάτων όλων των ανοιγμάτων της οντότητας του χρηματοοικονομικού τομέα στην οποία υφίσταται η σημαντική επένδυση,
β)
για όλες τις άμεσες, έμμεσες και σύνθετες συμμετοχές του ιδρύματος στα μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1 της οντότητας του χρηματοοικονομικού τομέα, το συνολικό ποσό των στοιχείων αυτών που δεν αφαιρούνται δυνάμει του άρθρου 47 και του άρθρου 48 παράγραφος 1 στοιχείο β) διαιρούμενο δια του συνολικού ποσού των στοιχείων αυτών.
5. Τα ιδρύματα προσδιορίζουν την αξία ανοίγματος των στοιχείων ενεργητικού σύμφωνα με τις ακόλουθες αρχές:
α)
ως αξίες ανοιγμάτων των στοιχείων ενεργητικού, εξαιρουμένων των συμβολαίων που περιλαμβάνονται στο παράρτημα ΙΙ και των πιστωτικών παραγώγων, νοούνται οι αξίες ανοιγμάτων σύμφωνα με την πρώτη περίοδο του άρθρου 111 παράγραφος 1,
β)
οι αγορασθείσες εμπράγματες ή χρηματοοικονομικές εξασφαλίσεις, εγγυήσεις ή μειώσεις του πιστωτικού κινδύνου δεν χρησιμοποιούνται για τη μείωση των αξιών ανοιγμάτων των στοιχείων ενεργητικού,
γ)
τα δάνεια δεν συμψηφίζονται με τις καταθέσεις.
6. Τα ιδρύματα προσδιορίζουν τις αξίες ανοιγμάτων των συμβάσεων που αναφέρονται στο παράρτημα ΙΙ και των πιστωτικών παραγώγων, συμπεριλαμβανομένων όσων είναι εκτός ισολογισμού, σύμφωνα με τη μέθοδο του άρθρου 274.
Κατά τον προσδιορισμό της αξίας ανοίγματος των συμβολαίων που περιλαμβάνονται στο παράρτημα ΙΙ και των πιστωτικών παραγώγων, τα ιδρύματα λαμβάνουν υπόψη τις επιπτώσεις των συμβάσεων ανανέωσης οφειλής και άλλων συμφωνιών συμψηφισμού, πλην των συμφωνιών συμβατικού συμψηφισμού μεταξύ προϊόντων, σύμφωνα με το άρθρο 295.
7. Κατά παρέκκλιση από την παράγραφο 6, τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν τη μέθοδο του άρθρου 275 για να προσδιορίζουν την αξία ανοίγματος των συμβάσεων που αναφέρονται στο παράρτημα ΙΙ σημεία 1 και 2 μόνο εάν χρησιμοποιούν την εν λόγω μέθοδο και για τον προσδιορισμό της αξίας ανοίγματος των εν λόγω συμβάσεων για τους σκοπούς της ικανοποίησης των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων που προβλέπονται στο άρθρο 92.
8. Κατά τον προσδιορισμό των δυνητικών μελλοντικών πιστωτικών ανοιγμάτων των πιστωτικών παραγώγων, τα ιδρύματα εφαρμόζουν τις αρχές του άρθρου 299 παράγραφος 2 σε όλα τα πιστωτικά τους παράγωγα και όχι μόνο σε εκείνα που εντάσσονται στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών.
9. Τα ιδρύματα προσδιορίζουν την αξία ανοίγματος συναλλαγών επαναγοράς, συναλλαγών δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων ή βασικών εμπορευμάτων, συναλλαγών με μακρά προθεσμία διακανονισμού και συναλλαγών δανεισμού σε λογαριασμό περιθωρίου ασφάλισης συμπεριλαμβανομένων όσων δεν περιλαμβάνονται στον ισολογισμό, σύμφωνα με το άρθρο 220 παράγραφοι 1 ως 3 και το άρθρο 222, και λαμβάνουν υπόψη τα αποτελέσματα συμβάσεων-πλαισίων συμψηφισμού, εκτός των συμφωνιών συμβατικού συμψηφισμού μεταξύ προϊόντων, σύμφωνα με το άρθρο 206.
10. Τα ιδρύματα προσδιορίζουν την αξία ανοίγματος των εκτός ισολογισμού στοιχείων, πλην των στοιχείων που αναφέρονται στις παραγράφους 6 και 9 του παρόντος άρθρου, σύμφωνα με το άρθρο 111 παράγραφος 1, με την επιφύλαξη των ακόλουθων τροποποιήσεων των συντελεστών μετατροπής που απαριθμούνται στο εν λόγω άρθρο:
α)
ο συντελεστής μετατροπής που εφαρμόζεται στην ονομαστική αξία για μη χρησιμοποιηθείσες πιστωτικές ευχέρειες, οι οποίες μπορούν να ακυρωθούν ανά πάσα στιγμή, άνευ όρων και χωρίς προειδοποίηση, ο οποίος αναφέρεται στο παράρτημα Ι σημείο 4 στοιχεία α) και β), είναι 10 %,
β)
ο συντελεστής μετατροπής για τα εκτός ισολογισμού στοιχεία μέσου/χαμηλού κινδύνου που σχετίζονται με τη χρηματοδότηση εμπορίου τα οποία αναφέρονται στο παράρτημα Ι σημείο 3 στοιχείο α) και για τα εκτός ισολογισμού στοιχεία που σχετίζονται με επισήμως στηριζόμενες εξαγωγικές πιστώσεις τα οποία αναφέρονται στο παράρτημα, σημείο 3 στοιχείο β) σημείο i) είναι 20 %,
γ)
ο συντελεστής μετατροπής για τα εκτός ισολογισμού στοιχεία μέσου κινδύνου που σχετίζονται με τη χρηματοδότηση εμπορίου τα οποία αναφέρονται στο παράρτημα Ι σημείο 2 στοιχείο α) ή στο παράρτημα Ι σημείο 2 στοιχείο β) σημείο i) και τα εκτός ισολογισμού στοιχεία που σχετίζονται με επισήμως στηριζόμενες εξαγωγικές πιστώσεις τα οποία αναφέρονται στο παράρτημα Ι σημείο 2 στοιχείο β) σημείο ii) είναι 50 %,
δ)
ο συντελεστής μετατροπής για όλα τα άλλα εκτός ισολογισμού στοιχεία που απαριθμούνται στο παράρτημα Ι είναι 100 %.
11. Εάν οι εθνικές γενικά αποδεκτές λογιστικές αρχές αναγνωρίζουν εμπιστευματικά στοιχεία ενεργητικού στον ισολογισμό, σύμφωνα με το άρθρο 10 της οδηγίας 86/635/ΕΟΚ, τα εν λόγω στοιχεία ενεργητικού μπορούν να εξαιρούνται από το μέτρο του συνολικού ανοίγματος του δείκτη μόχλευσης εφόσον πληρούν τα κριτήρια για μη αναγνώριση του Διεθνούς Λογιστικού Προτύπου (ΔΛΠ) 39, όπως ισχύουν σύμφωνα με τον κανονισμό (ΕΚ) αριθ. 1606/2002, και, κατά περίπτωση, τα κριτήρια για μη ενοποίηση του Διεθνούς Προτύπου Χρηματοοικονομικής Αναφοράς (ΔΠΧΑ) 10, όπως ισχύουν σύμφωνα με τον κκανονισμό (ΕΚ) αριθ. 1606/2202.
Άρθρο 430
Απαίτηση υποβολής αναφορών
1. Τα ιδρύματα υποβάλλουν στις αρμόδιες αρχές όλες τις αναγκαίες πληροφορίες σχετικά με τον δείκτη μόχλευσης και τις συνιστώσες του σύμφωνα με το άρθρο 429. Οι αρμόδιες αρχές λαμβάνουν υπόψη τις εν λόγω πληροφορίες κατά τη διενέργεια της εποπτικής αξιολόγησης που αναφέρεται στο άρθρο 97 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ.
Τα ιδρύματα υποβάλλουν επίσης στις αρμόδιες αρχές τις πληροφορίες που απαιτούνται για την προετοιμασία των εκθέσεων που αναφέρονται στο άρθρο 511.
Οι αρμόδιες αρχές υποβάλλουν τις πληροφορίες που λαμβάνουν από τα ιδρύματα στην ΕΑΤ κατόπιν αιτήματος της τελευταίας για να διευκολύνουν την αξιολόγηση που αναφέρεται στο άρθρο 511.
2. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να προσδιορίσει τον μορφότυπο του ενιαίου υποδείγματος, τις οδηγίες χρήσης του υποδείγματος αυτού, τη συχνότητα και τις ημερομηνίες υποβολής αναφορών καθώς και τις λύσεις ΤΠ, για την απαίτηση υποβολής αναφορών που προβλέπεται στην παράγραφο 1.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως 1η Φεβρουαρίου 2015.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα εκτελεστικά τεχνικά πρότυπα που αναφέρονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με το άρθρο 15 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
ΟΓΔΟΟ ΜΕΡΟΣ
ΔΗΜΟΣΙΟΠΟΙΗΣΗ ΠΛΗΡΟΦΟΡΙΩΝ ΑΠΟ ΤΑ ΙΔΡΥΜΑΤΑ
ΤΙΤΛΟΣ Ι
ΓΕΝΙΚΕΣ ΑΡΧΕΣ
Άρθρο 431
Πεδίο εφαρμογής των απαιτήσεων δημοσιοποίησης
1. Τα ιδρύματα δημοσιοποιούν τις πληροφορίες που αναφέρονται στον τίτλο ΙΙ, με την επιφύλαξη των διατάξεων του άρθρου 432.
2. Η άδεια που χορηγείται από τις αρμόδιες αρχές δυνάμει του τρίτου μέρους σχετικά με τα μέσα και τις μεθοδολογίες που αναφέρονται στον τίτλο III εξαρτάται από τη δημοσιοποίηση από τα ιδρύματα των πληροφοριών που ορίζονται σε αυτόν.
3. Τα ιδρύματα υιοθετούν επίσημη πολιτική συμμόρφωσης με τις υποχρεώσεις δημοσιοποίησης που θεσπίζονται στο παρόν μέρος, και διαθέτουν πολιτικές αξιολόγησης της καταλληλότητας των δημοσιοποιήσεών τους, περιλαμβανομένης της επαλήθευσης και της συχνότητάς τους. Τα ιδρύματα διαθέτουν επίσης πολιτικές αξιολόγησης του κατά πόσον οι δημοσιοποιήσεις τους μεταφέρουν πλήρως το προφίλ κινδύνου τους στους συμμετέχοντες στην αγορά.
Εάν οι εν λόγω δημοσιοποιήσεις δεν μεταφέρουν πλήρως το προφίλ κινδύνου στους συμμετέχοντες στην αγορά, τα ιδρύματα οφείλουν να δημοσιοποιούν τις πληροφορίες που είναι αναγκαίες επιπλέον εκείνων που απαιτούνται βάσει της παραγράφου 1. Ωστόσο, υποχρεούνται να δημοσιοποιούν μόνον τις πληροφορίες που είναι ουσιώδεις και όχι πληροφορίες αποκλειστικές ή εμπιστευτικές σύμφωνα με το άρθρο 432.
4. Τα ιδρύματα επεξηγούν, κατόπιν σχετικού αιτήματος, τις αποφάσεις τους σχετικά με τη διαβάθμιση στις ΜΜΕ και στις άλλες εταιρίες που έχουν υποβάλει αίτηση δανείου, παρέχοντας γραπτώς τις σχετικές επεξηγήσεις εφόσον τους ζητηθεί. Το διοικητικό κόστος της παροχής επεξηγήσεων είναι ανάλογο του ποσού του δανείου.
Άρθρο 432
Μη ουσιώδεις, αποκλειστικές ή εμπιστευτικές πληροφορίες
1. Τα ιδρύματα δύνανται να παραλείπουν μία ή περισσότερες από τις δημοσιοποιήσεις που προβλέπονται στον τίτλο II εφόσον δεν θεωρούνται ουσιώδεις οι παρεχόμενες με τις εν λόγω δημοσιοποιήσεις πληροφορίες, με εξαίρεση των δημοσιοποιήσεων που αναφέρονται στο άρθρο 435 παράγραφος 2 στοιχείο γ) και στα άρθρα 437 και 435.
Οι πληροφορίες στις δημοσιοποιήσεις θεωρούνται ουσιώδεις εάν η παράλειψη ή η ανακριβής παρουσίασή τους μπορεί να μεταβάλει ή να επηρεάσει την εκτίμηση ή την απόφαση ενός χρήστη που στηρίζεται στις πληροφορίες αυτές για τη λήψη οικονομικών αποφάσεων.
Σύμφωνα με το άρθρο 16 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010, η ΕΑΤ εκδίδει κατευθυντήριες γραμμές μέχρι τις 31 Δεκεμβρίου 2014 όσον αφορά τον τρόπο με τον οποίο τα ιδρύματα οφείλουν να εφαρμόζουν την έννοια των ουσιωδών πληροφοριών σε σχέση με τις απαιτήσεις δημοσιοποίησης του τίτλου ΙΙ.
2. Τα ιδρύματα δύνανται επίσης να παραλείπουν ένα ή περισσότερα πληροφοριακά στοιχεία από αυτά που συμπεριλαμβάνονται στις δημοσιοποιήσεις των τίτλων ΙΙ και ΙΙΙ εφόσον τα στοιχεία αυτά περιλαμβάνουν πληροφορίες που θεωρούνται αποκλειστικές ή εμπιστευτικές σύμφωνα με το δεύτερο και τρίτο εδάφιο, με εξαίρεση των δημοσιοποιήσεων που αναφέρονται στα άρθρα 437 και 450.
Οι πληροφορίες ενός ιδρύματος θεωρούνται αποκλειστικές εάν η δημοσιοποίησή τους θα έθετε σε κίνδυνο την ανταγωνιστική του θέση. Σε αυτές περιλαμβάνονται πληροφορίες για προϊόντα ή συστήματα οι οποίες, εάν δημοσιοποιούνταν σε ανταγωνιστές, θα μείωναν την αξία των επενδύσεων του ιδρύματος σε αυτά τα προϊόντα ή συστήματα.
Οι πληροφορίες θεωρούνται εμπιστευτικές εάν υπάρχουν υποχρεώσεις εμπιστευτικότητας έναντι πελατών ή άλλων αντισυμβαλλομένων οι οποίες δεσμεύουν ένα ίδρυμα.
Σύμφωνα με το άρθρο 16 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010, η ΕΑΤ εκδίδει κατευθυντήριες γραμμές μέχρι τις 31 Δεκεμβρίου 2014 όσον αφορά τον τρόπο με τον οποίο τα ιδρύματα οφείλουν να εφαρμόζουν την έννοια των αποκλειστικών και εμπιστευτικών πληροφοριών σε σχέση με τις απαιτήσεις δημοσιοποίησης των τίτλων ΙΙ και ΙΙΙ.
3. Στις εξαιρετικές περιπτώσεις της παραγράφου 2, το οικείο ίδρυμα αναφέρει στις δημοσιοποιήσεις του το γεγονός ότι τα συγκεκριμένα πληροφοριακά στοιχεία δεν δημοσιοποιούνται καθώς και το σχετικό λόγο, δημοσιεύει δε γενικότερου τύπου πληροφορίες σχετικά με το θέμα για το οποίο υπάρχει υποχρέωση δημοσιοποίησης, εκτός εάν τα σχετικά στοιχεία χαρακτηρίζονται αποκλειστικά ή εμπιστευτικά.
4. Οι παράγραφοι 1, 2 και 3 δεν θίγουν το πεδίο της ευθύνης όσον αφορά την παράλειψη δημοσιοποίησης ουσιωδών πληροφοριών.
Άρθρο 433
Συχνότητα δημοσιοποίησης
Τα ιδρύματα δημοσιεύουν τις απαιτούμενες βάσει του παρόντος μέρους πληροφορίες τουλάχιστον σε ετήσια βάση.
Οι ετήσιες δημοσιοποιήσεις γίνονται ανάλογα με την ημερομηνία δημοσίευσης των οικονομικών καταστάσεων.
Τα ιδρύματα αξιολογούν την ανάγκη δημοσιοποίησης ορισμένων ή όλων των πληροφοριών με συχνότητα μεγαλύτερη της ετήσιας λαμβάνοντας υπόψη τα σχετικά χαρακτηριστικά των επιχειρηματικών τους δραστηριοτήτων, όπως το μέγεθος των συναλλαγών τους, το φάσμα των δραστηριοτήτων τους, την παρουσία τους σε διάφορες χώρες, τη δραστηριοποίησή τους σε διαφόρους χρηματοπιστωτικούς τομείς και τη συμμετοχή τους σε διεθνείς χρηματοπιστωτικές αγορές και διεθνή συστήματα πληρωμών, διακανονισμού και εκκαθάρισης. Κατά την αξιολόγηση αυτή λαμβάνεται ιδίως υπόψη η ενδεχόμενη ανάγκη συχνότερης δημοσιοποίησης των πληροφοριών του άρθρου 437 και του άρθρου 438 στοιχεία γ) έως στ) και πληροφοριών σχετικά με τους αναλαμβανόμενους κινδύνους και με άλλα στοιχεία που υπόκεινται σε ταχείες μεταβολές.
Σύμφωνα με το άρθρο 16 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010, η ΕΑΤ εκδίδει κατευθυντήριες γραμμές μέχρι τις 31 Δεκεμβρίου 2014 όσον αφορά την αξιολόγηση εκ μέρους των ιδρυμάτων των συχνότερων δημοσιοποιήσεων των τίτλων ΙΙ και ΙΙΙ.
Άρθρο 434
Μέσα δημοσιοποίησης
1. Τα ιδρύματα δύνανται να προσδιορίζουν το κατάλληλο μέσο, τόπο και τρόπο επαλήθευσης για την αποτελεσματική συμμόρφωση με τις υποχρεώσεις δημοσιοποίησης που ορίζει το παρόν μέρος. Στο μέτρο του δυνατού, όλες οι δημοσιοποιήσεις πραγματοποιούνται με τα ίδια μέσα ή στον ίδιο τόπο. Εάν παρόμοια πληροφορία δημοσιοποιείται σε δύο ή περισσότερα μέσα, σε καθένα από τα μέσα αυτά περιλαμβάνεται αναφορά στην αντίστοιχη πληροφορία που δημοσιοποιείται στο άλλο μέσο.
2. Ανάλογες δημοσιοποιήσεις πραγματοποιούμενες από τα ιδρύματα για λόγους λογιστικής απεικόνισης, εισαγωγής τίτλων σε ρυθμιζόμενη αγορά ή άλλους λόγους μπορεί να θεωρηθεί ότι συνιστούν συμμόρφωση με το παρόν μέρος Εάν οι δημοσιοποιήσεις δεν περιλαμβάνονται στις οικονομικές εκθέσεις τους, τα ιδρύματα αναφέρουν με σαφήνεια στις οικονομικές τους καταστάσεις πού υπάρχουν.
ΤΙΤΛΟΣ ΙΙ
ΤΕΧΝΙΚΑ ΚΡΙΤΗΡΙΑ ΣΧΕΤΙΚΑ ΜΕ ΤΗ ΔΙΑΦΑΝΕΙΑ ΚΑΙ ΤΙΣ ΔΗΜΟΣΙΟΠΟΙΗΣΕΙΣ
Άρθρο 435
Στόχοι και πολιτικές διαχείρισης κινδύνων
1. Τα ιδρύματα δημοσιοποιούν τους στόχους και τις πολιτικές τους για τη διαχείριση κινδύνων για κάθε χωριστή κατηγορία κινδύνου, περιλαμβανομένων των κινδύνων που αναφέρονται στον παρόντα τίτλο. Οι δημοσιοποιήσεις αυτές περιλαμβάνουν:
α)
τις στρατηγικές και τις διαδικασίες για τη διαχείριση αυτών των κινδύνων,
β)
τη διάρθρωση και την οργάνωση του σχετικού τμήματος διαχείρισης κινδύνων, συμπεριλαμβανομένων πληροφοριών σχετικά με τις αρμοδιότητες και το καταστατικό του, ή κάθε άλλη σχετική διάταξη,
γ)
την έκταση και τη φύση των συστημάτων αναφοράς και μέτρησης κινδύνων,
δ)
τις πολιτικές αντιστάθμισης και μείωσης κινδύνων, και τις στρατηγικές και διαδικασίες για την παρακολούθηση και την διατήρηση της αποτελεσματικότητας των μέσων αντιστάθμισης και μείωσης κινδύνων,
ε)
μια δήλωση εγκεκριμένη από το διοικητικό όργανο σχετικά με την επάρκεια των μηχανισμών διαχείρισης κινδύνου του ιδρύματος, με την οποία βεβαιώνεται ότι τα συστήματα διαχείρισης κινδύνου είναι κατάλληλα για το προφίλ και τη στρατηγική του ιδρύματος,
στ)
μια συνοπτική δήλωση κινδύνου εγκεκριμένη από το διοικητικό όργανο, στην οποία περιγράφεται με συντομία το συνολικό προφίλ κινδύνου του ιδρύματος που σχετίζεται με την επιχειρηματική στρατηγική. Η εν λόγω δήλωση περιλαμβάνει βασικούς δείκτες και στοιχεία που παρέχουν στα ενδιαφερόμενα τρίτα μέρη ολοκληρωμένη άποψη της διαχείρισης κινδύνου του ιδρύματος, συμπεριλαμβανομένου του τρόπου με τον οποίο το προφίλ κινδύνου του ιδρύματος ανταποκρίνεται στο επίπεδο ανοχής κινδύνου που έχει ορίσει το διοικητικό όργανο.
2. Τα ιδρύματα δημοσιοποιούν τις κατωτέρω πληροφορίες, συμπεριλαμβανομένων τακτικών, τουλάχιστον ετήσιων, επαναξιολογήσεων όσον αφορά το πλαίσιο διακυβέρνησης:
α)
τον αριθμό των θέσεων στο ΔΣ που κατέχουν τα μέλη του διοικητικού οργάνου,
β)
την πολιτική πρόσληψης για την επιλογή των μελών του διοικητικού οργάνου, καθώς και τις πραγματικές τους γνώσεις, τις δεξιότητες και την ειδικότητά τους,
γ)
την πολιτική πολυμορφίας όσον αφορά την επιλογή των μελών του διοικητικού οργάνου, τους στόχους του και τους σχετικούς στόχους της ως άνω πολιτικής, και τον βαθμό στον οποίο έχουν επιτευχθεί οι εν λόγω στόχοι,
δ)
εάν το ίδρυμα έχει συστήσει χωριστή επιτροπή κινδύνου και πόσες φορές έχει συγκληθεί η εν λόγω επιτροπή,
ε)
την περιγραφή της ροής πληροφοριών προς το διοικητικό όργανο σχετικά με τους κινδύνους.
Άρθρο 436
Πεδίο εφαρμογής
Τα ιδρύματα δημοσιοποιούν τις κατωτέρω πληροφορίες σχετικά με το πεδίο εφαρμογής των απαιτήσεων του παρόντος κανονισμού σύμφωνα με την οδηγία 2013/36/ΕΕ:
α)
επωνυμία του ιδρύματος στο οποίο εφαρμόζονται οι απαιτήσεις του παρόντος κανονισμού,
β)
συνοπτική παρουσίαση των διαφορών μεταξύ του εύρους ενοποίησης αφενός για λογιστικούς και αφετέρου για εποπτικούς σκοπούς, με σύντομη περιγραφή της δραστηριότητας των επιχειρήσεων, όπου εξηγείται εάν:
i)
ενοποιούνται με τη μέθοδο της πλήρους ενοποίησης,
ii)
ενοποιούνται με τη μέθοδο της αναλογικής ενοποίησης,
iii)
αφαιρούνται από τα ίδια κεφάλαια,
iv)
δεν ενοποιούνται αλλά και δεν αφαιρούνται από τα ίδια κεφάλαια,
γ)
κάθε υφιστάμενο ή προβλεπόμενο ουσιώδες, πρακτικό ή νομικό κώλυμα στην άμεση μεταφορά ιδίων κεφαλαίων ή στην εξόφληση υποχρεώσεων μεταξύ της μητρικής επιχείρησης και των θυγατρικών της,
δ)
το συνολικό ποσό κατά το οποίο τα πραγματικά ίδια κεφάλαια υπολείπονται των απαιτούμενων σε όλες τις θυγατρικές που δεν περιλαμβάνονται στην ενοποίηση και την επωνυμία ή τις επωνυμίες των θυγατρικών αυτών,
ε)
κατά περίπτωση, τις περιστάσεις στις οποίες γίνεται χρήση των διατάξεων των άρθρων 7 και 9.
Άρθρο 437
Ίδια κεφάλαια
1. Τα ιδρύματα δημοσιοποιούν τις κατωτέρω πληροφορίες σχετικά με τα ίδια κεφάλαιά τους:
α)
την πλήρη συμφωνία των στοιχείων κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, των πρόσθετων στοιχείων της κατηγορίας 1, των στοιχείων της κατηγορίας 2 και των προσαρμογών και αφαιρέσεων που εφαρμόζονται σύμφωνα με τα άρθρα 32 έως 35 και τα άρθρα 36, 56, 66 και 79 στα ίδια κεφάλαια του ιδρύματος με τα στοιχεία του ισολογισμού στις ελεγμένες οικονομικές καταστάσεις του ιδρύματος,
β)
περιγραφή των κύριων χαρακτηριστικών των μέσων που συνυπολογίζονται στις Κοινές Μετοχές της κατηγορίας 1, και στα Πρόσθετα στοιχεία της κατηγορίας 1 και στα στοιχεία της κατηγορίας 2 που εκδίδονται από το ίδρυμα,
γ)
το σύνολο των όρων και των προϋποθέσεων όλων των μέσων που συνυπολογίζονται στις Κοινές Μετοχές της κατηγορίας 1, στα Πρόσθετα στοιχεία της κατηγορίας 1 και στα στοιχεία της κατηγορίας 2,
δ)
χωριστή δημοσιοποίηση της φύσης και του ύψους των κατωτέρω στοιχείων:
i)
κάθε εποπτικής προσαρμογής που εφαρμόζεται δυνάμει των άρθρων 32 έως 35,
ii)
κάθε αφαίρεσης που πραγματοποιείται δυνάμει των άρθρων 36, 56 και 66,
iii)
των στοιχείων που δεν αφαιρούνται σύμφωνα με τα άρθρα 47, 48, 56, 66 και 79,
ε)
περιγραφή όλων των περιορισμών που εφαρμόζονται στον υπολογισμό των ιδίων κεφαλαίων σύμφωνα με τον παρόντα κανονισμό και των μέσων, των εποπτικών προσαρμογών και των αφαιρέσεων στα οποία εφαρμόζονται οι εν λόγω περιορισμοί,
στ)
εάν τα ιδρύματα δημοσιοποιούν δείκτες κεφαλαιακής επάρκειας υπολογιζόμενους μέσω στοιχείων ιδίων κεφαλαίων που προσδιορίζονται σε διαφορετική βάση από την προβλεπόμενη στον παρόντα κανονισμό, μια ολοκληρωμένη περιγραφή της βάσης επί της οποίας υπολογίζονται οι εν λόγω δείκτες.
2. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να προσδιορίσει ενιαία υποδείγματα δημοσιοποίησης δυνάμει των στοιχείων α), β), δ) και ε) της παραγράφου 1.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως 1η Φεβρουαρίου 2015.
Η Επιτροπή εξουσιοδοτείται να εγκρίνει τα εκτελεστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με το άρθρο 15 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 438
Κεφαλαιακές απαιτήσεις
Τα ιδρύματα δημοσιοποιούν τις ακόλουθες πληροφορίες σχετικά με τη συμμόρφωση του ιδρύματος με τις απαιτήσεις του άρθρου 92 του παρόντος κανονισμού και του άρθρου 73 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ:
α)
περίληψη της μεθόδου που εφαρμόζει το ίδρυμα για την εκτίμηση της επάρκειας του εσωτερικού του κεφαλαίου για τη στήριξη των τρεχουσών και των μελλοντικών δραστηριοτήτων του,
β)
κατόπιν αιτήσεως της σχετικής αρμόδιας αρχής, το αποτέλεσμα της διαδικασίας του ιδρύματος για την εκτίμηση της επάρκειας του εσωτερικού του κεφαλαίου συμπεριλαμβανομένης της σύνθεσης των πρόσθετων απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων βάσει της διαδικασίας εποπτικής αξιολόγησης όπως αναφέρεται στο άρθρο 104 παράγραφος 1 στοιχείο α) της οδηγίας 2013/36/ΕΕ,
γ)
για τα ιδρύματα που υπολογίζουν τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά σύμφωνα με το τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2, το 8 % των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών για καθεμία από τις κατηγορίες ανοιγμάτων του άρθρου 112,
δ)
για τα ιδρύματα που υπολογίζουν τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά σύμφωνα με το τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 3, το 8 % των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών για καθεμία από τις κατηγορίες ανοιγμάτων του άρθρου 147. Για την κατηγορία ανοιγμάτων λιανικής τραπεζικής, η απαίτηση αυτή εφαρμόζεται σε καθεμία από τις κατηγορίες ανοιγμάτων στις οποίες αντιστοιχούν οι διάφορες συσχετίσεις του άρθρου 154 παράγραφοι 1 έως 4. Για την κατηγορία ανοιγμάτων σε μετοχές, η απαίτηση αυτή εφαρμόζεται:
i)
σε καθεμία από τις μεθόδους που προβλέπονται στο άρθρο 155,
ii)
στα ανοίγματα σε μετοχές διαπραγματεύσιμες σε οργανωμένη αγορά, στα ανοίγματα σε μετοχές μη διαπραγματεύσιμες σε οργανωμένη αγορά που εντάσσονται σε επαρκώς διαφοροποιημένα χαρτοφυλάκια, και στα άλλα ανοίγματα,
iii)
στα ανοίγματα που υπόκεινται σε μεταβατικό εποπτικό καθεστώς όσον αφορά τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων,
iv)
στα ανοίγματα που υπόκεινται σε ρήτρα αποδοχής του προϋφιστάμενου καθεστώτος σχετικά με τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων,
ε)
τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων υπολογισμένες σύμφωνα με το άρθρο 92 παράγραφος 3 στοιχεία β) και γ),
στ)
τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων υπολογισμένες σύμφωνα με το τρίτο μέρος τίτλος ΙΙΙ κεφάλαια 2, 3 και 4 και δημοσιοποιημένες χωριστά.
Τα ιδρύματα που υπολογίζουν τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά σύμφωνα με το άρθρο 153 παράγραφος 5 ή το άρθρο 155 παράγραφος 2 δημοσιοποιούν τα ανοίγματα που αντιστοιχούν σε κάθε κατηγορία του πίνακα 1 του άρθρου 153 παράγραφος 5, ή σε κάθε συντελεστή στάθμισης κινδύνου που αναφέρεται στο άρθρο 155 παράγραφος 2.
Άρθρο 439
Άνοιγμα σε πιστωτικό κίνδυνο αντισυμβαλλομένου
Τα ιδρύματα δημοσιοποιούν τις ακόλουθες πληροφορίες σχετικά με το άνοιγμα του ιδρύματος σε πιστωτικό κίνδυνο αντισυμβαλλομένου όπως αναφέρεται στο τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 6:
α)
περιγραφή της μεθόδου που χρησιμοποιείται για την κατανομή του εσωτερικού κεφαλαίου και τον καθορισμό των πιστωτικών ορίων για τα ανοίγματα σε πιστωτικό κίνδυνο αντισυμβαλλομένου,
β)
περιγραφή της πολιτικής που εφαρμόζεται για τη λήψη εξασφαλίσεων και το σχηματισμό πιστωτικών αποθεμάτων,
γ)
περιγραφή της πολιτικής που εφαρμόζεται για τα ανοίγματα σε κίνδυνο δυσμενούς συσχέτισης,
δ)
περιγραφή της επίπτωσης του ποσού εξασφαλίσεων που θα πρέπει να παράσχει το ίδρυμα σε περίπτωση υποβάθμισης της πιστοληπτικής του αξιολόγησης,
ε)
την ακαθάριστη θετική εύλογη αξία των συμβάσεων, το όφελος από συμψηφισμούς, το τρέχον πιστωτικό άνοιγμα μετά το συμψηφισμό, τις ληφθείσες εξασφαλίσεις και το καθαρό πιστωτικό άνοιγμα σε παράγωγα μέσα. Το καθαρό πιστωτικό άνοιγμα είναι το πιστωτικό άνοιγμα σε συναλλαγές παραγώγων, αφού ληφθούν υπόψη τόσο τα κέρδη από νομικά δεσμευτικές συμφωνίες συμψηφισμού όσο και οι εξασφαλίσεις,
στ)
μέτρα για τον υπολογισμό της αξίας ανοίγματος βάσει των μεθόδων που ορίζονται στο τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 6 τμήματα 3 έως 6, ανεξαρτήτως της μεθόδου,
ζ)
την ονομαστική αξία αντισταθμίσεων πιστωτικών παραγώγων και την κατανομή του τρέχοντος πιστωτικού ανοίγματος ανά τύπο πιστωτικού ανοίγματος,
η)
τα ονομαστικά ποσά συναλλαγών σε πιστωτικά παράγωγα, με διάκριση ανάμεσα σε εκείνες που αφορούν το χαρτοφυλάκιο πιστοδοτήσεων του ιδίου του ιδρύματος και εκείνες που αφορούν τις διαμεσολαβητικές του δραστηριότητες, καθώς και την κατανομή των χρησιμοποιούμενων πιστωτικών παράγωγων με περαιτέρω διάκριση μεταξύ αγορασθείσας και πωληθείσας πιστωτικής προστασίας για κάθε κατηγορία πιστωτικού παραγώγου,
θ)
εκτίμηση του συντελεστή α, εάν οι αρμόδιες αρχές έχουν επιτρέψει στο ίδρυμα να εκτιμά τον συντελεστή αυτόν.
Άρθρο 440
Κεφαλαιακά αποθέματα
1. Ένα ίδρυμα δημοσιοποιεί τις ακόλουθες πληροφορίες σχετικά με τη συμμόρφωσή του με την απαίτηση τήρησης αντικυκλικού κεφαλαιακού αποθέματος που αναφέρεται στον τίτλο VII κεφάλαιο 4 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ:
α)
τη γεωγραφική κατανομή των πιστωτικών ανοιγμάτων του που είναι σημαντικά για τον υπολογισμό του αντικυκλικού κεφαλαιακού αποθέματός του,
β)
το ύψος του αντικυκλικού κεφαλαιακού αποθέματος ασφαλείας του ίδιου του ιδρύματος.
2. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων που διευκρινίζουν τις απαιτήσεις δημοσιοποίησης που αναφέρονται στην παράγραφο 1.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή το αργότερο έως τις 31 Δεκεμβρίου 2014.
Η Επιτροπή εξουσιοδοτείται να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 441
Δείκτες παγκόσμιας συστημικής σημασίας
1. Τα ιδρύματα που χαρακτηρίζονται ως παγκόσμια συστημικώς σημαντικά ιδρύματα σύμφωνα με το άρθρο 131 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ δημοσιοποιούν, σε ετήσια βάση, τις τιμές των δεικτών που χρησιμοποιούνται για τη βαθμολόγηση των ιδρυμάτων σύμφωνα με τη μεθοδολογία προσδιορισμού που αναφέρεται στο εν λόγω άρθρο.
2. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να προσδιορίσει ενιαίους μορφοτύπους και την ημερομηνία για τους σκοπούς της δημοσιοποίησης που αναφέρεται στην παράγραφο 1. Κατά την κατάρτιση των τεχνικών προτύπων αυτών, η ΕΑΤ λαμβάνει υπόψη τα διεθνή πρότυπα.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως την 1η Ιουλίου 2014.
Η Επιτροπή εξουσιοδοτείται να εγκρίνει τα εκτελεστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με το άρθρο 15 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 442
Προσαρμογές πιστωτικού κινδύνου
Τα ιδρύματα δημοσιοποιούν τις ακόλουθες πληροφορίες σχετικά με το άνοιγμα του ιδρύματος στον πιστωτικό κίνδυνο και στον κίνδυνο απομείωσης αξίας:
α)
τους ορισμούς για λογιστικούς σκοπούς της απαίτησης σε καθυστέρηση και της επισφαλούς απαίτησης,
β)
περιγραφή των προσεγγίσεων και μεθόδων που χρησιμοποιούνται για τον προσδιορισμό των ειδικών και γενικών προσαρμογών πιστωτικού κινδύνου,
γ)
το συνολικό ποσό των ανοιγμάτων έπειτα από λογιστικούς συμψηφισμούς και χωρίς να λαμβάνονται υπόψη τα αποτελέσματα τεχνικών μείωσης του πιστωτικού κινδύνου, καθώς και το μέσο ποσό των ανοιγμάτων κατά τη περίοδο αναφοράς με κατανομή ανά κατηγορία ανοίγματος,
δ)
τη γεωγραφική κατανομή των ανοιγμάτων με διάκριση ανά σημαντική κατηγορία ανοίγματος για τις κυριότερες περιοχές, με περαιτέρω υποδιαίρεση όπου απαιτείται,
ε)
την κατανομή των ανοιγμάτων ανά κλάδο ή είδος αντισυμβαλλομένου με διάκριση ανά κατηγορία ανοίγματος, συμπεριλαμβανομένης της επισήμανσης των ανοιγμάτων σε ΜΜΕ, με περαιτέρω υποδιαίρεση εάν απαιτείται,
στ)
την κατανομή όλων των ανοιγμάτων με βάση την εναπομένουσα ληκτότητα και διάκριση ανά κατηγορία ανοίγματος, με περαιτέρω υποδιαίρεση εάν απαιτείται,
ζ)
για κάθε σημαντικό κλάδο ή είδος αντισυμβαλλομένου, το ποσό:
i)
των επισφαλών ανοιγμάτων και των ανοιγμάτων σε καθυστέρηση, χωριστά,
ii)
των ειδικών και γενικών προσαρμογών πιστωτικού κινδύνου,
iii)
των ειδικών και γενικών προσαρμογών πιστωτικού κινδύνου κατά την περίοδο αναφοράς,
η)
το ποσό των επισφαλών ανοιγμάτων και των ανοιγμάτων σε καθυστέρηση, χωριστά, ταξινομημένων ανά σημαντική γεωγραφική περιοχή, περιλαμβανομένων, εφόσον είναι δυνατόν, των ποσών των ειδικών και γενικών προσαρμογών πιστωτικού κινδύνου για κάθε γεωγραφική περιοχή,
θ)
τη συμφωνία των μεταβολών στις ειδικές και στις γενικές προσαρμογές πιστωτικού κινδύνου για επισφαλείς απαιτήσεις, με χωριστή παράθεση. Οι πληροφορίες αυτές περιλαμβάνουν:
i)
περιγραφή του είδους των ειδικών και γενικών προσαρμογών πιστωτικού κινδύνου,
ii)
τα αρχικά υπόλοιπα,
iii)
τα ποσά των προσαρμογών πιστωτικού κινδύνου που χρησιμοποιήθηκαν κατά την περίοδο αναφοράς,
iv)
τα ποσά των προσαρμογών και προβλέψεων για πιθανές ζημίες από ανοίγματα που σχηματίστηκαν ή αναστράφηκαν κατά την περίοδο αναφοράς, κάθε άλλη προσαρμογή της αξίας περιλαμβανομένων εκείνων που οφείλονται σε συναλλαγματικές διαφορές, σε συνενώσεις επιχειρήσεων, εξαγορές και πωλήσεις θυγατρικών, καθώς και τις μεταφορές μεταξύ των ποσών των προσαρμογών πιστωτικού κινδύνου,
v)
τα τελικά υπόλοιπα της περιόδου.
Οι ειδικές προσαρμογές πιστωτικού κινδύνου και οι ανακτήσεις απαιτήσεων που καταχωρούνται απ’ευθείας στο λογαριασμό αποτελεσμάτων δημοσιοποιούνται χωριστά.
Άρθρο 443
Μη βεβαρημένα στοιχεία ενεργητικού
Η ΕΑΤ εκδίδει κατευθυντήριες γραμμές για τη δημοσιοποίηση των μη βεβαρημένων στοιχείων ενεργητικού, λαμβάνοντας υπ’ όψιν τη σύσταση ΕΣΣΚ/2012/2 του Ευρωπαϊκού Συμβουλίου Συστημικού Κινδύνου, της 20ής Δεκεμβρίου 2012, σχετικά με τη χρηματοδότηση των πιστωτικών ιδρυμάτων (31) και ιδίως τη σύσταση Δ-Διαφάνεια της αγοράς ως προς την επιβάρυνση των στοιχείων ενεργητικού, έως τις 30 Ιουνίου 2014. Οι εν λόγω κατευθυντήριες γραμμές υιοθετούνται σύμφωνα με το άρθρο 16 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων για τη δημοσιοποίηση της αξίας στον ισολογισμό ανά κατηγορία ανοίγματος και κατανεμημένης ανά ποιότητα στοιχείων και του συνολικού ύψους της αξίας του ισολογισμού που δεν είναι βεβαρημένο, λαμβάνοντας υπ'όψιν τη σύσταση ΕΣΣΚ/2012/2 και εφόσον η ΕΑΤ κρίνει στην έκθεσή της ότι η δημοσιοποίηση αυτών των πρόσθετων στοιχείων παρέχει αξιόπιστες και σημαντικές πληροφορίες.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή το αργότερο έως την 1η Ιανουαρίου 2016.
Η Επιτροπή εξουσιοδοτείται να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 444
Χρήση των ΕΟΠΑ
Για τα ιδρύματα που υπολογίζουν τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά σύμφωνα με το τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2, δημοσιοποιούνται οι ακόλουθες πληροφορίες για κάθε κατηγορία ανοίγματος του άρθρου 121:
α)
οι επωνυμίες των καθορισμένων ΕΟΠΑ και των ECA και οι λόγοι τυχόν μεταβολών,
β)
οι κατηγορίες ανοίγματος για τις οποίες χρησιμοποιούνται οι αξιολογήσεις καθενός από τους ΕΟΠΑ ή ECA,
γ)
περιγραφή της διαδικασίας για τη μεταφορά των αξιολογήσεων του εκδότη και των πιστοληπτικών αξιολογήσεων της έκδοσης σε στοιχεία που δεν περιλαμβάνονται στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών,
δ)
η αντιστοίχιση των εξωτερικών διαβαθμίσεων κάθε καθορισμένου ΕΟΠΑ ή ECA με τις βαθμίδες πιστωτικής ποιότητας του τρίτου μέρους τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2, έχοντας υπόψη ότι αυτή η δημοσιοποίηση δεν είναι αναγκαία εάν το πιστωτικό ίδρυμα συμμορφώνεται με την πρότυπη αντιστοίχιση που δημοσιεύει η ΕΑΤ,
ε)
οι αξίες ανοίγματος, πριν και μετά τις τεχνικές μείωσης του πιστωτικού κινδύνου, που αντιστοιχούν στις βαθμίδες πιστωτικής ποιότητας του τρίτου μέρους τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2, καθώς και εκείνες που αφαιρούνται από τα ίδια κεφάλαια.
Άρθρο 445
Άνοιγμα στον κίνδυνο αγοράς
Τα ιδρύματα που υπολογίζουν τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων σύμφωνα με το άρθρο 92 παράγραφος 3 στοιχεία β) και γ) δημοσιοποιούν τις απαιτήσεις αυτές χωριστά για κάθε κίνδυνο που αναφέρεται στις διατάξεις αυτές. Επιπλέον, η απαίτηση ιδίων κεφαλαίων για ειδικό κίνδυνο επιτοκίου που απορρέει από θέσεις σε τιτλοποίηση δημοσιοποιείται χωριστά.
Άρθρο 446
Λειτουργικός κίνδυνος
Τα ιδρύματα δημοσιοποιούν τις μεθόδους αξιολόγησης των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων για λειτουργικό κίνδυνο που εφαρμόζονται στο ίδρυμα· περιγραφή της μεθόδου του άρθρου 312 παράγραφος 2, εφόσον χρησιμοποιείται από το ίδρυμα, περιλαμβανομένης της ανάλυσης των κατάλληλων εσωτερικών και εξωτερικών παραγόντων που λαμβάνονται υπόψη στη μέθοδο μέτρησης του ιδρύματος, και σε περίπτωση μερικής χρήσης, το πεδίο εφαρμογής των διαφόρων μεθόδων που χρησιμοποιούνται.
Άρθρο 447
Ανοίγματα σε μετοχές που δεν περιλαμβάνονται στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών
Τα ιδρύματα δημοσιοποιούν τις ακόλουθες πληροφορίες για τα ανοίγματα σε μετοχές τα οποία δεν περιλαμβάνονται στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών:
α)
κατάταξη των ανοιγμάτων με βάση τον σκοπό κατοχής τους, μεταξύ άλλων λόγω επιδίωξης κεφαλαιακών κερδών και και λόγωστρατηγικού ενδιαφέροντος, καθώς αι επισκόπηση των χρησιμοποιούμενων λογιστικών τεχνικών και μεθόδων αποτίμησης, με αναφορά των βασικών παραδοχών και πρακτικών που επηρεάζουν την αποτίμηση και κάθε σημαντικής μεταβολής των πρακτικών αυτών,
β)
την αξία ισολογισμού, την εύλογη αξία, και για τις μετοχές που είναι διαπραγματεύσιμες σε χρηματιστήριο, σύγκριση με την αγοραία τιμή, όταν διαφέρει αισθητά από την εύλογη αξία,
γ)
τα είδη, τη φύση και τα ποσά των ανοιγμάτων σε μετοχές διαπραγματεύσιμες σε χρηματιστήριο, των ανοιγμάτων σε μετοχές μη διαπραγματεύσιμες σε χρηματιστήριο σε επαρκώς διαφοροποιημένα χαρτοφυλάκια, και άλλων ανοιγμάτων,
δ)
το σύνολο των πραγματοποιηθέντων κερδών ή ζημιών από πωλήσεις και ρευστοποιήσεις στην περίοδο και
ε)
το σύνολο των μη πραγματοποιηθέντων κερδών ή ζημιών, το σύνολο των λανθανόντων κερδών ή ζημιών από αναπροσαρμογές αξίας, καθώς και κάθε παρόμοιο ποσό που περιλαμβάνεται στα βασικά ή τα συμπληρωματικά ίδια κεφάλαια.
Άρθρο 448
Άνοιγμα σε κίνδυνο επιτοκίου σε θέσεις που δεν περιλαμβάνονται στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών
Τα ιδρύματα δημοσιοποιούν τις ακόλουθες πληροφορίες σχετικά με τον αναλαμβανόμενο κίνδυνο επιτοκίου σε θέσεις που δεν περιλαμβάνονται στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών:
α)
φύση του κινδύνου επιτοκίου και βασικές παραδοχές (περιλαμβανομένων των παραδοχών για τις πρόωρες εξοφλήσεις δανείων και τη συμπεριφορά των καταθέσεων όψεως), και συχνότητα μέτρησης του κινδύνου επιτοκίου,
β)
αυξομειώσεις κερδών, οικονομικής αξίας ή άλλων κατάλληλων παραμέτρων που χρησιμοποιούνται από τη διοίκηση για τη μέτρηση των επιπτώσεων μιας απότομης ανόδου ή πτώσης των επιτοκίων, σύμφωνα με τη μέθοδο που χρησιμοποιείται από τη διοίκηση για τη μέτρηση του κινδύνου επιτοκίου, με διάκριση ανά νόμισμα.
Άρθρο 449
Άνοιγμα σε θέσεις τιτλοποίησης
Τα ιδρύματα που υπολογίζουν τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά σύμφωνα με το τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 5 ή τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων σύμφωνα με το άρθρο 337 ή 338 δημοσιοποιούν τις ακόλουθες πληροφορίες, κατά περίπτωση, χωριστά για το χαρτοφυλάκιο συναλλαγών και για τις συναλλαγές εκτός χαρτοφυλακίου συναλλαγών:
α)
περιγραφή των στόχων του ιδρύματος σε σχέση με τη δραστηριότητα τιτλοποίησης,
β)
τη φύση άλλων κινδύνων, συμπεριλαμβανομένου του κινδύνου ρευστότητας που ενέχουν τα τιτλοποιημένα περιουσιακά στοιχεία,
γ)
το είδος των κινδύνων όσον αφορά την εξοφλητική προτεραιότητα των υποκείμενων θέσεων σε τιτλοποίηση και όσον αφορά τα υποκείμενα περιουσιακά στοιχεία των εν λόγω θέσεων σε τιτλοποίηση που αναλαμβάνονται και διακρατούνται με τη δραστηριότητα επανατιτλοποίησης,
δ)
τους διάφορους ρόλους του ιδρύματος στη διαδικασία τιτλοποίησης,
ε)
ένδειξη του βαθμού συμμετοχής του ιδρύματος σε κάθε ρόλο που αναφέρεται στο στοιχείο δ),
στ)
περιγραφή των υφιστάμενων διαδικασιών για την παρακολούθηση των μεταβολών του πιστωτικού κινδύνου και του κινδύνου αγοράς των ανοιγμάτων τιτλοποίησης, συμπεριλαμβανομένου του τρόπου με τον οποίο η συμπεριφορά των υποκείμενων περιουσιακών στοιχείων επιδρά στα ανοίγματα τιτλοποίησης, και περιγραφή του τρόπου με τον οποίο οι εν λόγω διαδικασίες διαφέρουν για τα ανοίγματα επανατιτλοποίησης,
ζ)
περιγραφή της πολιτικής του ιδρύματος όσον αφορά τη χρήση της αντισταθμιστικής και της μη χρηματοδοτούμενης προστασίας για τη μείωση των κινδύνων των διακρατούμενων ανοιγμάτων τιτλοποίησης και επανατιτλοποίησης, συμπεριλαμβανομένου του προσδιορισμού ουσιωδών αντισυμβαλλομένων αντιστάθμισης ανά συναφή τύπο ανοίγματος σε κίνδυνο,
η)
τις μεθόδους υπολογισμού των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών τις οποίες το ίδρυμα εφαρμόζει στις δραστηριότητες τιτλοποίησης, συμπεριλαμβανομένων των τύπων ανοιγμάτων τιτλοποίησης στους οποίους εφαρμόζεται κάθε μέθοδος,
θ)
τους τύπους ΟΕΣΤ που χρησιμοποιεί το ίδρυμα, ως ανάδοχος, για την τιτλοποίηση ανοιγμάτων τρίτων, συμπεριλαμβανομένου του κατά πόσον, σε ποια μορφή και σε ποιον βαθμό το ίδρυμα διαθέτει ανοίγματα στις εν λόγω ΟΕΣΤ, χωριστά για ανοίγματα εντός και εκτός ισολογισμού καθώς και κατάλογο των οντοτήτων τις οποίες διοικεί ή συμβουλεύει το ίδρυμα και οι οποίες επενδύουν είτε σε θέσεις σε τιτλοποίηση που έχει διενεργήσει το ίδρυμα είτε σε ΟΕΣΤ των οποίων ανάδοχος είναι το ίδρυμα,
ι)
περίληψη των λογιστικών μεθόδων του ιδρύματος για δραστηριότητες τιτλοποίησης, συμπεριλαμβανομένων των εξής πληροφοριών:
i)
κατάταξη των συναλλαγών ως πωλήσεις ή ως χρηματοδοτήσεις,
ii)
λογιστική αναγνώριση των κερδών από πωλήσεις,
iii)
μέθοδοι, βασικές παραδοχές, πληροφορίες και αλλαγές από την προηγούμενη περίοδο για την αποτίμηση θέσεων σε τιτλοποίηση,
iv)
αντιμετώπιση των τιτλοποιήσεων συνθετικής μορφής εάν αυτές δεν καλύπτονται από άλλες λογιστικές αρχές,
v)
τρόπος αποτίμησης των περιουσιακών στοιχείων που πρόκειται να τιτλοποιηθούν και κατά πόσον καταχωρίζονται στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών του ιδρύματος ή σε χαρτοφυλακίου εκτός αυτού,
vi)
πολιτικές καταχώρισης υποχρεώσεων στον ισολογισμό για ρυθμίσεις που μπορεί να απαιτήσουν από το ίδρυμα να παράσχει χρηματοδοτική υποστήριξη σε τιτλοποιημένα περιουσιακά στοιχεία,
ια)
τις επωνυμίες των ΕΟΠΑ των οποίων οι αξιολογήσεις χρησιμοποιούνται για τις τιτλοποιήσεις και τα είδη ανοιγμάτων για τα οποία χρησιμοποιείται κάθε ECΑΙ,
ιβ)
όπου ενδείκνυται, περιγραφή της μεθόδου εσωτερικής αξιολόγησης που προβλέπεται στο τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 5 τμήμα 3, συμπεριλαμβανομένων της δομής της διαδικασίας εσωτερικής αξιολόγησης και της σχέσης μεταξύ εσωτερικής αξιολόγησης και εξωτερικών διαβαθμίσεων, της χρήσης εσωτερικής αξιολόγησης για σκοπούς άλλους πλην της εσωτερικής αξιολόγησης κεφαλαίων, των ελεγκτικών μηχανισμών στη διαδικασία εσωτερικής αξιολόγησης, συμπεριλαμβανομένης της εξέτασης της ανεξαρτησίας, της λογοδοσίας και της επανεξέτασης της διαδικασίας εσωτερικής αξιολόγησης, των κατηγοριών ανοιγμάτων στους οποίους εφαρμόζεται η διαδικασία εσωτερικής αξιολόγησης και των παραγόντων ακραίων καταστάσεων που χρησιμοποιούνται για τον καθορισμό των επιπέδων πιστωτικής ενίσχυσης, ανά κατηγορία ανοίγματος,
ιγ)
επεξήγηση σημαντικών μεταβολών που αφορούν τη δημοσιοποίηση ποσοτικών στοιχείων των στοιχείων ιδ) έως ιζ) από την τελευταία περίοδο για την οποία υποβλήθηκε έκθεση,
ιδ)
χωριστά για το χαρτοφυλάκιο συναλλαγών και τα εκτός χαρτοφυλακίου συναλλαγών ανοίγματα, τις ακόλουθες πληροφορίες ανά κατηγορία ανοίγματος:
i)
το συνολικό ανεξόφλητο ποσό των ανοιγμάτων που έχουν τιτλοποιηθεί από το ίδρυμα, χωριστά για τις παραδοσιακές και συνθετικές τιτλοποιήσεις και για τις τιτλοποιήσεις στις οποίες το ίδρυμα ενεργεί μόνον ως ανάδοχος,
ii)
το συνολικό ποσό των εντός ισολογισμού θέσεων σε τιτλοποίηση που διακρατήθηκαν ή αγοράσθηκαν και των εκτός ισολογισμού ανοιγμάτων τιτλοποίησης,
iii)
το συνολικό ποσό των περιουσιακών στοιχείων που πρόκειται να τιτλοποιηθούν,
iv)
για τις τιτλοποιημένες διευκολύνσεις που υπάγονται σε ρύθμιση πρόωρης εξόφλησης των τίτλων, το σύνολο των εκταμιευθέντων ανοιγμάτων που αποδίδονται στα συμφέροντα του μεταβιβάζοντος και του επενδυτή αντίστοιχα, τις συνολικές κεφαλαιακές απαιτήσεις που επωμίζεται το ίδρυμα έναντι της συμμετοχής του μεταβιβάζοντος και τις συνολικές κεφαλαιακές απαιτήσεις που επωμίζεται το ίδρυμα σε σχέση με τα μερίδια του επενδυτή από τα αναληφθέντα υπόλοιπα και από τα μη αναληφθέντα πιστωτικά όρια,
v)
το ποσό των θέσεων τιτλοποίησης που αφαιρούνται από τα ίδια κεφάλαια ή που σταθμίζονται με συντελεστή στάθμισης κινδύνου 1 250 %,
vi)
περίληψη της δραστηριότητας όσον αφορά τις τιτλοποιήσεις της τρέχουσας περιόδου, συμπεριλαμβανομένου του ποσού των ανοιγμάτων που τιτλοποιήθηκαν και του κέρδους ή της ζημίας που αναγνωρίστηκε κατά την πώληση,
ιε)
χωριστά για το χαρτοφυλάκιο συναλλαγών και τα εκτός χαρτοφυλακίου συναλλαγών ανοίγματα, τις ακόλουθες πληροφορίες:
i)
το συνολικό ποσό των θέσεων σε τιτλοποίηση που διακρατήθηκαν ή αγοράσθηκαν και τις συναφείς κεφαλαιακές απαιτήσεις, με διάκριση σε ανοίγματα από τιτλοποιήσεις και ανοίγματα από επανατιτλοποιήσεις και περαιτέρω ανάλυση σε συντελεστές στάθμισης κινδύνου ή εύρος κεφαλαιακών απαιτήσεων, για κάθε χρησιμοποιούμενη μέθοδο υπολογισμού κεφαλαιακών απαιτήσεων,
ii)
το συνολικό ποσό των ανοιγμάτων επανατιτλοποίησης που διακρατήθηκαν ή αγοράσθηκαν, με ανάλυση ανάλογα με το άνοιγμα πριν από και μετά την αντιστάθμιση/ασφάλιση και το άνοιγμα έναντι χρηματοδοτικών εγγυητών, με βάση την κατηγορία πιστοληπτικής ικανότητας του εγγυητή ή την επωνυμία του,
ιστ)
για τα εκτός χαρτοφυλακίου συναλλαγών ανοίγματα και όσον αφορά τα ανοίγματα που τιτλοποιήθηκαν από το ίδρυμα, το ποσό των απομειωμένων/σε καθυστέρηση τιτλοποιηθέντων περιουσιακών στοιχείων και των ζημιών που έχουν αναγνωριστει από το ίδρυμα κατά την τρέχουσα περίοδο, με ανάλυση αμφοτέρων ανά κατηγορία ανοίγματος,
ιζ)
για το χαρτοφυλάκιο συναλλαγών, το συνολικό υπόλοιπο των ανοιγμάτων που τιτλοποιήθηκαν από το ίδρυμα και υπόκεινται σε κεφαλαιακή απαίτηση για κίνδυνο αγοράς, με ανάλυση σε παραδοσιακές/συνθετικές τιτλοποιήσεις και ανά κατηγορία ανοίγματος,
ιη)
εάν συντρέχει περίπτωση, εάν το ίδρυμα έχει παράσχει υποστήριξη υπό τις προϋποθέσεις του άρθρου 248 παράγραφος 1 και την επίπτωση στα ίδια κεφάλαια.
Άρθρο 450
Πολιτικές αποδοχών
1. Τα ιδρύματα δημοσιοποιούν τουλάχιστον τις ακόλουθες πληροφορίες σχετικά με την πολιτική και πρακτική αποδοχών του ιδρύματος για τις κατηγορίες εκείνες των μελών του προσωπικού των οποίων οι επαγγελματικές δραστηριότητες έχουν ουσιώδη επίπτωση στο προφίλ κινδύνου του:
α)
πληροφορίες όσον αφορά τη διαδικασία λήψης αποφάσεων που χρησιμοποιείται για τον καθορισμό της πολιτικής αποδοχών, καθώς και τον αριθμό των συνεδριάσεων που πραγματοποίησε το κύριο όργανο που επιβλέπει τις αποδοχές στη διάρκεια του οικονομικού έτους, συμπεριλαμβανομένων, κατά περίπτωση, πληροφοριών σχετικά με τη σύνθεση και τα καθήκοντα της επιτροπής αποδοχών, τον εξωτερικό σύμβουλο του οποίου οι υπηρεσίες χρησιμοποιήθηκαν για τον καθορισμό της πολιτικής αποδοχών και τον ρόλο των λοιπών εμπλεκομένων,
β)
πληροφορίες σχετικά με τη σχέση μεταξύ αμοιβής και επιδόσεων,
γ)
τα σημαντικότερα χαρακτηριστικά σχεδιασμού του συστήματος αμοιβών, συμπεριλαμβανομένων πληροφοριών σχετικά με τα κριτήρια που χρησιμοποιούνται για τη μέτρηση των επιδόσεων και την προσαρμογή των αμοιβών στον κίνδυνο και τα κριτήρια πολιτικής περί αναβολής και κατοχύρωσης των αμοιβών,
δ)
την αναλογία μεταξύ σταθερών και μεταβλητών αποδοχών που ορίζεται σύμφωνα με το άρθρο 94 παράγραφος 1 στοιχείο ζ) της οδηγίας 2013/36/ΕΕ,
ε)
πληροφορίες σχετικά με τα κριτήρια επίδοσης, στα οποία βασίζονται το δικαίωμα απόκτησης μετοχών, τα δικαιώματα προαίρεσης ή οι μεταβλητές συνιστώσες των αποδοχών,
στ)
τις κύριες παραμέτρους και αιτιολογία για τη χρήση μεταβλητών συνιστωσών και κάθε άλλης μη χρηματικής παροχής,
ζ)
συνολικές ποσοτικές πληροφορίες σχετικά με τις αποδοχές, με ανάλυση ανά επιχειρηματικό τομέα,
η)
συνολικές ποσοτικές πληροφορίες σχετικά με τις αποδοχές, με ανάλυση ανά ανώτερα διευθυντικά στελέχη και ανά μέλη του προσωπικού των οποίων οι ενέργειες έχουν ουσιώδη αντίκτυπο στο προφίλ κινδύνου του ιδρύματος, στις οποίες περιλαμβάνονται τα ακόλουθα:
i)
τα ποσά αμοιβής για το οικονομικό έτος, με διάκριση σε σταθερή και μεταβλητή και τον αριθμό των δικαιούχων,
ii)
τα ποσά και οι μορφές της μεταβλητής αμοιβής, με διάκριση σε μετρητά, μετοχές, χρηματοπιστωτικά μέσα συνδεδεμένα με μετοχές και άλλες κατηγορίες,
iii)
τα ποσά των αναβαλόμενων αμοιβών, με διάκριση σε κατοχυρωμένες και μη κατοχυρωμένες,
iv)
τα ποσά των αναβαλλόμενων αμοιβών τα οποία έχουν αποφασισθεί να καταβληθούν κατά το οικονομικό έτος, που καταβήθηκαν και μειώθηκαν μέσω αναπροσαρμογών με βάση την επίδοση,
v)
οι νέες πληρωμές λόγω πρόσληψης και αποχώρησης που πραγματοποιήθηκαν κατά το οικονομικό έτος και ο αριθμός των δικαιούχων των εν λόγω πληρωμών,
vi)
τα ποσά των αποζημιώσεων λόγω αποχώρησης που κατεβλήθησαν κατά το οικονομικό έτος, ο αριθμός των δικαιούχων και το υψηλότερο ποσό που κατεβλήθη σε ένα μεμονωμένο πρόσωπο,
θ)
τον αριθμό των ατόμων που αμείβονται με τουλάχιστον 1 εκατομμύριο EUR ανά οικονομικό έτος, ανά μισθολογικά κλιμάκια 500 000 EUR για τις αμοιβές από 1 έως 5 εκατομμύρια EUR και ανά μισθολογικά κλιμάκια 1 εκατομμυρίου EUR για τις αμοιβές 5 εκατομμυρίων EUR και άνω,
ι)
κατόπιν αιτήματος του κράτους μέλους ή της αρμόδιας αρχής, τη συνολική αμοιβή για καθένα από τα μέλη του διοικητικού οργάνου ή τα ανώτερα διευθυντικά στελέχη.
2. Στην περίπτωση των πιστωτικών ιδρυμάτων τα οποία είναι σημαντικά από άποψη μεγέθους, εσωτερικής οργάνωσης καθώς και από άποψη φύσης, πεδίου και πολυπλοκότητας δραστηριοτήτων, οι ποσοτικές πληροφορίες που αναφέρονται στο παρόν άρθρο δημοσιοποιούνται επίσης όσον αφορά τα μέλη του διοικητικού οργάνου του ιδρύματος.
Τα ιδρύματα συμμορφώνονται προς τις απαιτήσεις που καθορίζονται στο παρόν άρθρο κατά τρόπο κατάλληλο προς το μέγεθος, την εσωτερική οργάνωση και τη φύση, το πεδίο και την πολυπλοκότητα των δραστηριοτήτων τους και με την επιφύλαξη των διατάξεων της οδηγίας 95/46/ΕΚ.
Άρθρο 451
Μόχλευση
1. Τα ιδρύματα δημοσιοποιούν τις ακόλουθες πληροφορίες σχετικά με τον δείκτη μόχλευσής τους υπολογιζόμενο σύμφωνα με το άρθρο 429 και με τη διαχείριση του κινδύνου υπερβολικής μόχλευσης:
α)
τον δείκτη μόχλευσης και τον τρόπο με τον οποίο το ίδρυμα εφαρμόζει το άρθρο 499 παράγραφοι 2 και 3,
β)
την κατανομή της μέτρησης συνολικού ανοίγματος καθώς και τη συμφωνία της μέτρησης συνολικού ανοίγματος με τις σχετικές πληροφορίες που γνωστοποιούνται στις δημοσιευόμενες οικονομικές καταστάσεις,
γ)
εφόσον απαιτείται, το ύψος των μη αναγνωριζόμενων εμπιστευματικών στοιχείων σύμφωνα με το άρθρο 429 παράγραφος 11,
δ)
περιγραφή των διαδικασιών που χρησιμοποιούνται για τη διαχείριση του κινδύνου υπερβολικής μόχλευσης,
ε)
περιγραφή των παραγόντων που επηρέασαν τον δείκτη μόχλευσης κατά τη διάρκεια της περιόδου στην οποία αυτός αναφέρεται.
2. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να καθορίσει το ενιαίο υπόδειγμα δημοσιοποίησης για τη δημοσιοποίηση που αναφέρεται στην παράγραφο 1, καθώς και τις οδηγίες χρήσης του ως άνω υποδείγματος.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως τις 30 Ιουνίου 2014.
Η Επιτροπή εξουσιοδοτείται να εγκρίνει τα εκτελεστικά τεχνικά πρότυπα που αναφέρονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με το άρθρο 15 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
ΤΙΤΛΟΣ ΙΙΙ
ΑΠΑΙΤΗΣΕΙΣ ΠΟΥ ΠΡΕΠΕΙ ΝΑ ΠΛΗΡΟΥΝΤΑΙ ΓΙΑ ΤΗ ΧΡΗΣΗ ΣΥΓΚΕΚΡΙΜΕΝΩΝ ΜΕΣΩΝ Ή ΜΕΘΟΔΩΝ
Άρθρο 452
Χρήση της μεθόδου IRB για τον πιστωτικό κίνδυνο
Τα ιδρύματα που υπολογίζουν τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά δυνάμει της μεθόδου IRB δημοσιοποιούν τις ακόλουθες πληροφορίες
α)
την άδεια της αρμόδιας αρχής για χρήση της μεθόδου ή για τη μετάβαση σε αυτήν,
β)
επεξήγηση και συνοπτική παρουσίαση:
i)
της διάρθρωσης των συστημάτων εσωτερικής διαβάθμισης και της σχέσης μεταξύ εσωτερικών και εξωτερικών διαβαθμίσεων,
ii)
της χρήσης των εσωτερικών εκτιμήσεων για άλλους σκοπούς εκτός από τον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών σύμφωνα με το τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 3,
iii)
της διαδικασίας διαχείρισης και αναγνώρισης της μείωσης του πιστωτικού κινδύνου,
iv)
των μηχανισμών ελέγχου των συστημάτων διαβάθμισης συμπεριλαμβανομένης περιγραφής της ανεξαρτησίας, των ευθυνών και και αναθεώρησης των συστημάτων διαβάθμισης,
γ)
περιγραφή της διαδικασίας εσωτερικής διαβάθμισης, χωριστά για καθεμία από τις ακόλουθες κλάσεις ανοιγμάτων:
i)
κεντρικές κυβερνήσεις και κεντρικές τράπεζες,
ii)
ιδρύματα,
iii)
επιχειρήσεις περιλαμβανομένων των ΜΜΕ, ειδικός δανεισμός και αποκτηθείσες εισπρακτέες απαιτήσεις έναντι επιχειρήσεων,
iv)
λιανική τραπεζική, για καθεμία από τις κατηγορίες ανοιγμάτων στις οποίες αντιστοιχούν οι διάφορες συσχετίσεις του άρθρου 154 παράγραφοι 1 έως 4,
v)
μετοχές,
δ)
τις αξίες ανοίγματος για καθεμία από τις κλάσεις ανοιγμάτων του άρθρου 147. Εάν τα ιδρύματα χρησιμοποιούν εσωτερικές εκτιμήσεις των LGD ή των συντελεστών μετατροπής για τον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών, τα ανοίγματα έναντι των κεντρικών κυβερνήσεων και των κεντρικών τραπεζών, των ιδρυμάτων και των επιχειρήσεων πρέπει να δημοσιοποιούνται χωριστά από τα ανοίγματα για τα οποία τα ιδρύματα δεν χρησιμοποιούν παρόμοιες εκτιμήσεις,
ε)
για να καθίσταται δυνατή μια εύλογη διαφοροποίηση του πιστωτικού κινδύνου για καθεμία από τις κατηγορίες ανοιγμάτων «κεντρικές κυβερνήσεις και κεντρικές τράπεζες», «ιδρύματα», «επιχειρήσεις» και «μετοχές» και για επαρκή αριθμό πιστοληπτικών βαθμίδων οφειλέτη (περιλαμβανόμενης της βαθμίδας των οφειλετών σε αθέτηση), τα ιδρύματα δημοσιοποιούν τις ακόλουθες πληροφορίες:
i)
το σύνολο των ανοιγμάτων, συμπεριλαμβανομένων των κατηγοριών ανοιγμάτων «κεντρικές κυβερνήσεις και κεντρικές τράπεζες», «ιδρύματα» και «επιχειρήσεις»,το άθροισμα των ανεξόφλητων υπολοίπων δανείων και αξιών ανοιγμάτων από μη αναληφθείσες πιστωτικές διευκολύνσεις και ανεξόφλητα υπόλοιπα από ανοίγματα σε μετοχές,
ii)
το σταθμισμένο ως προς το άνοιγμα μέσο συντελεστή στάθμισης κινδύνου,
iii)
για τα ιδρύματα που χρησιμοποιούν εσωτερικές εκτιμήσεις των συντελεστών μετατροπής για τον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών, το ποσό των μη αναληφθεισών πιστωτικών διευκολύνσεων και τη σταθμισμένη ως προς το άνοιγμα μέση αξία ανοίγματος για κάθε κατηγορία ανοιγμάτων,
στ)
για την κατηγορία ανοιγμάτων λιανικής τραπεζικής και για καθεμία από τις κατηγορίες που καθορίζονται στο στοιχείο γ) σημείο iv), είτε τις πληροφορίες του στοιχείου ε) (κατά περίπτωση, σε ομαδοποιημένη βάση), είτε ανάλυση των ανοιγμάτων (ανεξόφλητα υπόλοιπα δανείων και αξίες ανοίγματος από μη αναληφθείσες πιστωτικές διευκολύνσεις) για επαρκή αριθμό βαθμίδων αναμενόμενης ζημίας (ΕL) ώστε να καθίσταται δυνατή μια εύλογη διαφοροποίηση του πιστωτικού κινδύνου (κατά περίπτωση, σε ομαδοποιημένη βάση),
ζ)
τις πραγματικές ειδικές προσαρμογές πιστωτικού κινδύνου στην προηγούμενη περίοδο για κάθε κατηγορία ανοιγμάτων (στην περίπτωση των ανοιγμάτων λιανικής τραπεζικής, για καθεμία από τις κατηγορίες που καθορίζονται στο στοιχείο γ) σημείο iv)) και τις διαφορές σε σχέση με τις προηγούμενες περιόδους,
η)
περιγραφή των παραγόντων που επηρέασαν τις πραγματικές ζημίες στην προηγούμενη περίοδο (για παράδειγμα, εάν το ίδρυμα είχε ποσοστά αθέτησης υψηλότερα από τον μέσο όρο, ή LGD και συντελεστές μετατροπής υψηλότερους από το μέσο όρο),
θ)
σύγκριση των εκτιμήσεων του ιδρύματος με τα πραγματικά αποτελέσματα σε μεγαλύτερη περίοδο. Η σύγκριση περιλαμβάνει τουλάχιστον πληροφορίες για τις εκτιμήσεις ζημιών σε σχέση με τις πραγματικές ζημίες για κάθε κατηγορία ανοίγματος (στην περίπτωση των ανοιγμάτων λιανικής, για καθεμία από τις κατηγορίες που καθορίζονται στο στοιχείο γ) σημείο iv)) σε περίοδο επαρκώς μεγάλη ώστε να επιτρέπει μια εύλογη αξιολόγηση της αποτελεσματικότητας των διαδικασιών εσωτερικής διαβάθμισης για κάθε κατηγορία ανοίγματος (στην περίπτωση των ανοιγμάτων λιανικής, για καθεμία από τις κατηγορίες που καθορίζονται στο στοιχείο γ) σημείο iv)). Κατά περίπτωση, τα πιστωτικά ιδρύματα αναλύουν πιο λεπτομερώς τα στοιχεία αυτά και συγκρίνουν τα PD και, για τα πιστωτικά ιδρύματα που χρησιμοποιούν εσωτερικές εκτιμήσεις των LGD και/ή των συντελεστών μετατροπής, συγκρίνουν τις πραγματικές τιμές των LGD και των συντελεστών μετατροπής με τις εκτιμήσεις που παρέχονται στις ανωτέρω δημοσιοποιήσεις σχετικά με την ποσοτική αξιολόγηση των κινδύνων που καθορίζονται στο παρόν άρθρο,
ι)
για όλες τις κατηγορίες ανοιγμάτων που αναφέρονται στο άρθρο 147 και για κάθε κατηγορία ανοιγμάτων στην οποία αντιστοιχούν οι διάφορες συσχετίσεις του άρθρου 154 παράγραφοι 1 έως 4:
i)
για τα ιδρύματα που χρησιμοποιούν εσωτερικές εκτιμήσεις της LGD για τον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών, τα σταθμισμένα ως προς το άνοιγμα μέσα LGD και PD σε ποσοστό για κάθε σχετική γεωγραφική θέση των πιστωτικών ανοιγμάτων,
ii)
για τα ιδρύματα που δεν χρησιμοποιούν εσωτερικές εκτιμήσεις της LGD, το σταθμισμένο ως προς το άνοιγμα μέσο PD σε ποσοστό για κάθε σχετική γεωγραφική θέση των πιστωτικών ανοιγμάτων.
Για τους σκοπούς του στοιχείου γ) ανωτέρω, η περιγραφή περιλαμβάνει τα διάφορα είδη ανοιγμάτων κάθε κατηγορίας, τους ορισμούς, τις μεθόδους και τα δεδομένα για την εκτίμηση και την επικύρωση των PD και, κατά περίπτωση, των LGD και των συντελεστών μετατροπής, περιλαμβανομένων των παραδοχών που χρησιμοποιήθηκαν για τον υπολογισμό αυτών των μεταβλητών, καθώς και την περιγραφή των σημαντικών αποκλίσεων από τον ορισμό της αθέτησης στο άρθρο 178 και των σημαντικών τμημάτων του χαρτοφυλακίου που επηρεάζονται από αυτές τις αποκλίσεις.
Για τους σκοπούς του στοιχείου ι), ως σχετική γεωγραφική θέση των πιστωτικών ανοιγμάτων νοούνται τα ανοίγματα στα κράτη μέλη στα οποία έχει λάβει άδεια λειτουργίας το ίδρυμα και στα κράτη μέλη ή στις τρίτες χώρες στις οποίες διεξάγει τις δραστηριότητές του το ίδρυμα μέσω υποκαταστήματος ή θυγατρικής.
Άρθρο 453
Χρήση των τεχνικών μείωσης του πιστωτικού κινδύνου
Τα ιδρύματα που εφαρμόζουν τεχνικές μείωσης του πιστωτικού κινδύνου δημοσιοποιούν τις ακόλουθες πληροφορίες:
α)
τις πολιτικές και διαδικασίες συμψηφισμού εντός και εκτός ισολογισμού στοιχείων, καθώς και το βαθμό στον οποίο το πιστωτικό ίδρυμα κάνει χρήση παρόμοιου συμψηφισμού,
β)
τις πολιτικές και διαδικασίες αποτίμησης και διαχείρισης των εξασφαλίσεων,
γ)
περιγραφή των κυριότερων ειδών εξασφαλίσεων που αποδέχεται το ίδρυμα,
δ)
τα κυριότερα είδη εγγυητών και αντισυμβαλλομένων σε πράξεις πιστωτικών παραγώγων, καθώς και την πιστοληπτική τους ικανότητα,
ε)
πληροφορίες σχετικά με συγκεντρώσεις κινδύνου αγοράς ή πιστωτικού κινδύνου στα χρησιμοποιούμενα μέσα μείωσης του πιστωτικού κινδύνου,
στ)
για τα ιδρύματα που υπολογίζουν τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά δυνάμει της τυποποιημένης μεθόδου ή της μεθόδου IRB, αλλά δεν παρέχουν εσωτερικές εκτιμήσεις των LGD ή των συντελεστών μετατροπής για τις κατηγορίες ανοιγμάτων, χωριστά για κάθε κατηγορία ανοίγματος, τη συνολική αξία ανοίγματος (κατά περίπτωση, μετά τον συμψηφισμό εντός ή εκτός ισολογισμού), που καλύπτεται -μετά την εφαρμογή των προσαρμογών μεταβλητότητας- από επιλέξιμες χρηματοοικονομικές εξασφαλίσεις ή από άλλες επιλέξιμες εξασφαλίσεις,
ζ)
για τα ιδρύματα που υπολογίζουν τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά δυνάμει της τυποποιημένης μεθόδου ή της μεθόδου IRB, χωριστά για κάθε κατηγορία ανοίγματος, το συνολικό άνοιγμα (κατά περίπτωση, μετά το συμψηφισμό εκτός ή εντός ισολογισμού) που καλύπτεται από εγγυήσεις ή πιστωτικά παράγωγα. Για την κατηγορία ανοίγματος σε μετοχές, η απαίτηση αυτή ισχύει για καθεμία από τις μεθόδους του άρθρου 155.
Άρθρο 454
Χρήση εξελιγμένων μεθόδων μέτρησης του λειτουργικού κινδύνου
Τα ιδρύματα που χρησιμοποιούν τις εξελιγμένες μεθόδους μέτρησης που προβλέπονται στα άρθρα 321 έως 324 για τον υπολογισμό των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων για τον λειτουργικό κίνδυνο δημοσιοποιούν μια περιγραφή του τρόπου με τον οποίο χρησιμοποιούν τις ασφαλίσεις και άλλους μηχανισμούς μεταφοράς κινδύνου για τους σκοπούς της μείωσης του εν λόγω κινδύνου.
Άρθρο 455
Χρήση εσωτερικών υποδειγμάτων κινδύνου αγοράς
Τα ιδρύματα που υπολογίζουν τις κεφαλαιακές απαιτήσεις τους σύμφωνα με το άρθρο 363 δημοσιοποιούν τις ακόλουθες πληροφορίες:
α)
Για κάθε επιμέρους χαρτοφυλάκιο:
i)
τα χαρακτηριστικά των χρησιμοποιούμενων υποδειγμάτων,
ii)
εάν συντρέχει περίπτωση, για τα εσωτερικά υποδείγματα για την αποτύπωση των αυξημένων κινδύνων αθέτησης και μεταβολής διαβάθμισης και για τη διαπραγμάτευση συσχετίσεων, τις μεθοδολογίες που χρησιμοποιήθηκαν και τους κινδύνους που μετρήθηκαν μέσω της χρήσης εσωτερικού υποδείγματος, συμπεριλαμβανομένης περιγραφής της μεθόδου που ακολουθήθηκε από το ίδρυμα για τον καθορισμό οριζόντων ρευστότητας, τις μεθοδολογίες που χρησιμοποιήθηκαν για την επίτευξη αξιολόγησης κεφαλαίων σύμφωνα με τις απαιτούμενες προδιαγραφές, και τις μεθόδους που χρησιμοποιήθηκαν για την επικύρωση του υποδείγματος,
iii)
περιγραφή του προγράμματος ασκήσεων προσομοίωσης ακραίων καταστάσεων που εφαρμόζεται σε κάθε επιμέρους χαρτοφυλάκιο,
iv)
περιγραφή των μεθόδων που χρησιμοποιούνται για το δοκιμαστικό εκ των υστέρων έλεγχο και την επικύρωση της ακρίβειας και της συνέπειας των εσωτερικών υποδειγμάτων και των διαδικασιών ανάπτυξης υποδειγμάτων,
β)
το πεδίο εφαρμογής της άδειας της αρμόδιας αρχής,
γ)
περιγραφή της έκτασης και των μεθοδολογιών για τη συμμόρφωση προς τις απαιτήσεις που ορίζονται στα άρθρα 104 και 105,
δ)
την ανώτατη, την κατώτατη και τη μέση τιμή των ακόλουθων μεγεθών:
i)
των ημερήσιων μετρήσεων της δυνητικής ζημίας κατά τη διάρκεια της περιόδου αναφοράς και κατά τη λήξη της περιόδου,
ii)
των μετρήσεων της δυνητικής ζημίας σε ακραίες συνθήκες κατά τη διάρκεια της περιόδου αναφοράς και κατά τη λήξη της περιόδου,
iii)
των αριθμητικών στοιχείων για τον αυξημένο κίνδυνο αθέτησης και μεταβολής διαβάθμισης και για τον ειδικό κίνδυνο του χαρτοφυλακίου διαπραγμάτευσης συσχετίσεων κατά τη περιόδο αναφοράς και κατά τη λήξη αυτής,
ε)
τα στοιχεία των απαίτησης ιδίων κεφαλαίων που ορίζονται στο άρθρο 364,
στ)
το μέσο σταθμισμένο ορίζοντα ρευστότητας για κάθε επιμέρους χαρτοφυλάκιο που καλύπτεται από τα εσωτερικά υποδείγματα για τον αυξημένο κίνδυνο αθέτησης και μεταβολής διαβάθμισης και για τη διαπραγμάτευση συσχετίσεων,
ζ)
σύγκριση των ημερήσιων μετρήσεων της δυνητικής ζημίας στο τέλος της ημέρας με τις ημερήσιες μεταβολές της αξίας του χαρτοφυλακίου στο τέλος της επόμενης εργάσιμης ημέρας, συνοδευόμενη από ανάλυση τυχόν σημαντικών υπερβάσεων κατά την περίοδο αναφοράς.
ΕΝΑΤΟ ΜΕΡΟΣ
ΚΑΤ’ ΕΞΟΥΣΙΟΔΟΤΗΣΗ ΠΡΑΞΕΙΣ ΚΑΙ ΕΚΤΕΛΕΣΤΙΚΕΣ ΠΡΑΞΕΙΣ
Άρθρο 456
Κατ’ εξουσιοδότηση πράξεις
1. Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εκδίδει κατ’ εξουσιοδότηση πράξεις δυνάμει του άρθρου 462 αναφορικά με τα ακόλουθα θέματα:
α)
τη διευκρίνιση των ορισμών που προβλέπονται στα άρθρα 4, 5, 142, 153, 192, 242, 272, 300, 381 και 411 για τη διασφάλιση της ομοιόμορφης εφαρμογής του παρόντος κανονισμού,
β)
τη διευκρίνιση των ορισμών που προβλέπονται στα άρθρα 4, 5, 142, 153, 192, 242, 272, 300, 381 και 411 προκειμένου να λαμβάνονται υπόψη στην εφαρμογή του παρόντος κανονισμού οι εξελίξεις των χρηματοπιστωτικών αγορών,
γ)
την τροποποίηση του καταλόγου των κατηγοριών ανοιγμάτων που αναφέρονται στα άρθρα 112 και 147, προκειμένου να λαμβάνονται υπόψη οι εξελίξεις των χρηματοπιστωτικών αγορών,
δ)
το ποσό που προσδιορίζεται στο άρθρο 123 στοιχείο γ), στο άρθρο 147 παράγραφος 5 στοιχείο α), στο άρθρο 153 παράγραφος 4 και στο άρθρο 162 παράγραφος 4, προκειμένου να λαμβάνονται υπόψη οι επιπτώσεις του πληθωρισμού,
ε)
τον κατάλογο και την κατάταξη των εκτός ισολογισμού στοιχείων που αναφέρονται στα παραρτήματα I και II, προκειμένου να λαμβάνονται υπόψη οι εξελίξεις στις χρηματοπιστωτικές αγορές,
στ)
την προσαρμογή των κατηγοριών των επιχειρήσεων επενδύσεων που προβλέπονται στο άρθρο 95 παράγραφος 1 και στο άρθρο 96 παράγραφος 1 προκειμένου να λαμβάνονται υπόψη οι εξελίξεις στις χρηματοπιστωτικές αγορές,
ζ)
τη διασαφήνιση της απαίτησης που ορίζεται στο άρθρο 97 για να διασφαλίζεται η ομοιόμορφη εφαρμογή του παρόντος κανονισμού,
η)
την τροποποίηση των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων όπως ορίζονται στα άρθρα 301 έως 311 του παρόντος κανονισμού και στα άρθρα 50α έως 50δ του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 648/2012 προκειμένου να ληφθούν υπόψη οι εξελίξεις ή οι τροποποιήσεις των διεθνών προτύπων σχετικά με ανοίγματα έναντι κεντρικού αντισυμβαλλομένου,
θ)
την αποσαφήνιση των όρων που αναφέρονται στις εξαιρέσεις που προβλέπει το άρθρο 400,
ι)
την τροποποίηση του μέτρου κεφαλαίου και του μέτρου του συνολικού ανοίγματος του δείκτη μόχλευσης που αναφέρεται στο άρθρο 429 παράγραφος 2 προκειμένου να διορθωθούν τυχόν ελλείψεις που διαπιστώνονται βάσει των εκθέσεων που αναφέρονται στο άρθρο 430 παράγραφος 1 πριν από τη δημοσίευση του δείκτη μόχλευσης από τα ιδρύματα όπως προβλέπεται στο άρθρο 451 παράγραφος 1 στοιχείο α).
2. Η ΕΑΤ παρακολουθεί τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για τον κίνδυνο CVA και υποβάλλει έκθεση στην Επιτροπή έως την 1η Ιανουαρίου 2015. Συγκεκριμένα, στην έκθεση αξιολογούνται:
α)
η αντιμετώπιση του κινδύνου CVA ως επιβάρυνση σε μεμονωμένη βάση σε αντιπαραβολή με την αντιμετώπισή του ως αναπόσπαστης συνιστώσας του πλαισίου για τον κίνδυνο αγοράς,
β)
το πεδίο εφαρμογής της επιβάρυνσης κινδύνου CVA, περιλαμβανομένης της εξαίρεσης που αναφέρεται στο άρθροο 482,
γ)
οι επιλέξιμες αντισταθμίσεις,
δ)
ο υπολογισμός των κεφαλαιακών απαιτήσεων για τον κίνδυνο CVA.
Βάσει της εν λόγω έκθεσης και σε περίπτωση που τα ευρήματα συνηγορούν στην αναγκαιότητα της ακόλουθης δράσης, ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να θεσπίζει επίσης κατ’ εξουσιοδότηση πράξη σύμφωνα με το άρθρο 462 για την τροποποίηση του άρθρου 381, του άρθρου 382 παράγραφοι 1 έως 3 και των άρθρων 383 έως 386 όσον αφορά τα στοιχεία αυτά.
Άρθρο 457
Τεχνικές προσαρμογές και διορθώσεις
Η Επιτροπή εξουσιοδοτείται να εκδίδει πράξεις κατ’ εξουσιοδότηση σύμφωνα με το άρθρο 462 για να προβαίνει σε τεχνικές προσαρμογές και διορθώσεις των μη ουσιωδών στοιχείων στις κατωτέρω διατάξεις προκειμένου να λαμβάνει υπόψη τις εξελίξεις στα νέα χρηματοοικονομικά προϊόντα ή δραστηριότητες, να προσαρμόζεται λαμβάνοντας υπόψη τις εξελίξεις μετά από την υιοθέτηση του παρόντος κανονισμού σε άλλες νομοθετικές πράξεις της Ένωσης σχετικά με τις χρηματοοικονομικές υπηρεσίες και τη λογιστική, συμπεριλαμβανομένων των λογιστικών προτύπων που βασίζονται στον κανονισμό (ΕΚ) αριθ. 1606/2002:
α)
στις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για τον πιστωτικό κίνδυνο που ορίζονται στα άρθρα 111 έως 134 και στα άρθρα 143 έως 191,
β)
στις επιπτώσεις των τεχνικών μείωσης του πιστωτικού κινδύνου σύμφωνα με τα άρθρα 193 έως 241,
γ)
στις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για τιτλοποίηση που ορίζονται στα άρθρα 243 έως 266,
δ)
στις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για τον πιστωτικό κίνδυνο αντισυμβαλλομένου σύμφωνα με τα άρθρα 272 έως 311,
ε)
στις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για τον λειτουργικό κίνδυνο που ορίζονται στα άρθρα 315 έως 324,
στ)
στις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για τον κίνδυνο αγοράς που ορίζονται στα άρθρα 325 έως 377,
ζ)
στις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για τον κίνδυνο διακανονισμού που ορίζονται στα άρθρα 378 και 379,
η)
στις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για τον κίνδυνο CVA που ορίζονται στα άρθρα 383, 384 και 386,
θ)
στο δεύτερο μέρος και στο άρθρο 99 μόνο ως αποτέλεσμα εξελίξεων στα λογιστικά πρότυπα ή στις λογιστικές απαιτήσεις που λαμβάνουν υπόψη τη νομοθεσία της Ένωσης.
Άρθρο 458
Μακροπροληπτικός ή συστημικός κίνδυνος που εντοπίζεται σε επίπεδο κράτους μέλους
1. Τα κράτη μέλη ορίζουν την αρχή που είναι επιφορτισμένη με την εφαρμογή του παρόντος άρθρου. Η εν λόγω αρχή είναι είτε η αρμόδια είτε η εντεταλμένη αρχή.
2. Εάν η αρχή που έχει οριστεί σύμφωνα με την παράγραφο 1 διαπιστώσει μεταβολές της έντασης του μακροπροληπτικού ή συστημικού κινδύνου του χρηματοπιστωτικού συστήματος που ενδεχόμενα να έχει σοβαρέςν αρνητικές επιπτώσειες στο χρηματοπιστωτικό σύστημα και την πραγματική οικονομία σε συγκεκριμένο κράτος μέλος, οι οποίες κατά τη γνώμη της εν λόγω αρχής θα αντιμετωπίζονταν καλύτερα με αυστηρότερα εθνικά μέτρα, η εν λόγω αρχή γνωστοποιεί στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο, το Συμβούλιο, την Επιτροπή, το ΕΣΣΚ και την ΕΑΤ το γεγονός αυτό και υποβάλλει σχετικά ποσοτικά ή ποιοτικά στοιχεία για όλα τα κατωτέρω:
α)
τις μεταβολές της έντασης του μακροπροληπτικού ή συστημικού κινδύνου,
β)
τους λόγους για τους οποίους οι μεταβολές αυτές θα μπορούσαν να συνιστούν απειλή για την χρηματοπιστωτική σταθερότητα σε εθνικό επίπεδο,
γ)
αιτιολόγηση του ισχυρισμού ότι με τα άρθρα 124 και 164 του παρόντος κανονισμού και τα άρθρα 101, 103, 104, 105, 133 και 136 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ δεν μπορεί να αντιμετωπιστεί επαρκώς ο διαπιστωθείς μακροπροληπτικός ή συστημικός κίνδυνος, λαμβανομένης υπόψη της σχετικής αποτελεσματικότητας των εν λόγω μέτρων,
δ)
σχέδια εθνικών μέτρων για τα ιδρύματα με εγχώρια άδεια ή υποσύνολο των ιδρυμάτων αυτών, με σκοπό να μετριασθούν οι επιπτώσεις των μεταβολών της έντασης του κινδύνου και όσον αφορά:
i)
το επίπεδο ιδίων κεφαλαίων που ορίζεται στο άρθρο 92
ii)
τις απαιτήσεις για μεγάλα χρηματοδοτικά ανοίγματα που ορίζονται στο άρθρο 392 και τα άρθρα 395 έως 403
iii)
τις απαιτήσεις δημοσιοποίησης που ορίζονται στα άρθρα 431 έως 455
iv)
το επίπεδο του αποθέματος ασφαλείας διατήρησης κεφαλαίου που προβλέπεται στο άρθρο 129 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ,
v)
τις απαιτήσεις ρευστότητας που καθορίζονται στο έκτο μέρος,
vi)
τη στάθμιση κινδύνου με στόχο τις φούσκες κερδοσκοπίας στον τομέα των ακινήτων κατοικίας και των εμπορικών ακινήτων ή
vii)
τα ανοίγματα εντός του χρηματοπιστωτικού τομέα,
ε)
επεξήγηση των λόγων για τους οποίους τα σχέδια μέτρων θεωρούνται από την αρχή που έχει οριστεί σύμφωνα με την παράγραφο 1 κατάλληλα, αποτελεσματικά και αναλογικά για την αντιμετώπιση της κατάστασης και
στ)
εκτίμηση του πιθανού θετικού ή αρνητικού αντικτύπου των σχεδίων μέτρων στην εσωτερική αγορά βάσει των πληροφοριών που διαθέτει το ενδιαφερόμενο κράτος μέλος.
3. Οι αρχές που προσδιορίζονται σύμφωνα με την παράγραφο 1, όταν εξουσιοδοτούνται να εφαρμόσουν εθνικά μέτρα σύμφωνα με το παρόν άρθρο, παρέχουν όλες τις σχετικές πληροφορίες στις σχετικές αρμόδιες αρχές ή εντεταλμένες αρχές σε άλλα κράτη μέλη.
4. Το Συμβούλιο εξουσιοδοτείται για την απόρριψη των σχεδίων εθνικών μέτρων που αναφέρονται στην παράγραφο 2 στοιχείο δ), το οποίο αποφασίζει με ειδική πλειοψηφία, ύστερα από πρόταση της Επιτροπής.
Εντός ενός μηνός από την παραλαβή της γνωστοποίησης που αναφέρεται στην παράγραφο 2, το ΕΣΣΚ και η ΕΑΤ γνωμοδοτούν, όσον αφορά τα σημεία που αναφέρονται στην εν λόγω παράγραφο, στο Συμβούλιο, στην Επιτροπή και στο ενδιαφερόμενο κράτος μέλος.
Λαμβάνοντας προσεκτικά υπόψη τις γνωμοδοτήσεις που αναφέρονται στο δεύτερο εδάφιο και αν αποδεικνύεται με αδιάψευστα, ισχυρά και λεπτομερή στοιχεία ότι το μέτρο θα έχει αρνητικό αντίκτυπο στην εσωτερική αγορά, ο οποίος υπερβαίνει τα οφέλη της χρηματοπιστωτικής σταθερότητας που έχουν ως αποτέλεσμα τη μείωση των αναγνωρισμένων μακροπροληπτικών ή συστημικών κινδύνων, η Επιτροπή μπορεί, εντός μηνός, να προτείνει στο Συμβούλιο εκτελεστική πράξη για την απόρριψη των σχεδίων εθνικών μέτρων.
Ελλείψει πρότασης της Επιτροπής εντός περιόδου ενός μηνός, το ενδιαφερόμενο κράτος μέλος μπορεί να εγκρίνει αμέσως τα σχέδια εθνικών μέτρων για μια περίοδο που δεν ξεπερνά τα δύο έτη ή μέχρι να εξαφανιστεί ο μακροπροληπτικός ή συστημικός κίνδυνος, αν αυτό συμβεί νωρίτερα.
Το Συμβούλιο αποφασίζει ως προς την πρόταση της Επιτροπής εντός μηνός από την παραλαβή της πρότασης και αιτιολογεί την απόρριψη ή αποδοχή των σχεδίων εθνικών μέτρων.
Το Συμβούλιο απορρίπτει τα σχέδια εθνικών μέτρων μόνο αν θεωρεί ότι δεν πληρείται μία ή περισσότερες από τις ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
οι μεταβολές της έντασης του μακροπροληπτικού ή συστημικού κινδύνου είναι τέτοιας φύσεως ώστε να κινδυνεύει η χρηματοπιστωτική σταθερότητα σε εθνικό επίπεδο,
β)
με τα άρθρα 124 και 164 του παρόντος κανονισμού και τα άρθρα 101, 103, 104, 105, 133 και 136 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ δεν μπορεί να αντιμετωπιστεί επαρκώς ο διαπιστωθείς μακροπροληπτικός ή συστημικός κίνδυνος, λαμβανομένης υπόψη της σχετικής αποτελεσματικότητας των εν λόγω μέτρων,
γ)
τα σχέδια εθνικών μέτρων ενδείκνυνται περισσότερο για την αντιμετώπιση του διαπιστωθέντος μακροπροληπτικού ή συστημικού κινδύνου και δεν έχουν δυσανάλογες δυσμενείς επιπτώσεις στο σύνολο ή σε τμήματα του χρηματοπιστωτικού συστήματος σε άλλα κράτη μέλη ή στην Ένωση συνολικά, σχηματίζοντας ή δημιουργώντας εμπόδιο στη λειτουργία της εσωτερικής αγοράς,
δ)
το θέμα αφορά ένα μόνο κράτος μέλος και
ε)
οι κίνδυνοι δεν έχουν αντιμετωπιστεί ήδη με άλλα μέτρα του παρόντος κανονισμού ή της οδηγίας 2013/36/ΕΕ.
Η εκτίμηση του Συμβουλίου λαμβάνει υπόψη τη γνώμη του ΕΣΣΚ και της ΕΑΤ και βασίζεται στα στοιχεία που υποβάλλονται σύμφωνα με την παράγραφο 2 από την αρχή που έχει οριστεί σύμφωνα με την παράγραφο 1.
Ελλείψει εκτελεστικής πράξης του Συμβουλίου για την απόρριψη των σχεδίων εθνικών μέτρων εντός ενός μηνός μετά την παραλαβή της πρότασης της Επιτροπής, το κράτος μέλος μπορεί να εγκρίνει τα μέτρα και να τα εφαρμόσει για μια περίοδο που δεν ξεπερνά τα δύο έτη ή μέχρι να εξαφανιστεί ο μακροπροληπτικός ή συστημικός κίνδυνος, αν αυτό συμβεί νωρίτερα.
5. Τα άλλα κράτη μέλη μπορούν να αναγνωρίζουν τα μέτρα που λαμβάνονται σύμφωνα με το παρόν άρθρο και να τα εφαρμόζουν στα υποκαταστήματα με εγχώρια άδεια τα οποία βρίσκονται στο κράτος μέλος στο οποίο ανατίθεται η εφαρμογή των μέτρων.
6. Τα κράτη μέλη, όταν αναγνωρίζουν τα μέτρα που λαμβάνονται σύμφωνα με το παρόν άρθρο, ειδοποιούν το Συμβούλιο, την Επιτροπή, την ΕΑΤ, το ΕΣΣΚ και το κράτος μέλος στο οποίο ανατίθεται η εφαρμογή των μέτρων.
7. Προκειμένου να αποφασίσουν κατά πόσον θα αναγνωρίσουν τα μέτρα που λαμβάνονται σύμφωνα με το παρόν άρθρο, τα κράτη μέλη λαμβάνουν υπόψη τους τα κριτήρια της παραγράφου 4.
8. Το κράτος μέλος στο οποίο ανατίθεται η εφαρμογή των μέτρων δύναται να ζητεί από το ΕΣΣΚ να εκδώσει σύσταση κατά την έννοια του άρθρου 16 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1092/2010 προς ένα ή περισσότερα κράτη μέλη τα οποία δεν αναγνωρίζουν τα μέτρα.
9. Πριν από τη λήξη της άδειας που έχει δοθεί σύμφωνα με την παράγραφο 4 τα κράτη μέλη, σε διαβούλευση με το ΕΣΣΚ και την ΕΑΤ, επανεξετάζουν την κατάσταση και μπορούν να εκδώσουν, σύμφωνα με τη διαδικασία που αναφέρεται στην παράγραφο 4, νέα απόφαση για την παράταση της περιόδου εφαρμογής των εθνικών μέτρων για ένα επιπλέον έτος κάθε φορά. Μετά την πρώτη παράταση η Επιτροπή, σε διαβούλευση με το ΕΣΣΚ και την ΕΑΤ, επανεξετάζει τουλάχιστον μια φορά ετησίως την κατάσταση.
10. Ανεξάρτητα από τη διαδικασία που ορίζεται στις παραγράφους 3 έως 9, επιτρέπεται στα κράτη μέλη να αυξάνουν τους συντελεστές στάθμισης κινδύνου πέραν των προβλεπόμενων στον παρόντα κανονισμό έως και 25 %, για τα ανοίγματα που αναφέρονται στην παράγραφο 2 στοιχείο δ) σημεία vi) και vii) του παρόντος άρθρου και να μειώνουν το όριο για τα μεγάλα χρηματοδοτικά ανοίγματα που προβλέπεται στο άρθρο 384 έως και 15 % για μια περίοδο που δεν ξεπερνά τα δύο έτη ή μέχρι να εξαφανιστεί ο μακροπροληπτικός ή συστημικός κίνδυνος, αν αυτό συμβεί νωρίτερα, υπό τον όρο ότι πληρούνται οι προϋποθέσεις και τηρούνται οι απαιτήσεις γνωστοποίησης της παραγράφου 2 του παρόντος άρθρου.
Άρθρο 459
Απαιτήσεις προληπτικής εποπτείας
Η Επιτροπή δύναται να εκδίδει πράξεις κατ’ εξουσιοδότηση σύμφωνα με το άρθρο 462, προκειμένου να επιβάλλει, για περίοδο ενός έτους, αυστηρότερες απαιτήσεις προληπτικής εποπτείας για ανοίγματα, σε περίπτωση που αυτό είναι απαραίτητο για την αντιμετώπιση μεταβολών της έντασης των μικροπροληπτικών και μακροπροληπτικών κινδύνων που προκύπτουν από εξελίξεις της αγοράς στην Ένωση ή εκτός της Ένωσης οι οποίες επηρεάζουν όλα τα κράτη μέλη, και εφόσον τα μέσα του παρόντος κανονισμού και της οδηγίας 2013/36/ΕΕ δεν επαρκούν για την αντιμετώπιση των κινδύνων αυτών, ιδιαίτερα κατόπιν συστάσεως ή γνώμης του ΕΣΣΚ ή της ΕΑΤ, όσον αφορά:
α)
το επίπεδο ιδίων κεφαλαίων που ορίζεται στο άρθρο 92,
β)
τις απαιτήσεις για μεγάλα χρηματοδοτικά ανοίγματα που ορίζονται στο άρθρο 392 και τα άρθρα 395 έως 403,
γ)
τις απαιτήσεις δημοσιοποίησης που ορίζονται στα άρθρα 431 έως 455.
Η Επιτροπή, επικουρούμενη από το ΕΣΣΚ, υποβάλλει στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο, τουλάχιστον ετησίως, έκθεση για τις εξελίξεις της αγοράς οι οποίες θα μπορούσαν να απαιτήσουν τη χρησιμοποίηση του παρόντος άρθρου.
Άρθρο 460
Ρευστότητα
1. Η Επιτροπή εξουσιοδοτείται να εκδίδει κατ’ εξουσιοδότηση πράξη σύμφωνα με το άρθρο 462 προκειμένου να διευκρινίσει λεπτομερώς τη γενική απαίτηση που προβλέπεται στο άρθρο 412 παράγραφος 1. Η κατ’ εξουσιοδότηση πράξη που εκδίδεται σύμφωνα με την παρούσα παράγραφο βασίζεται στα στοιχεία που πρέπει να γνωστοποιηθούν σύμφωνα με το έκτο μέρος τίτλος ΙΙ και το παράρτημα ΙΙΙ προσδιορίζει τις προϋποθέσεις υπό τις οποίες οι αρμόδιες αρχές οφείλουν να επιβάλουν συγκεκριμένα επίπεδα εισροών και εκροών στα πιστωτικά ιδρύματα ώστε να καλύπτουν ειδικούς κινδύνους στους οποίους εκτίθενται τα ιδρύματα και σέβεται τα όρια που καθορίζονται στην παράγραφο 2.
2. Οι απαιτήσεις για την κάλυψη κινδύνων ρευστότητας (LCR) που αναφέρεται στο άρθρο 412 θεσπίζεται σύμφωνα με την ακόλουθη σταδιακή εφαρμογή:
α)
60 % της απαίτησης για την κάλυψη κινδύνου ρευστότητας το 2015,
β)
70 % από την 1η Ιανουαρίου 2016,
γ)
80 % από την 1η Ιανουαρίου 2017,
δ)
100 % από την 1η Ιανουαρίου 2018.
Για τον σκοπό αυτό η Επιτροπή λαμβάνει υπόψη τις εκθέσεις που αναφέρονται στο άρθρο 509 παράγραφοι 1, 2 και 3 και τα διεθνή πρότυπα που αναπτύσσουν διεθνή φόρουμ, καθώς και τις ιδιαιτερότητες της Ένωσης.
Η Επιτροπή εκδίδει την κατ’ εξουσιοδότηση πράξη που αναφέρεται στην παράγραφο 1 έως τις 30 Ιουνίου 2014. Η πράξη αυτή τίθεται σε ισχύ στις 31 Δεκεμβρίου 2014, αλλά δεν αρχίζει να εφαρμόζεται πριν από την 1η Ιανουαρίου 2015.
Άρθρο 461
Επανεξέταση της σταδιακής εφαρμογής της απαίτησης για την κάλυψη κινδύνου ρευστότητας
1. Αφού συμβουλευθεί το ΕΣΣΚ, η ΕΑΤ υποβάλλει έκθεση στην Επιτροπή, μέχρι τις 30 Ιουνίου 2016, σχετικά με το κατά πόσον πρέπει να τροποποιηθεί η σταδιακή εφαρμογή των απαιτήσεων για την κάλυψη κινδύνων ρευστότητας όπως προσδιορίζεται στο άρθρο 460 παράγραφος 2. Στην ανάλυση αυτή λαμβάνονται δεόντως υπόψη οι εξελίξεις στις αγορές και στο διεθνές κανονιστικό πλαίσιο, καθώς και οι ιδιαιτερότητες της Ένωσης.
Η ΕΑΤ αξιολογεί ιδίως στην έκθεσή της την αναβολή της θέσπισης του ποσοστού 100 % ως ελάχιστου δεσμευτικού προτύπου μέχρι την 1η Ιανουαρίου 2019. Στην έκθεση λαμβάνονται υπόψη οι ετήσιες εκθέσεις που αναφέρονται στο άρθρο 501 παράγραφος 1, τα σχετικά δεδομένα της αγοράς και οι συστάσεις όλων των αρμόδιων αρχών.
2. Όταν απαιτείται για την αντιμετώπιση των εξελίξεων στις αγορές και σε άλλους τομείς, ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εκδώσει κατ’ εξουσιοδότηση πράξη σύμφωνα με το άρθρο 462 για την τροποποίηση της σταδιακής εφαρμογής που προσδιορίζεται στο άρθρο 460 και την αναβολή μέχρι το 2019 της θέσπισης του ποσοστού 100 % ως ελάχιστου δεσμευτικού προτύπου για την απαίτηση κάλυψης της ρευστότητας που καθορίζεται στο άρθρο 412 παράγραφος 1, και να εφαρμόσει το 2018 ποσοστό 90 % ως ελάχιστο δεσμευτικό πρότυπο αναφορικά με τις απαιτήσεις για την κάλυψη κινδύνων ρευστότητας.
Για την αξιολόγηση της ανάγκης αναβολής η Επιτροπή λαμβάνει υπόψη την έκθεση και την αξιολόγηση που αναφέρονται στην παράγραφο 1.
Η κατ' εξουσιοδότηση πράξη η οποία εκδίδεται σύμφωνα με το παρόν άρθρο δεν θα εφαρμοστεί πριν από την 1η Ιανουαρίου 2018 και θα τεθεί σε ισχύ έως τις 30 Ιουνίου 2017.
Άρθρο 462
Άσκηση της εξουσιοδότησης
1. Η εξουσία έκδοσης κατ’ εξουσιοδότηση πράξεων ανατίθεται στην Επιτροπή υπό τους όρους του παρόντος άρθρου.
2. Η εξουσία έκδοσης κατ’ εξουσιοδότηση πράξεων που αναφέρεται στα άρθρα 456 έως 460 παρέχεται για αόριστο χρονικό διάστημα από 31η Δεκεμβρίου 2014.
3. Η προβλεπόμενη στα άρθρα 456 έως 460 εξουσιοδότηση δύναται να ανακληθεί ανά πάσα στιγμή από το Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο ή το Συμβούλιο. Η απόφαση ανάκλησης περατώνει την εξουσιοδότηση που καθορίζεται στην απόφαση αυτή. Παράγει αποτελέσματα την επομένη της δημοσίευσης της απόφασης στην Επίσημη Εφημερίδα της Ευρωπαϊκής Ένωσης ή σε μεταγενέστερη ημερομηνία που καθορίζεται σε αυτήν. Δεν θίγει το κύρος των κατ’ εξουσιοδότηση πράξεων που ισχύουν ήδη.
4. Μόλις η Επιτροπή εκδώσει κατ’ εξουσιοδότηση πράξη την κοινοποιεί ταυτόχρονα στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο.
5. Μια κατ’ εξουσιοδότηση πράξη που εκδόθηκε σύμφωνα με τα άρθρα 456 έως 460 τίθεται σε ισχύ μόνο εάν το Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο ή το Συμβούλιο δεν εκφράσει αντιρρήσεις εντός τριών μηνών από την προς αυτό κοινοποίηση της εν λόγω πράξης, ή εάν, πριν από την εκπνοή αυτής της περιόδου, τόσο το Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο όσο και το Συμβούλιο έχουν ενημερώσει την Επιτροπή ότι δεν θα εκφράσουν αντιρρήσεις. Με πρωτοβουλία του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου ή του Συμβουλίου, η εν λόγω προθεσμία παρατείνεται κατά τρεις μήνες.
Άρθρο 463
Αντιρρήσεις ως προς τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα
Εφόσον η Επιτροπή εγκρίνει, δυνάμει του παρόντος κανονισμού, ρυθμιστικό τεχνικό πρότυπο ίδιο με το σχέδιο ρυθμιστικού τεχνικού προτύπου που υπέβαλε η ΕΑΤ, η προθεσμία εντός της οποίας το Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο μπορούν να εκφράσουν αντιρρήσεις είναι ένας μήνας από την ημερομηνία κοινοποίησης. Με πρωτοβουλία του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου ή του Συμβουλίου, η εν λόγω προθεσμία παρατείνεται κατά ένα μήνα. Κατά παρέκκλιση από το δεύτερο εδάφιο του άρθρου 13 παράγραφος 1 του κανονισμού (ΕΕ) αρ.1093/2010, η προθεσμία εντός της οποίας το Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο ή το Συμβούλιο μπορούν να εκφράσουν αντιρρήσεις για το εν λόγω ρυθμιστικό τεχνικό πρότυπο μπορεί, κατά περίπτωση, να παραταθεί κατά έναν επιπλέον μήνα.
Άρθρο 464
Ευρωπαϊκή Επιτροπή Τραπεζών
1. Η Επιτροπή επικουρείται από την Ευρωπαϊκή Επιτροπή Τραπεζών που συστάθηκε με την απόφαση 2004/10/ΕΚ της Επιτροπής (32). Η εν λόγω επιτροπή αποτελεί επιτροπή κατά την έννοια του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 182/2011.
2. Οσάκις γίνεται αναφορά στην παρούσα παράγραφο, εφαρμόζεται το άρθρο 5 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 182/2011.
ΔΕΚΑΤΟ ΜΕΡΟΣ
ΜΕΤΑΒΑΤΙΚΕΣ ΔΙΑΤΑΞΕΙΣ, ΕΚΘΕΣΕΙΣ, ΕΠΑΝΕΞΕΤΑΣΕΙΣ ΚΑΙ ΤΡΟΠΟΠΟΙΗΣΕΙΣ
ΤΙΤΛΟΣ Ι
ΜΕΤΑΒΑΤΙΚΕΣ ΔΙΑΤΑΞΕΙΣ
ΚΕΦΑΛΑΙΟ 1
Απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων, μη πραγματοποιηθέντα κέρδη και ζημίες από αποτίμηση στην εύλογη αξία τους και αφαιρέσεις
Τμήμα 1
Απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων
Άρθρο 465
Απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων
1. Κατά παρέκκλιση από το άρθρο 92 παράγραφος 1 στοιχεία α) και β), κατά την περίοδο από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2014 ισχύουν οι ακόλουθες απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων:
α)
δείκτης κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 κυμαινόμενος μεταξύ 4 % και 4,5 %,
β)
δείκτης κεφαλαίου της κατηγορίας 1 κυμαινόμενος μεταξύ 5,5 % και 6 %.
2. Οι αρμόδιες αρχές ορίζουν και δημοσιεύουν τα επίπεδα του δείκτη κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 και του δείκτη κεφαλαίου της κατηγορίας 1 εντός των ορίων που προβλέπονται στην παράγραφο 1 τα οποία πληρούν ή υπερβαίνουν τα ιδρύματα.
Άρθρο 466
Εφαρμογή Διεθνών Προτύπων Χρηματοοικονομικής Αναφοράς για πρώτη φορά
Κατά παρέκκλιση από το άρθρο 24 παράγραφος 2, οι αρμόδιες αρχές παρέχουν περιθώριο 24 μηνών στα ιδρύματα που υποχρεούνται να πραγματοποιήσουν για πρώτη φορά την αποτίμηση των στοιχείων ενεργητικού και των στοιχείων εκτός ισολογισμού και τον προσδιορισμό των ιδίων κεφαλαίων βάσει των διεθνών λογιστικών προτύπων σύμφωνα με τον κανονισμό (ΕΚ) αριθ. 1606/2002 για την εφαρμογή των απαραίτητων εσωτερικών διαδικασιών και τεχνικών απαιτήσεων.
Τμήμα 2
Μη πραγματοποιηθέντα κέρδη και ζημίες από αποτίμηση στην εύλογη αξία
Άρθρο 467
Μη πραγματοποιηθείσες ζημίες από αποτίμηση στην εύλογη αξία
1. Κατά παρέκκλιση από το άρθρο 35, κατά την περίοδο από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2017, τα ιδρύματα περιλαμβάνουν στον υπολογισμό των στοιχείων κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 μόνο το εφαρμοστέο ποσοστό των μη πραγματοποιηθεισών ζημιών που αφορούν στοιχεία του ενεργητικού ή του παθητικού τα οποία έχουν αποτιμηθεί στην εύλογη αξία τους και αναφέρονται στον ισολογισμό, εξαιρουμένων όσων αναφέρονται στο άρθρο 33 και κάθε άλλης μη πραγματοποιηθείσας ζημίας που αναφέρεται ως μέρος του λογαριασμού εσόδων-εξόδων.
2. Το εφαρμοστέο ποσοστό για τους σκοπούς της παραγράφου 1 εμπίπτει στα κατωτέρω όρια:
α)
20 % έως 100 % από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2014,
β)
40 % έως 100 % από την 1η Ιανουαρίου 2015 έως την 31η Δεκεμβρίου 2015,
γ)
60 % έως 100 % από την 1η Ιανουαρίου 2016 έως την 31η Δεκεμβρίου 2016 και
δ)
80 % έως 100 % από την 1η Ιανουαρίου 2017 έως την 31η Δεκεμβρίου 2017.
Κατά παρέκκλιση από την παράγραφο 1, οι αρμόδιες αρχές μπορούν, σε περιπτώσεις όπου η αντιμετώπιση εφαρμόστηκε πριν από1η Ιανουαρίου 2014, να επιτρέπουν στα ιδρύματα να μην περιλαμβάνουν σε κανένα από τα στοιχεία ιδίων κεφαλαίων μη πραγματοποιηθέντα κέρδη ή ζημιές για ανοίγματα έναντι κεντρικών κυβερνήσεων που είναι ταξινομημένα στην κατηγορία «Διαθέσιμα προς πώληση» του εγκριθέντος από την ΕΕ ΔΛΠ 39.
Η αντιμετώπιση που καθορίζεται στο δεύτερο εδάφιο εφαρμόζεται έως ότου η Επιτροπή εκδώσει κανονισμό βάσει του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 1606/2002 για την έγκριση του Διεθνούς Προτύπου Χρηματοοικονομικής Αναφοράς που θα αντικαταστήσει το ΔΛΠ 39.
3. Οι αρμόδιες αρχές ορίζουν και δημοσιεύουν το εφαρμοστέο ποσοστό εντός των ορίων που προβλέπονται στην παράγραφο 2 στοιχεία α) έως δ).
Άρθρο 468
Μη πραγματοποιηθέντα κέρδη από αποτίμηση στην εύλογη αξία
1. Κατά παρέκκλιση από το άρθρο 35, κατά την περίοδο από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2017, τα ιδρύματα αφαιρούν από τα στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 το εφαρμοστέο ποσοστό των μη πραγματοποιηθέντων κερδών που αφορούν στοιχεία του ενεργητικού ή του παθητικού τα οποία έχουν αποτιμηθεί στην εύλογη αξία τους και αναφέρονται στον ισολογισμό, εξαιρουμένων όσων αναφέρονται στο άρθρο 33 και όλων των λοιπών μη πραγματοποιηθέντων κερδών, εκτός από εκείνα που αφορούν επενδύσεις σε ακίνητα που αναφέρονται ως μέρος του λογαριασμού εσόδων-εξόδων. Το εναπομένον ποσό δεν αφαιρείται από τα στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1.
2. Για τους σκοπούς της παραγράφου 1, το εφαρμοστέο ποσοστό θα είναι 100 % κατά την περίοδο από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2014, μετά δε το πέρας αυτής της περιόδου εμπίπτει στα κατωτέρω όρια:
α)
60 % έως 100 % από την 1η Ιανουαρίου 2015 έως την 31η Δεκεμβρίου 2015,
β)
40 % έως 100 % από την 1η Ιανουαρίου 2016 έως την 31η Δεκεμβρίου 2016,
γ)
20 % έως 100 % από την 1η Ιανουαρίου 2017 έως την 31η Δεκεμβρίου 2017.
Από την 1η Ιανουαρίου 2015, σε περίπτωση που δυνάμει του άρθρου 467 αρμόδια αρχή απαιτεί από τα ιδρύματα να συμπεριλαμβάνουν στον υπολογισμό του κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 το 100 % των μη πραγματοποιηθεισών ζημιών τους από αποτίμηση στην εύλογη αξία, η εν λόγω αρμόδια αρχή μπορεί επίσης να επιτρέπει στα ιδρύματα να συμπεριλαμβάνουν στον υπολογισμό αυτόν το 100 % των μη πραγματοποιηθέντων κερδών αποτιμημένων στην εύλογη αξία τους.
Από την 1η Ιανουαρίου 2015, σε περίπτωση που δυνάμει του άρθρου 467 αρμόδια αρχή απαιτεί από τα ιδρύματα να συμπεριλαμβάνουν στον υπολογισμό του κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 ποσοστό για τα μη πραγματοποιηθέντα κέρδη από αποτίμηση στην εύλογη αξία, η εν λόγω αρμόδια αρχή δεν δύναται να ορίζει εφαρμοστέο ποσοστό για τα μη πραγματοποιηθέντα κέρδη σύμφωνα με την παράγραφο 2 του παρόντος άρθρου που να υπερβαίνει το εφαρμοστέο ποσοστό για τις μη πραγματοποιηθείσες ζημίες που ορίζεται σύμφωνα με το άρθρο 467.
3. Οι αρμόδιες αρχές ορίζουν και δημοσιεύουν το εφαρμοστέο ποσοστό των μη πραγματοποιηθέντων κερδών εντός των ορίων που προβλέπονται στην παράγραφο 2 στοιχεία α) έως γ) το οποίο δεν αφαιρείται από το κεφάλαιο κοινών μετοχών της κατηγορίας 1.
4. Κατά παρέκκλιση από το άρθρο 33 παράγραφος 1 στοιχείο γ), κατά την περίοδο από την 1η Ιανουαρίου 2013 έως την 31η Δεκεμβρίου 2017, τα ιδρύματα περιλαμβάνουν στα ίδια κεφάλαιά τους το εφαρμοστέο ποσοστό, ως ορίζεται στο άρθρο 478, των από αποτίμηση στην εύλογη αξία κερδών και ζημιών από υποχρεώσεις σε παράγωγα που προκύπτουν από τον δικό τους πιστωτικό κίνδυνο.
Τμήμα 3
Αφαιρέσεις
Ενότητα 1
Αφαιρέσεις από τα στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1
Άρθρο 469
Αφαιρέσεις από τα στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1
1. Κατά παρέκκλιση από το άρθρο 36 παράγραφος 1, κατά την περίοδο από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2017, εφαρμόζονται οι κατωτέρω διατάξεις:
α)
τα ιδρύματα αφαιρούν από τα στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 το προβλεπόμενο στο άρθρο 478 εφαρμοστέο ποσοστό των ποσών που αφαιρούνται δυνάμει των στοιχείων α) έως η) του άρθρου 36 παράγραφος 1, εξαιρουμένων των αναβαλλόμενων φορολογικών απαιτήσεων που βασίζονται σε μελλοντική κερδοφορία και προκύπτουν από προσωρινές διαφορές,
β)
τα ιδρύματα εφαρμόζουν τις σχετικές διατάξεις που προβλέπονται στο άρθρο 472 στα εναπομένοντα ποσά των στοιχείων που αφαιρούνται δυνάμει του άρθρου 36 παράγραφος 1 στοιχεία α) έως η), εξαιρουμένων των αναβαλλόμενων φορολογικών απαιτήσεων που βασίζονται σε μελλοντική κερδοφορία και προκύπτουν από προσωρινές διαφορές,
γ)
τα ιδρύματα αφαιρούν από τα στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 το προβλεπόμενο στο άρθρο 478 εφαρμοστέο ποσοστό του συνολικού ποσού που αφαιρείται δυνάμει του άρθρου 36 παράγραφος 1 στοιχεία γ) και θ) μετά την εφαρμογή του άρθρου 470,
δ)
τα ιδρύματα εφαρμόζουν τις απαιτήσεις που προβλέπονται στο άρθρο 472 παράγραφος 5 ή 11, ανάλογα με την περίπτωση, στο συνολικό εναπομένον ποσό των στοιχείων που αφαιρούνται δυνάμει του άρθρου 36 παράγραφος 1 στοιχεία γ) και θ), μετά την εφαρμογή του άρθρου 470.
2. Τα ιδρύματα προσδιορίζουν το τμήμα του συνολικού εναπομένοντος ποσού που αναφέρεται στην παράγραφο 1 στοιχείο δ), το οποίο υπάγεται στο άρθρο 472 παράγραφος 5, διαιρώντας το ποσό που αναφέρεται στο στοιχείο α) της παρούσας παραγράφου με το ποσό του στοιχείου β) της παρούσας παραγράφου:
α)
το ποσό των αναβαλλόμενων φορολογικών απαιτήσεων που εξαρτώνται από τη μελλοντική κερδοφορία και προκύπτουν από προσωρινές διαφορές που αναφέρονται στο άρθρο 470 παράγραφος 2 στοιχείο α),
β)
το άθροισμα των ποσών που αναφέρονται στο άρθρο 470 παράγραφος 2 στοιχεία α) και β).
3. Τα ιδρύματα προσδιορίζουν το τμήμα του συνολικού εναπομένοντος ποσού που αναφέρεται στην παράγραφο 1 στοιχείο δ), το οποίο υπάγεται στο άρθρο 472 παράγραφος 11, διαιρώντας το ποσό που αναφέρεται στο στοιχείο α) της παρούσας παραγράφου με το ποσό του στοιχείου β) της παρούσας παραγράφου:
α)
το ποσό των άμεσων και έμμεσων συμμετοχών σε μέσα κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 που αναφέρονται στο άρθρο 470 παράγραφος 2 στοιχείο β),
β)
το άθροισμα των ποσών που αναφέρονται στο άρθρο 470 παράγραφος 2 στοιχεία α) και β).
Άρθρο 470
Εξαίρεση από την αφαίρεση από στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1
1. Για τους σκοπούς του παρόντος άρθρου, τα σχετικά στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 αποτελούν τα στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 του ιδρύματος υπολογιζόμενα μετά την εφαρμογή των διατάξεων των άρθρων 32 έως 35 και των αφαιρέσεων δυνάμει του άρθρου 36 παράγραφος 1 στοιχεία α) έως η), του άρθρου 36 παράγραφος 1 στοιχείο ια) σημεία ii) έως v) και του άρθρου 36 παράγραφος 1 στοιχείο ιβ), εξαιρουμένων των αναβαλλόμενων φορολογικών απαιτήσεων που βασίζονται σε μελλοντική κερδοφορία και προκύπτουν από προσωρινές διαφορές.
2. Κατά παρέκκλιση από το άρθρο 48 παράγραφος 1, κατά την περίοδο από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2017, τα ιδρύματα δεν αφαιρούν τα στοιχεία που αναφέρονται στα στοιχεία α) και β) της παρούσας παραγράφου τα οποία συνολικά είναι ίσα με ή μικρότερα από το 15 % των σχετικών στοιχείων κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 του ιδρύματος:
α)
οι αναβαλλόμενες φορολογικές απαιτήσεις που εξαρτώνται από τη μελλοντική κερδοφορία και προκύπτουν από προσωρινές διαφορές και συνολικά είναι ίσες με ή μικρότερες από το 10 % των σχετικών στοιχείων κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1,
β)
σε περίπτωση που ένα ίδρυμα έχει σημαντική επένδυση σε οντότητα του χρηματοπιστωτικού τομέα, οι άμεσες, έμμεσες και σύνθετες τοποθετήσεις του ιδρύματος σε μέσα κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 της εν λόγω οντότητας που συνολικά είναι ίσες με ή μικρότερες από το 10 % των σχετικών στοιχείων κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1.
3. Κατά παρέκκλιση από το άρθρο 48 παράγραφος 4, τα στοιχεία που εξαιρούνται από τη δυνάμει της παραγράφου 2 του παρόντος άρθρου αφαίρεση λαμβάνουν συντελεστή στάθμισης κινδύνου 250 %. Τα στοιχεία που αναφέρονται στην παράγραφο 2 στοιχείο β) του παρόντος άρθρου υπόκεινται στις απαιτήσεις του τρίτου μέρους τίτλος IV, ανάλογα με την περίπτωση.
Άρθρο 471
Εξαίρεση από την αφαίρεση τοποθετήσεων σε ασφαλιστικές εταιρείες από τα στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1
1. Κατά παρέκκλιση από το άρθρο 49 παράγραφος 1, κατά την περίοδο από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2022, οι αρμόδιες αρχές μπορούν να επιτρέπουν στα ιδρύματα να μην αφαιρούν κεφαλαιακές τοποθετήσεις σε ασφαλιστικές επιχειρήσεις, αντασφαλιστικές επιχειρήσεις και ασφαλιστικές εταιρείες χαρτοφυλακίου, εφόσον πληρούνται οι ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
οι προϋποθέσεις που ορίζονται στο άρθρο 49 παράγραφος 1 στοιχεία α), γ) και ε),
β)
οι αρμόδιες αρχές κρίνουν ικανοποιητικό το επίπεδο των διαδικασιών ελέγχου κινδύνου και χρηματοοικονομικής ανάλυσης που έχει υιοθετήσει το ίδρυμα ειδικά για την εποπτεία των επενδύσεων στην επιχείρηση ή την εταιρεία συμμετοχών,
γ)
οι τοποθετήσεις του ιδρύματος στην ασφαλιστική επιχείρηση, την αντασφαλιστική επιχείρηση ή την ασφαλιστική εταιρεία συμμετοχών δεν υπερβαίνουν το 15 % των μέσων κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 που εκδίδονται από την εν λόγω ασφαλιστική οντότητα κατά την 31η Δεκεμβρίου 2012 και την περίοδο από την 1η Ιανουαρίου 2013 έως την 31η Δεκεμβρίου 2022,
δ)
το ποσό της κεφαλαιακής συμμετοχής που δεν αφαιρείται δεν υπερβαίνει το ποσό που τηρείται σε μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 στην ασφαλιστική επιχείρηση, την αντασφαλιστική επιχείρηση ή την ασφαλιστική εταιρεία συμμετοχών κατά την 31 Δεκεμβρίου 2012.
2. Οι κεφαλαιακές τοποθετήσεις που δεν αφαιρούνται δυνάμει της παραγράφου 1 θεωρούνται ανοίγματα και λαμβάνουν συντελεστή στάθμισης κινδύνου 370 %.
Άρθρο 472
Στοιχεία που δεν αφαιρούνται από το κεφάλαιο κοινών μετοχών της κατηγορίας 1
1. Κατά παρέκκλιση από το άρθρο 33 παράγραφος 1 στοιχείο γ) και το άρθρο 36 παράγραφος 1 στοιχεία α) έως θ), κατά την περίοδο από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2017, τα ιδρύματα εφαρμόζουν το παρόν άρθρο στα εναπομένοντα ποσά των στοιχείων που αναφέρονται στο άρθρο 468 παράγραφος 4 και στο άρθρο 469 παράγραφος 1 στοιχεία β) και δ), κατά περίπτωση.
2. Το εναπομένον ποσό των προσαρμογών αποτίμησης υποχρεώσεων σε παράγωγα που προκύπτουν από τον ίδιο πιστωτικό κίνδυνο ιδρύματος δεν αφαιρείται.
3. Τα ιδρύματα εφαρμόζουν τις κατωτέρω διατάξεις στο εναπομένον ποσό των ζημιών του τρέχοντος οικονομικού έτους που αναφέρεται στο άρθρο 36 παράγραφος 1 στοιχείο α):
α)
οι σημαντικές ζημίες αφαιρούνται από τα στοιχεία της κατηγορίας 1,
β)
οι μη σημαντικές ζημίες δεν αφαιρούνται.
4. Τα ιδρύματα αφαιρούν το εναπομένον ποσό των άυλων στοιχείων ενεργητικού που αναφέρονται στο άρθρο 36 παράγραφος 1 στοιχείο β) από τα στοιχεία της κατηγορίας 1.
5. Το εναπομένον ποσό των αναβαλλόμενων φορολογικών απαιτήσεων που αναφέρονται στο άρθρο 36 παράγραφος 1 στοιχείο γ) δεν αφαιρείται και υπόκειται σε συντελεστή στάθμισης κινδύνου 0 %.
6. Το εναπομένον ποσό των στοιχείων που αναφέρονται στο άρθρο 36 παράγραφος 1 στοιχείο δ) αφαιρείται κατά το ήμισυ από τα στοιχεία της κατηγορίας 1 και κατά το ήμισυ από τα στοιχεία της κατηγορίας 2.
7. Το εναπομένον ποσό των στοιχείων ενεργητικού ενός συνταξιοδοτικού ταμείου προκαθορισμένων παροχών που αναφέρεται στο άρθρο 36 παράγραφος 1 στοιχείο ε) δεν αφαιρείται από κανένα στοιχείο ιδίων κεφαλαίων και περιλαμβάνεται στα στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 στον βαθμό που το εν λόγω ποσό θα αναγνωριζόταν ως αρχικά ίδια κεφάλαια σύμφωνα με τα μέτρα μεταφοράς στην εθνική νομοθεσία για το άρθρο 57 στοιχεία α) έως γα) της οδηγίας 2006/48/ΕΚ.
8. Τα ιδρύματα εφαρμόζουν τις κατωτέρω διατάξεις στο εναπομένον ποσό των τοποθετήσεων σε ίδια μέσα κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 που αναφέρονται άρθρο 36 παράγραφος 1 στοιχείο στ):
α)
το ποσό των άμεσων τοποθετήσεων αφαιρείται από τα στοιχεία της κατηγορίας 1,
β)
το ποσό των έμμεσων και σύνθετων τοποθετήσεων, συμπεριλαμβανομένων ιδίων μέσων κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 που το ίδρυμα θα μπορούσε να υποχρεούται να αγοράσει δυνάμει ισχύουσας ή ενδεχόμενης συμβατικής υποχρέωσης, δεν αφαιρείται και υπόκειται σε συντελεστή στάθμισης κινδύνου σύμφωνα με το τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2 ή 3 και στις απαιτήσεις που προβλέπονται στο τρίτο μέρος τίτλος IV, κατά περίπτωση.
9. Τα ιδρύματα εφαρμόζουν τις κατωτέρω διατάξεις στο εναπομένον ποσό των τοποθετήσεων σε μέσα κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 μιας οντότητας του χρηματοπιστωτικού τομέα εάν το ίδρυμα έχει αμοιβαία συμμετοχή στην εν λόγω οντότητα που αναφέρεται στο άρθρο 36 παράγραφος 1 στοιχείο ζ):
α)
εάν ένα ίδρυμα δεν έχει σημαντική επένδυση σε αυτή την οντότητα του χρηματοπιστωτικού τομέα, το ποσό της τοποθέτησης του στα μέσα κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 της εν λόγω οντότητας θεωρείται ότι εμπίπτει στο άρθρο 36 παράγραφος 1 στοιχείο η),
β)
εάν ένα ίδρυμα έχει σημαντική επένδυση σε αυτή την οντότητα του χρηματοπιστωτικού τομέα, το ποσό της τοποθέτησής του στα μέσα κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 της εν λόγω οντότητας θεωρείται ότι εμπίπτει στο άρθρο 36 παράγραφος 1 στοιχείο θ).
10. Τα ιδρύματα εφαρμόζουν τις κατωτέρω διατάξεις στα εναπομένοντα ποσά των στοιχείων που αναφέρονται στο άρθρο 36 παράγραφος 1 στοιχείο η):
α)
τα ποσά που πρέπει να αφαιρεθούν και σχετίζονται με άμεσες τοποθετήσεις αφαιρούνται κατά το ήμισυ από τα στοιχεία της κατηγορίας 1 και κατά το ήμισυ από τα στοιχεία της κατηγορίας 2,
β)
τα ποσά που σχετίζονται με έμμεσες και σύνθετες τοποθετήσεις δεν αφαιρούνται και υπόκεινται σε συντελεστές στάθμισης κινδύνου σύμφωνα με το τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2 ή 3 και στις απαιτήσεις που προβλέπονται στο τρίτο μέρος τίτλος IV, κατά περίπτωση.
11. Τα ιδρύματα εφαρμόζουν τις κατωτέρω διατάξεις στα εναπομένοντα ποσά των στοιχείων που αναφέρονται στο άρθρο 36 παράγραφος 1 στοιχείο θ):
α)
τα ποσά που πρέπει να αφαιρεθούν και σχετίζονται με άμεσες τοποθετήσεις αφαιρούνται κατά το ήμισυ από τα στοιχεία της κατηγορίας 1 και κατά το ήμισυ από τα στοιχεία της κατηγορίας 2,
β)
τα ποσά που σχετίζονται με έμμεσες και σύνθετες τοποθετήσεις δεν αφαιρούνται και υπόκεινται σε συντελεστές στάθμισης κινδύνου σύμφωνα με το τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2 ή 3 και στις απαιτήσεις που προβλέπονται στο τρίτο μέρος τίτλος IV, κατά περίπτωση.
Άρθρο 473
Εισαγωγή τροποποιήσεων του ΔΛΠ 19
1. Κατά παρέκκλιση από το άρθρο 481, κατά την περίοδο από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2018, οι αρμόδιες αρχές μπορούν να επιτρέπουν στα ιδρύματα που καταρτίζουν τους λογαριασμούς τους σύμφωνα με τα διεθνή λογστικά πρότυπα που εγκρίνονται σύμφωνα με τη διαδικασία του άρθρου 6 παράγραφος 2 του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 1606/2002 να προσθέτουν στο οικείο κεφάλαιο κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 το εφαρμοστέο ποσό σύμφωνα με την παράγραφο 2 ή 3 του παρόντος άρθρου, κατά περίπτωση, πολλαπλασιασμένο επί τον συντελεστή που εφαρμόζεται σύμφωνα με την παράγραφο 4.
2. Το εφαρμοστέο ποσό υπολογίζεται με την αφαίρεση του ποσού που προκύπτει σύμφωνα με το στοιχείο α) από το ποσό που προκύπτει σύμφωνα με το σημείο β):
α)
τα ιδρύματα προσδιορίζουν τις αξίες των στοιχείων ενεργητικού των συνταξιοδοτικών ταμείων ή προγραμμάτων προκαθορισμένων παροχών, κατά περίπτωση, σύμφωνα με τον κανονισμό (ΕΚ) αριθ. 1126/2008 (33) όπως τροποποιήθηκε με τον κανονισμό (ΕΕ) αριθ. 1205/2011 (34). Τα ιδρύματα αφαιρούν εν συνέχεια από τις αξίες των εν λόγω στοιχείων ενεργητικού τις αξίες των υποχρεώσεών τους στο πλαίσιο των ίδιων αυτών ταμείων ή προγραμμάτων, όπως προσδιορίζονται σύμφωνα με τους ίδιους λογιστικούς κανόνες,
β)
τα ιδρύματα προσδιορίζουν τις αξίες των στοιχείων ενεργητικού των συνταξιοδοτικών ταμείων ή προγραμμάτων προκαθορισμένων παροχών, κατά περίπτωση, σύμφωνα με τους κανόνες που ορίζονται στον κανονισμό (ΕΚ) αριθ. 1126/2008. Τα ιδρύματα αφαιρούν εν συνέχεια από τις αξίες των εν λόγω στοιχείων ενεργητικού τις αξίες των υποχρεώσεών τους στο πλαίσιο των ίδιων αυτών ταμείων ή προγραμμάτων, όπως προσδιορίζονται σύμφωνα με τους ίδιους λογιστικούς κανόνες.
3. Το ποσό που καθορίζεται σύμφωνα με την παράγραφο 2 περιορίζεται στο ποσό το οποίο δεν έπρεπε να αφαιρείται από τα ίδια κεφάλαια, πριν από 1η Ιανουαρίου 2014, σύμφωνα με τα εθνικά μέτρα μεταφοράς της οδηγίας 2006/48/ΕΚ, στο βαθμό που αυτά τα εθνικά μέτρα μεταφοράς θα μπορούσαν να υπαχθούν στη μεταχείριση που καθορίζεται στο άρθρο 481 του παρόντος κανονισμού στο ενδιαφερόμενο κράτος μέλος.
4. Εφαρμόζονται οι ακόλουθοι συντελεστές:
α)
1 από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2014,
β)
0,8 από την 1η Ιανουαρίου 2015 έως την 31η Δεκεμβρίου 2015,
γ)
0,6 από την 1η Ιανουαρίου 2016 έως την 31η Δεκεμβρίου 2016,
δ)
0,4 από την 1η Ιανουαρίου 2017 έως την 31η Δεκεμβρίου 2017,
ε)
0,2 από την 1η Ιανουαρίου 2018 έως την 31η Δεκεμβρίου 2018.
5. Τα ιδρύματα κοινοποιούν τις αξίες των στοιχείων του ενεργητικού και του παθητικού σύμφωνα με την παράγραφο 2 στις οικονομικές καταστάσεις που δημοσιεύουν.
Ενότητα 2
Αφαιρέσεις από πρόσθετα στοιχεία της κατηγορίας 1
Άρθρο 474
Αφαιρέσεις από τα πρόσθετα στοιχεία της Κατηγορίας 1
Κατά παρέκκλιση από το άρθρο 56, κατά την περίοδο από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2017, εφαρμόζονται οι κατωτέρω διατάξεις:
α)
τα ιδρύματα αφαιρούν από τα πρόσθετα στοιχεία της κατηγορίας 1 το προβλεπόμενο στο άρθρο 478 εφαρμοστέο ποσοστό των ποσών που αφαιρούνται δυνάμει του άρθρου 56,
β)
τα ιδρύματα εφαρμόζουν τις απαιτήσεις του άρθρου 475 στα εναπομένοντα ποσά των στοιχείων που πρέπει να αφαιρούνται δυνάμει του άρθρου 56.
Άρθρο 475
Στοιχεία που δεν αφαιρούνται από τα πρόσθετα στοιχεία της Κατηγορίας 1
1. Κατά παρέκκλιση από το άρθρο 56, κατά την περίοδο από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2017, στα εναπομένοντα ποσά που αναφέρονται στο άρθρο 474 στοιχείο β) εφαρμόζονται οι απαιτήσεις του παρόντος άρθρου.
2. Τα ιδρύματα εφαρμόζουν τις κατωτέρω διατάξεις στα εναπομένοντα ποσά των στοιχείων που αναφέρονται στο άρθρο 56 στοιχείο α):
α)
οι άμεσες τοποθετήσεις σε ίδια πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 αφαιρούνται στη λογιστική αξία τους από τα στοιχεία της κατηγορίας 1,
β)
οι έμμεσες και σύνθετες τοποθετήσεις σε ίδια πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1, συμπεριλαμβανομένων ιδίων πρόσθετων μέσων της κατηγορίας 1 που το ίδρυμα θα μπορούσε να υποχρεούται να αγοράσει δυνάμει ισχύουσας ή ενδεχόμενης συμβατικής υποχρέωσης δεν αφαιρούνται και υπόκεινται σε συντελεστή στάθμισης κινδύνου σύμφωνα με το τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2 ή 3 και στις απαιτήσεις που προβλέπονται στο τρίτο μέρος τίτλος IV, κατά περίπτωση.
3. Τα ιδρύματα εφαρμόζουν τις κατωτέρω διατάξεις στα εναπομένοντα ποσά των στοιχείων που αναφέρονται στο άρθρο 56 στοιχείο β):
α)
εάν ένα ίδρυμα δεν έχει σημαντική επένδυση σε οντότητα του χρηματοπιστωτικού τομέα στην οποία έχει αμοιβαία συμμετοχή, το ποσό της άμεσης, έμμεσης και σύνθετης συμμετοχής του στα ανωτέρω πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 της εν λόγω οντότητας θεωρείται ότι εμπίπτει στο άρθρο 56 στοιχείο γ),
β)
εάν ένα ίδρυμα έχει σημαντική επένδυση σε οντότητα του χρηματοπιστωτικού τομέα στην οποία έχει αμοιβαία συμμετοχή, το ποσό της άμεσης, έμμεσης και σύνθετης συμμετοχής του στα ανωτέρω πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 της εν λόγω οντότητας θεωρείται ότι εμπίπτει στο άρθρο 56 στοιχείο δ).
4. Τα ιδρύματα εφαρμόζουν τις κατωτέρω διατάξεις στα εναπομένοντα ποσά των στοιχείων που αναφέρονται στο άρθρο 56 στοιχεία γ) και δ):
α)
το ποσό που σχετίζεται με τις άμεσες τοποθετήσεις οι οποίες πρέπει να αφαιρεθούν δυνάμει του άρθρου 56 στοιχεία γ) και δ) αφαιρείται κατά το ήμισυ από τα στοιχεία της κατηγορίας 1 και κατά το ήμισυ από τα στοιχεία της κατηγορίας 2,
β)
το ποσό που σχετίζεται με τις έμμεσες και τις σύνθετες τοποθετήσεις που πρέπει να αφαιρεθούν δυνάμει του άρθρου 56 στοιχεία γ) και δ) δεν αφαιρείται και υπόκειται σε συντελεστή στάθμισης κινδύνου σύμφωνα με το τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2 ή 3 και στις απαιτήσεις του τρίτου μέρους τίτλος IV, κατά περίπτωση.
Ενότητα 3
Αφαιρέσεις από στοιχεία της Κατηγορίας 2
Άρθρο 476
Αφαιρέσεις από στοιχεία της Κατηγορίας 2
Κατά παρέκκλιση από το άρθρο 66, κατά την περίοδο από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2017, εφαρμόζονται οι κατωτέρω διατάξεις:
α)
τα ιδρύματα αφαιρούν από τα στοιχεία της κατηγορίας 2 το οριζόμενο στο άρθρο 478 εφαρμοστέο ποσοστό των ποσών που αφαιρούνται δυνάμει του άρθρου 66,
β)
τα ιδρύματα εφαρμόζουν τις απαιτήσεις του άρθρου 477 στα εναπομένοντα ποσά που πρέπει να αφαιρούνται δυνάμει του άρθρου 66.
Άρθρο 477
Αφαιρέσεις από στοιχεία της Κατηγορίας 2
1. Κατά παρέκκλιση από το άρθρο 66, κατά την περίοδο από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2017, στα εναπομένοντα ποσά που αναφέρονται στο άρθρο 476 στοιχείο β) εφαρμόζονται οι απαιτήσεις του παρόντος άρθρου.
2. Τα ιδρύματα εφαρμόζουν τις κατωτέρω διατάξεις στα εναπομένοντα ποσά των στοιχείων που αναφέρονται στο άρθρο 66στοιχείο α):
α)
οι άμεσες τοποθετήσεις σε ίδια μέσα της κατηγορίας 2 αφαιρούνται στη λογιστική αξία τους από τα στοιχεία της κατηγορίας 2,
β)
οι έμμεσες και σύνθετες τοποθετήσεις σε ίδια μέσα της κατηγορίας 2, συμπεριλαμβανομένων ιδίων μέσων της κατηγορίας 2 που το ίδρυμα θα μπορούσε να υποχρεούται να αγοράσει δυνάμει ισχύουσας ή ενδεχόμενης συμβατικής υποχρέωσης δεν αφαιρούνται και υπόκεινται σε συντελεστή στάθμισης κινδύνου σύμφωνα με το τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2 ή 3 και στις απαιτήσεις που προβλέπονται στο τρίτο μέρος τίτλος IV, κατά περίπτωση.
3. Τα ιδρύματα εφαρμόζουν τις κατωτέρω διατάξεις στα εναπομένοντα ποσά των στοιχείων που αναφέρονται στο άρθρο 66στοιχείο β):
α)
εάν ένα ίδρυμα δεν έχει σημαντική επένδυση σε οντότητα του χρηματοπιστωτικού τομέα στην οποία έχει αμοιβαία συμμετοχή, το ποσό της άμεσης, έμμεσης και σύνθετης συμμετοχής του στα μέσα της κατηγορίας 2 της εν λόγω οντότητας θεωρείται ότι εμπίπτει στο άρθρο 66στοιχείο γ),
β)
εάν ένα ίδρυμα έχει σημαντική επένδυση σε οντότητα του χρηματοπιστωτικού τομέα στην οποία έχει αμοιβαία συμμετοχή, το ποσό της άμεσης, έμμεσης και σύνθετης συμμετοχής του στα μέσα της κατηγορίας 2 της εν λόγω οντότητας του χρηματοπιστωτικού τομέα θεωρείται ότι εμπίπτει στο άρθρο 66στοιχείο δ).
4. Τα ιδρύματα εφαρμόζουν τις κατωτέρω διατάξεις στα εναπομένοντα ποσά των στοιχείων που αναφέρονται στο άρθρο 66στοιχεία γ) και δ):
α)
το ποσό που σχετίζεται με τις άμεσες τοποθετήσεις που πρέπει να αφαιρεθούν δυνάμει του άρθρου 66στοιχεία γ) και δ) αφαιρείται κατά το ήμισυ από τα στοιχεία της κατηγορίας 1 και κατά το ήμισυ από τα στοιχεία της κατηγορίας 2,
β)
το ποσό που σχετίζεται με τις έμμεσες και σύνθετες τοποθετήσεις που πρέπει να αφαιρεθούν δυνάμει του άρθρου 66στοιχεία γ) και δ) δεν αφαιρείται και υπόκειται σε συντελεστή στάθμισης κινδύνου σύμφωνα με το τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2 ή 3 και στις απαιτήσεις του τρίτου μέρους τίτλος IV, κατά περίπτωση.
Ενότητα 4
Εφαρμοστέα ποσοστά για την αφαίρεση
Άρθρο 478
Εφαρμοστέα ποσοστά για την αφαίρεση από τα στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, τα πρόσθετα στοιχεία της κατηγορίας 1 και τα στοιχεία της κατηγορίας 2
1. Τα εφαρμοστέα ποσοστά για τους σκοπούς του άρθρου 468 παράγραφος 4, του άρθρου 469 παράγραφος 1 στοιχεία α) και γ), του άρθρου 474 στοιχείο α) και του άρθρου 476 στοιχείο α) εμπίπτουν στα κατωτέρω όρια:
α)
20 % έως 100 % από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2014,
β)
40 % έως 100 % από την 1η Ιανουαρίου 2015 έως την 31η Δεκεμβρίου 2015,
γ)
60 % έως 100 % από την 1η Ιανουαρίου 2016 έως την 31η Δεκεμβρίου 2016,
δ)
80 % έως 100 % από την 1η Ιανουαρίου 2017 έως την 31η Δεκεμβρίου 2017.
2. Κατά παρέκκλιση από την παράγραφο 1, για τα στοιχεία που αναφέρονται στο άρθρο 36 παράγραφος 1 στοιχείο γ) και υφίσταντο πριν από …, το εφαρμοστέο ποσοστό για τους σκοπούς του άρθρου 469 παράγραφος 1 στοιχείο γ) εμπίπτει στα κατωτέρω όρια:
α)
0 % έως 100 % κατά την περίοδο από 1η Ιανουαρίου 2014 έως 2η Ιανουαρίου 2015,
β)
10 % έως 100 % κατά την περίοδο από 2η Ιανουαρίου 2015 έως 2η Ιανουαρίου 2016,
γ)
20 % έως 100 % κατά την περίοδο από 2η Ιανουαρίου 2016 έως 2η Ιανουαρίου 2017,
δ)
30 % έως 100 % κατά την περίοδο από 2η Ιανουαρίου 2017 έως 2η Ιανουαρίου 2018,
ε)
40 % έως 100 % κατά την περίοδο από 2η Ιανουαρίου 2018 έως 2η Ιανουαρίου 2019,
στ)
50 % έως 100 % κατά την περίοδο από 2η Ιανουαρίου 2019 έως 2η Ιανουαρίου 2020,
ζ)
60 % έως 100 % κατά την περίοδο από 2η Ιανουαρίου 2020 έως 2η Ιανουαρίου 2021,
η)
70 % έως 100 % κατά την περίοδο από 2η Ιανουαρίου 2021 έως 2η Ιανουαρίου 2022,
θ)
80 % έως 100 % κατά την περίοδο από 2η Ιανουαρίου 2022 έως 2η Ιανουαρίου 2023,
ι)
90 % έως 100 % κατά την περίοδο από 2η Ιανουαρίου 2023 έως 2η Ιανουαρίου 2024.
3. Οι αρμόδιες αρχές ορίζουν και δημοσιεύουν εφαρμοστέο ποσοστό εντός των ορίων που προβλέπονται στις παραγράφους 1 και 2 για καθεμία από τις ακόλουθες αφαιρέσεις:
α)
τις μεμονωμένες αφαιρέσεις που απαιτούνται σύμφωνα με το άρθρο 36παράγραφος 1 στοιχεία α) έως η), εξαιρουμένων των αναβαλλόμενων φορολογικών απαιτήσεων που βασίζονται σε μελλοντική κερδοφορία και προκύπτουν από προσωρινές διαφορές,
β)
το συνολικό ποσό των αναβαλλόμενων φορολογικών απαιτήσεων που βασίζονται σε μελλοντική κερδοφορία και προκύπτουν από προσωρινές διαφορές και των στοιχείων που αναφέρονται στο άρθρο 36παράγραφος 1 στοιχείο θ), το οποίο πρέπει να αφαιρείται δυνάμει του άρθρου 48,
γ)
κάθε αφαίρεση που απαιτείται δυνάμει του άρθρου 56 στοιχεία β) έως δ),
δ)
κάθε αφαίρεση που απαιτείται δυνάμει του άρθρου 66στοιχεία β) έως δ).
Τμήμα 4
Δικαίωμα μειοψηφίας και πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 και μέσα της κατηγορίας 2 που εκδίδονται από θυγατρικές
Άρθρο 479
Αναγνώριση μέσων και στοιχείων που δεν είναι αποδεκτά ως δικαιώματα μειοψηφίας στο ενοποιημένο κεφάλαιο κοινών μετοχών της κατηγορίας 1
1. Κατά παρέκκλιση από το δεύτερο μέρος τίτλος ΙΙ, κατά την περίοδο από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2017, η αναγνώριση στα ενοποιημένα ίδια κεφάλαια στοιχείων που είναι αποδεκτά ως ενοποιημένα αποθεματικά σύμφωνα με τα μέτρα μεταφοράς στην εθνική νομοθεσία του άρθρου 65 της οδηγίας 2006/48/ΕΚ, και τα οποία δεν είναι αποδεκτά ως ενοποιημένο κεφάλαιο κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 για οποιονδήποτε από τους κατωτέρω λόγους αποφασίζεται από τις αρμόδιες αρχές σύμφωνα με τις παραγράφους 2 και 3 του παρόντος άρθρου:
α)
το μέσο δεν είναι αποδεκτό ως μέσο κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 και κατά συνέπεια τα σχετικά κέρδη εις νέον και η διαφορά από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο δεν είναι αποδεκτά ως ενοποιημένα στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1,
β)
τα στοιχεία δεν είναι αποδεκτά λόγω των προβλεπομένων στο άρθρο 81 παράγραφος 2,
γ)
τα στοιχεία δεν είναι αποδεκτά επειδή η θυγατρική δεν είναι ίδρυμα ή οντότητα που υπόκειται στις απαιτήσεις του παρόντος κανονισμού και της οδηγίας 2013/36/ΕΕ δυνάμει της ισχύουσας εθνικής νομοθεσίας,
δ)
τα στοιχεία δεν είναι αποδεκτά επειδή η θυγατρική δεν περιλαμβάνεται πλήρως στην ενοποίηση σύμφωνα με το πρώτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2.
2. Το εφαρμοστέο ποσοστό των στοιχείων της παραγράφου 1 που θα ήταν αποδεκτά ως ενοποιημένα αποθεματικά σύμφωνα με τα μέτρα μεταφοράς στην εθνική νομοθεσία του άρθρου 65 της οδηγίας 2006/48/ΕΚ θεωρείται ενοποιημένο κεφάλαιο κοινών μετοχών της κατηγορίας 1.
3. Για τους σκοπούς της παραγράφου 2, τα εφαρμοστέα ποσοστά εμπίπτουν στα κατωτέρω όρια:
α)
0 % έως 80 % από …1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2014,
β)
0 % έως 60 % από την 1η Ιανουαρίου 2015 έως την 31η Δεκεμβρίου 2015,
γ)
0 % έως 40 % από την 1η Ιανουαρίου 2016 έως την 31η Δεκεμβρίου 2016,
δ)
0 % έως 20 % από την 1η Ιανουαρίου 2017 έως την 31η Δεκεμβρίου 2017.
4. Οι αρμόδιες αρχές ορίζουν και δημοσιεύουν το εφαρμοστέο ποσοστό εντός των ορίων που αναφέρονται στην παράγραφο 3.
Άρθρο 480
Αναγνώριση των δικαιωμάτων μειοψηφίας και του αποδεκτού πρόσθετου κεφαλαίου της κατηγορίας 1 και κεφαλαίου της κατηγορίας 2 στα ενοποιημένα ίδια κεφάλαια
1. Κατά παρέκκλιση από το άρθρο 84 παράγραφος 1 στοιχείο β), το άρθρο 85 παράγραφος 1 στοιχείο β) και το άρθρο 87 παράγραφος 1 στοιχείο β), κατά την περίοδο από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2017 τα ποσοστά που αναφέρονται στα ανωτέρω άρθρα πολλαπλασιάζονται με έναν εφαρμοστέο συντελεστή.
2. Για τους σκοπούς της παραγράφου 1, ο εφαρμοστέος συντελεστής εμπίπτει στα κατωτέρω όρια:
α)
0,2 έως 1 από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2014,
β)
0,4 έως 1 από την 1η Ιανουαρίου 2015 έως την 31η Δεκεμβρίου 2015,
γ)
0,6 έως 1 από την 1η Ιανουαρίου 2016 έως την 31η Δεκεμβρίου 2016 και
δ)
0,8 έως 1 από την 1η Ιανουαρίου 2017 έως την 31η Δεκεμβρίου 2017.
3. Οι αρμόδιες αρχές ορίζουν και δημοσιεύουν την τιμή του εφαρμοστέου συντελεστή εντός των ορίων που αναφέρονται στην παράγραφο 2.
Τμήμα 5
Προσθετές προσαρμογές και αφαιρέσεις
Άρθρο 481
Πρόσθετες προσαρμογές και αφαιρέσεις
1. Κατά παρέκκλιση από τα άρθρα 32 έως 36 και τα άρθρα 56 και 66, κατά την περίοδο από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2017, τα ιδρύματα προβαίνουν σε προσαρμογές για να περιλαμβάνουν ή να αφαιρούν από τα στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, τα στοιχεία της κατηγορίας 1, τα στοιχεία της κατηγορίας 2 ή τα στοιχεία ιδίων κεφαλαίων το εφαρμοστέο ποσοστό προσαρμογών ή αφαιρέσεων που απαιτούνται δυνάμει των μέτρων μεταφοράς στην εθνική νομοθεσία των άρθρων 57, 61, 63, 63α, 64 και 66 της οδηγίας 2006/48/ΕΚ και των άρθρων 13 και 16 της οδηγίας 2006/49/ΕΚ και που δεν απαιτούνται σύμφωνα με το δεύτερο μέρος του παρόντος κανονισμού.
2. Κατά παρέκκλιση από το άρθρο 36 παράγραφος 1 στοιχείο θ) και το άρθρο 49 παράγραφοι 1 και 3, κατά την περίοδο από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2014, οι αρμόδιες αρχές μπορούν να απαιτούν από τα ιδρύματα ή να τους επιτρέπουν να εφαρμόζουν τις μεθόδους που αναφέρονται στο άρθρο 49 παράγραφος 1 εφόσον δεν πληρούνται οι απαιτήσεις του άρθρου 49 παράγραφος 1 στοιχεία β) και ε), αντί για την αφαίρεση που προβλέπεται στο άρθρο 36 παράγραφος 1. Στις περιπτώσεις αυτές η αναλογία των συμμετοχών των μέσων ιδίων κεφαλαίων μιας οντότητας του χρηματοπιστωτικού τομέα στην οποία η μητρική επιχείρηση έχει σημαντική επένδυση που δεν απαιτείται να αφαιρεθεί σύμφωνα με το άρθρο 49 παράγραφος 1 καθορίζεται από το εφαρμοστέο ποσοστό που αναφέρεται στην παράγραφο 4 του παρόντος άρθρου. Το ποσό που δεν αφαιρείται υπόκειται στις απαιτήσεις του άρθρου 49 παράγραφος 4, κατά περίπτωση.
3. Για τους σκοπούς της παραγράφου 1, τα εφαρμοστέα ποσοστά εμπίπτουν στα κατωτέρω όρια:
α)
0 % έως 80 % από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2014,
β)
0 % έως 60 % από την 1η Ιανουαρίου 2015 έως την 31η Δεκεμβρίου 2015,
γ)
0 % έως 40 % από την 1η Ιανουαρίου 2016 έως την 31η Δεκεμβρίου 2016,
δ)
0 % έως 20 % από την 1η Ιανουαρίου 2017 έως την 31η Δεκεμβρίου 2017.
4. Για τους σκοπούς της παραγράφου 2, το εφαρμοστέο ποσοστό κυμαίνεται μεταξύ 0 % και 50 % κατά την περίοδο από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2014.
5. Για κάθε προσαρμογή ή αφαίρεση που αναφέρεται στις παραγράφους 1 και 2, οι αρμόδιες αρχές ορίζουν και δημοσιεύουν τα εφαρμοστέα ποσοστά εντός των ορίων που προβλέπονται στις παραγράφους 3 και 4.
6. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια κανονιστικών τεχνικών προτύπων για να διευκρινίσει τις προϋποθέσεις σύμφωνα με τις οποίες οι αρμόδιες αρχές προσδιορίζουν εάν οι προσαρμογές που γίνονται στα ίδια κεφάλαια ή σε στοιχεία αυτών σύμφωνα με τα μέτρα μεταφοράς της οδηγίας 2006/48/ΕΚ ή της οδηγίας 2006/49/ΕΚστην εθνική νομοθεσία, οι οποίες δεν περιλαμβάνονται στο δεύτερο μέρος του παρόντος κανονισμού, πρέπει να γίνουν, για τους σκοπούς του παρόντος άρθρου, στα στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, στα πρόσθετα στοιχεία της κατηγορίας 1, στα στοιχεία της κατηγορίας 1, στα στοιχεία της κατηγορίας 2 ή στα ίδια κεφάλαια.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια κανονιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως 1η Φεβρουαρίου 2014.
Η Επιτροπή εξουσιοδοτείται να εγκρίνει τα κανονιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 482
Πεδίο εφαρμογής για συναλλαγές παραγώγων με συνταξιοδοτικά ταμεία
Όσον αφορά τις συναλλαγές που αναφέρονται στο άρθρο 89 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 648/2012 και πραγματοποιούνται με μηχανισμούς συνταξιοδοτικών καθεστώτων όπως ορίζονται στο άρθρο 2 του εν λόγω κανονισμού, τα ιδρύματα δεν υπολογίζουν απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για τον κίνδυνο CVA όπως προβλέπεται στο άρθρο 382 παράγραφος 4 στοιχείο γ) του παρόντος κανονισμού.
ΚΕΦΑΛΑΙΟ 2
Αποδοχή του προϋφιστάμενου καθεστώτος για κεφαλαιακά μέσα
Τμήμα 1
Μέσα που συνιστούν κρατική ενίσχυση
Άρθρο 483
Αποδοχή του προϋφιστάμενου καθεστώτος για μέσα κρατικής ενίσχυσης
1. Κατά παρέκκλιση από τα άρθρα 26 έως 29 και τα άρθρα 51, 52, 62 και 63, κατά την περίοδο από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2017, το παρόν άρθρο εφαρμόζεται σε κεφαλαιακά μέσα και στοιχεία εφόσον πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
τα μέσα εκδόθηκαν πριν από 1η Ιανουαρίου 2014,
β)
τα μέσα εκδόθηκαν στο πλαίσιο μέτρων ανακεφαλαιοποίησης σύμφωνα με κανόνες περί κρατικών ενισχύσεων. Στον βαθμό που μέρος των μέσων έχει αναληφθεί ιδιωτικά, το μέρος αυτό πρέπει να εκδοθεί πριν από την 30ή Ιουνίου 2012 και από κοινού με τα μέρη τα οποία έχουν αναληφθεί από το κράτος μέλος,
γ)
τα μέσα θεωρήθηκαν συμβατά με την εσωτερική αγορά από την Επιτροπή δυνάμει του άρθρου 107 ΣΛΕΕ,
δ)
σε περίπτωση που τα μέσα έχουν αναληφθεί τόσο από το κράτος μέλος όσο και από επενδυτές του ιδιωτικού τομέα, εφόσον πραγματοποιείται μερική εξόφληση των μέσων που έχουν αναληφθεί από το κράτος μέλος, ισχύει ως προς αντίστοιχο μερίδιο του μέρους των μέσων που έχει αναληφθεί ιδιωτικά η αποδοχή του προϋφιστάμενου καθεστώτος σύμφωνα με το άρθρο 484. Όταν έχουν εξοφληθεί όλα τα μέσα που έχει αναλάβει το κράτος μέλος, ισχύει ως προς τα υπόλοιπα μέσα που έχουν αναληφθεί από επενδυτές του ιδιωτικού τομέα η αποδοχή του προϋφιστάμενου καθεστώτος σύμφωνα με το άρθρο 484.
2. Τα μέσα που ήταν αποδεκτά σύμφωνα με τα μέτρα μεταφοράς του άρθρου 57 στοιχείο α) της οδηγίας 2006/48/ΕΚ στην εθνική νομοθεσία είναι αποδεκτά ως μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 ασχέτως εάν:
α)
δεν πληρούνται οι προϋποθέσεις του άρθρου 28 του παρόντος κανονισμού,
β)
τα μέσα εκδόθηκαν από επιχείρηση αναφερόμενη στο άρθρο 27 του παρόντος κανονισμού και δεν πληρούνται οι προϋποθέσεις που καθορίζονται στο άρθρο 28 του παρόντος κανονισμού ή, κατά περίπτωση, στο άρθρο 29 του παρόντος κανονισμού.
3. Τα μέσα που αναφέρονται στην παράγραφο 1 στοιχείο γ) του παρόντος άρθρου και δεν είναι αποδεκτά σύμφωνα με τα μέτρα μεταφοράς του άρθρου 57 στοιχείο α) της οδηγίας 2006/48/ΕΚ στην εθνική νομοθεσία είναι αποδεκτά ως μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, παρά τη μη εκπλήρωση των απαιτήσεων της παραγράφου 2 στοιχείο α) ή β) του παρόντος άρθρου, με την προϋπόθεση ότι πληρούνται οι απαιτήσεις της παραγράφου 8 του παρόντος άρθρου.
Τα μέσα που είναι αποδεκτά ως μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 σύμφωνα με το πρώτο εδάφιο δεν επιτρέπεται να είναι αποδεκτά ως πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 ή μέσα της κατηγορίας 2 σύμφωνα με την παράγραφο 5 ή 7.
4. Τα μέσα που ήταν αποδεκτά σύμφωνα με τα μέτρα μεταφοράς του άρθρου 57 στοιχείο γ)α και του άρθρου 66 παράγραφος 1 της οδηγίας 2006/48/ΕΚ στην εθνική νομοθεσία είναι αποδεκτά ως πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 παρά τη μη εκπλήρωση των προϋποθέσεων του άρθρου 52 παράγραφος 1 του παρόντος κανονισμού.
5. Τα μέσα που αναφέρονται στην παράγραφο 1 στοιχείο γ) του παρόντος άρθρου και δεν είναι αποδεκτά σύμφωνα με τα μέτρα μεταφοράς του άρθρου 57 στοιχείο γα) της οδηγίας 2006/48/ΕΚ στην εθνική νομοθεσία είναι αποδεκτά ως πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1, παρά τη μη εκπλήρωση των απαιτήσεων του άρθρου 52 παράγραφος 1 του παρόντος κανονισμού, με την προϋπόθεση ότι πληρούνται οι απαιτήσεις της παραγράφου 8 του παρόντος άρθρου.
Τα μέσα που είναι αποδεκτά ως πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 σύμφωνα με το πρώτο εδάφιο δεν επιτρέπεται να είναι αποδεκτά ως μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 ή μέσα της κατηγορίας 2 σύμφωνα με την παράγραφο 3 ή 7.
6. Τα στοιχεία που ήταν αποδεκτά σύμφωνα με τα μέτρα μεταφοράς του άρθρου 57 στοιχεία στ), ζ) ή η) και του άρθρου 66 παράγραφος 1 της οδηγίας 2006/48/ΕΚστην εθνική νομοθεσία είναι αποδεκτά ως μέσα της κατηγορίας 2 ασχέτως εάν τα στοιχεία δεν αναφέρονται στο άρθρο 62 του παρόντος κανονισμού ή δεν πληρούνται οι προϋποθέσεις του άρθρου 63 του παρόντος κανονισμού.
7. Τα μέσα που αναφέρονται στην παράγραφο 1 στοιχείο γ) του παρόντος άρθρου και δεν είναι αποδεκτά σύμφωνα με τα μέτρα μεταφοράς του άρθρου 57 στοιχεία στ), ζ) ή η) και του άρθρου 66 παράγραφος 1 της οδηγίας 2006/48/ΕΚ στην εθνική νομοθεσία είναι αποδεκτά ως μέσα της κατηγορίας 2 ασχέτως εάν τα στοιχεία δεν αναφέρονται στο άρθρο 62 του παρόντος κανονισμού ή δεν πληρούνται οι προϋποθέσεις του άρθρου 63 του παρόντος κανονισμού, με την προϋπόθεση ότι πληρούνται οι προϋποθέσεις της παραγράφου 8 του παρόντος άρθρου.
Τα μέσα που είναι αποδεκτά ως μέσα της κατηγορίας 2 σύμφωνα με το πρώτο εδάφιο δεν επιτρέπεται να είναι αποδεκτά ως μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 ή πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 σύμφωνα με την παράγραφο 3 ή 5.
8. Τα μέσα που αναφέρονται στις παραγράφους 3, 5 και 7 μπορούν να είναι αποδεκτά ως μέσα ιδίων κεφαλαίων σύμφωνα με τις παραγράφους αυτές μόνο εφόσον πληρούται η προϋπόθεση της παραγράφου 1 στοιχείο α) και εφόσον εκδίδονται από ιδρύματα κράτους μέλους στο οποίο εφαρμόζεται πρόγραμμα οικονομικής προσαρμογής και η έκδοση των σχετικών μέσων έχει εγκριθεί ή είναι επιλέξιμη στο πλαίσιο του προγράμματος.
Τμήμα 2
Μέσα που δεν συνιστούν κρατική ενίσχυση
Ενότητα 1
Επιλεξιμότητα για αποδοχή του προϋφισταμενου καθεστώτος και όρια
Άρθρο 484
Επιλεξιμότητα για αποδοχή του προϋφιστάμενου καθεστώτος όσον αφορά στοιχεία που ήταν αποδεκτά ως ίδια κεφάλαια δυνάμει των μέτρων μεταφοράς της οδηγίας 2006/48/ΕΚ στην εθνική νομοθεσία
1. Το παρόν άρθρο εφαρμόζεται μόνο σε μέσα και στοιχεία που εκδόθηκαν ή ήταν αποδεκτά ως ίδια κεφάλαια πριν από την 31η Δεκεμβρίου 2011 και δεν περιλαμβάνονται σε αυτά που αναφέρονται στο άρθρο 483 παράγραφος 1.
2. Κατά παρέκκλιση από τα άρθρα 26 έως 29, 51, 52, 62 και 63, το παρόν άρθρο εφαρμόζεται από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2021.
3. Με την επιφύλαξη του άρθρου 485 του παρόντος κανονισμού και του ορίου που προσδιορίζεται στο άρθρο 486 παράγραφος 2 αυτού, τα κεφάλαια κατά την έννοια του άρθρου 22 της οδηγίας 86/635/ΕΟΚ, καθώς και η σχετική διαφορά από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο, που ήταν αποδεκτά ως αρχικά ίδια κεφάλαια δυνάμει των μέτρων μεταφοράς του άρθρου 57 στοιχείο α) της οδηγίας 2006/48/ΕΚ στην εθνική νομοθεσία είναι αποδεκτά ως στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, παρά το γεγονός ότι τα εν λόγω κεφάλαια δεν πληρούν τις προϋποθέσεις που προβλέπονται στο άρθρο 28 ή, κατά περίπτωση, στο άρθρο 29 του παρόντος κανονισμού.
4. Με την επιφύλαξη του ορίου που αναφέρεται στο άρθρο 486 παράγραφος 3 του παρόντος κανονισμού, τα μέσα, καθώς και η σχετική διαφορά από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο, που ήταν αποδεκτά ως αρχικά ίδια κεφάλαια δυνάμει των μέτρων μεταφοράς του άρθρου 57 στοιχείο γα) και του άρθρου 154 παράγραφοι 8 και 9 της οδηγίας 2006/48/ΕΚ στην εθνική νομοθεσία είναι αποδεκτά ως πρόσθετα στοιχεία της κατηγορίας 1, παρά το γεγονός ότι δεν πληρούνται οι όροι του άρθρου 52 του παρόντος κανονισμού.
5. Με την επιφύλαξη των ορίων που αναφέρονται στο άρθρο 486 παράγραφος 4 του παρόντος κανονισμού, τα στοιχεία, καθώς και η σχετική διαφορά από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο, που ήταν αποδεκτά δυνάμει των μέτρων μεταφοράς του άρθρου 57 στοιχεία ε), στ), ζ) ή η) της οδηγίας 2006/48/ΕΚ στην εθνική νομοθεσία είναι αποδεκτά ως στοιχεία της κατηγορίας 2, παρά το γεγονός ότι τα εν λόγω στοιχεία δεν περιλαμβάνονται στο άρθρο 62 του παρόντος κανονισμού ή ότι δεν πληρούνται οι όροι του άρθρου 63 του παρόντος κανονισμού.
Άρθρο 485
Επιλεξιμότητα για συμπερίληψη στα στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 της διαφοράς από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο που αφορά στοιχεία αποδεκτά ως ίδια κεφάλαια δυνάμει των μέτρων μεταφοράς της οδηγίας 2006/48/ΕΚ στην εθνική νομοθεσία
1. Το παρόν άρθρο εφαρμόζεται μόνο σε μέσα που εκδόθηκαν πριν από την 31η Δεκεμβρίου 2010 και δεν περιλαμβάνονται σε αυτά που αναφέρονται στο άρθρο 483 παράγραφος 1.
2. Η διαφορά από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο που αφορά κεφάλαια κατά την έννοια του άρθρου 22 της οδηγίας 86/635/ΕΟΚ που ήταν αποδεκτά ως αρχικά ίδια κεφάλαια δυνάμει των μέτρων μεταφοράς του άρθρου 57 στοιχείο α) της οδηγίας 2006/48/ΕΚ στην εθνική νομοθεσία είναι αποδεκτή ως στοιχείο κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, εφόσον πληρούνται οι όροι του άρθρου 28 στοιχεία θ) και ι) του παρόντος κανονισμού.
Άρθρο 486
Όρια για την αποδοχή του προϋφιστάμενου καθεστώτος για στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, πρόσθετα στοιχεία της κατηγορίας 1 και στοιχεία της κατηγορίας 2
1. Κατά την περίοδο από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2021, ο βαθμός στον οποίο τα μέσα και τα στοιχεία που αναφέρονται στο άρθρο 484 είναι αποδεκτά ως ίδια κεφάλαια περιορίζεται σύμφωνα με το παρόν άρθρο.
2. Το ποσό των στοιχείων του άρθρου 484 παράγραφος 3 που είναι αποδεκτά ως στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 περιορίζεται στο εφαρμοστέο ποσοστό του αθροίσματος των ποσών που ορίζονται στα στοιχεία α) και β) της παρούσας παραγράφου:
α)
το ονομαστικό ποσό των κεφαλαίων του άρθρου 484 παράγραφος 3 που βρίσκονταν σε κυκλοφορία την 31η Δεκεμβρίου 2012,
β)
η διαφορά από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο που αφορά τα στοιχεία που αναφέρονται στο στοιχείο α)·
3. Το ποσό των στοιχείων του άρθρου 484 παράγραφος 4 που είναι αποδεκτά ως πρόσθετα στοιχεία της κατηγορίας 1 περιορίζεται στο γινόμενο του εφαρμοστέου ποσοστού επί το υπόλοιπο της αφαίρεσης του αθροίσματος των ποσών που αναφέρονται στα στοιχεία γ) έως στ) της παρούσας παραγράφου από το άθροισμα των ποσών που ορίζονται στα στοιχεία α) και β) της παρούσας παραγράφου:
α)
το ονομαστικό ποσό των μέσων του άρθρου 484παράγραφος 4 που παρέμενε σε κυκλοφορία την 31η Δεκεμβρίου 2012,
β)
η διαφορά από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο που αφορά τα μέσα που αναφέρονται στο στοιχείο α),
γ)
το ποσό των μέσων που αναφέρονται στο άρθρο 484παράγραφος 4 το οποίο στις 31 Δεκεμβρίου 2012 υπερέβαινε τα όρια που προβλέπονται στα μέτρα μεταφοράς του άρθρου 66 παράγραφος 1 στοιχείο α) και του άρθρου 66 παράγραφος 1α της οδηγίας 2006/48/ΕΚ στην εθνική νομοθεσία,
δ)
η διαφορά από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο που αφορά τα μέσα που αναφέρονται στο σημείο γ),
ε)
το ονομαστικό ποσό των μέσων του άρθρου 484παράγραφος 4 τα οποία βρίσκονταν σε κυκλοφορία την 31η Δεκεμβρίου 2012 αλλά δεν είναι αποδεκτά ως πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 σύμφωνα με το άρθρο 484παράγραφος 4,
στ)
η διαφορά από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο που αφορά τα μέσα που αναφέρονται στο σημείο ε).
4. Το ποσό των στοιχείων του άρθρου 484παράγραφος 5 που είναι αποδεκτά ως στοιχεία της κατηγορίας 2 περιορίζεται στο εφαρμοστέο ποσοστό του υπολοίπου της αφαίρεσης του αθροίσματος των ποσών που ορίζονται στα στοιχεία ε) έως η) της παρούσας παραγράφου από το άθροισμα των ποσών που αναφέρονται στα στοιχεία α) έως δ) της παρούσας παραγράφου:
α)
το ονομαστικό ποσό των μέσων του άρθρου 484παράγραφος 5 που παρέμεναν σε κυκλοφορία την 31η Δεκεμβρίου 2012,
β)
η διαφορά από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο που αφορά τα μέσα που αναφέρονται στο στοιχείο α),
γ)
το ονομαστικό ποσό του δανειακού κεφαλαίου ελάσσονος εξοφλητικής προτεραιότητας που παρέμενε σε κυκλοφορία την 31η Δεκεμβρίου, μειωμένο κατά το ποσό που απαιτείται σύμφωνα με τα μέτρα μεταφοράς του άρθρου 64 παράγραφος 3 στοιχείο γ) της οδηγίας 2006/48/ΕΚ στην εθνική νομοθεσία,
δ)
το ονομαστικό ποσό των στοιχείων που αναφέρονται στο άρθρο 484παράγραφος 5, πλην των μέσων και του δανειακού κεφαλαίου ελάσσονος εξοφλητικής προτεραιότητας που αναφέρονται στα στοιχεία α) και γ) της παρούσας παραγράφου και βρίσκονταν σε κυκλοφορία την 31η Δεκεμβρίου 2012,
ε)
το ονομαστικό ποσό των μέσων και στοιχείων του άρθρου 484παράγραφος 5 που βρίσκονταν σε κυκλοφορία την 31η Δεκεμβρίου 2012 το οποίο υπερέβαινε τα όρια που προβλέπονται στα μέτρα μεταφοράς του άρθρου 66 παράγραφος 1 στοιχείο α) της οδηγίας 2006/48/ΕΚ στην εθνική νομοθεσία,
στ)
η διαφορά από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο που αφορά τα μέσα που αναφέρονται στο στοιχείο ε),
ζ)
το ονομαστικό ποσό των μέσων του άρθρου 484παράγραφος 5 τα οποία βρίσκονταν σε κυκλοφορία την 31η Δεκεμβρίου 2012 και δεν είναι αποδεκτά ως στοιχεία της κατηγορίας 2 σύμφωνα με το άρθρο 490 παράγραφος 4,
η)
η διαφορά από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο που αφορά τα μέσα που αναφέρονται στο στοιχείο ζ).
5. Για τους σκοπούς του παρόντος άρθρου, τα εφαρμοστέα ποσοστά που αναφέρονται στις παραγράφους 2 έως 4 εμπίπτουν στα κατωτέρω όρια:
α)
60 % έως 80 % από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2014,
β)
40 % έως 70 % από την 1η Ιανουαρίου 2015 έως την 31η Δεκεμβρίου 2015,
γ)
20 % έως 60 % από την 1η Ιανουαρίου 2016 έως την 31η Δεκεμβρίου 2016,
δ)
0 % έως 50 % από την 1η Ιανουαρίου 2017 έως την 31η Δεκεμβρίου 2017,
ε)
0 % έως 40 % από την 1η Ιανουαρίου 2018 έως την 31η Δεκεμβρίου 2018,
στ)
0 % έως 30 % από την 1η Ιανουαρίου 2019 έως την 31η Δεκεμβρίου 2019,
ζ)
0 % έως 20 % από την 1η Ιανουαρίου 2020 έως την 31η Δεκεμβρίου 2020,
η)
0 % έως 10 % από την 1η Ιανουαρίου 2021 έως την 31η Δεκεμβρίου 2021.
6. Οι αρμόδιες αρχές ορίζουν και δημοσιεύουν τα εφαρμοστέα ποσοστά εντός των ορίων που προβλέπονται στην παράγραφο 5.
Άρθρο 487
Στοιχεία ίδιων κεφαλαίων που εξαιρούνται από την αποδοχή του προϋφιστάμενου καθεστώτος για συμπερίληψη στα στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 ή στα πρόσθετα στοιχεία της κατηγορίας 1
1. Κατά παρέκκλιση από τα άρθρα 51, 52, 62 και 63, κατά την περίοδο από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2021, τα ιδρύματα μπορούν να αντιμετωπίζουν ως στοιχεία που αναφέρονται στο άρθρο 484 παράγραφος 4 τα κεφάλαια, καθώς και τη σχετική διαφορά από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο, που αναφέρονται στο άρθρο 484 παράγραφος 3 και εξαιρούνται από τα στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 διότι υπερβαίνουν το εφαρμοστέο ποσοστό που προβλέπεται στο άρθρο 486 παράγραφος 2, στον βαθμό που η συμπερίληψη των εν λόγω κεφαλαίων και της σχετικής διαφοράς από έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο δεν υπερβαίνει το όριο του εφαρμοστέου ποσοστού που αναφέρεται στο άρθρο 486 παράγραφος 3.
2. Κατά παρέκκλιση από τα άρθρα 51, 52, 62 και 63, κατά την περίοδο από …1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2021, τα ιδρύματα μπορούν να αντιμετωπίζουν τα κατωτέρω στοιχεία ως στοιχεία που αναφέρονται στο άρθρο 484 παράγραφος 5, στον βαθμό που η συμπερίληψή τους δεν υπερβαίνει το όριο του εφαρμοστέου ποσοστού που αναφέρεται στο άρθρο 486 παράγραφος 4:
α)
τα κεφάλαια, καθώς και τη σχετική διαφορά από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο, που αναφέρονται στο άρθρο 484 παράγραφος 3 και εξαιρούνται από τα στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 διότι υπερβαίνουν το εφαρμοστέο ποσοστό που προβλέπεται στο άρθρο 486 παράγραφος 2,
β)
τα μέσα, καθώς και τη σχετική διαφορά από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο, που αναφέρονται στο άρθρο 484 παράγραφος 4 και υπερβαίνουν το εφαρμοστέο ποσοστό που προβλέπεται στο άρθρο 486 παράγραφος 3.
3. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια κανονιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει τις προϋποθέσεις αντιμετώπισης των μέσων ιδίων κεφαλαίων στα οποία αναφέρονται οι παράγραφοι 1 και 2 του παρόντος άρθρου ως στοιχείων που εμπίπτουν στο άρθρο 486 παράγραφος 4 ή 5 κατά την περίοδο από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2021.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως 1η Φεβρουαρίου 2014.
Η Επιτροπή εξουσιοδοτείται να εγκρίνει τα κανονιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 488
Απομείωση στοιχείων που είναι αποδεκτά ως στοιχεία της κατηγορίας 2 βάσει του προϋφιστάμενου καθεστώτος
Τα στοιχεία που αναφέρονται στο άρθρο 484 παράγραφος 5 και είναι αποδεκτά ως στοιχεία της κατηγορίας 2 που αναφέρονται στο άρθρο 484 παράγραφος 5 ή το άρθρο 486 παράγραφος 4 υπόκεινται στις απαιτήσεις του άρθρου 64.
Ενότητα 2
Συμπερίληψη μέσων με δικαίωμα αγοράς και κίνητρο εξόφλησης στα πρόσθετα στοιχεία της κατηγορίας 1 και στα στοιχεία της κατηγορίας 2
Άρθρο 489
Υβριδικά μέσα με δικαίωμα αγοράς και κίνητρο εξόφλησης
1. Κατά παρέκκλιση από τα άρθρα 51 και 52, κατά την περίοδο από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2021, τα μέσα που αναφέρονται στο άρθρο 484 παράγραφος 4 και περιλαμβάνουν στους όρους και τις προϋποθέσεις τους δικαίωμα αγοράς και κίνητρο εξόφλησής τους από το ίδρυμα υπόκεινται στις απαιτήσεις που προβλέπονται στις παραγράφους 2 έως 7 του παρόντος άρθρου.
2. Τα μέσα είναι αποδεκτά ως πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 εφόσον πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
το ίδρυμα ήταν σε θέση να ασκήσει δικαίωμα αγοράς με κίνητρο εξόφλησης μόνο πριν από την 1η Ιανουαρίου 2013,
β)
το ίδρυμα δεν άσκησε το εν λόγω δικαίωμα,
γ)
οι προϋποθέσεις του άρθρου 52 πληρούνται από την 1η Ιανουαρίου 2013.
3. Τα μέσα είναι αποδεκτά ως πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 με μειωμένη αναγνώριση σύμφωνα με το άρθρο 484 παράγραφος 4 έως την ημερομηνία πραγματικής ληκτότητάς τους και μετά το πέρας αυτής είναι αποδεκτά ως πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 άνευ ορίου, εφόσον:
α)
το ίδρυμα ήταν σε θέση να ασκήσει δικαίωμα αγοράς με κίνητρο εξόφλησης μόνο από την 1η Ιανουαρίου 2013 και μετά,
β)
το ίδρυμα δεν άσκησε το εν λόγω δικαίωμα την ημερομηνία πραγματικής ληκτότητας των μέσων,
γ)
οι προϋποθέσεις του άρθρου 52 πληρούνται από την ημερομηνία πραγματικής ληκτότητας των μέσων.
4. Τα μέσα δεν είναι αποδεκτά ως πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 και δεν υπόκεινται στο άρθρο 484 παράγραφος 4 από 1η Ιανουαρίου 2014, εάν πληρούνται οι ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
το ίδρυμα ήταν σε θέση να ασκήσει δικαίωμα αγοράς με κίνητρο εξόφλησης μεταξύ της 31ης Δεκεμβρίου 2011 και της 1ης Ιανουαρίου 2013,
β)
το ίδρυμα δεν άσκησε το εν λόγω δικαίωμα την ημερομηνία πραγματικής ληκτότητας των μέσων,
γ)
οι προϋποθέσεις του άρθρου 52 δεν πληρούνται από την ημερομηνία πραγματικής ληκτότητας των μέσων.
5. Τα μέσα είναι αποδεκτά ως πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 με μειωμένη αναγνώριση σύμφωνα με το άρθρο 484 παράγραφος 4 έως την ημερομηνία πραγματικής ληκτότητάς τους και μετά το πέρας αυτής δεν είναι αποδεκτά ως πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1, εάν πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
το ίδρυμα ήταν σε θέση να ασκήσει δικαίωμα αγοράς με κίνητρο εξόφλησης από την 1η Ιανουαρίου 2013 και μετά,
β)
το ίδρυμα δεν άσκησε το εν λόγω δικαίωμα την ημερομηνία πραγματικής ληκτότητας των μέσων,
γ)
οι προϋποθέσεις του άρθρου 52 δεν πληρούνται από την ημερομηνία πραγματικής ληκτότητας των μέσων.
6. Τα μέσα είναι αποδεκτά ως πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 σύμφωνα με το άρθρο 484 παράγραφος 4 εφόσον πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
το ίδρυμα ήταν σε θέση να ασκήσει δικαίωμα αγοράς με κίνητρο εξόφλησης μόνο πριν από την ή την 31η Δεκεμβρίου 2011,
β)
το ίδρυμα δεν άσκησε το εν λόγω δικαίωμα την ημερομηνία πραγματικής ληκτότητας των μέσων,
γ)
οι προϋποθέσεις του άρθρου 52 δεν πληρούνται από την ημερομηνία πραγματικής ληκτότητας των μέσων.
Άρθρο 490
Στοιχεία της κατηγορίας 2 με κίνητρο εξόφλησης
1. Κατά παρέκκλιση από τα άρθρα 62 και 63, κατά την περίοδο από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2021, τα στοιχεία του άρθρου 484 παράγραφος 5 που ήταν αποδεκτά δυνάμει των μέτρων μεταφοράς του άρθρου 57 στοιχείο στ) ή η) της οδηγίας 2006/48/ΕΚ στην εθνική νομοθεσία και περιλαμβάνουν στους όρους και τις προϋποθέσεις τους με κίνητρο εξόφλησής τους από το ίδρυμα υπόκεινται στις απαιτήσεις που προβλέπονται στις παραγράφους 2 έως 7 του παρόντος άρθρου.
2. Τα στοιχεία είναι αποδεκτά ως μέσα της κατηγορίας 2 εφόσον:
α)
το ίδρυμα ήταν σε θέση να ασκήσει δικαίωμα αγοράς με κίνητρο εξόφλησης μόνο πριν από την 1η Ιανουαρίου 2013,
β)
το ίδρυμα δεν άσκησε το εν λόγω δικαίωμα,
γ)
οι προϋποθέσεις του άρθρου 63 πληρούνται από την 1η Ιανουαρίου 2013.
3. Τα στοιχεία είναι αποδεκτά ως μέσα της κατηγορίας 2 σύμφωνα με το άρθρο 484 παράγραφος 5 έως την ημερομηνία πραγματικής ληκτότητάς τους και μετά το πέρας αυτής είναι αποδεκτά ως μέσα της κατηγορίας 2 άνευ ορίου, εάν πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
το ίδρυμα ήταν σε θέση να ασκήσει δικαίωμα αγοράς με κίνητρο εξόφλησης μόνο από την 1η Ιανουαρίου 2013 και μετά,
β)
το ίδρυμα δεν άσκησε το εν λόγω δικαίωμα την ημερομηνία πραγματικής ληκτότητας των στοιχείων,
γ)
οι προϋποθέσεις του άρθρου 63 πληρούνται από την ημερομηνία πραγματικής ληκτότητας των στοιχείων.
4. Τα στοιχεία δεν είναι αποδεκτά ως στοιχεία της κατηγορίας 2 από την 1η Ιανουαρίου 2013 εάν πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
το ίδρυμα ήταν σε θέση να ασκήσει δικαίωμα αγοράς με κίνητρο εξόφλησης μόνο μεταξύ της 31ης Δεκεμβρίου 2011 και της 1ης Ιανουαρίου 2013,
β)
το ίδρυμα δεν άσκησε το εν λόγω δικαίωμα την ημερομηνία πραγματικής ληκτότητας των στοιχείων,
γ)
οι προϋποθέσεις του άρθρου 63 δεν πληρούνται από την ημερομηνία πραγματικής ληκτότητας των στοιχείων.
5. Τα στοιχεία είναι αποδεκτά ως στοιχεία της κατηγορίας 2 με μειωμένη αναγνώριση σύμφωνα με το άρθρο 484 παράγραφος 5 έως την ημερομηνία πραγματικής ληκτότητάς τους και μετά το πέρας αυτής δεν γίνονται αποδεκτά ως μέσα της κατηγορίας 2, εάν:
α)
το ίδρυμα ήταν σε θέση να ασκήσει δικαίωμα αγοράς με κίνητρο εξόφλησης από την 1η Ιανουαρίου 2013 και μετά,
β)
το ίδρυμα δεν άσκησε το εν λόγω δικαίωμα την ημερομηνία πραγματικής ληκτότητας των στοιχείων,
γ)
οι προϋποθέσεις του άρθρου 63 δεν πληρούνται από την ημερομηνία πραγματικής ληκτότητας των στοιχείων.
6. Τα στοιχεία είναι αποδεκτά ως στοιχεία της κατηγορίας 2 σύμφωνα με το άρθρο 484 παράγραφος 5 εάν:
α)
το ίδρυμα ήταν σε θέση να ασκήσει δικαίωμα αγοράς με κίνητρο εξόφλησης μόνο πριν από την ή την 31η Δεκεμβρίου 2011,
β)
το ίδρυμα δεν άσκησε το εν λόγω δικαίωμα την ημερομηνία πραγματικής ληκτότητας των στοιχείων,
γ)
οι προϋποθέσεις του άρθρου 63 δεν πληρούνται από την ημερομηνία πραγματικής ληκτότητας των στοιχείων.
Άρθρο 491
Πραγματική ληκτότητα
Για τους σκοπούς των άρθρων 489 και 490, η πραγματική ληκτότητα προσδιορίζεται ως εξής:
α)
για τα στοιχεία που αναφέρονται στις παραγράφους 3 και 5 των ανωτέρω άρθρων, είναι η ημερομηνία του πρώτου δικαιώματος αγοράς με κίνητρο εξόφλησης από την 1η Ιανουαρίου 2013 και μετά,
β)
για τα στοιχεία που αναφέρονται στην παράγραφο 4 των ανωτέρω άρθρων, είναι η ημερομηνία του πρώτου δικαιώματος αγοράς με κίνητρο εξόφλησης μεταξύ της 31ης Δεκεμβρίου 2011 και της 1ης Ιανουαρίου 2013,
γ)
για τα στοιχεία που αναφέρονται στην παράγραφο 6 των ανωτέρω άρθρων, είναι η ημερομηνία του πρώτου δικαιώματος αγοράς με κίνητρο εξόφλησης πριν από την 31η Δεκεμβρίου 2011.
ΚΕΦΑΛΑΙΟ 3
Μεταβατικές διατάξεις για τη δημοσιοποίηση των ιδίων κεφαλαίων
Άρθρο 492
Δημοσιοποίηση των ιδίων κεφαλαίων
1. Τα ιδρύματα εφαρμόζουν το παρόν άρθρο κατά την περίοδο από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2021.
2. Κατά τη διάρκεια της περιόδου από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2015, τα ιδρύματα δημοσιοποιούν τον βαθμό στον οποίο το επίπεδο του κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 και του κεφαλαίου της κατηγορίας 1 υπερβαίνει τις απαιτήσεις που προβλέπονται στο άρθρο 465.
3. Κατά τη διάρκεια της περιόδου από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2017, τα ιδρύματα δημοσιοποιούν τις κατωτέρω πρόσθετες πληροφορίες σχετικά με τα ίδια κεφάλαιά τους:
α)
τη φύση των μεμονωμένων προσαρμογών και αφαιρέσεων που εφαρμόζονται σύμφωνα με τα άρθρα 467 έως 470 και τα άρθρα 474, 476 και 479 και την επίπτωσή τους στο κεφάλαιο κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, στο πρόσθετο κεφάλαιο της κατηγορίας 1, στο κεφάλαιο της κατηγορίας 2 και στα ίδια κεφάλαια,
β)
τα ποσά των δικαιωμάτων μειοψηφίας και των πρόσθετων μέσων της κατηγορίας 1 και της κατηγορίας 2, καθώς και τα σχετικά κέρδη εις νέον και τη διαφορά από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο, που έχουν εκδοθεί από θυγατρικές και περιλαμβάνονται στο ενοποιημένο κεφάλαιο κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, στο πρόσθετο κεφάλαιο της κατηγορίας 1, στο κεφάλαιο της κατηγορίας 2 και στα ίδια κεφάλαια σύμφωνα με το κεφάλαιο 1 τμήμα 4,
γ)
την επίπτωση που έχουν στο κεφάλαιο κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, το πρόσθετο κεφάλαιο της κατηγορίας 1, το κεφάλαιο της κατηγορίας 2 και τα ίδια κεφάλαια οι μεμονωμένες προσαρμογές και αφαιρέσεις που εφαρμόζονται σύμφωνα με το άρθρο 481,
δ)
τη φύση και το ποσό των στοιχείων που είναι αποδεκτά ως στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, στοιχεία της κατηγορίας 1 και στοιχεία της κατηγορίας 2 δυνάμει των παρεκκλίσεων που προβλέπονται στο κεφαλαίο 2 τμήμα 2.
4. Κατά τη διάρκεια της περιόδου από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2021, τα ιδρύματα δημοσιοποιούν το ποσό των μέσων που είναι αποδεκτά ως μέσα κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 και μέσα της κατηγορίας 2 δυνάμει της εφαρμογής του άρθρου 484.
5. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων για τον καθορισμό ενιαίων υποδειγμάτων για τη δημοσιοποίηση που διενεργείται σύμφωνα με το παρόν άρθρο. Τα υποδείγματα αυτά περιλαμβάνουν τα στοιχεία που αναφέρονται στο άρθρο 437 παράγραφος 1 στοιχεία α), β), δ) και ε), όπως τροποποιούνται από τα κεφάλαια 1 και 2 του παρόντος τίτλου.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως 1η Φεβρουαρίου 2014.
Εξουσιοδοτείται η Επιτροπή να εγκρίνει τα εκτελεστικά τεχνικά πρότυπα που αναφέρονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με το άρθρο 15 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
ΚΕΦΑΛΑΙΟ 4
Μεγάλα ανοίγματα, απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων, μόχλευση και το κατώτατο όριο της συμφωνίας της Βασιλείας Ι
Άρθρο 493
Μεταβατικές διατάξεις για μεγάλα χρηματοδοτικά ανοίγματα
1. Οι διατάξεις σχετικά με τα μεγάλα χρηματοδοτικά ανοίγματα που θεσπίζονται στα άρθρα 387 έως 403 δεν εφαρμόζονται σε επιχειρήσεις επενδύσεων η βασική επιχειρηματική δραστηριότητα των οποίων αφορά αποκλειστικά την παροχή επενδυτικών υπηρεσιών ή τα χρηματοπιστωτικά μέσα που ορίζονται στο παράρτημα I τμήμα Γ σημεία 5, 6, 7, 9 και 10 της οδηγίας 2004/39/ΕΚ, και για τις οποίες δεν ίσχυε η οδηγία 93/22/ΕΟΚ του Συμβουλίου, της 10ης Μαΐου 1993, σχετικά με τις επενδυτικές υπηρεσίες στον τομέα των κινητών αξιών (35) στις 31 Δεκεμβρίου 2006. Η εξαίρεση αυτή μπορεί να ασκείται έως την 31η Δεκεμβρίου 2017 ή έως ότου να τεθούν σε ισχύ, εάν αυτό συμβεί νωρίτερα, τροποποιήσεις κατ’ εφαρμογή της παραγράφου 2 του παρόντος άρθρου.
2. Έως την 31η Δεκεμβρίου 2015, η Επιτροπή, βάσει δημόσιας διαβουλεύσεως και κατόπιν συζητήσεων με της αρμόδιες αρχές, υποβάλλει έκθεση στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο σχετικά με:
α)
το κατάλληλο σύστημα προληπτικής εποπτείας των επιχειρήσεων επενδύσεων η βασική επιχειρηματική δραστηριότητα των οποίων αφορά αποκλειστικά την παροχή επενδυτικών υπηρεσιών ή τα παράγωγα εμπορευμάτων ή συμβάσεις παραγώγων που ορίζονται στο παράρτημα I τμήμα Γ σημεία 5, 6, 7, 9 και 10 της οδηγίας 2004/39/ΕΚ,
β)
τη σκοπιμότητα τροποποίησης της οδηγίας 2004/39/ΕΚ για την καθιέρωση μιας επιπλέον κατηγορίας επιχειρήσεων επενδύσεων η βασική επιχειρηματική δραστηριότητα των οποίων αφορά αποκλειστικά την παροχή επενδυτικών υπηρεσιών ή τα χρηματοπιστωτικά μέσα που ορίζονται στο παράρτημα I τμήμα Γ σημεία 5, 6, 7, 9 και 10 της οδηγίας 2004/39/ΕΚ, όσον αφορά την παροχή ενέργειας.
Βάσει της έκθεσης αυτής, η Επιτροπή μπορεί να υποβάλλει προτάσεις τροποποίησης του παρόντος κανονισμού.
3. Κατά παρέκκλιση από το άρθρο 400 παράγραφοι 2 και 3, τα κράτη μέλη μπορούν, για μεταβατική περίοδο έως ότου τεθεί σε ισχύ οποιαδήποτε νομική πράξη μετά την επανεξέταση βάσει του άρθρου 507, αλλά όχι μετά τις 2η Ιανουαρίου 2029, να εξαιρούν πλήρως ή εν μέρει τα ακόλουθα ανοίγματα από την εφαρμογή του άρθρου 395 παράγραφος 1:
α)
καλυμμένα ομόλογα κατά την έννοια του άρθρου 129 παράγραφοι 1, 3 και 6,
β)
στοιχεία ενεργητικού που αντιστοιχούν σε απαιτήσεις έναντι περιφερειακών κυβερνήσεων ή τοπικών αρχών των κρατών μελών, εφόσον στις απαιτήσεις αυτές θα εφαρμοζόταν συντελεστής στάθμισης κινδύνου 20 % βάσει του τρίτου μέρους τίτλος II κεφάλαιο 2, καθώς και τα άλλα ανοίγματα τα οποία έχει έναντι των περιφερειακών κυβερνήσεων ή των τοπικών αρχών αυτών ή τα οποία είναι εγγυημένα από αυτές και στα οποία θα εφαρμοζόταν συντελεστής στάθμισης κινδύνου 20 % βάσει του τρίτου μέρους τίτλος II κεφάλαιο 2,
γ)
ανοίγματα, συμπεριλαμβανομένων των συμμετοχών ή άλλου είδους επενδύσεων που αναλαμβάνει ένα ίδρυμα έναντι της μητρικής του επιχείρησης, των άλλων θυγατρικών της μητρικής επιχείρησης, ή, των δικών του θυγατρικών, εφόσον οι επιχειρήσεις αυτές υπόκεινται στην εποπτεία επί ενοποιημένης βάσεως στην οποία υπόκειται και το εν λόγω ίδρυμα, σύμφωνα με τον παρόντα κανονισμό, την οδηγία 2002/87/ΕΚ ή με τους ισοδύναμους κανόνες που ισχύουν σε τρίτη χώρα. Ανοίγματα που δεν πληρούν τα εν λόγω κριτήρια, εξαιρούμενα ή μη από την εφαρμογή του άρθρου 395 παράγραφος 1 του παρόντος κανονισμού, αντιμετωπίζονται ως ανοίγματα έναντι τρίτου,
δ)
στοιχεία ενεργητικού που αντιστοιχούν σε απαιτήσεις και άλλα ανοίγματα, συμπεριλαμβανομένων των συμμετοχών ή άλλου είδους επενδύσεων, έναντι περιφερειακών ή κεντρικών πιστωτικών ιδρυμάτων με τα οποία το πιστωτικό ίδρυμα ανήκει σε πλαίσιο δικτύου δυνάμει νομοθετικών ή καταστατικών διατάξεων και τα οποία είναι υπεύθυνα, κατ’ εφαρμογή αυτών των διατάξεων, να προβαίνουν σε εκκαθάριση των ρευστών διαθεσίμων μεταξύ των ιδρυμάτων που συμμετέχουν στο δίκτυο,
ε)
στοιχεία του ενεργητικού που αντιστοιχούν σε απαιτήσεις και άλλα ανοίγματα έναντι πιστωτικών ιδρυμάτων, τα οποία αναλαμβάνουν πιστωτικά ιδρύματα, ένα εκ των οποίων λειτουργεί σε μη ανταγωνιστική βάση και χορηγεί ή εγγυάται δάνεια στο πλαίσιο νομοθετικών προγραμμάτων ή του καταστατικού του για την προώθηση συγκεκριμένων τομέων της οικονομίας, υπό κάποια μορφή κρατικής εποπτείας και υπό περιορισμούς στη χρήση των δανείων, με την προϋπόθεση ότι τα αντίστοιχα ανοίγματα προκύπτουν από τέτοια δάνεια τα οποία μεταβιβάζονται στους δικαιούχους μέσω πιστωτικών ιδρυμάτων ή από εγγυήσεις των δανείων αυτών,
στ)
στοιχεία του ενεργητικού που αντιπροσωπεύουν απαιτήσεις και άλλα ανοίγματα έναντι ιδρυμάτων, εφόσον τα ανοίγματα αυτά δεν αποτελούν ίδια κεφάλαια των ιδρυμάτων αυτών, δεν έχουν μεγαλύτερη διάρκεια από την επομένη εργάσιμη ημέρα και δεν εκφράζονται σε ένα από τα βασικά νομίσματα εκτέλεσης συναλλαγών,
ζ)
στοιχεία ενεργητικού που αντιστοιχούν σε απαιτήσεις έναντι κεντρικών τραπεζών υπό μορφή υποχρεωτικών ελάχιστων αποθεμάτων διατηρούμενων στις εν λόγω κεντρικές τράπεζες, εκφρασμένες στο εθνικό νόμισμά τους,
η)
στοιχεία ενεργητικού που αντιστοιχούν σε απαιτήσεις έναντι κεντρικών κυβερνήσεων υπό μορφή κανονιστικών απαιτήσεων ρευστότητας τα οποία διατηρούνται σε κρατικούς τίτλους και είναι εκφρασμένα και έχουν χρηματοδοτηθεί στο εθνικό νόμισμά τους, με την προϋπόθεση ότι, κατά τη διακριτική ευχέρεια της αρμόδιας αρχής, η πιστωτική αξιολόγηση αυτών των κεντρικών κυβερνήσεων από αναγνωρισμένο ΕΟΠΑ είναι επενδυτικής βαθμίδας,
θ)
το 50 % των εκτός ισολογισμού ενέγγυων πιστώσεων μέτριου/χαμηλού κινδύνου και των εκτός ισολογισμού μη αναληφθεισών πιστωτικών διευκολύνσεων μέτριου/χαμηλού κινδύνου που μνημονεύονται στο παράρτημα Ι, επίσης δε, με την έγκριση των αρμόδιων αρχών, το 80 % των εγγυήσεων (πλην των εγγυήσεων δανείων) που έχουν νομική ή κανονιστική βάση και παρέχονται προς όφελος των μελών τους από αλληλεγγυητικά συστήματα με καθεστώς πιστωτικού ιδρύματος,
ι)
απαιτούμενες εκ του νόμου εγγυήσεις που χρησιμοποιούνται όταν ένα ενυπόθηκο δάνειο χρηματοδοτούμενο με την έκδοση ενυπόθηκων ομολόγων καταβάλλεται στον ενυπόθηκο δανειολήπτη πριν από την τελική εγγραφή της υποθήκης στο κτηματολόγιο, υπό την προϋπόθεση ότι η εγγύηση δεν χρησιμοποιείται ως παράγοντας μείωσης του κινδύνου κατά τον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών των ανοιγμάτων,
ια)
στοιχεία ενεργητικού που αποτελούν απαιτήσεις και άλλα ανοίγματα έναντι αναγνωρισμένων χρηματιστηρίων.
Άρθρο 494
Μεταβατικές διατάξεις για αποδεκτό κεφάλαιο
Κατά παρέκκλιση από το άρθρο 4 παράγραφος 1 σημείο 71) στοιχείο β), στο αποδεκτό κεφάλαιο μπορεί να συμπεριλαμβάνεται κεφάλαιο της κατηγορίας 2 έως τα ακόλουθα ποσά:
α)
100 % του κεφαλαίου της κατηγορίας 1 από την 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2014,
β)
75 % του κεφαλαίου της κατηγορίας 1 από την 1η Ιανουαρίου 2015 έως την 31η Δεκεμβρίου 2015,
γ)
50 % του κεφαλαίου της κατηγορίας 1 από την 1η Ιανουαρίου 2016 έως την 31η Δεκεμβρίου 2016.
Άρθρο 495
Αντιμετώπιση των ανοιγμάτων σε μετοχές δυνάμει της προσέγγισης ΠΕΔ
1. Κατά παρέκκλιση από το τρίτο μέρος κεφάλαιο 3, έως την 31η Δεκεμβρίου 2017, οι αρμόδιες αρχές μπορούν να απαλλάσσουν από την εφαρμογή της ΠΕΔ ορισμένες κατηγορίες ανοιγμάτων σε μετοχές που έχουν πραγματοποιήσει ιδρύματα και θυγατρικές ιδρυμάτων της ΕΕ σε αυτό το κράτος μέλος έως την 31η Δεκεμβρίου 2007. Η αρμόδια αρχή δημοσιεύει τις κατηγορίες ανοιγμάτων σε μετοχές που επωφελούνται από την εν λόγω αντιμετώπιση σύμφωνα με το άρθρο 143 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ.
Η απαλλασσόμενη θέση ισούται με τον αριθμό των μετοχών που κατέχονται τις 31 Δεκεμβρίου 2007 συν οποιαδήποτε πρόσθετη μετοχή η οποία αποτελεί άμεση απόρροια της κατοχής των συμμετοχών αυτών, εφόσον δεν αυξάνεται η αναλογία συμμετοχής στη σχετική εταιρεία.
Εάν μια εξαγορά αυξάνει το ποσοστό συμμετοχής στο μετοχικό κεφάλαιο συγκεκριμένης εταιρείας, το υπερβάλλον ποσοστό συμμετοχής δεν καλύπτεται από την απαλλαγή. Η απαλλαγή δεν ισχύει ούτε για συμμετοχές που αρχικά ενέπιπταν σε αυτήν αλλά στη συνέχεια πωλήθηκαν και επαναγοράσθηκαν.
Τα ανοίγματα σε μετοχές που υπόκεινται στην ανωτέρω διάταξη υπόκεινται στις κεφαλαιακές απαιτήσεις που υπολογίζονται σύμφωνα με την τυποποιημένη προσέγγιση δυνάμει του τρίτου μέρους τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2 και στις απαιτήσεις που προβλέπονται στο τρίτο μέρος τίτλος IV, ανάλογα με την περίπτωση.
Οι αρμόδιες αρχές γνωστοποιούν στην Επιτροπή και την ΕΑΤ την εφαρμογή της παρούσας παραγράφου.
2. Κατά τον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ανοιγμάτων για τους σκοπούς του άρθρου 114 παράγραφος 4, για τα ανοίγματα σε κεντρικές κυβερνήσεις ή σε κεντρικές τράπεζες των κρατών μελών που είναι εκφρασμένα και έχουν χρηματοδοτηθεί στο εθνικό νόμισμα οιουδήποτε κράτους μέλους εφαρμόζεται, έως την 31η Δεκεμβρίου 2015, ο αυτός συντελεστής στάθμισης κινδύνου με αυτόν που θα εφαρμοζόταν για παρόμοια ανοίγματα που είναι εκφρασμένα και έχουν χρηματοδοτηθεί στο εθνικό τους νόμισμα.
3. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων για να διευκρινίσει τις προϋποθέσεις σύμφωνα με τις οποίες οι αρμόδιες αρχές εγκρίνουν την απαλλαγή που αναφέρεται στην παράγραφο 1.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως την 30ή Ιουνίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα κανονιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 496
Απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για καλυμμένα ομόλογα
1. Έως την 31η Δεκεμβρίου 2017, οι αρμόδιες αρχές μπορούν να παραιτηθούν, εν όλω ή εν μέρει, από το όριο του 10 % για τα μερίδια με εξοφλητική προτεραιότητα των γαλλικών Fonds Communs de Créances ή οντοτήτων τιτλοποίησης ισοδύναμων με τα γαλλικά Fonds Communs de Créances, όπως ορίζονται στο άρθρο 129 παράγραφος 1 στοιχεία δ) και ε), εφόσον πληρούνται αμφότερες οι ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
τα τιτλοποιημένα ανοίγματα ακινήτων που προορίζονται για κατοικία ή εμπορικών ακινήτων προέρχονται από μέλος του αυτού ενοποιημένου ομίλου του οποίου είναι μέλος ο εκδότης των καλυμμένων ομολόγων ή από οντότητα που είναι συνδεδεμένη με τον αυτό κεντρικό οργανισμό με τον οποίο είναι συνδεδεμένος ο εκδότης των καλυμμένων ομολόγων, εφόσον η εν λόγω κοινή συμμετοχή σε όμιλο ή η κοινή σύνδεση με όμιλο υφίσταται τη στιγμή που τα μερίδια με εξοφλητική προτεραιότητα μετατρέπονται σε εξασφάλιση καλυμμένων ομολόγων,
β)
μέλος του αυτού ενοποιημένου ομίλου του οποίου είναι μέλος ο εκδότης των καλυμμένων ομολόγων ή οντότητα που είναι συνδεδεμένη με τον αυτό κεντρικό οργανισμό με τον οποίο είναι συνδεδεμένος ο εκδότης των καλυμμένων ομολόγων κατέχει το σύνολο του τμήματος πρωτεύουσας ζημίας που καλύπτουν τα εν λόγω μερίδια με εξοφλητική προτεραιότητα.
2. Έως την 31η Δεκεμβρίου 2014, για τους σκοπούς του άρθρου 129 παράγραφος 1 στοιχείο γ), τα μη εξασφαλισμένα ανοίγματα με εξοφλητική προτεραιότητα των ιδρυμάτων που πληρούν τις προϋποθέσεις για συντελεστή στάθμισης κινδύνου 20 % δυνάμει της εθνικής νομοθεσίας πριν από την έναρξη ισχύος του παρόντος κανονισμού θεωρούνται ότι πληρούν τις προϋποθέσεις για την 1η βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας.
3. Έως την 31η Δεκεμβρίου 2014, για τους σκοπούς του άρθρου 129 παράγραφος 5, τα μη εξασφαλισμένα ανοίγματα με εξοφλητική προτεραιότητα των ιδρυμάτων που πληρούσαν τις προϋποθέσεις για συντελεστή στάθμισης κινδύνου 20 % δυνάμει της εθνικής νομοθεσίας πριν από την έναρξη ισχύος του παρόντος κανονισμού θεωρούνται ότι πληρούν τις προϋποθέσεις για συντελεστή στάθμισης κινδύνου 20 %.
Άρθρο 497
Απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για ανοίγματα σε κεντρικό αντισυμβαλλόμενο
1. Έως 15 μήνες από την ημερομηνία έναρξης ισχύος του τελευταίου από τα έντεκα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που αναφέρονται στο τέλος του πρώτου εδαφίου του άρθρου 89 παράγραφος 3 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 648/2012 ή έως ότου να ληφθεί απόφαση δυνάμει του άρθρου 14 του εν λόγω κανονισμού σχετικά με την άδεια του κεντρικού αντισυμβαλλομένου, εάν αυτό συμβεί νωρίτερα, το ίδρυμα μπορεί να θεωρεί ότι ο εν λόγω κεντρικός αντισυμβαλλόμενος είναι επιλέξιμος κεντρικός αντισυμβαλλόμενος, εφόσον πληρούται η προϋπόθεση που ορίζεται στο πρώτο μέρος του εν λόγω εδαφίου.
2. Έως 15 μήνες από την ημερομηνία έναρξης ισχύος του τελευταίου από τα δέκα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που αναφέρονται στο τέλος του δεύτερου εδαφίου του άρθρου 89 παράγραφος 3 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 648/2012 ή έως ότου να ληφθεί απόφαση δυνάμει του άρθρου 25 του εν λόγω κανονισμού σχετικά με την αναγνώριση του εγκατεστημένου σε τρίτη χώρα κεντρικού αντισυμβαλλομένου, εάν αυτό συμβεί νωρίτερα, το ίδρυμα μπορεί να θεωρεί ότι ο εν λόγω κεντρικός αντισυμβαλλόμενος είναι επιλέξιμος κεντρικός αντισυμβαλλόμενος.
3. Η Επιτροπή μπορεί να εγκρίνει εκτελεστική πράξη δυνάμει του άρθρου 5 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 182/2011 για την παράταση της ισχύος των μεταβατικών διατάξεων των παραγράφων 1 και 2 του παρόντος άρθρου κατά ένα ακόμη εξάμηνο, σε εξαιρετικές περιπτώσεις όπου η παράταση κρίνεται αναγκαία και αναλογική για την αποφυγή της διατάραξης των διεθνών χρηματοπιστωτικών αγορών.
4. Έως τις προθεσμίες που ορίζονται στις παραγράφους 1 και 2 και παρατείνονται δυνάμει της παραγράφου 3, κατά περίπτωση, εάν ένας κεντρικός αντισυμβαλλόμενος δεν έχει κεφάλαιο εκκαθάρισης και δεν διαθέτει δεσμευτική συμβατική ρύθμιση με τα εκκαθαριστικά μέλη του η οποία να του επιτρέπει να χρησιμοποιεί το σύνολο ή μέρος του αρχικού περιθωρίου που εισπράττει από τα εκκαθαριστικά μέλη του σαν να ήταν προχρηματοδοτούμενες εισφορές, το ίδρυμα αντικαθιστά τον κατάλληλο τύπο για τον υπολογισμό της απαίτησης ιδίων κεφαλαίων (Ki) που προβλέπεται στο άρθρο 308 παράγραφος 2 με τον ακόλουθο:
όπου:
IMi = το αρχικό περιθώριο που παρέχεται στον κεντρικό αντισυμβαλλόμενο από το εκκαθαριστικό μέλος i,
IM= το συνολικό ποσό του αρχικού περιθωρίου που γνωστοποιείται στο ίδρυμα από τον κεντρικό αντισυμβαλλόμενο.
Άρθρο 498
Απαλλαγή για διαπραγματευτές βασικών εμπορευμάτων
1. Οι διατάξεις που προβλέπονται στον παρόντα κανονισμό όσον αφορά τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων δεν εφαρμόζονται σε επιχειρήσεις επενδύσεων η βασική επιχειρηματική δραστηριότητα των οποίων αφορά αποκλειστικά την παροχή επενδυτικών υπηρεσιών ή τα χρηματοοικονομικά μέσα που ορίζονται στο παράρτημα I τμήμα Γ σημεία 5, 6, 7, 9 και 10 της οδηγίας 2004/39/ΕΚ και για τις οποίες δεν ίσχυε η οδηγία 93/22/ΕΟΚ στις 31 Δεκεμβρίου 2006.
Η εν λόγω απαλλαγή εφαρμόζεται έως την 31η Δεκεμβρίου 2017 ή έως ότου να τεθούν σε ισχύ, εάν αυτό συμβεί νωρίτερα, τροποποιήσεις κατ’ εφαρμογή των παραγράφων 2 και 3.
2. Έως την 31η Δεκεμβρίου 2015, η Επιτροπή, βάσει δημόσιας διαβουλεύσεως και κατόπιν συζητήσεων με τις αρμόδιες αρχές, υποβάλλει έκθεση στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο σχετικά με:
α)
το κατάλληλο σύστημα προληπτικής εποπτείας των επιχειρήσεων επενδύσεων η βασική επιχειρηματική δραστηριότητα των οποίων αφορά αποκλειστικά την παροχή επενδυτικών υπηρεσιών ή δραστηριοτήτων σε παράγωγα εμπορευμάτων ή χρηματοοικονομικά μέσα που ορίζονται στο παράρτημα I τμήμα Γ σημεία 5, 6, 7, 9 και 10 της οδηγίας 2004/39/ΕΚ,
β)
τη σκοπιμότητα τροποποίησης της οδηγίας 2004/39/ΕΚ για την καθιέρωση μιας επιπλέον κατηγορίας επιχειρήσεων επενδύσεων η βασική επιχειρηματική δραστηριότητα των οποίων αφορά αποκλειστικά την παροχή επενδυτικών υπηρεσιών ή δραστηριοτήτων σε χρηματοοικονομικά μέσα που ορίζονται στο παράρτημα I τμήμα Γ σημεία 5, 6, 7, 9 και 10 της οδηγίας 2004/39/ΕΚ, όσον αφορά την παροχή ενέργειας, συμπεριλαμβανομένου του ηλεκτρικού ρεύματος, του άνθρακα, του φυσικού αερίου και του πετρελαίου.
3. Βάσει της έκθεσης της παραγράφου 2, η Επιτροπή δύναται να υποβάλλει προτάσεις τροποποίησης του παρόντος κανονισμού.
Άρθρο 499
Μόχλευση
1. Κατά παρέκκλιση από τα άρθρα 429 και 430, κατά την περίοδο από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2021, τα ιδρύματα υπολογίζουν και δημοσιοποιούν τον δείκτη μόχλευσης χρησιμοποιώντας και τα δύο κατωτέρω στοιχεία ως μέτρο του κεφαλαίου:
α)
κεφάλαιο της κατηγορίας 1,
β)
το κεφάλαιο της κατηγορίας 1, με την επιφύλαξη των παρεκκλίσεων που ορίζονται στα κεφάλαια 1 και 2 του παρόντος τίτλου.
2. Κατά παρέκκλιση από το άρθρο 451 παράγραφος 1, τα ιδρύματα μπορούν να επιλέξουν εάν θα δημοσιοποιήσουν τις πληροφορίες σχετικά με τον δείκτη μόχλευσης βάσει είτε ενός είτε και των δύο ορισμών του μέτρου του κεφαλαίου που προβλέπονται στην παράγραφο 1 στοιχεία α) και β) του παρόντος άρθρου. Εάν τα ιδρύματα αλλάξουν την απόφασή τους σχετικά με τον δείκτη μόχλευσης που επιθυμούν να δημοσιοποιήσουν, η πρώτη δημοσιοποίηση που λαμβάνει χώρα μετά την εν λόγω αλλαγή περιέχει εναρμόνιση των πληροφοριών σχετικά με όλους τους δείκτες μόχλευσης που είχαν δημοσιοποιηθεί έως τη στιγμή της αλλαγής.
3. Κατά παρέκκλιση από το άρθρο 429 παράγραφος 2, κατά την περίοδο από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2017, οι αρμόδιες αρχές μπορούν να επιτρέψουν στα ιδρύματα να υπολογίζουν τον δείκτη μόχλευσής τους στο τέλος του τριμήνου εάν θεωρούν ότι τα ιδρύματα ενδέχεται να μη διαθέτουν επαρκώς ποιοτικά δεδομένα για να υπολογίσουν έναν δείκτη μόχλευσης που να ισούται με τον αριθμητικό μέσο των μηνιαίων δεικτών μόχλευσης κατά τη διάρκεια ενός τριμήνου.
Άρθρο 500
Μεταβατικές διατάξεις - Κατώτατο όριο της συμφωνίας της Βασιλείας Ι
1. Έως την 31η Δεκεμβρίου 2017, τα ιδρύματα που υπολογίζουν τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά των ανοιγμάτων τους σύμφωνα με το τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 3 και τα ιδρύματα που χρησιμοποιούν εξελιγμένες μεθόδους μέτρησης όπως προβλέπεται στο τρίτο μέρος τίτλος ΙΙΙ κεφάλαιο 4 για τον υπολογισμό των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων τους για τον λειτουργικό κίνδυνο πληρούν και τις δύο προϋποθέσεις κατωτέρω:
α)
διατηρούν ίδια κεφάλαια όπως απαιτείται δυνάμει του άρθρου 92,
β)
διατηρούν ίδια κεφάλαια που ανά πάσα στιγμή υπερβαίνουν ή ισούνται με το 80 % του συνολικού ελάχιστου ποσού των ιδίων κεφαλαίων που θα ήταν υποχρεωμένο να διατηρεί το ίδρυμα δυνάμει του άρθρου 4 της οδηγίας 93/6/ΕΟΚ, όπως είχαν η εν λόγω οδηγία και η οδηγία 2000/12/ΕΚ του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου, της 20ής Μαρτίου 2000, σχετικά με την ανάληψη και την άσκηση δραστηριότητας πιστωτικών ιδρυμάτων (36) πριν από την 1η Ιανουαρίου 2007.
2. Με την επιφύλαξη της έγκρισης από τις αρμόδιες αρχές, το ποσό που αναφέρεται στην παράγραφο 1 στοιχείο β) μπορεί να αντικατασταθεί από απαίτηση τήρησης ιδίων κεφαλαίων που να υπερβαίνουν ή να ισούνται ανά πάσα στιγμή με το 80 % των ιδίων κεφαλαίων που θα οφείλει να τηρεί το ίδρυμα σύμφωνα με το άρθρο 92, υπολογίζοντας τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά των ανοιγμάτων τους σύμφωνα με το τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2 και το τρίτο μέρος τίτλος ΙΙΙ κεφάλαιο 2 ή 3, κατά περίπτωση, και όχι σύμφωνα με το τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 3 ή το τρίτο μέρος τίτλος ΙΙΙ κεφάλαιο 4, κατά περίπτωση.
3. Ένα πιστωτικό ίδρυμα μπορεί να εφαρμόζει την παράγραφο 2 μόνο εάν άρχισε να χρησιμοποιεί την προσέγγιση IRB ή τις εξελιγμένες μεθόδους μέτρησης για τον υπολογισμό των κεφαλαιακών του απαιτήσεων την 1η Ιανουαρίου 2010 ή αργότερα.
4. Η συμμόρφωση με τις απαιτήσεις της παραγράφου 1 στοιχείο β) γίνεται με βάση τα ποσά ιδίων κεφαλαίων πλήρως προσαρμοσμένα ώστε να λαμβάνονται υπόψη οι διαφορές μεταξύ του υπολογισμού των ιδίων κεφαλαίων δυνάμει της οδηγίας 93/6/ΕΟΚ και της οδηγίας 2000/12/ΕΚ, ως ίσχυαν πριν από την 1η Ιανουαρίου 2007, και του υπολογισμού των ιδίων κεφαλαίων δυνάμει του παρόντος κανονισμού, οι οποίες απορρέουν από τη χωριστή αντιμετώπιση των αναμενόμενων και των μη αναμενόμενων ζημιών βάσει του τρίτου μέρους τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 3 του παρόντος κανονισμού.
5. Κατόπιν σχετικής διαβούλευσης με την ΕΑΤ, οι αρμόδιες αρχές μπορούν να απαλλάξουν τα ιδρύματα από την εφαρμογή της παραγράφου 1 στοιχείο β), εφόσον πληρούνται, κατά περίπτωση, όλες οι απαιτήσεις για τη μέθοδο των εσωτερικών διαβαθμίσεων που προβλέπονται στο τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 3 τμήμα 6 ή τα κριτήρια επιλεξιμότητας για τη χρήση της εξελιγμένης μεθόδου μέτρησης που προβλέπονται στο τρίτο μέρος τίτλος ΙΙΙ κεφάλαιο 4.
6. Η Επιτροπή υποβάλλει στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο έως την 1η Ιανουαρίου 2017 έκθεση σχετικά με τη σκοπιμότητα παράτασης της εφαρμογής του κατώτατου ορίου της Βασιλείας Ι πέρα από την 31η Δεκεμβρίου 2017, ώστε να υπάρχει μια δικλείδα ασφάλειας για τα εσωτερικά υποδείγματα, λαμβανομένων υπόψη των διεθνών εξελίξεων και των διεθνώς συμφωνημένων προτύπων. Η εν λόγω έκθεση συνοδεύεται από νομοθετική πρόταση, εφόσον ενδείκνυται.
Άρθρο 501
Αφαίρεση κεφαλαιακών απαιτήσεων για πιστωτικό κίνδυνο από ανοίγματα έναντι ΜΜΕ
1. Οι κεφαλαιακές απαιτήσεις για πιστωτικό κίνδυνο από ανοίγματα έναντι ΜΜΕ πολλαπλασιάζονται επί τον συντελεστή 0,7619.
2. Για τους σκοπούς του παρόντος άρθρου:
α)
το άνοιγμα περιλαμβάνεται είτε στην κατηγορία των ανοιγμάτων λιανικής τραπεζικής είτε στην κατηγορία των ανοιγμάτων έναντι επιχειρήσεων είτε στην κατηγορία ανοιγμάτων που εξασφαλίζονται με υποθήκες έναντι ακινήτων. Εξαιρούνται τα ανοίγματα σε αθέτηση,
β)
η ΜΜΕ ορίζεται σύμφωνα με τη σύσταση 2003/361/ΕΚ της Επιτροπής, της 6ης Μαΐου 2003, σχετικά με τον ορισμό των πολύ μικρών, των μικρών και των μεσαίων επιχειρήσεων (37). Από τα κριτήρια που απαριθμούνται στο άρθρο 2 του παραρτήματος της εν λόγω σύστασης, λαμβάνεται υπόψη μόνο ο ετήσιος κύκλος εργασιών.
γ)
το συνολικό ποσό που οφείλει ο οφειλέτης πελάτης ή η οφειλέτρια ομάδα συνδεδεμένων πελατών στο ίδρυμα καθώς και στη μητρική επιχείρηση και τις θυγατρικές της, περιλαμβανομένων τυχόν ανοιγμάτων σε αθέτηση αλλά εξαιρουμένων των απαιτήσεων ή των ενδεχόμενων απαιτήσεων που είναι εξασφαλισμένες με ακίνητα που προορίζονται για κατοικία, δεν υπερβαίνει, εξ’όσων γνωρίζει το ίδρυμα, το 1,5 εκατομμύριο EUR. Το ίδρυμα προβαίνει σε εύλογες ενέργειες προκειμένου να αποκτήσει γνώση των σχετικών πληροφοριών.
3. Τα ιδρύματα κοινοποιούν στις αρμόδιες αρχές ανά τρίμηνο το συνολικό ποσό των ανοιγμάτων σε ΜΜΕ, υπολογιζόμενο σύμφωνα με την παράγραφο 2.
4. Η Επιτροπή, μέχρι 2η Ιανουαρίου 2017, εκπονεί έκθεση σχετικά με τις επιπτώσεις των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων που ορίζονται στον παρόντα κανονισμό για τη δανειοδότηση ΜΜΕ και φυσικών προσώπων, την οποία υποβάλλει στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο, συνοδευόμενη, εφόσον κριθεί σκόπιμο, από νομοθετική πρόταση.
5. Για τους σκοπούς της παραγράφου 4, η ΕΑΤ υποβάλλει στην Επιτροπή:
α)
ανάλυση της εξέλιξης των τάσεων και των όρων δανειοδότησης για τις ΜΜΕ για την περίοδο που αναφέρεται στην παράγραφο 4,
β)
ανάλυση της πραγματικής επικινδυνότητας των ενωσιακών ΜΜΕκατά τη διάρκεια ενός πλήρους οικονομικού κύκλου,
γ)
αναφορά σχετικά με τον βαθμό στον οποίο απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων που ορίζονται στον παρόντα κανονισμό για τον πιστωτικό κίνδυνο από ανοίγματα έναντι ΜΜΕ ανταποκρίνονται στα αποτελέσματα των αναλύσεων που προβλέπονται στα στοιχεία α) και β).
ΤΙΤΛΟΣ II
ΕΚΘΕΣΕΙΣ ΚΑΙ ΕΠΑΝΕΞΕΤΑΣΕΙΣ
Άρθρο 502
Κυκλικότητα των κεφαλαιακών απαιτήσεων
Η Επιτροπή, σε συνεργασία με την ΕΑΤ, το ΕΣΣΚ και τα κράτη μέλη και λαμβάνοντας υπόψη τη γνωμοδότηση της ΕΚΤ, εξετάζει σε περιοδική βάση εάν ο παρών κανονισμός ως σύνολο, από κοινού με την οδηγία 2013/36/ΕΕ,έχει σημαντικές επιπτώσεις στον οικονομικό κύκλο και, με βάση την εξέταση αυτή, μελετά αν δικαιολογείται η λήψη διορθωτικών μέτρων. Μέχρι τις 31 Δεκεμβρίου 2013, η ΕΑΤ υποβάλλει έκθεση στην Επιτροπή στην οποία αναφέρεται εάν και πώς πρέπει να συγκλίνουν οι μεθοδολογίες των ιδρυμάτων δυνάμει της ΠΕΔ, με στόχο πιο συγκρίσιμες κεφαλαιακές απαιτήσεις και τον μετριασμό της προκυκλικότητας.
Βάσει της ανάλυσης αυτής και λαμβάνοντας υπόψη τη γνωμοδότηση της ΕΚΤ, η Επιτροπή συντάσσει ανά διετία έκθεση την οποία υποβάλλει στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και στο Συμβούλιο συνοδευόμενη ενδεχομένως από τις κατάλληλες προτάσεις. Κατά την σύνταξη της έκθεσης λαμβάνονται υπόψη και οι εισηγήσεις δανειοληπτών και δανειοδοτών.
Έως την 31η Δεκεμβρίου 2014, η Επιτροπή εξετάζει την εφαρμογή του άρθρου 33 παράγραφος 1 στοιχείο γ) και εκπονεί σχετική έκθεση, την οποία υποβάλλει στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και στο Συμβούλιο, συνοδευόμενη, εφόσον κριθεί σκόπιμο, από νομοθετική πρόταση.
Όσον αφορά την ενδεχόμενη κατάργηση του άρθρου 33 παράγραφος 1 στοιχείο γ) και τη δυνατότητα εφαρμογής σε επίπεδο Ένωσης, η επανεξέταση διασφαλίζει ιδίως την ύπαρξη επαρκών ασφαλιστικών δικλείδων για τη χρηματοπιστωτική σταθερότητα σε όλα τα κράτη μέλη.
Άρθρο 503
Απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για ανοίγματα υπό τη μορφή καλυμμένων ομολόγων
1. Έως την 31η Δεκεμβρίου 2014, η Επιτροπή, κατόπιν διαβουλεύσεως με την ΕΑΤ, υποβάλλει στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο έκθεση, συνοδευόμενη ενδεχομένως από κατάλληλες προτάσεις, όπου αναφέρει αν οι συντελεστές στάθμισης κινδύνου που ορίζονται στο άρθρο 129 και οι απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για ειδικό κίνδυνο που προβλέπονται στο άρθρο 336 παράγραφος 3 είναι επαρκείς για όλα τα μέσα που είναι αποδεκτά για αυτό του είδους την αντιμετώπιση, καθώς και εάν τα κριτήρια του άρθρου 129 είναι κατάλληλα.
2. Η έκθεση και οι προτάσεις που αναφέρονται στην παράγραφο 1 αφορούν:
α)
στον βαθμό στον οποίο οι ισχύουσες κανονιστικές κεφαλαιακές απαιτήσεις που εφαρμόζονται στα καλυμμένα ομόλογα περιλαμβάνουν επαρκή διάκριση μεταξύ των διακυμάνσεων της πιστωτικής ποιότητας των καλυμμένων ομολόγων και της εξασφάλισης με την οποία καλύπτονται, περιλαμβανομένου του βαθμού διαφοροποίησης μεταξύ των κρατών μελών,
β)
στη διαφάνεια της αγοράς καλυμμένων ομολόγων και τον βαθμό στον οποίο αυτή διευκολύνει τη διεξοδική εσωτερική ανάλυση από τους επενδυτές όσον αφορά τον πιστωτικό κίνδυνο των καλυμμένων ομολόγων και την εξασφάλισή τους καθώς και το διαχωρισμό των στοιχείων του ενεργητικού σε περίπτωση αφερεγγυότητας του εκδότη, συμπεριλαμβανομένης της μείωσης του πιστωτικού κινδύνου που συνεπάγεται το υποκείμενο αυστηρό εθνικό νομικό πλαίσιο σύμφωνα με το άρθρο 129 του παρόντος κανονισμού και το άρθρο 52 παράγραφος 4 της οδηγίας 2009/65/ΕΚ για τη συνολική πιστωτική ποιότητα καλυμμένου ομολόγου καθώς και οι επιπτώσεις της στο επίπεδο διαφάνειας που χρειάζονται οι επενδυτές, και
γ)
στον βαθμό στον οποίο η έκδοση καλυμμένων ομολόγων από πιστωτικό ίδρυμα επιδρά στον πιστωτικό κίνδυνο στον οποίο είναι εκτεθειμένοι άλλοι πιστωτές του εκδίδοντος ιδρύματος.
3. Η Επιτροπή, έως την 31η Δεκεμβρίου 2014 και κατόπιν διαβούλευσης με την ΕΑΤ, γνωστοποιεί στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο αν θα πρέπει, υπό ορισμένες συνθήκες, να θεωρούνται ως αποδεκτά στοιχεία ενεργητικού σύμφωνα με το άρθρο 129 δάνεια εξασφαλισμένα με αεροσκάφη (προνόμιο επί αεροσκαφών) και στεγαστικά δάνεια εξασφαλισμένα με εγγύηση αλλά όχι με εγγεγραμένη υποθήκη.
4. Έως την 31η Δεκεμβρίου 2016, η Επιτροπή επανεξετάζει την καταλληλότητα της παρέκκλισης που ορίζεται στο άρθρο 496 και, κατά περίπτωση, την καταλληλότητα της επέκτασης αυτού του είδους αντιμετώπισης και σε άλλες μορφές καλυμμένων ομολόγων. Βάσει της ανωτέρω επανεξετάσεως, η Επιτροπή μπορεί, εφόσον κριθεί σκόπιμο, να εκδώσει κατ’ εξουσιοδότηση πράξεις σύμφωνα με το άρθρο 462 για να καταστήσει μόνιμη αυτή την παρέκκλιση ή να υποβάλει νομοθετικές προτάσεις για την επέκτασή της σε άλλες μορφές καλυμμένων ομολόγων.
Άρθρο 504
Κεφαλαιακά μέσα που έχουν αναληφθεί από δημόσιες αρχές σε καταστάσεις έκτακτης ανάγκης
Έως την 31η Δεκεμβρίου 2016 και κατόπιν διαβούλευσης με την ΕΑΤ, η Επιτροπή υποβάλλει στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο έκθεση, συνοδευόμενη ενδεχομένως από κατάλληλες προτάσεις, όπου εξετάζει αν πρέπει να τροποποιηθεί ή να αρθεί η αντιμετώπιση που προβλέπεται στο άρθρο 31.
Άρθρο 505
Επανεξέταση της μακροχρόνιας χρηματοδότησης
Έως την 31η Δεκεμβρίου 2014, η Επιτροπή υποβάλλει στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο έκθεση, συνοδευόμενη ενδεχομένως από κατάλληλες προτάσεις, σχετικά με την καταλληλότητα των απαιτήσεων του παρόντος κανονισμού υπό το πρίσμα της ανάγκης να διασφαλιστούν επαρκή επίπεδα χρηματοδότησης για όλες τις μορφές μακροχρόνιας χρηματοδότησης της οικονομίας, περιλαμβανομένων των κρίσιμων έργων υποδομής στην Ένωση στον τομέα των μεταφορών, της ενέργειας και των επικοινωνιών.
Άρθρο 506
Πιστωτικός κίνδυνος - ορισμός της αθέτησης
Έως την 31η Δεκεμβρίου 2017, η ΕΑΤ υποβάλλει στην Επιτροπή έκθεση σχετικά με τον αντίκτυπο που έχει η πρόβλεψη 180 ημερών καθυστέρησης αντί 90 ημερών, όπως προβλέπεται στο άρθρο 178 παράγραφος 1 στοιχείο β), στα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά των ανοιγμάτων και τη σκοπιμότητα της διατήρησης της διάταξης αυτής σε ισχύ πέραν της 31ης Δεκεμβρίου 2019.
Βάσει της εν λόγω έκθεσης, η Επιτροπή μπορεί να υποβάλλει νομοθετική πρόταση τροποποίησης του παρόντος κανονισμού.
Άρθρο 507
Μεγάλα χρηματοδοτικά ανοίγματα
Έως την 31η Δεκεμβρίου 2015, η Επιτροπή επανεξετάζει την εφαρμογή του άρθρου 400 παράγραφος 1 στοιχείο ι) και του άρθρου 400 παράγραφος 2, μελετώντας, μεταξύ άλλων, κατά πόσον οι εξαιρέσεις που καθορίζονται στο άρθρο 400 παράγραφος 2 πρέπει να είναι επιλεκτικές, και εκπονεί σχετική έκθεση, την οποία υποβάλλει στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο συνοδευόμενη, εφόσον κριθεί σκόπιμο, από νομοθετική πρόταση.
Όσον αφορά την ενδεχόμενη κατάργηση της εθνικής διακριτικής ευχέρειας που προβλέπεται στο άρθρο 400 παράγραφος 2 στοιχείο γ) και τη δυνατότητα εφαρμογής της ευχέρειας αυτής σε επίπεδο ΕΕ, η επανεξέταση λαμβάνει ιδίως υπόψη την αποτελεσματικότητα της διαχείρισης κινδύνου από τον όμιλο ενώ παράλληλα διασφαλίζει την ύπαρξη επαρκών ασφαλιστικών δικλίδων για τη χρηματοοικονομική σταθερότητα σε όλα τα κράτη μέλη όπου έχει την καταστατική της έδρα μια οντότητα που ανήκει σε όμιλο.
Άρθρο 508
Επίπεδο εφαρμογής
1. Έως την 31η Δεκεμβρίου 2014, η Επιτροπή εξετάζει την εφαρμογή του πρώτου μέρους τίτλος ΙΙ και του άρθρου 113 παράγραφοι 6 και 7 και εκπονεί σχετική έκθεση, την οποία υποβάλλει στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο συνοδευόμενη, εάν κριθεί σκόπιμο, από νομοθετική πρόταση.
2. Έως την 31η Δεκεμβρίου 2015, η Επιτροπή εκπονεί έκθεση όπου εξετάζει κατά πόσον και πώς θα πρέπει να εφαρμόζεται στις επιχειρήσεις επενδύσεων η απαίτηση κάλυψης της ρευστότητας που αναφέρεται στο έκτο μέρος και, κατόπιν διαβουλεύσεως με την ΕΑΤ, υποβάλλει την εν λόγω έκθεση στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο συνοδευόμενη, εάν κριθεί σκόπιμο, από νομοθετική πρόταση.
3. Έως την 31η Δεκεμβρίου 2015, η Επιτροπή, κατόπιν διαβούλευσης με την ΕΑΤ και την ΕΑΚΑΑ και κατόπιν συζητήσεων με τις αρμόδιες αρχές, υποβάλλει στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο έκθεση σχετικά με ένα κατάλληλο σύστημα προληπτικής εποπτείας των επιχειρήσεων επενδύσεων και των επιχειρήσεων που αναφέρονται στο άρθρο 4 παράγραφος 1 σημείο 2) στοιχεία β) και γ). Εφόσον κρίνεται σκόπιμο, η έκθεση ακολουθείται από νομοθετική πρόταση.
Άρθρο 509
Απαιτήσεις ρευστότητας
1. Η ΕΑΤ παρακολουθεί και αξιολογεί τις αναφορές που υποβάλλονται σύμφωνα με το άρθρο 415 παράγραφος 1 για τα διάφορα νομίσματα και τα διάφορα επιχειρηματικά μοντέλα. Κατόπιν διαβουλεύσεως με το ΕΣΣΚ, τους εκτός χρηματοπιστωτικού τομέα τελικούς χρήστες, τον τραπεζικό κλάδο, τις αρμόδιες αρχές και τις κεντρικές τράπεζες του ΕΣΚΤ, ετησίως και για πρώτη φορά έως την 31η Δεκεμβρίου 2013, η ΕΑΤ υποβάλλει έκθεση στην Επιτροπή όπου εξετάζει αν ο προσδιορισμός της γενικής απαίτησης κάλυψης έναντι του κινδύνου ρευστότητας που προβλέπεται στο έκτο μέρος με βάση τα στοιχεία που κοινοποιούνται σύμφωνα με το έκτο μέρος τίτλος ΙΙ και το παράρτημα ΙΙΙ, είτε μεμονωμένα είτε συσσωρευτικά, θα ήταν πιθανό να έχει ουσιαστικές αρνητικές επιπτώσεις στη δραστηριότητα και το προφίλ κινδύνου των εγκατεστημένων στην Ένωση ιδρυμάτων ή στη σταθερότητα και την ομαλή λειτουργία των χρηματοπιστωτικών αγορών ή στην οικονομία και τη σταθερότητα στην παροχή του τραπεζικού δανεισμού, με ιδιαίτερη έμφαση στη δανειοδότηση ΜΜΕ και τη χρηματοδότηση του εμπορίου, συμπεριλαμβανομένης της δανειοδότησης στο πλαίσιο επίσημων προγραμμάτων ασφάλισης εξαγωγικών πιστώσεων.
Στην κατά το πρώτο εδάφιο αναφορά λαμβάνονται δεόντως υπόψη οι αγορές και οι διεθνείς κανονιστικές εξελίξεις, καθώς και οι αλληλεπιδράσεις της απαίτησης για την κάλυψη κινδύνου ρευστότητας με άλλες απαιτήσεις προληπτικής εποπτείας που προβλέπονται από τον παρόντα κανονισμό, όπως οι δείκτες κεφαλαίου που βασίζονται σε κίνδυνο όπως καθορίζονται στο άρθρο 92 και ο δείκτης μόχλευσης.
Το Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο έχουν τη δυνατότητα να διατυπώσουν τις απόψεις τους επί της έκθεσης που αναφέρεται στο πρώτο εδάφιο.
2. Στην έκθεση που αναφέρεται στην παράγραφο 1, η ΕΑΤ αξιολογεί ιδιαίτερα τα ακόλουθα:
α)
την πρόβλεψη μηχανισμών για τον περιορισμό της αξίας των εισροών ρευστότητας, ιδίως για τον καθορισμό κατάλληλου ανώτατου ορίου εισροών και των όρων για την εφαρμογή του, λαμβανομένων υπόψη διαφορετικών επιχειρηματικών μοντέλων, περιλαμβανομένης της χρηματοδότησης άμεσης επανεκχώρησης, της πρακτόρευσης, της χρηματοδοτικής μίσθωσης, των καλυμμένων ομολόγων, των στεγαστικών δανείων, της έκδοσης καλυμμένων ομολόγων, καθώς και τον βαθμό στον οποίο το εν λόγω ανώτατο όριο θα πρέπει να τροποποιηθεί ή να απαλειφθεί λόγω των ιδιαιτεροτήτων της ειδικής χρηματοδότησης,
β)
τη διαμόρφωση των εισροών και των εκροών που αναφέρονται στο έκτος μέρος τίτλος ΙΙ, ιδίως δυνάμει του άρθρου 422 παράγραφος 7 και του άρθρου 425 παράγραφος 2.
γ)
την πρόβλεψη μηχανισμών που περιορίζουν την κάλυψη των απαιτήσεων ρευστότητας από ορισμένες κατηγορίες ρευστών στοιχείων ενεργητικού, με ιδιαίτερη έμφαση στην αξιολόγηση της κατάλληλης ελάχιστης ποσοστιαίας αναλογίας ρευστών στοιχείων ενεργητικού που αναφέρονται στο άρθρο 416 παράγραφος 1 στοιχεία α), β) και γ) προς το σύνολο των ρευστών στοιχείων, στην εξέταση ορίου ανερχόμενου στο 60 % και στη συνεκτίμηση των διεθνών κανονιστικών εξελίξεων. Τα οφειλόμενα στοιχεία ενεργητικού με προθεσμία λήξης ή εξαγοράς εντός 30 ημερολογιακών ημερών δεν θα πρέπει να συνυπολογίζονται στο όριο εκτός εάν αποκτήθηκαν έναντι εξασφάλισης που είναι επίσης αποδεκτή δυνάμει του άρθρου 416 παράγραφος 1 στοιχεία α), β) και γ),
δ)
την πρόβλεψη ειδικών χαμηλότερων συντελεστών εκροών και/ή υψηλότερων συντελεστών εισροών για τις ροές εντός του ιδίου ομίλου, προσδιορίζοντας τις προϋποθέσεις υπό τις οποίες θα δικαιολογούνταν από εποπτική άποψη τέτοιοι ειδικοί συντελεστές εισροών και εκροών και περιγράφοντας αδρομερώς μια μέθοδο που θα χρησιμοποιεί αντικειμενικά κριτήρια και παραμέτρους γα τον καθορισμό ειδικών επιπέδων εισροών και εκροών μεταξύ του ιδρύματος και του αντισυμβαλλομένου όταν δεν έχουν την έδρα τους στο ίδιο κράτος μέλος,
ε)
τη διαμόρφωση των ποσοστών αναλήψεων που εφαρμόζονται στις μη αναληφθείσες δεσμευμένες πιστωτικές και ταμειακές διευκολύνσεις που εμπίπτουν στο άρθρο 424 παράγραφοι 3 και 5. Συγκεκριμένα, η ΕΑΤ αξιολογεί το ποσοστό ανάληψης 100 %,
στ)
τον ορισμό της λιανικής κατάθεσης, όπως αναφέρεται στο άρθρο 411 σημείο 2), και ιδίως τη σκοπιμότητα θέσπισης ορίου για τις καταθέσεις των φυσικών προσώπων,
ζ)
την ανάγκη θέσπισης νέας κατηγορίας καταθέσεων λιανικής με χαμηλότερες εκροές, υπό το πρίσμα των ιδιαίτερων χαρακτηριστικών των καταθέσεων αυτών που θα μπορούσαν να δικαιολογήσουν χαμηλότερο ποσοστό εκροών και λαμβανομένων υπόψη των διεθνών εξελίξεων,
η)
παρεκκλίσεις από τις απαιτήσεις σχετικά με τη σύνθεση των ρευστών στοιχείων ενεργητικού που θα πρέπει να διατηρούν τα ιδρύματα, εφόσον σε ένα δεδομένο νόμισμα οι συνολικές δικαιολογημένες ανάγκες του ιδρύματος για ρευστά στοιχεία ενεργητικού υπερβαίνουν τη διαθεσιμότητα των εν λόγω ρευστών στοιχείων ενεργητικού, καθώς και των προϋποθέσεων στις οποίες θα πρέπει να υπόκεινται οι παρεκκλίσεις αυτές,
θ)
τον ορισμό των συμβατών με τη σαρία χρηματοπιστωτικών προϊόντων ως μέσων εναλλακτικών των στοιχείων ενεργητικού που θα ήταν αποδεκτά ως ρευστά στοιχεία ενεργητικού για τους σκοπούς του άρθρου 416, για χρήση από τις τράπεζες συμβατών προς τη σαρία,
ι)
τον καθορισμό των ακραίων συνθηκών, περιλαμβανομένων και αρχών για τη χρήση του αποθέματος ρευστών στοιχείων ενεργητικού και των απαραίτητων εποπτικών ενεργειών, υπό τις οποίες τα ιδρύματα θα μπορούσαν να κάνουν χρήση των ρευστών στοιχείων ενεργητικού για την κάλυψη εκροών ρευστότητας, καθώς και του τρόπου αντιμετώπισης περιπτώσεων μη συμμόρφωσης,
ια)
τον ορισμό της καθιερωμένης λειτουργικής σχέσης για τα πρόσωπα που δεν είναι χρηματοπιστωτικοί πελάτες η οποία αναφέρεται στο άρθρο 422 παράγραφος 3 στοιχείο γ),
ιβ)
τη διαμόρφωση του ποσοστού εκροών για τις υπηρεσίες τραπεζικής μέσω ανταποκριτών ή στις υπηρεσίες βασικής μεσολάβησης το οποίο αναφέρεται στο άρθρο 422 παράγραφος 4 πρώτο εδάφιο,
ιγ)
μηχανισμούς για να γίνονται αποδεκτά, βάσει του προϋφιστάμενου καθεστώτος, ως στοιχεία ενεργητικού εξαιρετικά υψηλής ρευστότητας και πιστωτικής ποιότητας, τουλάχιστον έως το Δεκέμβριο του 2023, ομόλογα με εγγύηση του Δημοσίου που εκδίδονται προς πιστωτικά ιδρύματα στο πλαίσιο μέτρων κρατικής στήριξης, με ενωσιακή έγκριση της κρατικής ενίσχυσης, όπως τα ομόλογα που εκδίδονται από τον Εθνικό Φορέα Διαχείρισης Περιουσιακών Στοιχείων στην Ιρλανδία και από την Ισπανική Εταιρεία Διαχείρισης Περιουσιακών Στοιχείων στην Ισπανία, με σκοπό την απομάκρυνση προβληματικών στοιχείων του ενεργητικού από τους ισολογισμούς των πιστωτικών ιδρυμάτων.
3. Έως την 31η Δεκεμβρίου 2013, η ΕΑΤ, κατόπιν διαβούλευσης με την ΕΑΚΑΑ και την ΕΚΤ, υποβάλλει έκθεση στην Επιτροπή σχετικά με τη θέσπιση κατάλληλων ενιαίων ορισμών της υψηλής και της εξαιρετικά υψηλής ρευστότητας και της πιστωτικής ποιότητας των μεταβιβάσιμων στοιχείων ενεργητικού για τους σκοπούς του άρθρου 416 και τον καθορισμό κατάλληλων ποσοστών περικοπής για στοιχεία ενεργητικού που θα ήταν αποδεκτά ως ρευστά στοιχεία ενεργητικού για τους σκοπούς του άρθρου 416, εξαιρουμένων των στοιχείων ενεργητικού που αναφέρονται στο άρθρο 416 παράγραφος 1 στοιχεία α), β) και γ).
Το Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο πρέπει να έχουν τη δυνατότητα να διατυπώσουν τις απόψεις τους επί της εν λόγω έκθεσης.
Στην έκθεση που αναφέρεται στο πρώτο εδάφιο εξετάζονται ακόμη:
α)
άλλες κατηγορίες στοιχείων ενεργητικού, ιδίως οι διασφαλιζόμενοι με ενυπόθηκα στεγαστικά δάνεια τίτλοι υψηλής ρευστότητας και πιστωτικής ποιότητας,
β)
άλλες κατηγορίες τίτλων ή δανείων αποδεκτών από τις κεντρικές τράπεζες, όπως, λ.χ., τα ομόλογα τοπικών κυβερνήσεων και τα εμπορικά χρεόγραφα, και
γ)
άλλα στοιχεία ενεργητικού μη αποδεκτά από τις κεντρικές τράπεζες αλλά εμπορεύσιμα, όπως, λ.χ., οι εισηγμένες σε αναγνωρισμένο χρηματιστήριο μετοχές, ο χρυσός, τα συνδεδεμένα με κύριο δείκτη μετοχικά προιόντα, τα εγγυημένα ομόλογα, τα καλυμμένα ομόλογα, τα εταιρικά ομόλογα και τα επενδυτικά κεφάλαια που βασίζονται στα εν λόγω στοιχεία ενεργητικού.
4. Στην έκθεση που αναφέρεται στην παράγραφο 3 εξετάζεται αν και σε ποιον βαθμό οι ανοικτές πιστωτικές διευκολύνσεις που αναφέρονται στο άρθρο 416 παράγραφος 1 στοιχείο ε) θα πρέπει να περιληφθούν στα ρευστά στοιχεία ενεργητικού υπό το πρίσμα των διεθνών εξελίξεων και λαμβανομένων υπόψη των ευρωπαϊκών ιδιαιτεροτήτων, περιλαμβανομένου του τρόπου άσκησης της νομισματικής πολιτικής στην Ένωση.
Συγκεκριμένα, η ΕΑΤ εξετάζει την επάρκεια των ακόλουθων κριτηρίων και τα κατάλληλα επίπεδα για τους σχετικούς ορισμούς:
α)
ελάχιστος όγκος συναλλαγών των στοιχείων ενεργητικού,
β)
ελάχιστος όγκος των εν κυκλοφορία στοιχείων ενεργητικού,
γ)
διαφανή τιμολόγηση και πληροφόρηση μετά τη συναλλαγή,
δ)
βαθμίδες πιστωτικής ποιότητας που αναφέρονται στο τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2,
ε)
αποδεδειγμένο ιστορικό σταθερότητας τιμών,
στ)
μέσος όγκος διαπραγμάτευσης και μέσο μέγεθος συναλλαγών,
ζ)
μέγιστη απόκλιση μεταξύ τιμής αγοράς και τιμής πώλησης,
η)
διάστημα που απομένει μέχρι τη λήξη,
θ)
ελάχιστος δείκτης κύκλου εργασιών.
5. Έως την 31η Ιανουαρίου 2014, η ΕΑΤ υποβάλλει επιπλέον έκθεση σχετικά με τα εξής:
α)
ενιαίους ορισμούς της υψηλής και εξαιρετικά υψηλής ρευστότητας και πιστωτικής ποιότητας,
β)
τις ενδεχόμενες ακούσιες συνέπειες του ορισμού των ρευστών στοιχείων ενεργητικού στην άσκηση της νομισματικής πολιτικής και τον βαθμό στον οποίο:
i)
ένας κατάλογος ρευστών στοιχείων ενεργητικού που δεν συνδέεται με τον κατάλογο των αποδεκτών από τις κεντρικές τράπεζες στοιχείων ενεργητικού θα μπορούσε να δώσει κίνητρο στα ιδρύματα να υποβάλλουν αποδεκτά στοιχεία ενεργητικού που δεν καλύπτονται από τον ορισμό των ρευστών στοιχείων ενεργητικού σε πράξεις αναχρηματοδότησης,
ii)
το ρυθμιστικό πλαίσιο για τη ρευστότητα θα μπορούσε να αποθαρρύνει τα ιδρύματα από το να δανείζουν ή να δανείζονται στις μη εξασφαλισμένες χρηματαγορές, και κατά πόσον αυτό θα μπορούσε να οδηγήσει στην αμφισβήτηση της στόχευσης του δείκτη ΕΟΝΙΑ κατά την υλοποίηση της νομισματικής πολιτικής,
iii)
η εφαρμογή της απαίτησης για την κάλυψη κινδύνου ρευστότητας θα έκανε δυσχερέστερη για τις κεντρικές τράπεζες την εξασφάλιση της σταθερότητας των τιμών με τη χρήση του ισχύοντος πλαισίου και μέσων της νομισματικής πολιτικής,
γ)
τις λειτουργικές απαιτήσεις για τα ρευστά διαθέσιμα, όπως αναφέρονται στο άρθρο 417 στοιχεία β) έως στ), σύμφωνα με τις διεθνείς κανονιστικές εξελίξεις.
Άρθρο 510
Απαιτήσεις καθαρής σταθερής χρηματοδότησης
1. Έως την 31η Δεκεμβρίου 2015, η ΕΑΤ υποβάλλει έκθεση στην Επιτροπή, βάσει των στοιχείων που αναφέρονται σύμφωνα με το έκτος μέρος τίτλος III, όπου εξετάζει αν και πώς θα πρέπει να διασφαλιστεί η χρήση σταθερών πηγών χρηματοδότησης από τα ιδρύματα, συμπεριλαμβανομένης αξιολόγησης των επιπτώσεων στη δραστηριότητα και το προφίλ κινδύνου των εγκατεστημένων στην Ένωση ιδρυμάτων, στις χρηματοπιστωτικές αγορές ή στην οικονομία και τον τραπεζικό δανεισμό, με ιδιαίτερη έμφαση στη δανειοδότηση ΜΜΕ και τη χρηματοδότηση του εμπορίου, συμπεριλαμβανομένης της δανειοδότησης στο πλαίσιο επίσημων προγραμμάτων ασφάλισης εξαγωγικών πιστώσεων και χρηματοδοτικών μοντέλων άμεσης επανεκχώρησης, συμπεριλαμβανομένων των ισοπόσως χρηματοδοτούμενων ενυπόθηκων δανείων. Ειδικότερα, η ΕΑΤ αναλύει τον αντίκτυπο των σταθερών πηγών χρηματοδότησης στις αναχρηματοδοτικές δομές των διάφορων τραπεζικών μοντέλων στην Ένωση.
2. Έως την 31η Δεκεμβρίου 2015, η ΕΑΤ, κατόπιν διαβούλευσης με την ΕΣΣΚ, υποβάλλει επίσης έκθεση στην Επιτροπή, βάσει των στοιχείων που αναφέρονται σύμφωνα με το έκτο μέρος τίτλος ΙΙΙ και σύμφωνα με τους ενιαίους μορφοτύπους αναφορών που αναφέρονται στο άρθρο 415 παράγραφος 3 στοιχείο α), σχετικά με τις μεθοδολογίες για τον καθορισμό του ποσού της σταθερής χρηματοδότησης που είναι διαθέσιμη για τα ιδρύματα και την οποία χρειάζονται τα ιδρύματα καθώς και σχετικά με κατάλληλους ενιαίους ορισμούς για τον υπολογισμό της απαίτησης καθαρής σταθερής χρηματοδότησης. Εξετάζονται κυρίως τα ακόλουθα:
α)
οι κατηγορίες και οι σταθμίσεις που εφαρμόζονται στις πηγές σταθερής χρηματοδότησης κατά το άρθρο 427 παράγραφος 1,
β)
οι κατηγορίες και οι σταθμίσεις που εφαρμόζονται για τον προσδιορισμό της απαίτησης σταθερής χρηματοδότησης κατά το άρθρο 428 παράγραφος 1,
γ)
αν οι μεθοδολογίες προσφέρουν κίνητρα και αντικίνητρα, κατά περίπτωση, για την ενθάρρυνση μιας σταθερότερης μακροπρόθεσμης χρηματοδότησης στοιχείων ενεργητικού, επιχειρηματικών δραστηριοτήτων, επενδύσεων και χρηματοδότησης των ιδρυμάτων,
δ)
η ανάγκη ανάπτυξης διαφορετικών μεθοδολογιών για διαφορετικά είδη ιδρυμάτων.
3. Έως την 31η Δεκεμβρίου 2016, η Επιτροπή, εφόσον το κρίνει σκόπιμο και αφού συνεκτιμήσει τις εκθέσεις που αναφέρονται στις παραγράφους 1 και 2, λαμβάνοντας πλήρως υπόψη την πολυμορφία του τραπεζικού κλάδου στην Ένωση, υποβάλλει νομοθετική πρόταση στο Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο σχετικά με τον τρόπο διασφάλισης της χρήσης σταθερών πηγών χρηματοδότησης από τα ιδρύματα.
Άρθρο 511
Μόχλευση
1. Βάσει των αποτελεσμάτων της έκθεσης της παραγράφου 3, η Επιτροπή υποβάλλει στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο έως την 31η Δεκεμβρίου 2016 έκθεση σχετικά με τις επιπτώσεις και την αποτελεσματικότητα του δείκτη μόχλευσης.
2. Εάν κριθεί απαραίτητο, η έκθεση συνοδεύεται από νομοθετική πρόταση σχετικά με τον καθορισμό κατάλληλου αριθμού επιπέδων του δείκτη μόχλευσης που θα πρέπει να επιτυγχάνουν τα ιδρύματα που εφαρμόζουν διαφορετικά επιχειρηματικά μοντέλα, την κατάλληλη βαθμονόμηση των επιπέδων αυτών και τυχόν κατάλληλες προσαρμογές του μέτρου του κεφαλαίου και του μέτρου του συνολικού ανοίγματος όπως αναφέρονται στο άρθρο 429, μαζί με σχετικά μέτρα ευελιξίας, εφόσον απαιτούνται, συμπεριλαμβανομένων κατάλληλων τροποποιήσεων του άρθρου 458 για την εισαγωγή του δείκτη μόχλευσης εντός του πεδίου εφαρμογής των μέτρων που περιλαμβάνονται στο εν λόγω άρθρο.
3. Για τους σκοπούς της παραγράφου 1, η ΕΑΤ υποβάλλει έκθεση στην Επιτροπή το αργότερο έως την 31η Δεκεμβρίου 2016, τουλάχιστον σχετικά με τα εξής:
α)
αν το πλαίσιο για τον δείκτη μόχλευσης, όπως προβλέπεται στον παρόντα κανονισμό και στα άρθρα 87 και 98 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ, είναι το κατάλληλο εργαλείο για την εξάλειψη του κινδύνου υπερβολικής μόχλευσης από μέρους των ιδρυμάτων κατά τρόπο και σε βαθμό ικανοποιητικό,
β)
τον προσδιορισμό επιχειρηματικών μοντέλων όπου να αντικατοπτρίζεται το συνολικό προφίλ κινδύνου των ιδρυμάτων και τη θέσπιση διαφοροποιημένων επιπέδων του δείκτη μόχλευσης για τα επιχειρηματικά μοντέλα αυτά,
γ)
αν οι απαιτήσεις που προβλέπονται στα άρθρα 76 και 87 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ σύμφωνα με τα άρθρα 73 και 97 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ για την αντιμετώπιση του κινδύνου υπερβολικής μόχλευσης επαρκούν για τη διασφάλιση της άρτιας διαχείρισης του εν λόγω κινδύνου από τα ιδρύματα και, εάν όχι, ποιες περαιτέρω ενισχύσεις απαιτούνται για την επίτευξη των ανωτέρω στόχων,
δ)
αν είναι αναγκαίες αλλαγές -και, εάν ναι, ποιες- της μεθοδολογίας υπολογισμού που αναφέρεται στο άρθρο 429 για τη διασφάλιση της χρήσης του δείκτη μόχλευσης ως κατάλληλου δείκτη του κινδύνου υπερβολικής μόχλευσης που διατρέχει ένα ίδρυμα,
ε)
αν, στο πλαίσιο του υπολογισμού του μέτρου του συνολικού ανοίγματος του δείκτη μόχλευσης, η αξία του ανοίγματος των συμβολαίων που απαριθμούνται στο παράρτημα ΙΙ η οποία προσδιορίζεται μέσω της μεθόδου αρχικού ανοίγματος διαφέρει ουσιωδώς από την αξία του ανοίγματος που προσδιορίζεται μέσω της μεθόδου βάσει καθημερινής αποτίμησης,
στ)
εάν η χρησιμοποίηση είτε των ιδίων κεφαλαίων είτε του κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 ως μέτρου του κεφαλαίου του δείκτη μόχλευσης θα ήταν καταλληλότερη για την παρακολούθηση του κινδύνου υπερβολικής μόχλευσης και, εάν ναι, ποια θα ήταν η κατάλληλη διαμόρφωση του δείκτη μόχλευσης,
ζ)
αν ο συντελεστής μετατροπής που αναφέρεται στο άρθρο 429 παράγραφος 10 στοιχείο α) για τις μη αναληφθείσες πιστωτικές διευκολύνσεις, οι οποίες μπορούν να ακυρώνονται άνευ όρων ανά πάσα στιγμή και χωρίς προειδοποίηση, είναι επαρκώς συντηρητικός βάσει των στοιχείων που συγκεντρώθηκαν κατά τη διάρκεια της περιόδου παρατήρησης,
η)
αν η συχνότητα και ο μορφότυπος για τη δημοσιοποίηση των στοιχείων που αναφέρονται στο άρθρο 451 είναι κατάλληλοι,
θ)
ποιο θα ήταν το κατάλληλο επίπεδο του δείκτη μόχλευσης για καθένα από τα επιχειρηματικά μοντέλα που προσδιορίζονται σύμφωνα με το σημείο β),
ι)
αν θα πρέπει να οριστεί ένα εύρος τιμών για κάθε επίπεδο του δείκτη μόχλευσης,
ια)
αν για τη θέσπιση του δείκτη μόχλευσης ως απαίτησης για τα ιδρύματα θα απαιτούνταν αλλαγές στο πλαίσιο του δείκτη μόχλευσης που προβλέπεται από τον παρόντα κανονισμό και εάν ναι, ποιες είναι αυτές οι αλλαγές,
ιβ)
αν η θέσπιση του δείκτη μόχλευσης ως απαίτησης για τα ιδρύματα θα περιόριζε αποτελεσματικά τον κίνδυνο υπερβολικής μόχλευσης για τα εν λόγω ιδρύματα· εάν ναι, αν το επίπεδο του δείκτη μόχλευσης θα έπρεπε να είναι το ίδιο για όλα τα ιδρύματα ή αν θα έπρεπε να καθορίζεται σύμφωνα με το προφίλ κινδύνου, το επιχειρηματικό μοντέλο και το μέγεθος των ιδρυμάτων, καθώς και ποια πρόσθετη διαμόρφωση ή μεταβατική περίοδος θα ήταν εν προκειμένω απαραίτητη.
4. Η έκθεση που αναφέρεται στην παράγραφο 3 καλύπτει τουλάχιστον την περίοδο από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 30ή Ιουνίου 2016 και λαμβάνει υπόψη τουλάχιστον τα κατωτέρω στοιχεία:
α)
τον αντίκτυπο της θέσπισης του δείκτη μόχλευσης, όπως προσδιορίζεται δυνάμει του άρθρου 429, ως απαίτησης που οφείλουν να πληρούν τα ιδρύματα:
i)
τις χρηματοπιστωτικές αγορές γενικότερα και στις αγορές συμφωνιών επαναγοράς, παραγώγων και καλυμμένων ομολόγων ειδικότερα,
ii)
την ανθεκτικότητα των ιδρυμάτων,
iii)
τα επιχειρηματικά μοντέλα και τις δομές του ισολογισμού των ιδρυμάτων· ιδίως όσον αφορά τα επιχειρηματικά πεδία χαμηλού κινδύνου, όπως οι προνομιακές πιστώσεις από δημόσιες αναπτυξιακές τράπεζες, τα δημοτικά δάνεια, η χρηματοδότηση ακινήτων κατοικίας και άλλα πεδία χαμηλού κινδύνου που ρυθμίζονται από την εθνική νομοθεσία,
iv)
τη μεταφορά των ανοιγμάτων σε οντότητες που δεν υπόκεινται σε προληπτική εποπτεία,
v)
τη χρηματοπιστωτική καινοτομία και ιδιαίτερα την ανάπτυξη μέσων με ενσωματωμένη μόχλευση,
vi)
τη συμπεριφορά των ιδρυμάτων όσον αφορά την ανάληψη κινδύνων,
vii)
τις δραστηριότητες εκκαθάρισης, διακανονισμού και φύλαξης και τη λειτουργία κεντρικού αντισυμβαλλομένου,
viii)
την κυκλικότητα του μέτρου του κεφαλαίου και του μέτρου του συνολικού ανοίγματος του δείκτη μόχλευσης,
ix)
τον τραπεζικό δανεισμό, με ιδιαίτερη έμφαση στη δανειοδότηση ΜΜΕ, τοπικών αρχών, περιφερειακών κυβερνήσεων και φορέων του δημόσιου τομέα, καθώς και τη χρηματοδότηση του εμπορίου, συμπεριλαμβανομένης και της δανειοδότησης στο πλαίσιο επίσημων προγραμμάτων ασφάλισης εξαγωγικών πιστώσεων,
β)
την αλληλεπίδραση του δείκτη μόχλευσης με τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων βάσει κινδύνου και τις απαιτήσεις ρευστότητας που ορίζονται στον παρόντα κανονισμό,
γ)
τον αντίκτυπο που έχουν στη συγκρισιμότητα του δείκτη μόχλευσης οι λογιστικές διαφορές μεταξύ των εφαρμοστέων λογιστικών προτύπων που προβλέπονται στον κανονισμό (ΕΚ) αριθ. 1606/2002, των εφαρμοστέων λογιστικών προτύπων που προβλέπονται στην οδηγία 86/635/ΕΟΚ και άλλων εφαρμοστέων λογιστικών πλαισίων και άλλων σχετικών λογιστικών πλαισίων.
Άρθρο 512
Ανοίγματα σε μεταφερόμενο πιστωτικό κίνδυνο
Έως την 31η Δεκεμβρίου 2014, η Επιτροπή υποβάλλει στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο έκθεση σχετικά με την εφαρμογή και την αποτελεσματικότητα των διατάξεων του πέμπτου μέρους στο πλαίσιο των διεθνών εξελίξεων της αγοράς.
Άρθρο 513
Μακροπροληπτικοί κανόνες
1. Έως την 30ή Ιουνίου 2014, η Επιτροπή επανεξετάζει, κατόπιν διαβουλεύσεως με το ΕΣΣΚ και την ΕΑΤ, αν οι μακροπροληπτικοί κανόνες που περιέχονται στον παρόντα κανονισμό και την οδηγία 2013/36/ΕΕ επαρκούν για τον μετριασμό των συστηματικών κινδύνων σε τομείς, περιφέρειες και κράτη μέλη, αξιολογώντας μεταξύ άλλων:
α)
αν τα υφιστάμενα μακροπροληπτικά εργαλεία που περιλαμβάνονται στον παρόντα κανονισμό και την οδηγία 2013/36/ΕΕ είναι αποδοτικά, αποτελεσματικά και διαφανή,
β)
αν η κάλυψη και οι ενδεχόμενοι βαθμοί αλληλοεπικάλυψης μεταξύ των διάφορων μακροπροληπτικών εργαλείων για την αντιμετώπιση παρόμοιων κινδύνων τα οποία περιλαμβάνονται στον παρόντα κανονισμό και την οδηγία 2013/36/ΕΕ επαρκούν και, εάν κριθεί σκόπιμο, προτείνει νέους μακροπροληπτικούς κανόνες,
γ)
πώς αλληλεπιδρούν τα διεθνώς συμφωνηθέντα πρότυπα για τα συστημικά ιδρύματα με τις διατάξεις του παρόντος κανονισμού και της οδηγίας 2013/36/ΕΕ και, εάν κριθεί σκόπιμο, προτείνει νέους κανόνες που να λαμβάνουν υπόψη τα εν λόγω διεθνώς συμφωνηθέντα πρότυπα.
2. Έως τις 31 Δεκεμβρίου 2014, η Επιτροπή, βάσει διαβουλεύσεως με το ΕΣΣΚ και την ΕΑΤ, υποβάλλει στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο έκθεση σχετικά με την αξιολόγηση που αναφέρεται στην παράγραφο 1 και, εφόσον κριθεί σκόπιμο, υποβάλλει νομοθετική πρόταση στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο.
Άρθρο 514
Πιστωτικός κίνδυνος αντισυμβαλλομένου και μέθοδος αρχικού ανοίγματος
Έως την 31η Δεκεμβρίου 2016, η Επιτροπή εξετάζει την εφαρμογή του άρθρου 275 και εκπονεί σχετική έκθεση, την οποία υποβάλλει στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και στο Συμβούλιο, συνοδευόμενη, εφόσον κριθεί σκόπιμο, από νομοθετική πρόταση.
Άρθρο 515
Παρακολούθηση και αξιολόγηση
1. Η ΕΑΤ, μαζί με την ΕΑΚΑΑ, έως 2η Ιανουαρίου 2015 εκπονεί έκθεση σχετικά με τη λειτουργία του παρόντος κανονισμού σε σχέση με τις συναφείς υποχρεώσεις που πηγάζουν από τον κανονισμό (ΕΕ) αριθ. 648/2012 και ιδίως όσον αφορά τα ιδρύματα που διαχειρίζονται κεντρικό αντισυμβαλλόμενο, ώστε να αποφευχθεί η αλληλοεπικάλυψη των απαιτήσεων για τις πράξεις σε παράγωγα και, με τον τρόπο αυτό, να αποφευχθεί η αύξηση του ρυθμιστικού κινδύνου και των εξόδων παρακολούθησης από τις αρμόδιες αρχές.
2. Η ΕΑΤ παρακολουθεί και αξιολογεί τη λειτουργία των διατάξεων σχετικά με τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για ανοίγματα έναντι κεντρικού αντισυμβαλλομένου, όπως ορίζονται στο τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 6 τμήμα 9. Έως την 1η Ιανουαρίου 2015, η ΕΑΤ υποβάλλει έκθεση στην Επιτροπή σχετικά με τις επιπτώσεις και την αποτελεσματικότητα των διατάξεων αυτών.
3. Έως την 31η Δεκεμβρίου 2016, η Επιτροπή εξετάζει την εναρμόνιση του παρόντος κανονισμού με τις συναφείς υποχρεώσεις που πηγάζουν από τον κανονισμό (ΕΕ) αριθ. 648/2012, καθώς και τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων που προβλέπονται στο τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 6 τμήμα 9 και εκπονεί σχετική έκθεση, την οποία υποβάλλει στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο, συνοδευόμενη, εφόσον κριθεί σκόπιμο, από νομοθετική πρόταση.
Άρθρο 516
Μακροχρόνια χρηματοδότηση
Έως την 31η Δεκεμβρίου 2015, η Επιτροπή υποβάλλει έκθεση σχετικά με την επίπτωση του παρόντος κανονισμού στην ενθάρρυνση των μακροχρόνιων επενδύσεων σε υποδομές που προωθούν την ανάπτυξη.
Άρθρο 517
Ορισμός του αποδεκτού κεφαλαίου
Έως την 31η Δεκεμβρίου 2014, η Επιτροπή εξετάζει την καταλληλότητα του ορισμού του αποδεκτού κεφαλαίου που εφαρμόζεται για τους σκοπούς του δεύτερου μέρους τίτλος ΙΙΙ και του τέταρτου μέρους και εκπονεί σχετική έκθεση, την οποία υποβάλλει στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο, συνοδευόμενη, εφόσον κριθεί σκόπιμο, από νομοθετική πρόταση.
Άρθρο 518
Επανεξέταση των κεφαλαιακών μέσων που μπορούν να υποτιμηθεί ή να μετατραπεί κατά τη χρονική στιγμή της μη βιωσιμότητας
Έως την 31η Δεκεμβρίου 2015, η Επιτροπή επανεξετάζει και εκπονεί έκθεση σχετικά με το κατά πόσον θα πρέπει να περιέχεται στον παρόντα κανονισμό απαίτηση που να ορίζει ότι τα πρόσθετα κεφαλαιακά μέσα της κατηγορίας 1 ή τα κεφαλαιακά μέσα της κατηγορίας 2 πρέπει να υποτιμούνται σε περίπτωση που διαπιστώνεται ότι ένα ίδρυμα δεν είναι πλέον βιώσιμο. Η Επιτροπή υποβάλλει στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και στο Συμβούλιο την έκθεση αυτή, συνοδευόμενη, εφόσον κρίνεται σκόπιμο, από νομοθετική πρόταση.
Άρθρο 519
Αφαίρεση περιουσιακών στοιχείων συνταξιοδοτικών ταμείων προκαθορισμένων παροχών από τα στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1
Έως τις 30 Ιουνίου 2014, η ΕΑΤ εκπονεί έκθεση σχετικά με το κατά πόσο οδηγεί σε αδικαιολόγητη μεταβλητότητα των ίδιων πόρων των ιδρυμάτων το ΔΛΠ 19, σε συνάρτηση με τη μείωση των καθαρών στοιχείων ενεργητικού που αφορούν τα συνταξιοδοτικά ταμεία όπως αναφέρεται στο άρθρο 36 παράγραφος 1 στοιχείο ε) και τις μεταβολές των καθαρών υποχρεώσεων που αφορούν τα συνταξιοδοτικά ταμεία.
Λαμβάνοντας υπόψη την έκθεση της ΕΑΤ, η Επιτροπή, έως τις 31 Δεκεμβρίου 2014, υποβάλλει στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο έκθεση σχετικά με το ζήτημα που αναφέρεται στο πρώτο εδάφιο, μαζί με νομοθετική πρόταση, εφόσον κριθεί σκόπιμο, προκειμένου να θεσπιστεί αντιμετώπιση που προσαρμόζει τα στοιχεία ενεργητικού ή τις υποχρεώσεις των συνταξιοδοτικών ταμείων προκαθορισμένων καθαρών παροχών για τον υπολογισμό των ιδίων κεφαλαίων.
ΤΙΤΛΟΣ III
ΤΡΟΠΟΠΟΙΗΣΕΙΣ
Άρθρο 520
Τροποποίηση του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 648/2012
Ο κανονισμός (ΕΕ) αριθ. 648/2012 τροποποιείται ως εξής:
1)
προστίθεται το ακόλουθο κεφάλαιο στον τίτλο IV:
«ΚΕΦΑΛΑΙΟ 4
Υπολογισμοί και υποβολή εκθέσεων για τους σκοπούς του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 575/2013
Άρθρο 50α
Υπολογισμός του KCCP
1. Για τους σκοπούς του άρθρου 308 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 575/2013 του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου, της 26η Ιουνίου 2013, σχετικά με τις απαιτήσεις προληπτικής εποπτείας για πιστωτικά ιδρύματα και επιχειρήσεις επενδύσεων (38), σε περίπτωση που κεντρικός αντισυμβαλλόμενος έχει λάβει ειδοποίηση κατά το άρθρο 301 παράγραφος 2 στοιχείο β) του εν λόγω κανονισμού, υπολογίζει το KCCP ως ορίζεται στην παράγραφο 2 του παρόντος άρθρου για όλες τις συμβάσεις και τις συναλλαγές που εκκαθαρίζει για όλα τα εκκαθαριστικά μέλη του που καλύπτονται από το δεδομένο κεφάλαιο εκκαθάρισης.
2. Ο κεντρικός αντισυμβαλλόμενος υπολογίζει το υποθετικό κεφάλαιο (KCCP) ως εξής:
όπου:
EBRMi
=
αξία του ανοίγματος πριν από τη μείωση του κινδύνου, η οποία ισούται με την αξία του ανοίγματος του κεντρικού αντισυμβαλλομένου έναντι του εκκαθαριστικού μέλους i που προκύπτει από τις συμβάσεις και τις συναλλαγές με το εν λόγω εκκαθαριστικό μέλος, υπολογιζόμενη χωρίς να λαμβάνεται υπόψη η εξασφάλιση που παρέχεται από το εν λόγω εκκαθαριστικό μέλος,
IMi
=
το αρχικό περιθώριο που παρέχεται στον κεντρικό αντισυμβαλλόμενο από το εκκαθαριστικό μέλος i,
DFi
=
η προχρηματοδοτούμενη εισφορά του εκκαθαριστικού μέλους i,
RW
=
συντελεστής στάθμισης κινδύνου 20 %,
δείκτης κεφαλαίου
=
8 %.
3. Ο κεντρικός αντισυμβαλλόμενος αναλαμβάνει τον υπολογισμό που απαιτείται δυνάμει της παραγράφου 2 τουλάχιστον μία φορά το τρίμηνο ή συχνότερα εάν απαιτείται από τις αρμόδιες αρχές των εκκαθαριστικών μελών του που είναι ιδρύματα.
4. Η ΕΑΤ αναπτύσσει σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να εξειδικεύσει τα ακόλουθα στοιχεία για τους σκοπούς της παραγράφου 3:
α)
τη συχνότητα και τις ημερομηνίες υπολογισμού που ορίζεται στην παράγραφο 2,
β)
τις καταστάσεις στις οποίες η αρμόδια αρχή ενός ιδρύματος που ενεργεί ως εκκαθαριστικό μέλος μπορεί να απαιτεί υψηλότερη συχνότητα υπολογισμού και κοινοποίησης από αυτήν που αναφέρεται στο στοιχείο α).
Η ΕΑΤ υποβάλλει το εν λόγω σχέδιο εκτελεστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως την 1η Ιανουαρίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα εκτελεστικά τεχνικά πρότυπα που αναφέρονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με το άρθρο 15 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 50β
Γενικοί κανόνες για τον υπολογισμό του KCCP
1. Για τους σκοπούς του υπολογισμού που προβλέπονται στο άρθρο 50α παράγραφος 2, ισχύουν τα εξής:
α)
ο κεντρικός αντισυμβαλλόμενος υπολογίζει την αξία των ανοιγμάτων που έχει έναντι των εκκαθαριστικών μελών του ως εξής:
i)
τα ανοίγματα που προκύπτουν από συμβάσεις και συναλλαγές απαριθμούμενες στο άρθρο 301 παράγραφος 1 στοιχεία α) και δ) του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 575/2013,
ii)
τα ανοίγματα που προκύπτουν από συμβάσεις και συναλλαγές απαριθμούμενες στο άρθρο 301 παράγραφος 1 στοιχεία β), γ) και ε) του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 575/2013 υπολογίζονται σύμφωνα με την αναλυτική μέθοδο χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων που ορίζεται στο άρθρο 223 του εν λόγω κανονισμού με τους εποπτικούς συντελεστές προσαρμογής που ορίζονται στα άρθρα 223 και 224 του εν λόγω κανονισμού. Δεν ισχύει η εξαίρεση που προβλέπεται στο άρθρο 285 παράγραφος 3 στοιχείο α) του εν λόγω κανονισμού,
iii)
τα ανοίγματα που προκύπτουν από συναλλαγές που δεν απαριθμούνται στο άρθρο 301 παράγραφος 1 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 575/2013 και που ενέχουν κίνδυνο διακανονισμού μόνο υπολογίζονται σύμφωνα με το τρίτο μέρος τίτλος V του εν λόγω κανονισμού,
β)
για τα ιδρύματα που εμπίπτουν στο πεδίο εφαρμογής του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 575/2013, τα συμψηφιστικά σύνολα είναι τα ίδια με αυτά που ορίζονται στο τρίτο μέρος τίτλος II του εν λόγω κανονισμού,
γ)
κατά τον υπολογισμό των αξιών που αναφέρονται στο σημείο α), ο κεντρικός αντισυμβαλλόμενος αφαιρεί από τα ανοίγματά του την εξασφάλιση που παρέχεται από τα εκκαθαριστικά μέλη του, μειωμένη καταλλήλως κατά τους εποπτικούς συντελεστές προσαρμογής μεταβλητότητας σύμφωνα με την αναλυτική μέθοδο χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων που ορίζεται στο άρθρο 224 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 575/2013,
δ)
ο κεντρικός αντισυμβαλλόμενος υπολογίζει τα ανοίγματά του για συναλλαγές χρηματοδότησης τίτλων έναντι των εκκαθαριστικών μελών του σύμφωνα με την αναλυτική μέθοδο χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων, με τους εποπτικούς συντελεστές προσαρμογής μεταβλητότητας που ορίζονται στα άρθρα 223 και 224 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 575/2013,
ε)
εάν ο κεντρικός αντισυμβαλλόμενος έχει ανοίγματα έναντι ενός ή περισσότερων κεντρικών αντισυμβαλλομένων, αντιμετωπίζει τα εν λόγω ανοίγματα σαν να ήταν ανοίγματα έναντι εκκαθαριστικών μελών και συμπεριλαμβάνει τυχόν περιθώρια ή προχρηματοδοτούμενες εισφορές που εισπράττει από τους εν λόγω κεντρικούς αντισυμβαλλομένους στον υπολογισμό του KCCP,
στ)
εάν ο κεντρικός αντισυμβαλλόμενος διαθέτει δεσμευτική συμβατική ρύθμιση με τα εκκαθαριστικά μέλη του η οποία του επιτρέπει να χρησιμοποιεί το σύνολο ή ένα μέρος του αρχικού περιθωρίου που εισπράττει από τα εκκαθαριστικά μέλη του σαν να ήταν προχρηματοδοτούμενες εισφορές, ο αντισυμβαλλόμενος θεωρεί το εν λόγω αρχικό περιθώριο ως προχρηματοδοτούμενες εισφορές για τους σκοπούς του υπολογισμού κατά την παράγραφο 1 και όχι ως αρχικό περιθώριο,
ζ)
εάν εφαρμόζει τη μέθοδο βάσει προσφυγής στην αγορά, ο κεντρικός αντισυμβαλλόμενος αντικαθιστά τον τύπο του άρθρου 298 παράγραφος 1 στοιχείο γ) σημείο ii) του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 575/2013 με τον ακόλουθο:
,
όπου ο αριθμητής του NGR υπολογίζεται σύμφωνα με το άρθρο 274 παράγραφος 1 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 575/2013 ακριβώς πριν την ανταλλαγή του περιθωρίου μεταβλητότητας στο τέλος της περιόδου διακανονισμού, και ο παρονομαστής είναι το ακαθάριστο κόστος αντικατάστασης,
η)
εάν εφαρμόζει τη μέθοδο βάσει προσφυγής στην αγορά που ορίζεται στο άρθρο 274 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. …/2013, ο κεντρικός αντισυμβαλλόμενος αντικαθιστά τον τύπο του άρθρου 298 παράγραφος 1 στοιχείο γ) σημείο ii) του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 575/2013 με τον ακόλουθο:
όπου ο αριθμητής του NGR υπολογίζεται σύμφωνα με το άρθρο 274 παράγραφος 1 του εν λόγω κανονισμού ακριβώς πριν την ανταλλαγή των περιθωρίων μεταβλητότητας στο τέλος της περιόδου διακανονισμού, και ο παρονομαστής είναι το ακαθάριστο κόστος αντικατάστασης,
θ)
εάν ο κεντρικός αντισυμβαλλόμενος δεν μπορεί να υπολογίσει την αξία του NGR όπως καθορίζεται στο άρθρο 298 παράγραφος 1 στοιχείο γ) σημείο ii) του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 575/2013:
i)
γνωστοποιεί στα εκκαθαριστικά μέλη του που είναι ιδρύματα και στις αρμόδιες αρχές τους την αδυναμία του να υπολογίσει τον NGR και τους λόγους για τους οποίους δεν μπορεί να εκτελέσει τον υπολογισμό,
ii)
για μια περίοδο τριών μηνών, μπορεί να χρησιμοποιεί το 0,3 ως τιμή για τον NGR για να υπολογίζει τον PCEred που ορίζεται στο στοιχείο ζ),
ι)
εάν, στο τέλος της περιόδου που ορίζεται στο στοιχείο θ) σημείο ii), ο κεντρικός αντισυμβαλλόμενος εξακολουθεί να μην μπορεί να υπολογίσει την αξία του NGR, προβαίνει στις ακόλουθες ενέργειες:
i)
παύει να υπολογίζει το KCCP,
ii)
γνωστοποιεί στα εκκαθαριστικά μέλη του που είναι ιδρύματα και στις αρμόδιες αρχές τους το γεγονός ότι έχει παύσει να υπολογίζει το KCCP,
ια)
για τους σκοπούς του υπολογισμού του ενδεχόμενου μελλοντικού ανοίγματος για δικαιώματα προαίρεσης και δικαιώματα προαίρεσης επί συμφωνιών ανταλλαγής σύμφωνα με τη μέθοδο βάσει προσφυγής στην αγορά που ορίζεται στο άρθρο 274 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 575/2013, ο κεντρικός αντισυμβαλλόμενος πολλαπλασιάζει το ονομαστικό ποσό της σύμβασης επί την απόλυτη τιμή του δέλτα (
) του δικαιώματος προαίρεσης όπως καθορίζεται στο άρθρο 280 παράγραφος 1 στοιχείο α) του εν λόγω κανονισμού,
ιβ)
αν ένας κεντρικός αντισυμβαλλόμενος έχει περισσότερα από ένα κεφάλαιο εκκαθάρισης, εκτελεί τον υπολογισμό που προβλέπεται στο άρθρο 50α παράγραφος 2 για κάθε κεφάλαιο εκκαθάρισης χωριστά.
Άρθρο 50γ
Κοινοποίηση πληροφοριών
1. Για τους σκοπούς του άρθρου 308 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 575/2013, ο κεντρικός αντισυμβαλλόμενος κοινοποιεί τις κατωτέρω πληροφορίες σε όσα εκκαθαριστικά μέλη του είναι ιδρύματα και στις αρμόδιες αρχές τους:
α)
το υποθετικό κεφάλαιο (KCCP),
β)
το άθροισμα των προχρηματοδοτούμενων εισφορών (DFCM),
γ)
το ποσό των προχρηματοδοτούμενων χρηματοοικονομικών πόρων που απαιτείται να χρησιμοποιήσει -βάσει νόμου ή δυνάμει συμβατικής ρύθμισης με τα εκκαθαριστικά μέλη- για να καλύψει τις ζημίες που οφείλονται στην αθέτηση ενός ή περισσότερων εκ των εκκαθαριστικών μελών του πριν να χρησιμοποιήσει τις εισφορές των υπόλοιπων εκκαθαριστικών μελών στο κεφάλαιο εκκαθάρισης (DFCCP),
δ)
τον συνολικό αριθμό των εκκαθαριστικών μελών του (Ν),
ε)
τον συντελεστή συγκέντρωσης β, όπως καθορίζεται στο άρθρο 50δ,
στ)
το άθροισμα όλων των συμβατικά δεσμευμένων εισφορών
.Αν ένας κεντρικός αντισυμβαλλόμενος έχει περισσότερα από ένα κεφάλαια εκκαθάρισης, κοινοποιεί τις πληροφορίες που ορίζονται στο πρώτο εδάφιο για κάθε κεφάλαιο εκκαθάρισης χωριστά.
2. Ο κεντρικός αντισυμβαλλόμενος γνωστοποιεί τα ανωτέρω στοιχεία στα εκκαθαριστικά μέλη του που είναι ιδρύματα τουλάχιστον μία φορά το τρίμηνο ή συχνότερα εάν απαιτείται από τις αρμόδιες αρχές των εν λόγω εκκαθαριστικών μελών.
3. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει τα εξής:
α)
τον ενιαίο μορφότυπο για τους σκοπούς της κοινοποίησης που ορίζεται στην παράγραφο 1,
β)
τη συχνότητα και τις ημερομηνίες της κοινοποίησης που ορίζεται στην παράγραφο 2,
γ)
τις καταστάσεις στις οποίες η αρμόδια αρχή ενός ιδρύματος που ενεργεί ως εκκαθαριστικό μέλος μπορεί να απαιτεί υψηλότερη συχνότητα κοινοποίησης από αυτήν που αναφέρεται στο στοιχείο β).
Η ΕΑΤ υποβάλλει το εν λόγω σχέδιο εκτελεστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως την 1η Ιανουαρίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα εκτελεστικά τεχνικά πρότυπα που αναφέρονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με το άρθρο 15 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 50δ
Υπολογισμός ειδικών στοιχείων που κοινοποιούνται από τον κεντρικό αντισυμβαλλόμενο
Για τους σκοπούς του άρθρου 50γ, ισχύουν τα ακόλουθα:
α)
εάν οι κανόνες του κεντρικού αντισυμβαλλομένου προβλέπουν ότι χρησιμοποιεί ένα μέρος ή το σύνολο των χρηματοοικονομικών του πόρων παράλληλα με τις προχρηματοδοτούμενες εισφορές των εκκαθαριστικών μελών του κατά τρόπο που καθιστά τους πόρους αυτούς ισοδύναμους με προχρηματοδοτούμενες εισφορές εκκαθαριστικού μέλους ως προς τον τρόπο με τον οποίο απορροφούν τις ζημίες που υφίσταται ο κεντρικός αντισυμβαλλόμενος σε περίπτωση αθέτησης ή αφερεγγυότητας ενός ή περισσοτέρων εκ των εκκαθαριστικών μελών του, ο κεντρικός αντισυμβαλλόμενος προσθέτει το αντίστοιχο ποσό των πόρων αυτών στο DFCM,
β)
εάν οι κανόνες του κεντρικού αντισυμβαλλομένου προβλέπουν ότι χρησιμοποιεί ένα μέρος ή το σύνολο των χρηματοοικονομικών πόρων του για να καλύψει τις ζημίες που οφείλονται στην αθέτηση ενός ή περισσότερων εκ των εκκαθαριστικών μελών του αφού εξαντλήσει το κεφάλαιο εκκαθάρισής του, αλλά πριν να απαιτήσει τις συμβατικά δεσμευμένες εισφορές των εκκαθαριστικών μελών του, ο κεντρικός αντισυμβαλλόμενος προσθέτει το αντίστοιχο ποσό των εν λόγω πρόσθετων χρηματοοικονομικών πόρων
στο συνολικό ποσό των προχρηματοδοτούμενων εισφορών (DF) ως εξής: .
γ)
ο κεντρικός αντισυμβαλλόμενος υπολογίζει τον συντελεστή συγκέντρωσης β σύμφωνα με τον ακόλουθο τύπο:
όπου:
PCEred,i
=
το μειωμένο ποσό που αφορά το ενδεχόμενο μελλοντικό πιστωτικό άνοιγμα για όλες τις συμβάσεις και συναλλαγές ενός κεντρικού αντισυμβαλλομένου με το εκκαθαριστικό μέλος I,
PCEred,1
=
το μειωμένο ποσό που αφορά το ενδεχόμενο μελλοντικό πιστωτικό άνοιγμα για όλες τις συμβάσεις και συναλλαγές ενός κεντρικού αντισυμβαλλομένου με το εκκαθαριστικό μέλος που έχει το υψηλότερο PCEred,
PCEred,2
=
το μειωμένο ποσό που αφορά το ενδεχόμενο μελλοντικό πιστωτικό άνοιγμα για όλες τις συμβάσεις και συναλλαγές ενός κεντρικού αντισυμβαλλομένου με το εκκαθαριστικό μέλος που έχει το δεύτερο υψηλότερο PCEred.
(38) ΕΕ L 176, 27.6.2013, σ. 1"," 						
2)
στο άρθρο 11 παράγραφος 15, διαγράφεται το στοιχείο β),
3)
στο άρθρο 89 προστίθεται η ακόλουθη παράγραφος:
«5α. Έως 15 μήνες από την ημερομηνία έναρξης ισχύος του τελευταίου από τα έντεκα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που αναφέρονται στο τέλος της παραγράφου 3 πρώτο εδάφιο ή έως ότου να ληφθεί απόφαση δυνάμει του άρθρου 14 του εν λόγω κανονισμού σχετικά με την άδεια του κεντρικού αντισυμβαλλομένου, αν συμβεί νωρίτερα, ο εν λόγω κεντρικός αντισυμβαλλόμενος εφαρμόζει την αντιμετώπιση που ορίζεται στο τρίτο εδάφιο της παρούσας παραγράφου.
Έως 15 μήνες από την ημερομηνία έναρξης ισχύος του τελευταίου από τα έντεκα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που αναφέρονται στο τέλος της παραγράφου 3 δεύτερο εδάφιο ή έως ότου να ληφθεί απόφαση δυνάμει του άρθρου 25 του εν λόγω κανονισμού σχετικά με την αναγνώριση του κεντρικού αντισυμβαλλομένου, αν συμβεί νωρίτερα, ο εν λόγω κεντρικός αντισυμβαλλόμενος εφαρμόζει την αντιμετώπιση που ορίζεται στο τρίτο εδάφιο της παρούσας παραγράφου.
Όταν ένας κεντρικός αντισυμβαλλόμενος δεν έχει κεφάλαιο εκκαθάρισης και δεν διαθέτει δεσμευτική συμβατική ρύθμιση με τα εκκαθαριστικά μέλη του η οποία να του επιτρέπει να χρησιμοποιεί το σύνολο ή μέρος του αρχικού περιθωρίου που εισπράττει από τα εκκαθαριστικά μέλη του σαν να ήταν προχρηματοδοτούμενες εισφορές, οι πληροφορίες που κοινοποιεί σύμφωνα με το άρθρο 50γ παράγραφος 1 περιλαμβάνουν το συνολικό ποσό του αρχικού περιθωρίου που έχει εισπράξει από τα εκκαθαριστικά μέλη του (ΕΜ).
Οι προθεσμίες στο πρώτο και δεύτερο εδάφιο της παρούσας παραγράφου μπορούν να παραταθούν για ένα επιπλέον εξάμηνο εάν η Επιτροπή έχει εκδώσει την εκτελεστική πράξη που αναφέρεται στο άρθρο 497 παράγραφος 3 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 575/2013.».
ΕΝΔΕΚΑΤΟ ΜΕΡΟΣ
ΤΕΛΙΚΕΣ ΔΙΑΤΑΞΕΙΣ
Άρθρο 521
Έναρξη ισχύος και ημερομηνία εφαρμογής
1. Ο παρών κανονισμός αρχίζει να ισχύει την επομένη της δημοσίευσής του στην Επίσημη Εφημερίδα της Ευρωπαϊκής Ένωσης.
2. Ο παρών κανονισμός εφαρμόζεται από 1η Ιανουαρίου 2014, με εξαίρεση:
α)
το άρθρο 8 παράγραφος 3, το άρθρο 21 και το άρθρο 451 παράγραφος 1, τα οποία εφαρμόζονται από την 1η Ιανουαρίου 2015,
β)
το άρθρο 413 παράγραφος 1, το οποίο εφαρμόζεται από την 1η Ιανουαρίου 2016,
γ)
τις διατάξεις του παρόντος κανονισμού που απαιτούν από τις ΕΕΑ να υποβάλουν στην Επιτροπή σχέδια τεχνικών προτύπων, καθώς και τις διατάξεις του παρόντος κανονισμού με τις οποίες ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία έκδοσης κατ’ εξουσιοδότηση ή εκτελεστικών πράξεων, οι οποίες εφαρμόζονται από 31η Δεκεμβρίου 2014.
Ο παρών κανονισμός είναι δεσμευτικός ως προς όλα τα μέρη του και ισχύει άμεσα σε κάθε κράτος μέλος.
Βρυξέλλες, 26 Ιουνίου 2013.