KOMMISSIONENS FORORDNING (EU) Nr. 289/2014
af 21. marts 2014
om ændring af bilag II, III og V til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 396/2005 for så vidt angår maksimalgrænseværdierne for foramsulfuron, azimsulfuron, iodosulfuron, oxasulfuron, mesosulfuron, flazasulfuron, imazosulfuron, propamocarb, bifenazat, chlorpropham og thiobencarb i eller på visse produkter
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 396/2005 af 23. februar 2005 om maksimalgrænseværdier for pesticidrester i eller på vegetabilske og animalske fødevarer og foderstoffer og om ændring af Rådets direktiv 91/414/EØF (1), særlig artikel 14, stk. 1, litra a), artikel 18, stk. 1, litra b), og artikel 49, stk. 2, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Der er i bilag II og i del B i bilag III til forordning (EF) nr. 396/2005 fastsat maksimalgrænseværdier for foramsulfuron, azimsulfuron, iodosulfuron, oxasulfuron, mesosulfuron, flazasulfuron og imazosulfuron. Der er i del A i bilag III til nævnte forordning fastsat maksimalgrænseværdier for propamocarb.
(2)
Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (i det følgende benævnt »autoriteten«) har i overensstemmelse med artikel 12, stk. 2, i forordning (EF) nr. 396/2005, sammenholdt med artikel 12, stk. 1, i samme forordning, afgivet en begrundet udtalelse om de eksisterende maksimalgrænseværdier for foramsulfuron (2). For visse produkter anbefalede autoriteten at hæve eller bevare de eksisterende maksimalgrænseværdier eller at fastsætte maksimalgrænseværdierne på det niveau, autoriteten har peget på. Den konkluderede, at der manglede visse oplysninger vedrørende maksimalgrænseværdien for majskorn, og at der var behov for yderligere overvejelser blandt de ansvarlige for risikostyringen. Eftersom der ikke er nogen risiko for forbrugerne, bør maksimalgrænseværdien for dette produkt fastsættes i bilag II til forordning (EF) nr. 396/2005 enten på det eksisterende niveau eller på det niveau, autoriteten har peget på. Denne maksimalgrænseværdi tages op til revision under hensyntagen til de oplysninger, der foreligger senest to år efter offentliggørelsen af nærværende forordning.
(3)
Autoriteten har i overensstemmelse med artikel 12, stk. 2, i forordning (EF) nr. 396/2005, sammenholdt med artikel 12, stk. 1, i samme forordning, afgivet en begrundet udtalelse om de eksisterende maksimalgrænseværdier for azimsulfuron (3). Den anbefalede at sænke maksimalgrænseværdien for ris.
(4)
Autoriteten har i overensstemmelse med artikel 12, stk. 2, i forordning (EF) nr. 396/2005, sammenholdt med artikel 12, stk. 1, i samme forordning, afgivet en begrundet udtalelse om de eksisterende maksimalgrænseværdier for iodosulfuron (4). Den foreslog, at definitionen på restkoncentration ændres. Den anbefalede at sænke maksimalgrænseværdierne for korn af byg, majs, rug og hvede. For hørfrø anbefalede autoriteten at bevare den eksisterende maksimalgrænseværdi. Den konkluderede, at der manglede visse oplysninger vedrørende maksimalgrænseværdierne for hørfrø og majsfoder, og at der var behov for yderligere overvejelser blandt de ansvarlige for risikostyringen. Eftersom der ikke er nogen risiko for forbrugerne, bør maksimalgrænseværdierne for de pågældende produkter fastsættes i bilag II til forordning (EF) nr. 396/2005 enten på det eksisterende niveau eller på det niveau, autoriteten har peget på. De pågældende maksimalgrænseværdier tages op til revision under hensyntagen til de oplysninger, der foreligger senest to år efter offentliggørelsen af nærværende forordning.
(5)
Autoriteten har i overensstemmelse med artikel 12, stk. 2, i forordning (EF) nr. 396/2005, sammenholdt med artikel 12, stk. 1, i samme forordning, afgivet en begrundet udtalelse om de eksisterende maksimalgrænseværdier for oxasulfuron (5). Den anbefalede at sænke maksimalgrænseværdierne for sojabønner.
(6)
Autoriteten har i overensstemmelse med artikel 12, stk. 2, i forordning (EF) nr. 396/2005, sammenholdt med artikel 12, stk. 1, i samme forordning, afgivet en begrundet udtalelse om de eksisterende maksimalgrænseværdier for mesosulfuron (6). Den foreslog, at definitionen på restkoncentration ændres. For visse produkter anbefalede autoriteten at hæve eller bevare de eksisterende maksimalgrænseværdier eller at fastsætte maksimalgrænseværdierne på det niveau, autoriteten har peget på.
(7)
Autoriteten har i overensstemmelse med artikel 12, stk. 2, i forordning (EF) nr. 396/2005, sammenholdt med artikel 12, stk. 1, i samme forordning, afgivet en begrundet udtalelse om de eksisterende maksimalgrænseværdier for flazasulfuron (7). Den anbefalede at sænke maksimalgrænseværdierne for citrusfrugter og spisedruer og druer til vinfremstilling. Den konkluderede, at der manglede visse oplysninger vedrørende maksimalgrænseværdierne for spiseoliven og oliven til oliefremstilling, og at der var behov for yderligere overvejelser blandt de ansvarlige for risikostyringen. Eftersom der ikke er nogen risiko for forbrugerne, bør maksimalgrænseværdierne for de pågældende produkter fastsættes i bilag II til forordning (EF) nr. 396/2005 enten på det eksisterende niveau eller på det niveau, autoriteten har peget på. De pågældende maksimalgrænseværdier tages op til revision under hensyntagen til de oplysninger, der foreligger senest to år efter offentliggørelsen af nærværende forordning.
(8)
Autoriteten har i overensstemmelse med artikel 12, stk. 2, i forordning (EF) nr. 396/2005, sammenholdt med artikel 12, stk. 1, i samme forordning, afgivet en begrundet udtalelse om de eksisterende maksimalgrænseværdier for imazosulfuron (8). Den konkluderede, at der manglede visse oplysninger vedrørende maksimalgrænseværdierne for korn af byg, ris, rug og hvede, og at der var behov for yderligere overvejelser blandt de ansvarlige for risikostyringen. Eftersom der ikke er nogen risiko for forbrugerne, bør maksimalgrænseværdierne for de pågældende produkter fastsættes i bilag II til forordning (EF) nr. 396/2005 enten på det eksisterende niveau eller på det niveau, autoriteten har peget på. De pågældende maksimalgrænseværdier tages op til revision under hensyntagen til de oplysninger, der foreligger senest to år efter offentliggørelsen af nærværende forordning.
(9)
Autoriteten har i overensstemmelse med artikel 12, stk. 2, i forordning (EF) nr. 396/2005, sammenholdt med artikel 12, stk. 1, i samme forordning, afgivet en begrundet udtalelse om de eksisterende maksimalgrænseværdier for propamocarb (9). Den foreslog, at definitionen på restkoncentration ændres. Efter at have afgivet udtalelsen omhandlet i første punktum har autoriteten afgivet en yderligere udtalelse om maksimalgrænseværdierne for salatsennep (rucola) og porrer (10). Den pågældende udtalelse bør tages i betragtning.
(10)
Autoriteten anførte, at den evaluerede anvendelse af propamocarb i porrer og den eksisterende maksimalgrænseværdi for salat kan give anledning til bekymring for forbrugerbeskyttelsen. Autoriteten anbefalede derfor at sænke de eksisterende maksimalgrænseværdier for salat. Maksimalgrænseværdien for porrer bør sættes til bestemmelsesgrænseværdien eller til standardmaksimalgrænseværdien som fastsat i artikel 18, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 396/2005.
(11)
Autoriteten anbefalede at sænke de eksisterende maksimalgrænseværdier for kartofler, radiser, løg, tomater, peberfrugter, auberginer (ægplanter), agurker, drueagurker, courgetter, græskar, broccoli, rosenkål, hovedkål, kinakål, kålrabi og salat. For visse produkter anbefalede autoriteten at hæve eller bevare de eksisterende maksimalgrænseværdier eller at fastsætte maksimalgrænseværdierne på det niveau, autoriteten har peget på. Den konkluderede, at der manglede visse oplysninger vedrørende maksimalgrænseværdierne for blomkål, vårsalat, endivie, havekarse, langskulpet vinterkarse, salatsennep (rucola), rød sennep, Brassica spp (blade og skud), friske urter, svin (muskel, fedt, nyre), kvæg (muskel, fedt, nyre), får (muskel, fedt, nyre), geder (muskel, fedt, nyre), mælk (kvæg, får og geder), fjerkræ (muskel, fedt, lever) og fugleæg, og at der var behov for yderligere overvejelser blandt de ansvarlige for risikostyringen. Eftersom der ikke er nogen risiko for forbrugerne, bør maksimalgrænseværdierne for de pågældende produkter fastsættes i bilag II til forordning (EF) nr. 396/2005 enten på det eksisterende niveau eller på det niveau, autoriteten har peget på. De pågældende maksimalgrænseværdier tages op til revision under hensyntagen til de oplysninger, der foreligger senest to år efter offentliggørelsen af nærværende forordning. For andre produkter anbefalede autoriteten at forhøje eller bevare de eksisterende maksimalgrænseværdier.
(12)
For så vidt angår vegetabilske og animalske produkter, for hvilke der hverken er indberettet relevante godkendelser eller importtolerancer på EU-plan, og hvor der ikke er nogen Codex-maksimalgrænseværdier, konkluderede autoriteten, at der var behov for yderligere overvejelser blandt de ansvarlige for risikostyringen. Under hensyntagen til den nuværende videnskabelige og tekniske viden bør maksimalgrænseværdierne for disse produkter sættes til den specifikke bestemmelsesgrænseværdi eller til standardmaksimalgrænseværdien i overensstemmelse med artikel 18, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 396/2005.
(13)
Autoriteten har i overensstemmelse med artikel 12, stk. 1, i forordning (EF) nr. 396/2005 afgivet en begrundet udtalelse om de eksisterende maksimalgrænseværdier for thiobencarb (11). Autoriteten har i overensstemmelse med artikel 12, stk. 2, i forordning (EF) nr. 396/2005, sammenholdt med artikel 12, stk. 1, i samme forordning, afgivet en begrundet udtalelse om de eksisterende maksimalgrænseværdier for bifenazat og chlorpropham (12) (13). Den foreslog, at definitionerne på restkoncentration ændres. EU-referencelaboratorierne har påpeget, at referencestandarderne for de definitioner på restkoncentration, som autoriteten har foreslået, ikke foreligger kommercielt. Definitionerne på restkoncentration for bifenazat og chlorpropham bør fastsættes i bilag II til forordning (EF) nr. 396/2005, og definitionen på restkoncentration for thiobencarb bør fastsættes i bilag V til forordning (EF) nr. 396/2005. De pågældende maksimalgrænseværdier tages op til revision under hensyntagen til de oplysninger, der foreligger senest to år efter offentliggørelsen af nærværende forordning.
(14)
På baggrund af autoritetens begrundede udtalelser og under hensyntagen til alle relevante faktorer opfylder de ændringer af maksimalgrænseværdierne, som der er ansøgt om, kravene i artikel 14, stk. 2, i forordning (EF) nr. 396/2005.
(15)
Unionens handelspartnere er gennem Verdenshandelsorganisationen blevet hørt om de nye maksimalgrænseværdier, og deres bemærkninger er taget i betragtning.
(16)
Forordning (EF) nr. 396/2005 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.
(17)
Før de ændrede maksimalgrænseværdier træder i kraft, bør medlemsstaterne, tredjelande og fødevarevirksomhedsledere have en rimelig frist til at forberede sig, så de kan opfylde de nye krav, som ændringen af maksimalgrænseværdierne medfører.
(18)
For at gøre det muligt at produkter kan markedsføres, forarbejdes og forbruges normalt, bør der i forordningen fastsættes overgangsforanstaltninger for de produkter, der er produceret lovligt inden ændringen af maksimalgrænseværdierne, og for hvilke der foreligger data om, at der er opretholdt et højt forbrugerbeskyttelsesniveau.
(19)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Bilag II, III og V til forordning (EF) nr. 396/2005 ændres som angivet i bilaget til nærværende forordning.
Artikel 2
Forordning (EF) nr. 396/2005 finder stadig anvendelse i den ordlyd, den havde, før den blev ændret ved nærværende forordning, på produkter, der er produceret lovligt inden den 11. april 2014:
1)
for så vidt angår de aktive stoffer foramsulfuron, azimsulfuron, iodosulfuron, oxasulfuron, mesosulfuron, flazasulfuron, imazosulfuron, bifenazat, chlorpropham og thiobencarb i og på alle produkter
2)
for så vidt angår det aktive stof propamocarb i og på alle produkter undtagen salat.
Artikel 3
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den finder dog anvendelse fra den 11. oktober 2014.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 21. marts 2014.
REGOLAMENTO (UE) N. 289/2014 DELLA COMMISSIONE
del 21 marzo 2014
che modifica gli allegati II, III e V del regolamento (CE) n. 396/2005 del Parlamento europeo e del Consiglio per quanto riguarda i livelli massimi di residui di foramsulfuron, azimsulfuron, iodosulfuron, oxasulfuron, mesosulfuron, flazasulfuron, imazosulfuron, propamocarb, bifenazato, clorprofam e tiobencarb in o su determinati prodotti
(Testo rilevante ai fini del SEE)
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea,
visto il regolamento (CE) n. 396/2005 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 23 febbraio 2005, concernente i livelli massimi di residui di antiparassitari nei o sui prodotti alimentari e mangimi di origine vegetale e animale e che modifica la direttiva 91/414/CEE del Consiglio (1), in particolare l’articolo 14, paragrafo 1, lettera a), l’articolo 18, paragrafo 1, lettera b) e l’articolo 49, paragrafo 2,
considerando quanto segue:
(1)
Per le sostanze foramsulfuron, azimsulfuron, iodosulfuron, oxasulfuron, mesosulfuron, flazasulfuron e imazosulfuron, i livelli massimi di residui (LMR) sono stati fissati nell’allegato II e nell’allegato III, parte B, del regolamento (CE) n. 396/2005. Per la sostanza propamocarb, gli LMR sono stati fissati nell’allegato III, parte A, del summenzionato regolamento.
(2)
Per la sostanza foramsulfuron, l’Autorità europea per la sicurezza alimentare (di seguito «l’Autorità») ha presentato un parere motivato sugli LMR esistenti in conformità dell’articolo 12, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 396/2005, in combinato disposto con l’articolo 12, paragrafo 1 (2). Per determinati prodotti l’Autorità ha raccomandato di innalzare o mantenere gli LMR esistenti o di fissare gli LMR al livello da essa stabilito. Essa ha concluso che per quanto concerne gli LMR per la granella di mais mancavano alcune informazioni ed era necessario un ulteriore esame da parte dei responsabili della gestione dei rischi. Dato che non vi è alcun rischio per i consumatori, occorre fissare gli LMR per tale prodotto nell’allegato II del regolamento (CE) n. 396/2005 al livello esistente o a quello determinato dall’Autorità. Tali LMR saranno riveduti tenendo conto delle informazioni disponibili entro un termine di due anni a decorrere dalla pubblicazione del presente regolamento.
(3)
Per la sostanza azimsulfuron, l’Autorità ha presentato un parere motivato sugli LMR esistenti in conformità dell’articolo 12, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 396/2005, in combinato disposto con l’articolo 12, paragrafo 1 (3). Essa ha raccomandato di ridurre gli LMR per il riso.
(4)
Per la sostanza iodosulfuron, l’Autorità ha presentato un parere motivato sugli LMR esistenti in conformità dell’articolo 12, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 396/2005, in combinato disposto con l’articolo 12, paragrafo 1 (4). Essa ha proposto di modificare la definizione di residuo e ha raccomandato di ridurre gli LMR per la granella di orzo, la granella di mais, la segale in chicchi e i chicchi di frumento e di mantenere gli LMR esistenti per i semi di lino. Essa ha concluso che per quanto concerne gli LMR per i semi di lino e il mais da foraggio mancavano alcune informazioni ed era necessario un ulteriore esame da parte dei responsabili della gestione dei rischi. Dato che non vi è alcun rischio per i consumatori, occorre fissare gli LMR per tali prodotti nell’allegato II del regolamento (CE) n. 396/2005 al livello esistente o a quello determinato dall’Autorità. Tali LMR saranno riveduti tenendo conto delle informazioni disponibili entro un termine di due anni a decorrere dalla pubblicazione del presente regolamento.
(5)
Per la sostanza oxasulfuron, l’Autorità ha presentato un parere motivato sugli LMR esistenti in conformità dell’articolo 12, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 396/2005, in combinato disposto con l’articolo 12, paragrafo 1 (5). Essa ha raccomandato di ridurre gli LMR per i semi di soia.
(6)
Per la sostanza mesosulfuron, l’Autorità ha presentato un parere motivato sugli LMR esistenti in conformità dell’articolo 12, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 396/2005, in combinato disposto con l’articolo 12, paragrafo 1 (6). Essa ha proposto di modificare la definizione di residuo. Per determinati prodotti l’Autorità ha raccomandato di innalzare o mantenere gli LMR esistenti o di fissare gli LMR al livello da essa stabilito.
(7)
Per la sostanza flazasulfuron, l’Autorità ha presentato un parere motivato sugli LMR esistenti in conformità dell’articolo 12, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 396/2005, in combinato disposto con l’articolo 12, paragrafo 1 (7). Essa ha raccomandato di abbassare gli LMR per agrumi e uve da tavola e da vino. Essa ha concluso che per quanto concerne gli LMR per le olive da tavola e le olive da olio mancavano alcune informazioni ed era necessario un ulteriore esame da parte dei responsabili della gestione dei rischi. Dato che non vi è alcun rischio per i consumatori, occorre fissare gli LMR per tali prodotti nell’allegato II del regolamento (CE) n. 396/2005 al livello esistente o a quello determinato dall’Autorità. Tali LMR saranno riveduti tenendo conto delle informazioni disponibili entro un termine di due anni a decorrere dalla pubblicazione del presente regolamento.
(8)
Per la sostanza imazosulfuron, l’Autorità ha presentato un parere motivato sugli LMR esistenti in conformità dell’articolo 12, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 396/2005, in combinato disposto con l’articolo 12, paragrafo 1 (8). Essa ha concluso che per quanto concerne gli LMR per il grano di orzo, i chicchi di riso, la segale in chicchi e i chicchi di frumento mancavano alcune informazioni ed era necessario un ulteriore esame da parte dei responsabili della gestione dei rischi. Dato che non vi è alcun rischio per i consumatori, occorre fissare gli LMR per tali prodotti nell’allegato II del regolamento (CE) n. 396/2005 al livello esistente o a quello determinato dall’Autorità. Tali LMR saranno riveduti tenendo conto delle informazioni disponibili entro un termine di due anni a decorrere dalla pubblicazione del presente regolamento.
(9)
Per la sostanza propamocarb, l’Autorità ha presentato un parere motivato sugli LMR esistenti in conformità dell’articolo 12, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 396/2005, in combinato disposto con l’articolo 12, paragrafo 1 (9). Essa ha proposto di modificare la definizione di residuo Per quanto riguarda la rucola e i porri, dopo aver presentato il parere di cui alla prima frase, l’Autorità ha presentato un ulteriore parere in merito agli LMR (10). È opportuno tener conto di tale parere.
(10)
L’Autorità ha segnalato che l’utilizzo esaminato del propamocarb nei porri nonché gli LMR esistenti per le lattughe possono destare preoccupazioni in merito alla protezione dei consumatori. Pertanto, l’Autorità raccomanda di ridurre gli attuali LMR per la lattuga. Per i porri gli LMR devono essere stabiliti allo specifico limite di determinazione o all’LMR di base, conformemente all’articolo 18, paragrafo 1, lettera b), del regolamento (CE) n. 396/2005.
(11)
L’autorità ha raccomandato di ridurre gli LMR esistenti per patate, ravanelli, cipolle, pomodori, peperoni, melanzane, cetrioli, cetriolini, zucchine, zucche, cavoli broccoli, cavoletti di Bruxelles, cavoli cappucci, cavoli cinesi, cavoli rapa, lattughe. Per determinati prodotti l’Autorità ha raccomandato di innalzare o mantenere gli LMR esistenti o di fissare gli LMR al livello da essa stabilito. Essa ha concluso che, per quanto riguarda gli LMR per cavolfiori, dolcetta, scarola, crescione, barbarea, rucola, senape nera, Brassica spp. (foglie e germogli), erbe fresche, suini (carne, grasso, reni), bovini (carne, grasso, reni), ovini (carne, grasso, reni), caprini (carne, grasso, reni), latte (bovini, ovini, caprini), pollame (carne, grasso, fegato) e uova di volatili mancavano alcune informazioni e che era necessario un ulteriore esame da parte dei responsabili della gestione dei rischi. Dato che non vi è alcun rischio per i consumatori, occorre fissare gli LMR per tali prodotti nell’allegato II del regolamento (CE) n. 396/2005 al livello esistente o a quello determinato dall’Autorità. Tali LMR saranno riveduti tenendo conto delle informazioni disponibili entro un termine di due anni a decorrere dalla pubblicazione del presente regolamento. Per gli altri prodotti l’Autorità raccomanda di innalzare o mantenere gli attuali LMR.
(12)
Per quanto riguarda i prodotti di origine vegetale e animale per i quali non sono state comunicate autorizzazioni o tolleranze all’importazione a livello dell’Unione europea e non erano disponibili LMR del Codex, l’Autorità ha concluso che era necessario un ulteriore esame da parte dei responsabili della gestione dei rischi. Tenendo conto delle attuali conoscenze scientifiche e tecniche, occorre fissare gli LMR per tali prodotti allo specifico limite di determinazione o all’LMR di base, conformemente all’articolo 18, paragrafo 1, lettera b), del regolamento (CE) n. 396/2005.
(13)
Per quanto riguarda il tiobencarb, l’Autorità ha presentato un parere motivato sugli LMR esistenti, in conformità all’articolo 12, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 396/2005 (11). Per quanto riguarda il bifenazato e il clorprofam, l’Autorità ha presentato un parere motivato sugli LMR esistenti, in conformità all’articolo 12, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 396/2005, in combinato disposto con l’articolo 12, paragrafo 1, di tale regolamento (12) (13). Essa ha proposto di modificare le definizioni di residui. I laboratori di riferimento dell’Unione europea hanno rilevato la mancanza di standard di riferimento disponibili sul mercato per le definizioni di residui proposte dall’Autorità. Le definizioni di residui per il bifenazato e il clorprofam devono essere enunciate nell’allegato II del regolamento (CE) n. 396/2005 e la definizione di residuo per il tiobencarb deve essere enunciata nell’allegato V del regolamento (CE) n. 396/2005. Tali definizioni di residui saranno rivedute tenendo conto delle informazioni disponibili entro un termine di due anni a decorrere dalla pubblicazione del presente regolamento.
(14)
Sulla scorta dei pareri motivati dell’Autorità e tenendo conto dei fattori pertinenti per la questione in esame, le opportune modifiche degli LMR soddisfano le prescrizioni di cui all’articolo 14, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 396/2005.
(15)
I partner commerciali dell’Unione sono stati consultati in merito ai nuovi LMR tramite l’Organizzazione mondiale del commercio e le loro osservazioni sono state prese in considerazione.
(16)
Occorre pertanto modificare di conseguenza il regolamento (CE) n. 396/2005.
(17)
Occorre prevedere un periodo ragionevole prima che siano applicati gli LMR modificati al fine di consentire agli Stati membri, ai paesi terzi e agli operatori dell’industria alimentare di prepararsi ad ottemperare alle nuove prescrizioni derivanti dalla modifica degli LMR.
(18)
Per consentire condizioni normali di commercializzazione, trasformazione e consumo dei prodotti il presente regolamento deve stabilire disposizioni transitorie per i prodotti ottenuti in conformità della normativa vigente prima della modifica degli LMR e per i quali le informazioni confermano un livello elevato di protezione dei consumatori.
(19)
Le misure previste dal presente regolamento sono conformi al parere del comitato permanente per la catena alimentare e la salute degli animali,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
Gli allegati II, III e V del regolamento (CE) n. 396/2005 sono modificati conformemente all’allegato del presente regolamento.
Articolo 2
Il regolamento (CE) n. 396/2005 nella sua forma precedente alle modifiche introdotte dal presente regolamento continuerà ad applicarsi ai prodotti ottenuti in conformità alla normativa precedentemente vigente prima dell’11 aprile 2014:
1)
per quanto riguarda le sostanze attive foramsulfuron, azimsulfuron, iodosulfuron, oxasulfuron, mesosulfuron, flazasulfuron, imazosulfuron, bifenazato, clorprofam e tiobencarb, in o su tutti i prodotti;
2)
per quanto riguarda la sostanza attiva propamocarb, in e su tutti i prodotti tranne le lattughe.
Articolo 3
Il presente regolamento entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Esso si applica tuttavia a decorrere dal’11 ottobre 2014.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 21 marzo 2014